NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 578/2010
ze dne 29. června 2010,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 1216/2009, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1216/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritérií pro stanovení výše těchto náhrad (2), bylo několikrát podstatně změněno. Vzhledem k tomu, že jsou nezbytné další změny, mělo by být uvedené nařízení nahrazeno.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (3) stanoví, že v míře nezbytné pro umožnění vývozu některých zemědělských produktů ve formě určitého zpracovaného zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, na základě kurzů nebo cen za tyto produkty na světovém trhu, může být rozdíl mezi těmito kurzy nebo cenami a cenami v Unii pokryt vývozní náhradou. Poskytování náhrad pro všechny tyto zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, by proto mělo podléhat společným pravidlům.
(3)
Za účelem zajištění jednotného používání nařízení (ES) č. 1234/2007, pokud jde o poskytování vývozních náhrad, by se tyto náhrady neměly poskytovat na zboží ze třetích zemí používané při výrobě zboží, které se vyváží poté, co bylo ve volném oběhu v Unii.
(4)
Vývozní náhrady by se měly vyplácet na zboží, které se získává přímo ze základních produktů, z produktů získaných zpracováním základních produktů a z produktů obdobných kterékoliv z těchto kategorií. V každém z těchto případů by se měl určit způsob stanovení výše vývozní náhrady.
(5)
Nařízení Komise (ES) č. 612/2009 ze dne 7. července 2009, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (4), a nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty (5), se obecně používají u zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Je proto nezbytné vymezit, jak se určitá ustanovení uvedených nařízení mají používat.
(6)
V souladu s nařízením Komise (ES) č. 1670/2006 ze dne 10. listopadu 2006, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, pokud jde o stanovení a poskytování náhrad pro obiloviny vyvážené ve formě některých lihovin (6), je sazba vývozní náhrady sazba, která je použitelná v den, kdy jsou obiloviny určené k výrobě lihovin podrobeny celní kontrole. Umístění obilovin určených k výrobě lihovin uvedených v článku 2 nařízení (ES) č. 1670/2006 pod celní dohled by proto mělo být pro účel poskytnutí vývozní náhrady považováno za rovnocenné vývozu.
(7)
Lihoviny jsou ve srovnání s jiným zbožím považovány za méně citlivé na cenu zemědělských produktů používaných při jejich výrobě. Protokol 19 k Aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že se musí rozhodnout o nezbytných opatřeních, aby se usnadnilo používání obilovin Unie při výrobě lihovin získávaných z obilovin.
(8)
Mnohé zboží, které vyrábí podnik za jasně definovaných technických podmínek a které má stálé vlastnosti a jakost, se řídí obvyklým schématem vývozu. K usnadnění vývozních formalit by se pro takové zboží měl přijmout zjednodušený postup, pomocí něhož by výrobce příslušným orgánům sděloval informace, které tyto orgány považují za nezbytné, pokud jde o podmínky výroby zboží. Pro případy, kdy se množství zemědělských produktů skutečně použitá při výrobě vyváženého zboží evidují u příslušných orgánů, by se mělo začlenit ustanovení týkající se každoročního potvrzování tohoto zaevidování, aby se snížilo riziko spojené s případným nesdělením změn těchto množství.
(9)
Celá řada zemědělských produktů podléhá přírodním a sezónním výkyvům. V důsledku toho se může obsah zemědělských produktů ve vyváženém zboží lišit. Výše náhrady by se proto měla stanovit na základě množství zemědělských produktů, které byly skutečně použity při výrobě vyváženého zboží. U některého zboží jednoduchého a poměrně stálého složení by se však výše náhrady kvůli správnímu zjednodušení měla určovat na základě pevně stanovených množství zemědělských produktů.
(10)
K získání nároku na náhradu je nutné, aby se použité zemědělské produkty, a zejména zboží vyrobené z těchto produktů, vyvezly. Jakákoli výjimka z tohoto pravidla by měla být vykládána restriktivně. Během procesu výroby zboží však výrobcům mohou vzniknout ztráty u surovin, za které přesto byly zaplaceny ceny Unie, zatímco ztráty vzniklé výrobcům, kteří jsou usazeni mimo Unii, se omezují na ceny na světovém trhu. Kromě toho během procesu výroby vznikají určité vedlejší produkty, které se z hlediska hodnoty výrazně liší od hlavních produktů. V některých případech lze tyto vedlejší produkty používat pouze jako krmivo. Je tudíž nezbytné stanovit společná pravidla pro vymezení pojetí množství produktů skutečně použitých při procesu výroby vyváženého zboží.
(11)
Pro účely čl. 8 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1216/2009 je nezbytné stanovit, že náhrady pro základní produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I, by měly být určeny pro totéž období, jaké je stanoveno pro náhrady pro zemědělské produkty vyvážené nezpracované. Je však rovněž třeba stanovit možnost odchýlit se od uvedeného pravidla za okolností narušení trhu, které se určí v souladu s postupem uvedeným v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1216/2009.
(12)
Při stanovování sazby náhrady pro základní produkty nebo obdobné produkty by se měly brát v úvahu podpory nebo jiná opatření s podobným účinkem, použitelná v souladu s nařízením (ES) č. 1234/2007.
(13)
Bramborový škrob by měl být pro účely stanovení vývozní náhrady považován za obdobný kukuřičnému škrobu. Mělo by však být možné stanovit zvláštní sazbu náhrady pro bramborový škrob v situacích na trhu, kdy je jeho cena podstatně nižší než cena kukuřičného škrobu.
(14)
V souladu s čl. 162 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 nesmí být náhrady poskytované pro vývoz zemědělských produktů použitých ve zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, vyšší než náhrady, které by byly vyplatitelné na tyto produkty v případě, že by se vyvážely nezpracované. Na tuto okolnost by měl být brán ohled při stanovení sazeb náhrad a při vytváření pravidel pro to, aby produkt mohl být považován za obdobný jinému produktu.
(15)
Některé zboží, které má podobné vlastnosti, mohlo být získáno pomocí různých technologií z různých základních materiálů. Od vývozců by se mělo požadovat, aby uvedli povahu základních materiálů a poskytli určité údaje týkající se výrobního procesu, pokud jsou takové informace nezbytné pro stanovení nároku na náhradu či příslušné sazby náhrady, která se má použít.
(16)
Při výpočtu množství zemědělských produktů, které byly skutečně použity, je vhodné brát ohled na obsah sušiny v případě škrobů a některých glukózových a maltodextrinových sirupů.
(17)
Pokud tak vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů nebo dohody o mezinárodním obchodu, mělo by být možné rozlišovat náhradu pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, podle místa určení.
(18)
S ohledem na řízení výše náhrad, které mohou být poskytovány během rozpočtového roku pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mělo být umožněno stanovit různé sazby pro vývoz se stanovením nebo bez stanovení sazby náhrady předem, a to na základě vývoje na trhu Unie nebo na světových trzích.
(19)
Výše náhrad, kterou lze poskytovat v kterémkoli rozpočtovém roce, je omezena v souladu s mezinárodními závazky Unie. Vývoz zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, by se měl umožnit za podmínek, které jsou známy předem. Zejména by mělo být možné, aby hospodářské subjekty získaly ujištění o tom, že tento vývoz je způsobilý pro náhradu slučitelnou se závazky Unie. V případech, kdy takové ujištění již nemůže být poskytnuto, by měli být vývozci informováni s dostatečným předstihem. Vydávání osvědčení o náhradě umožňuje sledovat žádosti o náhradu a zaručit jejich držitelům, že jim bude poskytnuta náhrada až do výše, na kterou je osvědčení vydáno, pokud splní všechny ostatní podmínky pro náhradu stanovené v právních předpisech Unie.
(20)
Měla by být stanovena řídicí opatření pro systém osvědčení o náhradě. Mělo by se zejména vytvořit ustanovení týkající se koeficientu snížení, který se použije, pokud žádosti o osvědčení o náhradě překročí dostupné částky. Pro některé případy by se mělo vytvořit ustanovení týkající se pozastavení vydávání osvědčení o náhradě.
(21)
Osvědčení o náhradě slouží k zajištění shody s mezinárodními závazky Unie. Rovněž umožňují stanovení náhrady předem, kterou lze poskytovat pro zemědělské produkty použité při výrobě zboží vyváženého do třetích zemí. Tento účel se v některých ohledech liší od záměrů vývozních licencí vydávaných pro základní produkty vyvážené nezpracované, které podléhají mezinárodním závazkům týkajícím se množstevních omezení. Je proto nezbytné přesně stanovit, která obecná ustanovení použitelná u zemědělských licencí a osvědčení, v současné době stanovená v nařízení Komise (ES) č. 376/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (7), by se neměla vztahovat na osvědčení o náhradě.
(22)
Sazby náhrad se většinou stanovují nebo upravují vždy ve čtvrtek. Je nezbytné snížit nebezpečí, že budou žádosti o stanovení náhrady předem pro produkty předkládány ze spekulativních důvodů. Proto v případě, že je žádost o stanovení náhrady předem předložena ve čtvrtek, měla by být žádost považována za předloženou následující pracovní den.
(23)
Aby se členským státům usnadnil provoz režimu vývozních náhrad, měly by být sazby náhrad pro různé základní produkty použité ve zboží, na něž se nevztahuje příloha I, simultánně stanoveny předem.
(24)
Žádosti o osvědčení mohou být předkládány pro částky vyšší než částky, které mohou být poskytnuty. Rozpočtový rok by se proto měl rozdělit na období tak, aby se osvědčení mohla dát k dispozici jak hospodářským subjektům, které vyvážejí na konci rozpočtového roku, tak i těm, které vyvážejí na začátku rozpočtového roku. Je-li to vhodné, měl by se u všech částek požadovaných během určitého období uplatňovat koeficient snížení.
(25)
V případech, kdy je celková částka náhrad, o niž se žádá ohledně konkrétní tranše, nižší než částka, která je pro uvedenou tranši k dispozici, mělo by být hospodářským subjektům umožněno předložit každý týden žádosti o osvědčení o náhradě ohledně jakékoliv zbývající částky v rámci dané tranše.
(26)
Je nezbytné stanovit způsob, jakým by se měla některá ustanovení nařízení (ES) č. 376/2008 vztahující se k osvědčením stanovícím vývozní náhradu předem, o které se žádá v souvislosti s nabídkovým řízením vypsaným v dovážející třetí zemi, vztahovat na osvědčení o náhradě.
(27)
Měly by být stanoveny podmínky pro uvolnění jistoty, která je složena v souvislosti s osvědčeními o náhradě. Uvedené podmínky by měly zahrnovat povinnosti považované za základní požadavky, na jejichž základě se jistota skládá, a důkazy, které je třeba předložit, aby se prokázalo splnění uvedených povinností.
(28)
Většině vývozců je v náhradách poskytováno méně než 100 000 EUR ročně. Dohromady má tento vývoz malý hospodářský význam a tvoří jen malou část celkové výše náhrad poskytovaných pro zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. V takových případech by proto mělo být možné osvobodit malé vývozce od požadavku předkládat osvědčení. V zájmu zjednodušení by v určitých případech měli být oprávněni využívat osvědčení o náhradě, aniž by pozbyli statusu malého vývozce. V zájmu zamezení zneužívání je však nezbytné používání tohoto osvobození omezit na členský stát, v němž je malý vývozce usazen.
(29)
Měl by se vytvořit režim monitorování, založený na zásadě, že by vývozce při každém vývozu zboží měl učinit prohlášení příslušným orgánům ohledně množství produktů použitých při výrobě vyváženého zboží. Příslušné orgány by měly učinit veškerá opatření, která považují za nezbytná, k ověření správnosti těchto prohlášení.
(30)
Orgány odpovědné za kontrolu prohlášení vývozce nemusí mít k dispozici dostatečné důkazy, které by jim umožňovaly přijmout prohlášení o použitých množstvích, i kdyby se zakládalo na chemické analýze. Tyto situace velmi pravděpodobně vyvstanou v případech, kdy zboží k vývozu bylo vyrobeno v jiném členském státě, než je vyvážející členský stát. Příslušné orgány vyvážejícího členského státu by proto měly být schopny získat v případě potřeby přímo od příslušných orgánů druhého členského státu všechny informace, které jsou příslušné orgány druhého členského státu schopny získat a které se týkají podmínek výroby zboží.
(31)
Po konzultaci s příslušnými orgány členského státu, v němž je zboží vyrobeno, by se hospodářským subjektům mělo povolit podání zjednodušeného prohlášení o použitých produktech, a to ve formě souhrnných množství těchto produktů, pokud povedou podrobné záznamy o použitých produktech a dají je k dispozici uvedeným orgánům.
(32)
Není vždy možné, aby vývozce znal přesná množství použitých zemědělských produktů, ohledně kterých může žádat o náhradu, a to zejména pokud sám není výrobce. Vývozce tudíž není vždy schopen podat prohlášení o těchto množstvích. Je proto nezbytné, aby se stanovila náhradní metoda výpočtu náhrady, o jejíž použití může dotyčná osoba požádat. Tato metoda by se omezovala na některé zboží, a to na základě chemické analýzy tohoto zboží a za použití tabulky za tímto účelem vytvořené.
(33)
V souladu s článkem 28 nařízení (ES) č. 612/2009 nemá být poskytnuta žádná náhrada pro produkty, které nemají řádnou a uspokojivou obchodní jakost v den přijetí vývozního prohlášení. Za účelem zajištění jednotného používání tohoto pravidla by se mělo jasně stanovit, že pro poskytnutí náhrady pro některé produkty živočišného původu, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin (8) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (9), a které jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení, by měly být dotčené produkty živočišného původu připravené v souladu s požadavky uvedených nařízení a nést požadované označení zdravotní nezávadnosti.
(34)
Je nutné, aby Komise byla schopna monitorovat veškerá přijatá opatření, která se týkají poskytnutých vývozních náhrad. Příslušné orgány členských států by proto měly Komisi předávat určité statistické informace. Měl by být přesně stanoven formát a rozsah těchto informací.
(35)
V souladu s čl. 12 odst. 1 a 4 nařízení (ES) č. 612/2009 složky jiné než produkty v odvětví cukru uvedené v čl. 162 odst. 1 písm. a) bodě iii) a písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, pro které je poskytnuta vývozní náhrada, musí pocházet z Unie. Měla by být proto stanovena opatření, kterými se zajistí splnění uvedeného požadavku.
(36)
Existuje velké množství žádostí, na jejichž základě se poskytují náhrady v souladu s tímto nařízením. Většina zboží, ohledně kterého se tyto žádosti předkládají, se vyrábí za jasně stanovených technických podmínek, má stálé vlastnosti a jakost, řídí se obvyklým schématem vývozu a jeho výrobní plány zaevidovaly a potvrdily příslušné orgány. Za těchto specifických okolností a s cílem zjednodušit administrativní práci spojenou s poskytováním vývozních náhrad podle tohoto nařízení je vhodné poskytnout členským státům větší flexibilitu používáním článku 24 nařízení (ES) č. 612/2009, pokud jde o maximální hodnoty, pod jejichž úrovní mohou členské státy osvobodit hospodářké subjekty od povinnosti předložit požadovaný doklad, jiný než přepravní doklad.
(37)
Je vhodné, aby se na celém území Unie zajistilo jednotné používání ustanovení o poskytování náhrad pro zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Každý členský stát by za tímto účelem měl informovat Komisi o režimu monitorování, který uplatňuje na svém území u různých druhů vyváženého zboží.
(38)
Na přechod od administrativních opatření týkajících se osvědčení o náhradě podle nařízení (ES) č. 1043/2005 k administrativním opatřením stanoveným v tomto nařízení by měla být poskytnuta dostatečná doba. Toto nařízení by se proto mělo použít na žádosti o osvědčení předložené od prvního dne prvního období pro předkládání v rozpočtovém roce 2011 a uvedeného dne vstoupit v platnost.
(39)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
1. Tímto nařízením se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1216/2009, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad vytvořený podle nařízení (ES) č. 1234/2007.
Použije se na vývoz základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů obdobných jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3 tohoto nařízení, pokud jsou tyto produkty vyváženy ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, jsou však uvedeny v částech I až V přílohy XX nařízení (ES) č. 1234/2007 a v příloze II tohoto nařízení.
2. Vývozní náhrada uvedená v odstavci 1 se neposkytuje na zboží propuštěné do volného oběhu v souladu s článkem 29 Smlouvy, které je znovu vyvezeno.
Na toto zboží se neposkytuje žádná náhrada v případě, že se vyváží po zpracování nebo po zapracování do jiného zboží.
3. Kromě případu obilovin se na produkty používané při výrobě alkoholu, který je obsažen v lihovinách uvedených v příloze II a spadajících do kódu KN 2208, neposkytuje žádná náhrada.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„rozpočtovým obdobím“ období od 1. října jednoho roku do 30. září roku následujícího;
b)
„rozpočtovým rokem“ období od 16. října jednoho roku do 15. října roku následujícího;
c)
„základními produkty“ produkty uvedené v příloze I tohoto nařízení;
d)
„složkami“ základní produkty, produkty získané jejich zpracováním nebo produkty obdobné těmto dvěma kategoriím, které se používají při výrobě zboží a jsou uvedeny v čl. 162 odst. 1 písm. a) bodech i), ii), iii), v) a vii) a písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007;
e)
„zbožím“ produkty, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, jsou však uvedeny v částech I až V přílohy XX nařízení (ES) č. 1234/2007 a v příloze II tohoto nařízení;
f)
„dohodou“ Dohoda o zemědělství uzavřená během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
g)
„potravinovou pomocí“ projekty potravinové pomoci, které splňují podmínky stanovené v čl. 10 odst. 4 dohody;
h)
„rezidui“ produkty výrobního procesu, jejichž složení se jasně odlišuje od skutečně vyváženého zboží a které nelze uvádět na trh;
i)
„vedlejšími produkty“ produkty nebo zboží získané v průběhu výrobního procesu, jejichž složení nebo vlastnosti se odlišují od skutečně vyváženého zboží a které jsou způsobilé pro uvádění na trh;
j)
„ztrátami“ množství produktů nebo zboží vzniklých z výrobního procesu od fáze, při které se zemědělské produkty používají nezpracované při výrobě, kromě množství skutečně vyváženého zboží a kromě reziduí a vedlejších produktů, a které nelze uvádět na trh.
2. Pro účely odst. 1 písm. h), i) a j) se za uváděné na trh nepovažují produkty získané v průběhu výrobního procesu, jejichž složení je odlišné od zboží skutečně vyváženého a které jsou prodány proti platbě představující výhradně náklady vzniklé v souvislosti s jejich likvidací.
Pro účely odst. 1 písm. j) jsou produkty nebo zboží vzniklé z výrobního procesu, které lze použít pouze jako krmivo, ať už proti platbě nebo nikoli, považovány za obdobné ztrátám.
Článek 3
1. Bramborový škrob kódu KN 1108 13 00 přímo vyráběný z brambor, kromě vedlejších produktů, se považuje za obdobný produktu získanému zpracováním kukuřice.
2. Syrovátka kódů KN 0404 10 48 až 0404 10 62, nezahuštěná, též zmrazená, se považuje za obdobnou syrovátce v prášku uvedené v příloze I (dále jen „skupina produktů 1“).
3. Následující produkty se považují za obdobné mléku v prášku o obsahu tuku nepřesahujícím 1,5 % uvedenému v příloze I (dále jen „skupina produktů 2“):
a)
mléko a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 90 51 a 0404 90 21, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku nepřesahujícím 0,1 % hmotnostních;
b)
mléko a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 90 11 a 0404 90 21, v prášku, granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku nepřesahujícím 1,5 % hmotnostních.
4. Následující produkty se považují za obdobné mléku v prášku o obsahu tuku 26 % uvedenému v příloze I (dále jen „skupina produktů 3“):
a)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 a 0404 90 23, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku převyšujícím 0,1 %, avšak nepřesahujícím 6 % hmotnostních;
b)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 a 0404 90 29 v prášku, granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 1,5 %, avšak nižším než 45 % hmotnostních.
5. Následující produkty se považují za obdobné skupině produktů 6:
a)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 a 0404 90 29, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku převyšujícím 6 % hmotnostních;
b)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 19, 0403 90 19 a 0404 90 29, v prášku, granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku nejméně 45 % hmotnostních;
c)
máslo a ostatní mléčné tuky kódů KN 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10 a 0405 90 90 o obsahu mléčného tuku jiném než 82 % hmotnostních, avšak nejméně 62 % hmotnostních.
6. Mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11 až 0403 10 19, 0403 90 51 až 0403 90 59 a 0404 90 21 až 0404 90 29, zahuštěné, jiné než v prášku, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, se považují za obdobné skupině produktů 2, pokud jde o obsah beztučné sušiny v daném produktu. Pokud jde o složku mléčného tuku v takovém produktu, považuje se za obdobnou skupině produktů 6.
První pododstavec se vztahuje také na sýry a tvaroh.
7. Loupaná rýže kódu KN 1006 20 a poloomletá rýže kódů KN 1006 30 21 až 1006 30 48 se považuje za obdobnou celoomleté rýži kódů KN 1006 30 61 až 1006 30 98.
8. Pokud následující produkty splňují při vývozu v nezpracovaném stavu podmínky způsobilosti pro náhradu stanovené v nařízení (ES) č. 1234/2007 a v nařízení Komise (ES) č. 951/2006 (10), považují se za obdobné bílému cukru kódu KN 1701 99 10:
a)
surový řepný nebo třtinový cukr kódu KN 1701 11 90 nebo kódu KN 1701 12 90 a o obsahu sacharózy v sušině nejméně 92 % hmotnostních podle polarimetrické metody;
b)
cukr kódu KN 1701 91 00 nebo kódu KN 1701 99 90;
c)
produkty uvedené v písm. c) části III přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 kromě směsí získaných částečně použitím produktů uvedených v části I přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007;
d)
produkty uvedené v písm. d) a g) části III přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 kromě směsí získaných částečně použitím produktů uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 4
Kromě ustanovení tohoto nařízení se použije také nařízení (ES) č. 612/2009 a nařízení EHS) č. 2220/85, pokud čl. 39 odst. 4 a článek 50 tohoto nařízení nestanoví jinak.
KAPITOLA II
VÝVOZNÍ NÁHRADY
ODDÍL 1
Metoda výpočtu
Článek 5
1. Výše náhrady poskytované pro množství každého základního produktu vyváženého ve formě stejného druhu zboží, určené v souladu s oddílem 2, se získá vynásobením uvedeného množství sazbou náhrady pro základní produkt vypočítanou na jednotku hmotnosti v souladu s oddílem 3.
2. Pokud jsou podle čl. 15 odst. 2 stanoveny různé sazby náhrady pro určitý základní produkt, pro každé z množství základního produktu, pro něž existuje odlišná sazba náhrady, se vypočítá samostatná výše.
3. Pokud se při výrobě vyváženého zboží používá zboží, sazba náhrady, která se má použít při výpočtu částky vztahující se ke každému ze základních produktů, k produktům získaným jejich zpracováním nebo produktům obdobným jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3, které byly použity při výrobě vyváženého zboží, je sazba použitelná v případě, že se zboží použité při výrobě vyváží nezpracované.
ODDÍL 2
Referenční množství
Článek 6
Co se týče zboží, množství každého ze základních produktů, které má sloužit jako základ pro výpočet výše náhrady (dále jen „referenční množství“), se určí v souladu s články 7, 8 a 9 s výjimkou případů, kdy je učiněn odkaz na přílohu III, nebo případů, kdy se použije čl. 47 odst. 2.
Článek 7
V případě použití základního nezpracovaného produktu nebo obdobného produktu je referenční množství množstvím, které se skutečně používá při výrobě vyváženého zboží, přičemž se zohlední přepočítací koeficienty uvedené v příloze VII.
Článek 8
1. V případě použití produktu, jehož se týká čl. 1 odst. 1 písm. a) a část I přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 nebo čl. 1 odst. 1 písm. b) a část II přílohy I nařízení (ES).1234/2007, je referenční množství množstvím, které se skutečně používá při výrobě vyváženého zboží, upraveným tak, aby odpovídalo množství základního produktu, pomocí použití koeficientů uvedených v příloze V tohoto nařízení, pokud se na dotyčný produkt vztahuje jedno z těchto písmen:
a)
produkt vzniká zpracováním základního produktu nebo produktu obdobného uvedenému základnímu produktu;
b)
produkt je obdobný produktu vzniklému zpracováním základního produktu;
c)
produkt vzniká zpracováním produktu, který je obdobný produktu vzniklému zpracováním základního produktu.
2. Odchylně od odstavce 1 odpovídá referenční množství u obilných destilátů obsažených v lihovinách kódu KN 2208 3,4 kg ječmene na % objemových alkoholu získaného z obilovin na hektolitr vyvážené lihoviny.
Článek 9
1. S výhradou článku 11 se v případě použití kteréhokoli z následujících produktů referenční množství pro každý ze základních produktů rovná množství, které stanoví příslušné orgány v souladu s článkem 45:
a)
produkt, na nějž se nevztahuje příloha I Smlouvy, získaný zpracováním produktu uvedeného v článku 7 nebo 8 tohoto nařízení;
b)
produkt získaný ze směsi nebo zpracováním několika produktů uvedených v článku 7 nebo 8 nebo produktů uvedených v písmeni a) tohoto pododstavce.
Referenční množství se určí na základě množství produktu, které bylo skutečně použito při výrobě vyváženého zboží.
Za účelem výpočtu uvedeného množství se použijí přepočítací koeficienty uvedené v příloze VII, případně zvláštní pravidla pro výpočet, poměry rovnocennosti a koeficienty uvedené v článku 8.
2. Odchylně od odstavce 1 u lihovin na bázi obilovin obsažených v lihovinách kódu KN 2208 referenční množství odpovídá 3,4 kg ječmene na % objemových alkoholu získaného z obilovin na hektolitr vyvážené lihoviny.
Článek 10
1. Pro účely článků 6 až 9 se produkty, které se používají nezpracované při výrobě vyváženého zboží, považují za skutečně použité.
2. Pokud je během jedné z fází výroby tohoto zboží samotný základní produkt zpracován na jiný důkladněji zpracovaný základní produkt a použit v pozdější fázi, potom se za skutečně použitý považuje pouze tento důkladněji zpracovaný základní produkt.
3. Množství skutečně použitých produktů ve smyslu odstavce 1 se určují pro každé vyvážené zboží.
4. Odchylně od odstavců 1, 2 a 3 v případě pravidelného vývozu zboží, které vyrábí určitý podnik podle jasně definovaných technických podmínek a které má stálé vlastnosti a jakost, lze daná množství na základě dohody s příslušnými orgány určovat buď z výrobního plánu pro zboží, nebo z průměrných množství produktu použitých během stanovené doby při výrobě daného množství tohoto zboží. Množství produktů takto určená zůstávají základem pro výpočet, pokud nedojde k žádné změně podmínek, za kterých se zboží vyrábí.
S výjimkou případu, kdy daná množství úředně schválí příslušný orgán, se množství produktů takto stanovená potvrzují alespoň jednou za rok.
Článek 11
1. Pokud jde o zboží uvedené v příloze III, referenční množství v kilogramech základního produktu na 100 kg zboží je množství v uvedené příloze u každého druhu tohoto zboží.
V případě čerstvých těstovin se však množství základních produktů stanovená v příloze III sníží na rovnocenné množství sušených těstovin vynásobením těchto množství procentním podílem sušiny z těstovin a jejich vydělením číslem 88.
2. Pokud bylo zboží uvedené v příloze III vyrobeno částečně z produktů, u kterých se vyplácení vývozní náhrady řídí nařízením (ES) č. 1234/2007, a částečně z jiných produktů, referenční množství týkající se těchto prvně jmenovaných produktů se určí v souladu s články 6 až 10.
Článek 12
1. Pro účely stanovení skutečně použitých množství zemědělských produktů se použijí odstavce 2 a 3.
2. Všechny zemědělské produkty použité ve smyslu článku 10, u kterých vzniká nárok na náhradu a které se v obvyklém průběhu výrobního procesu ztrácejí v takových formách, jako je pára nebo kouř, nebo přeměnou na neobnovitelný prach nebo popel, jsou způsobilé pro náhradu ohledně všech použitých množství.
3. Každé množství zboží, které není skutečně vyvezeno, není způsobilé pro náhrady ohledně skutečně použitých množství zemědělských produktů.
Pokud má toto zboží stejné složení jako zboží skutečně vyvezené, může se použít poměrné snížení množství zemědělských produktů skutečně použitých při výrobě druhého jmenovaného zboží.
Článek 13
1. Odchylně od čl. 12 odst. 3 jsou ztráty v hodnotě nejvýše 2 % hmotnostních, které jsou nedílnou součástí výroby tohoto zboží, způsobilé pro náhrady.
Prahová hodnota 2 % se vypočítá jako poměr hmotnosti sušiny všech použitých surovin, po odečtení množství uvedených v čl. 12 odst. 2, k hmotnosti sušiny skutečně vyvezeného zboží nebo pomocí použití jakékoli jiné metody výpočtu vhodné s ohledem na podmínky výroby zboží.
2. Pokud jsou ztráty, které jsou nedílnou součástí výroby zboží, vyšší než 2 %, není nadměrná ztráta způsobilá pro náhrady, pokud jde o množství skutečně použitých zemědělských produktů. Příslušné orgány členských států však mohou přijmout řádně odůvodněné vyšší ztráty. Členské státy oznámí Komisi případy, ve kterých příslušné orgány přijaly vyšší ztráty, jakož i důvody, proč tak učinily.
3. Pro náhrady jsou způsobilá skutečně použitá množství zemědělských produktů obsažená v reziduích.
4. V případech, kdy vznikají vedlejší produkty, se množství skutečně použitých zemědělských produktů připisují k vyvezenému zboží a k vedlejším produktům, a to v uvedeném pořadí.
ODDÍL 3
Sazby náhrady
Článek 14
1. Sazbu náhrady pro základní produkty uvedené v příloze I tohoto nařízení, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, jak je stanoveno v článku 164 nařízení (ES) č. 1234/2007, stanoví Komise na 100 kg základního produktu na stejnou dobu jako v případě náhrad pro takové produkty vyvážené nezpracované.
2. Odchylně od odstavce 1 může být náhrada stanovena podle jiného časového rozvrhu určeného v souladu s postupem uvedeným v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1216/2009.
Článek 15
1. Sazbu náhrady stanoví Komise se zvláštním ohledem na následující skutečnosti:
a)
průměrné náklady vzniklé zpracovatelským odvětvím v souvislosti se získáváním dodávek základních produktů na trhu Unie a ceny existující na světovém trhu;
b)
úroveň náhrady pro vývoz zpracovaných zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy, které jsou vyráběny za podobných podmínek;
c)
potřeba zajištění rovných podmínek hospodářské soutěže mezi odvětvími, která používají produkty Unie, a těmi, která používají produkty ze třetích zemí v režimu aktivního zušlechťovacího styku;
d)
na jedné straně vývoj rozpočtových výdajů a na straně druhé vývoj cen základních produktů na trhu v Unii a na světovém trhu;
e)
shoda s omezeními plynoucími z dohod uzavřených v souladu s článkem 218 Smlouvy.
2. Při stanovování sazeb náhrady se, je-li to vhodné, u základních produktů nebo u obdobných produktů berou v úvahu podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem použitelná ve všech členských státech v souladu s nařízením (ES) č. 1234/2007.
3. Náhrady poskytované pro vývoz zemědělských produktů obsažených ve zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, nesmí být vyšší než náhrady, které jsou vyplatitelné na tyto produkty v případě, že se vyvážejí nezpracované.
Článek 16
1. V případě bramborového škrobu kódu KN 1108 13 00 se sazba náhrady stanoví odděleně, v ekvivalentu kukuřice, a to postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 tak, že se použijí kritéria stanovená v čl. 15 odst. 1 tohoto nařízení. Použitá množství bramborového škrobu se převádějí na ekvivalentní množství kukuřice v souladu s článkem 8 tohoto nařízení.
2. V případě směsí D-glucitolu (sorbitolu, sorbitu) kódů KN 2905 44 a 3824 60, pokud dotyčná strana nevypracuje prohlášení uvedené v článku 45, v němž uvede informace požadované podle čl. 48 odst. 1 písm. d), nebo pokud dotyčná strana své prohlášení uspokojivě nedoloží, sazba náhrady pro tyto směsi je sazbou pro základní produkt, u něhož se uplatňuje nejnižší sazba náhrady.
Článek 17
1. Náhrada pro škroby kódů KN 1108 11 00 až 1108 19 90 nebo produkty uvedené v písm. d) části I přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 vzniklé zpracováním těchto škrobů se poskytne pouze na základě předložení prohlášení dodavatele těchto produktů, v němž se potvrzuje, že tyto produkty byly vyrobeny přímo z obilovin, brambor nebo rýže, kromě veškerého použití vedlejších produktů získaných při výrobě jiných zemědělských produktů nebo zboží.
2. Prohlášení uvedené v odstavci 1 se až do odvolání vztahuje ke všem dodávkám téhož výrobce. Ověřuje se v souladu s článkem 45.
Článek 18
1. Pokud obsah sušiny bramborového škrobu obdobného kukuřičnému škrobu podle čl. 3 odst. 1 činí nejméně 80 %, je sazba vývozní náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14. Pokud je obsah sušiny nižší než 80 %, je sazba náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14, vynásobenou 1/80 procenta skutečné sušiny.
U všech ostatních škrobů o obsahu sušiny nejméně 87 % je sazba vývozní náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14. Pokud je obsah sušiny nižší než 87 %, je sazba náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14, vynásobenou 1/87 procenta skutečné sušiny.
2. Pokud obsah sušiny v glukózových nebo maltodextrinových sirupech kódů KN 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 nebo 2106 90 55 činí nejméně 78 %, je sazba vývozní náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14. Pokud je obsah sušiny těchto sirupů nižší než 78 %, je sazba náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14, vynásobenou 1/78 procenta sušiny.
3. Pro účely odstavce 1 se obsah sušiny u škrobů určí pomocí metody uvedené v příloze IV nařízení Komise (ES) č. 687/2008 (11) a obsah sušiny glukózových nebo maltodextrinových sirupů se určí pomocí metody 2 uvedené v příloze II směrnice Komise 79/796/EHS (12) nebo kterékoli jiné vhodné metody analýzy, která poskytuje přinejmenším stejné záruky.
4. Je-li předloženo prohlášení uvedené v článku 45, nahlásí žadatel obsah sušiny u použitých škrobů nebo glukózových nebo maltodextrinových sirupů.
Článek 19
1. Náhrady pro kasein kódu KN 3501 10, kaseináty kódu KN 3501 90 90 nebo pro vaječný albumin kódu KN 3502 11 90 a 3502 19 90 vyvážené v nezměněném stavu se mohou lišit podle místa určení, pokud si to vyžaduje některá z těchto skutečností:
a)
situace ve světovém obchodě ohledně těchto druhů zboží;
b)
specifické požadavky určitých trhů;
c)
dohody o mezinárodním obchodu.
2. Sazba náhrad pro zboží kódů KN 1902 11 00, 1902 19 a 1902 40 10 se může lišit podle místa určení.
3. Náhrada se může lišit podle toho, zda je či není stanovena předem v souladu s článkem 26.
Článek 20
1. Sazba náhrady je sazbou platnou v den, kdy se zboží vyváží, s výjimkou následujících případů:
a)
v souladu s článkem 26 byla podána žádost o to, aby sazba náhrady byla stanovena předem;
b)
v souladu s čl. 37 odst. 2 byla podána žádost a sazba náhrady byla stanovena předem v den, kdy byla žádost o osvědčení o náhradě předložena.
2. Pokud se uplatňuje systém stanovení sazby náhrady předem, sazba platná v den, kdy byla předložena žádost o stanovení náhrady předem, se použije u zboží vyváženého později během doby platnosti osvědčení o náhradě v souladu s čl. 35 odst. 2.
V případě zpracovaných výrobků z obilovin a rýže se sazba náhrady upraví za použití stejných pravidel, která se použijí při stanovení náhrad předem pro základní produkty vyvážené nezpracované, avšak za použití přepočítacích koeficientů stanovených v příloze V.
3. Na výpisy z osvědčení o náhradě ve smyslu nařízení (ES) č. 376/2008 se nevztahuje stanovení náhrady předem bez ohledu na osvědčení, z nichž pocházejí.
KAPITOLA III
OSVĚDČENÍ O NÁHRADĚ
ODDÍL 1
Obecná ustanovení
Článek 21
1. Členské státy vydávají žadateli bez ohledu na jeho místo usazení v Unii osvědčení o náhradě, která jsou platná na celém území Unie.
Osvědčení o náhradě zaručují vyplacení náhrady za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v kapitole V. Podmínky mohou obsahovat i stanovení sazeb náhrad předem. Osvědčení jsou platná pouze na jedno rozpočtové období.
2. Poskytování náhrad pro vývoz základních produktů ve formě zboží uvedeného v příloze II tohoto nařízení nebo pro obiloviny umístěné pod celní dohled určené k výrobě lihovin uvedených v článku 2 nařízení (ES) č. 1670/2006 je podmíněno předložením osvědčení o náhradě vydaným v souladu s článkem 24 tohoto nařízení.
Obiloviny uvedené v prvním pododstavci se považují za vyvezené.
První pododstavec se nepoužije na dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci třetí odrážce, čl. 33 odst. 1, čl. 37 odst. 1, čl. 41 odst. 1 a čl. 43 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009 nebo na vývoz uvedený v kapitole IV tohoto nařízení.
3. Poskytování náhrady v rámci systému stanovení náhrad předem podle čl. 20 odst. 2 je podmíněno předložením osvědčení o náhradě, ve kterém se uvádí stanovení sazeb náhrad předem.
Článek 22
1. Nařízení (ES) č. 376/2008 se vztahuje na osvědčení o náhradě uvedená v tomto nařízení.
2. Ustanovení nařízení (ES) č. 376/2008 o právech a povinnostech vyplývajících z osvědčení o náhradě vyjádřených v množstvích se použijí obdobně na práva a povinnosti vyplývající z osvědčení o náhradě uvedených v tomto nařízení pro částky vyjádřené v eurech, přičemž se zohlední příloha VI tohoto nařízení.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 tohoto článku se čl. 7 odst. 2 a 4, články 8, 11 a 13, čl. 17 odst. 1, články 20, 23, 31, 32 a 34, čl. 35 odst. 6 a články 41, 45, 46 a 48 nařízení (ES) č. 376/2008 nepoužijí na osvědčení o náhradě uvedená v tomto nařízení.
4. Pro účely článků 39 a 40 nařízení (ES) č. 376/2008 nelze prodloužit platnost osvědčení, která vyprší 30. září.
V těchto případech se osvědčení na všechny částky, o které nebylo požádáno z důvodu vyšší moci, zruší a příslušná jistota se uvolní.
Článek 23
1. Žádosti o osvědčení o náhradě, kromě žádostí týkajících se projektů potravinové pomoci uvedených v článku 36, jsou platné pouze tehdy, pokud byla složena jistota rovnající se 10 % částky, o kterou se žádá, v souladu s podmínkami stanovenými v článku 14 nařízení (ES) č. 376/2008.
2. Jistota se uvolňuje v souladu s podmínkami stanovenými v článku 40 tohoto nařízení.
Článek 24
1. Žádost o osvědčení o náhradě a samotné osvědčení o náhradě vychází z tiskopisu „Vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem“ uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 376/2008 a udává částku v eurech.
Uvedené dokumenty se vyplňují v souladu s pokyny uvedenými v příloze VI tohoto nařízení.
2. Pokud žadatel nemá v úmyslu vyvážet zboží z jiného členského státu, než je stát, v němž žádá o osvědčení o náhradě, může příslušný orgán vzniklé osvědčení o náhradě uchovávat, zejména v elektronické podobě. V takovém případě informuje příslušný orgán žadatele o tom, že jeho osvědčení o náhradě bylo zaevidováno, a poskytne mu informace uvedené ve vyhotovení osvědčení o náhradě určeném pro držitele (dále jen „vyhotovení č. 1“). Vyhotovení osvědčení o náhradě určené pro vydávající orgány (dále jen „vyhotovení č. 2“) se nevydává.
Příslušný orgán zaznamená všechny informace z osvědčení o náhradě uvedených v oddílech III a IV přílohy VI a částky požadované na základě osvědčení.
Článek 25
1. Závazky vyplývající z osvědčení nejsou převoditelné. Práva vyplývající z osvědčení může převádět jejich držitel během doby jejich platnosti za předpokladu, že práva vyplývající z každého osvědčení či výpisu z osvědčení jsou převedena pouze na jediného nabyvatele. Tento převod se týká pouze částek, které ještě nejsou zapsány do osvědčení nebo výpisu.
2. Nabyvatelé nesmí svá práva dále převádět, mohou je ale převádět zpět na držitele. Zpětný převod na držitele se týká pouze částek, které ještě nejsou zapsány do osvědčení nebo výpisu. V těchto případech zapíše vydávající orgán v kolonce 6 osvědčení jeden z údajů stanovených v příloze VIII.
3. V případě žádosti držitele o převod práv nebo v případě zpětného převodu práv nabyvatelem na držitele uvede vydávající orgán nebo subjekt či subjekty jmenované každým členským státem na osvědčení nebo případně na výpisu z osvědčení toto:
a)
jméno a adresu nabyvatele podle odstavce 1 nebo údaj uvedený v odstavci 2;
b)
datum převodu nebo zpětného převodu na držitele potvrzené razítkem orgánu nebo subjektu.
4. Převod nebo zpětný převod na držitele nabývá platnosti dnem uvedení daného údaje podle odst. 3 písm. b).
Článek 26
1. Žádosti o stanovení sazeb náhrady předem se dotýkají všech platných sazeb náhrady.
2. Žádost o stanovení náhrady předem se může předkládat buď v době žádosti o osvědčení o náhradě, nebo kdykoli po dni, kdy bylo osvědčení o náhradě poskytnuto.
3. Žádosti o stanovení náhrady předem se podávají v souladu s oddílem II přílohy VI za použití tiskopisu uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 376/2008. Stanovení náhrady předem se nevztahuje na vývoz, který se uskutečnil přede dnem, kdy byla žádost předložena.
4. Žádosti o stanovení náhrady předem předložené ve čtvrtek se považují za předložené následující pracovní den.
Článek 27
1. Držitel osvědčení o náhradě může žádat o výpis z osvědčení v podobě uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 376/2008. Žádost musí obsahovat informace uvedené v bodě 3 oddíle II přílohy VI tohoto nařízení.
Částka, na kterou se o výpis žádá, se zaznamená na původním osvědčení.
2. Aniž je dotčen článek 9 nařízení (ES) č. 376/2008, výpisy platné v celé Unii se mohou vyhotovovat z osvědčení, která se evidují jako platná osvědčení v jednom členském státě.
Článek 28
1. Každý vývozce vyplňuje zvláštní žádost o platbu ve smyslu článku 46 nařízení (ES) č. 612/2009. Předkládá se orgánu, který je odpovědný za platbu, společně s odpovídajícími osvědčeními, s výjimkou případu zaevidování osvědčení podle čl. 24 odst. 2 tohoto nařízení nebo v případě vývozu, který není pokryt osvědčeními o náhradě.
Příslušný orgán nemusí zvláštní žádost považovat za podklady pro výplatu uvedené v čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 612/2009.
Příslušný orgán může považovat zvláštní žádost za vývozní prohlášení ve smyslu čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009. V takovém případě je den, kdy orgán odpovědný za platbu podle odstavce 2 tohoto článku obdrží zvláštní žádost, dnem, kdy uvedený orgán obdrží vývozní prohlášení. Ve všech ostatních případech musí zvláštní žádost obsahovat podrobné údaje z vývozního prohlášení, včetně referenčního čísla vývozního prohlášení.
2. Orgán odpovědný za platbu určuje částku požadovanou na základě informací obsažených ve zvláštní žádosti, přičemž se za základ považuje výhradně množství a povaha vyváženého(vyvážených) základního(základních) produktu(ů) a platná(é) sazba(y) náhrady(náhrad). Zmíněné údaje se ve vývozním prohlášení uvedou jasně nebo se v něm na ně jasně odkáže.
Orgán odpovědný za platbu zaznamená uvedenou částku na osvědčení o náhradě do šesti měsíců ode dne obdržení zvláštní žádosti.
Osvědčení se zapisuje na zadní straně vyhotovení č. 1. Kolonky 28, 29 a 30 musí obsahovat částku v eurech místo množství.
Třetí pododstavec se použije obdobně na osvědčení vedená v elektronické podobě.
3. Není-li osvědčení o náhradě po zapsání zaevidováno podle čl. 24 odst. 2, vyhotovení č. 1 osvědčení se vrací držiteli nebo je na žádost vývozce uchovává platební orgán.
4. Jistota zadržená ohledně částky, která byla zapsána do osvědčení o náhradě vzhledem k vyvezenému zboží, se může uvolnit nebo může být převedena tak, aby zaručovala vyplacení náhrady předem v souladu s hlavou II kapitolou 2 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 29
1. O osvědčení o náhradě vydaná pro jediné rozpočtové období se může žádat odděleně v šesti tranších. Žádosti o osvědčení se mohou předkládat nejpozději dne:
a)
7. září, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. října;
b)
7. listopadu, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. prosince;
c)
7. ledna, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. února;
d)
7. března, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. dubna;
e)
7. května, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. června;
f)
7. července, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. srpna.
2. O osvědčení o náhradě mohou hospodářské subjekty žádat pouze v souvislosti s tranší, která odpovídá prvnímu termínu po dni podání žádosti uvedenému v odst. 1.
Článek 30
Termín pro oznámení žádostí o osvědčení členskými státy Komisi je tento:
a)
14. září, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. a);
b)
14. listopadu, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. b);
c)
14. ledna, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. c);
d)
14. března, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. d);
e)
14. května, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. e);
f)
14. července, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. f).
Článek 31
1. Celková částka, ohledně které lze osvědčení o náhradě vydat pro každé rozpočtové období, se určí v souladu s odstavcem 2.
2. Od částky, která představuje maximální výši náhrad, stanovenou v souladu s čl. 9 odst. 2 dohody, se odečítají tyto složky:
a)
částka převyšující maximální částku a neoprávněně poskytnutá během předchozího rozpočtového roku;
b)
částka vyhrazená k pokrytí vývozu podle kapitoly IV tohoto nařízení;
c)
částky, ohledně kterých byla vydána osvědčení o náhradě platná během dotčeného rozpočtového období.
3. Částka, ohledně které byla vydaná osvědčení podle článku 41 vrácena, se připočte k číselnému údaji získanému v souladu s odstavcem 2.
4. Jakákoliv částka vyhrazená k pokrytí vývozu uvedeného v kapitole IV, která zůstává nevyužita, se připočte k číselnému údaji získanému v souladu s odstavcem 2.
5. Pokud ohledně částek uvedených v odst. 2 písm. a), b) a c) panuje nejistota, zohlední se tato skutečnost při určování konečné částky.
Článek 32
Celková částka, ohledně které lze osvědčení vydat pro každou z tranší uvedených v článku 29, je:
a)
30 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. září, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. a);
b)
27 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. listopadu, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. b);
c)
32 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. ledna, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. c);
d)
44 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. března, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. d);
e)
67 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. května, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. e);
f)
100 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. července, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. f).
ODDÍL 2
Žádost o vydání osvědčení o náhradě
Článek 33
1. Pokud celková částka požadovaná v žádostech obdržených pro jedno z dotčených období převyšuje maximální částku uvedenou v čl. 31 odst. 2, stanoví Komise koeficient snížení použitelný u všech žádostí předložených před odpovídajícím datem uvedeným v článku 29 tak, aby byla dodržena maximální částka uvedená v článku 31.
Komise zveřejní koeficient v Úředním věstníku Evropské unie do pěti pracovních dnů ode dnů uvedených v článku 30.
2. Pokud Komise stanoví koeficient snížení, osvědčení se vydávají na požadovanou částku vynásobenou 1 mínus koeficient snížení stanovený podle odstavce 1 tohoto článku nebo čl. 34 odst. 3 písm. a).
Pokud však jde o tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. f), mohou žadatelé stahovat své žádosti do pěti pracovních dnů od zveřejnění koeficientu v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Členské státy oznámí Komisi do 1. srpna částky uvedené v žádostech o osvědčení o náhradě, stažených podle odst. 2 druhého pododstavce.
Článek 34
1. Pokud po termínu pro předložení žádostí o osvědčení o náhradě vzhledem ke konkrétní tranši uvedené v čl. 29 odst. 1 nebyl zveřejněn koeficient snížení podle čl. 33 odst. 1, hospodářské subjekty mohou předložit žádost o vydání osvědčení o náhradě na jakoukoli zbývající částku, která je k dispozici v rámci uvedené tranše a o niž ještě nebylo žádáno.
Žádost se předloží během období do dalšího termínu uvedeného v čl. 29 odst. 1.
2. Členské státy oznámí Komisi žádosti předložené v průběhu každého týdne vždy následující pondělí. Odpovídající osvědčení se mohou vydávat počínaje středou následující po oznámení, nevydá-li Komise jiné pokyny.
3. Pokud celková částka, ohledně které jsou obdrženy žádosti v konkrétním týdnu podávání žádostí, překročí zbývající částku, která je k dispozici, uvedenou v odstavci 1, Komise přijme jedno z následujících opatření:
a)
stanoví koeficient snížení použitelný u žádostí o osvědčení o náhradě, předložených v konkrétním týdnu předkládání žádostí, které byly oznámeny Komisi a pro které dosud nebyla vydána osvědčení o náhradě;
b)
nařídí členským státům, aby zamítly žádosti předložené v konkrétním týdnu předkládání žádostí, které se teprve musí oznámit Komisi;
c)
pozastaví předkládání žádostí o osvědčení o náhradě.
4. Každé nařízení přijaté podle odstavce 3 se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie do tří dnů po oznámení žádostí uvedených v odstavci 2.
Článek 35
1. Osvědčení o náhradě jsou platná ode dne vydání, jak je stanoveno v čl. 22 odst. 1 nařízení (ES) č. 376/2008.
2. S výhradou druhého pododstavce jsou osvědčení o náhradě platná do posledního dne pátého měsíce po měsíci, v němž byla podána žádost o osvědčení, nebo do posledního dne rozpočtového období podle toho, který den nastane dříve.
Osvědčení o náhradě uvedená v článku 36 jsou platná do posledního dne pátého měsíce po měsíci, v němž byla žádost o osvědčení podána.
3. Jsou-li sazby náhrady stanoveny předem v souladu s článkem 26, zůstávají v platnosti do posledního dne platnosti osvědčení.
Článek 36
Nařízení Komise (ES) č. 2298/2001 (13) se použije na žádosti o osvědčení o náhradě a osvědčení o náhradě vydaná na vývoz zboží, které je součástí fungování mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody.
Článek 37
1. Pro účely článku 47 nařízení (ES) č. 376/2008 se použijí odstavce 2 až 11 tohoto článku.
2. Od 1. října každého rozpočtového období se podle tohoto článku mohou mimo období stanovená v článcích 29 a 34 podávat žádosti o osvědčení v souvislosti s nabídkovým řízením vyhlášeným v dovážející třetí zemi, obsahující stanovení vývozní náhrady předem v den předložení žádosti, pokud souhrn částek odpovídající jednomu nabídkovému řízení, ohledně něhož jeden nebo více vývozců podalo jednu nebo více žádostí o osvědčení o náhradě a ohledně něhož dosud nebylo vydáno žádné osvědčení, nepřevyšuje částku 2 milionů EUR.
Uvedené omezení se však může zvýšit na 4 miliony EUR, pokud žádný z koeficientů snížení zveřejněných od začátku rozpočtového období a uvedených v čl. 33 odst. 1 nebo v čl. 34 odst. 3 nepřesahuje 50 %.
3. Částka, ohledně které se osvědčení žádá nebo žádají, nesmí přesahovat množství uvedené v nabídkovém řízení, vynásobené odpovídající(mi) sazbou(sazbami) náhrady, stanovenou(stanovenými) předem v den předložení žádosti. Nepřihlíží se k přípustným odchylkám nebo k opcím stanoveným v oznámení o nabídkovém řízení.
4. Kromě údajů uvedených v čl. 47 odst. 3 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 376/2008 členské státy sdělí neprodleně Komisi částky, ohledně kterých byly podány žádosti o každé osvědčení, a den a dobu předložení každé žádosti.
5. Pokud částky oznámené podle odstavce 4 po připočtení k částkám, ohledně kterých již byly v rámci téhož nabídkového řízení podány žádosti o jedno či více osvědčení, překročí příslušné omezení podle odstavce 2, informuje Komise členské státy do dvou pracovních dnů ode dne obdržení dodatečné informace podle odstavce 4 o tom, že osvědčení o náhradě nebude hospodářskému subjektu vydáno.
6. Komise může pozastavit používání odstavce 2, pokud kumulovaný součet částek v osvědčeních o náhradě, která mohou být vydána v souladu s článkem 47 nařízení (ES) č. 376/2008, převyšuje 4 miliony EUR v jednom rozpočtovém období. Rozhodnutí o pozastavení se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie.
7. Odchylně od čl. 35 odst. 1 a 2 tohoto nařízení jsou osvědčení o náhradě vydaná podle článku 47 nařízení (ES) č. 376/2008 platná ode dne, kdy jsou vydána ve smyslu čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 376/2008. Osvědčení o náhradě jsou platná do konce osmého měsíce po měsíci vydání nebo do 30. září podle toho, který den nastane dříve. Sazby stanovené předem jsou platné do posledního dne platnosti osvědčení.
8. Pokud bylo ke spokojenosti příslušného orgánu v souladu s čl. 47 odst. 9 písm. a) nařízení (ES) č. 376/2008 prokázáno, že, z důvodů vybraným účastníkem nabídkového řízení nezaviněných a nepovažovaných za případ vyšší moci, subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, zrušil smlouvu, uvolní příslušný orgán jistotu v případech, kdy je sazba náhrady na základní produkt, která je stanovena předem a odpovídá nejvyšší náhradě v porovnání s ostatními použitými základními produkty, vyšší nebo se rovná sazbě náhrady platné v poslední den platnosti osvědčení.
9. Pokud bylo ke spokojenosti příslušného orgánu v souladu s čl. 47 odst. 9 písm. b) nařízení (ES) č. 376/2008 prokázáno, že, z důvodů vybraným účastníkem nabídkového řízení nezaviněných a nepovažovaných za případ vyšší moci, subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, mu uložil změny ve smlouvě, příslušný orgán může prodloužit dobu platnosti osvědčení a období, během něhož se má použít sazba náhrady stanovené předem, až do 30. září.
10. Pokud vybraný účastník nabídkového řízení předloží důkaz v souladu s čl. 47 odst. 9 písm. c) nařízení (ES) č. 376/2008, že v oznámení o nabídkovém řízení nebo ve smlouvě uzavřené po výběru nabídky je stanovena přípustná odchylka nebo opce vyšší než 5 % a že subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, využil této doložky, je závazek vyvézt považován za splněný, pokud je vyvezené množství nejvíce o 10 % menší než množství odpovídající částce, na kterou bylo osvědčení vydáno.
První pododstavec se použije za podmínky, že sazba náhrady stanovená předem ohledně základního produktu, která odpovídá nejvyšší náhradě v porovnání s ostatními použitými základními produkty, je vyšší nebo se rovná sazbě náhrady platné v poslední den platnosti osvědčení. V těchto případech se sazba ve výši 95 % uvedená v čl. 40 odst. 3 a 5 tohoto nařízení nahrazuje sazbou ve výši 90 %.
11. Pro účely odstavců 1 až 10 tohoto článku činí lhůta 21 dnů uvedená v čl. 47 odst. 5 nařízení (ES) č. 376/2008 44 dnů.
ODDÍL 3
Jistoty
Článek 38
1. Vydání osvědčení o náhradě zavazuje držitele k tomu, aby žádal o náhrady na zboží vyvážené během doby platnosti osvědčení o náhradě rovnající se částce, na kterou bylo osvědčení vydáno.
Složí se jistota uvedená v článku 23, aby se zaručilo dodržení závazku uvedeného v prvním pododstavci.
2. Závazek uvedený v odst. 1 prvním pododstavci tohoto článku se považuje za zásadní požadavek ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 39
1. Zásadní požadavek se považuje za splněný, pokud vývozce odeslal zvláštní žádost vztahující se na zboží vyvezené během doby platnosti osvědčení o náhradě v souladu s podmínkami stanovenými v článku 28 a v oddílu V přílohy VI.
2. Pokud zvláštní žádost není vývozním prohlášením, musí být předložena do tří měsíců ode dne uplynutí doby platnosti osvědčení o náhradě, jehož číslo je vyplněné na zvláštní žádosti, s výjimkou případů vyšší moci.
Není-li dodržena lhůta tří měsíců stanovená v prvním pododstavci, zásadní požadavek nelze považovat za splněný.
3. Doklad o splnění zásadního požadavku se poskytuje tak, že se příslušnému orgánu předloží vyhotovení č. 1 osvědčení o náhradě řádně zaevidovaného v souladu s čl. 28 odst. 2. Uvedený doklad se předloží do konce dvanáctého měsíce po skončení období platnosti osvědčení o náhradě.
První pododstavec se obdobně použije na osvědčení zaevidovaná podle čl. 24 odst. 2.
4. Odchylně od čl. 22 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2220/85 jistota stanovená v článku 23 tohoto nařízení propadá v poměru k částce, ohledně níž nebyl předložen požadovaný doklad ve lhůtě stanovené v odstavcích 2 a 3 tohoto článku.
Článek 40
1. Pokud se používá koeficient snížení podle čl. 33 odst. 2 nebo čl. 34 odst. 3 písm. a), část jistoty rovnající se složené částce vynásobené koeficientem snížení se uvolní okamžitě.
2. Stáhne-li žadatel svou žádost o osvědčení v souladu s čl. 33 odst. 2 druhým pododstavcem, uvolní se 80 % původní jistoty.
3. Jistota se uvolní v plné výši, jakmile držitel osvědčení požádá o náhrady, které celkem činí 95 % částky, ohledně níž bylo osvědčení vydáno.
4. Členské státy mohou na žádost držitele uvolnit jistotu ve splátkách v poměru k částkám, ohledně kterých byly splněny podmínky uvedené v čl. 39 odst. 1 a 3 za předpokladu, že byl předložen doklad o tom, že bylo požádáno o částku rovnající se nejméně 5 % částky uvedené v osvědčení.
5. Pokud byly podány žádosti o náhrady na méně než 95 % částky, ohledně níž bylo osvědčení vydáno, část jistoty, která se rovná 10 % rozdílu mezi 95 % částky, na niž bylo osvědčení vydáno, a skutečně použitou částkou náhrad, propadá.
6. Je-li částka, ohledně níž byly splněny podmínky uvedené v čl. 39 odst. 1 a 3, nižší než 5 % částky uvedené v osvědčení, celá jistota propadá.
7. Pokud celková částka jistoty, která má propadnout, dosahuje 100 EUR nebo méně na dané osvědčení, dotyčný členský stát uvolní celou jistotu.
Článek 41
1. Pokud se osvědčení nebo výpis z osvědčení vrátí vydávajícímu orgánu v době odpovídající počátečním dvěma třetinám jeho doby platnosti, odpovídající částka jistoty, která má propadnout, se sníží o 40 %, přičemž se pro tyto účely započítává jakákoli část dne jako celý den.
2. Pokud se osvědčení nebo výpis z osvědčení vrátí vydávajícímu orgánu v době odpovídající poslední třetině jeho doby platnosti nebo během měsíce po datu skončení platnosti, odpovídající částka jistoty, která má propadnout, se sníží o 25 %.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí pouze na osvědčení a výpisy z osvědčení vrácené vydávajícímu orgánu během rozpočtového období, na které byla tato osvědčení vydána, za předpokladu, že se vrátí nejpozději do 31. srpna uvedeného období.
KAPITOLA IV
VÝVOZ NEKRYTÝ OSVĚDČENÍM
Článek 42
1. Osvědčení se nevyžadují pro vývoz, u kterého žádosti, jež předloží hospodářský subjekt během rozpočtového roku, nezakládají nárok na vyplacení částky vyšší než 100 000 EUR.
2. Osvědčení se nevyžadují pro dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci třetí odrážce, čl. 33 odst. 1, čl. 37 odst. 1, čl. 41 odst. 1 a čl. 43 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009.
3. Odstavce 1 a 2 se rovněž použijí na vývoz uskutečňovaný hospodářskými subjekty, které získaly osvědčení o náhradě během dotyčného rozpočtového období nebo které byly držiteli takového osvědčení v den vývozu.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí pouze v členském státě, ve kterém je hospodářský subjekt usazen.
Článek 43
1. V každém rozpočtovém období je vývoz uvedený v čl. 42 odst. 1 způsobilý pro výplatu náhrady v rozsahu celkové rezervy 40 milionů EUR pro každý rozpočtový rok.
2. Náhrady pro vývoz, který je součástí fungování mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody, a náhrady pro dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci třetí odrážce, čl. 33 odst. 1, čl. 37 odst. 1, čl. 41 odst. 1 a čl. 43 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009 se nezohlední při stanovení výše výdajů v rámci rezervy uvedené v odstavci 1.
Článek 44
1. Pokud součet částek, které členské státy oznámí v souladu s článkem 53, dosahuje 30 milionů EUR, může Komise při zohlednění mezinárodních závazků Unie pozastavit používání čl. 43 odst. 1 u vývozu nekrytého osvědčením o náhradě nejvýše na 20 pracovních dnů.
2. Za podmínek stanovených v odstavci 1 může Komise v souladu s čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1216/2009 pozastavit používání čl. 43 odst. 1 tohoto nařízení u vývozu nekrytého osvědčením o náhradě na období delší než 20 pracovních dnů.
KAPITOLA V
ZÁVAZKY VÝVOZCE
Článek 45
1. Před vývozem zboží podává dotyčná strana prohlášení o množstvích základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů obdobných jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3, které byly skutečně použity, ve smyslu článku 10, při výrobě tohoto zboží, na které bude žádat o náhradu, nebo odkáže na uvedené složení, bylo-li určeno v souladu s čl. 10 odst. 4.
2. Pokud bylo při výrobě zboží k vývozu použito zboží, v prohlášení dotyčné strany se uvede skutečně použité množství zboží a povaha a množství každého ze základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním a/nebo produktů obdobných jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3, z níž bylo zboží získáno.
Dotyčná strana poskytne příslušným orgánům na podporu svého prohlášení všechny dokumenty a informace, které tyto orgány považují za důležité. Dotčené dokumenty a informace mohou být uchovávány a předkládány v elektronické podobě.
Příslušné orgány ověří správnost prohlášení jakýmikoli vhodným způsobem.
3. Na žádost příslušných orgánů členského státu, na jehož území se provádějí celní formality při vývozu, jim příslušné orgány jiného členského státu přímo sdělí všechny informace, které jsou schopny získat, aby bylo možné ověřit prohlášení předložené dotyčnou stranou.
Článek 46
Odchylně od článku 45 a po poradě s příslušnými orgány lze prohlášení o použitých produktech nebo zboží nahradit souhrnným prohlášením o množstvích použitých produktů nebo odkazem na prohlášení o těchto množstvích, pokud již byla určena podle čl. 10 odst. 4 a pod podmínkou, že výrobce dá orgánům k dispozici všechny informace nezbytné k ověření prohlášení.
Článek 47
1. Pokud vývozce nevypracuje prohlášení uvedené v článku 46 nebo neposkytne uspokojivé informace na podporu svého prohlášení, nemá nárok na náhradu.
2. Odchylně od odstavce 1 může dotyčná strana na svou výslovnou žádost obdržet náhradu, je-li dotyčné zboží uvedeno ve sloupcích 1 a 2 přílohy IV. Povaha a množství základních produktů vzatých v úvahu pro výpočet této náhrady se určuje z analýzy zboží k vývozu a v souladu s tabulkou v příloze IV. Příslušný orgán rozhodne o podmínkách, za kterých se provede analýza, a o informacích, které se mají poskytnout na podporu žádosti.
3. Náklady na tuto analýzu hradí vývozce.
Článek 48
1. Článek 45 se nepoužije na množství zemědělských produktů určená v souladu s přílohou III, s výjimkou následujícího:
a)
množství produktů uvedených v čl. 45 odst. 1 vyvážených ve formě zboží získaného částečně z produktů, u kterých je platba vývozní náhrady upravena v nařízení (ES) č. 1234/2007, a částečně z jiných produktů v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 11 odst. 2;
b)
množství vajec nebo vaječných výrobků vyvážených ve formě těstovin kódu KN 1902 11 00;
c)
množství sušiny v čerstvých těstovinách, jak je uvedeno v čl. 11 odst. 1;
d)
povaha základních produktů skutečně použitých při výrobě D-glucitolu (sorbitolu, sorbitu) kódů KN 2905 44 a 3824 60 a, v případě potřeby, podíl D-glucitolu (sorbitolu, sorbitu) získaného ze škrobových produktů a sacharózy;
e)
množství kaseinu vyváženého ve formě zboží kódu KN 3501 90 90;
f)
stupeň Bg piva ze sladu kódu KN 2202 90 10;
g)
množství nesladového ječmene přijatá příslušnými orgány.
Při popisu zboží uvedeného na vývozním prohlášení a v žádosti o náhradu na zboží uvedené v příloze III se zohlední nomenklatura v uvedené příloze.
2. Při analýze zboží pro účely článků 45, 46, 47 nebo odstavců 1 nebo 3 tohoto článku se použijí metody analýzy uvedené v nařízení Komise (ES) č. 904/2008 (14) nebo, v případě jejich neexistence, metody uvedené v nařízení Komise (ES) č. 900/2008 (15) nebo, v případě jejich neexistence, metody použitelné u klasifikace podobného zboží dováženého do Unie podle společného celního sazebníku.
3. Na dokumentu potvrzujícím vývoz se uvedou množství vyvezeného zboží a množství produktů uvedených v čl. 45 odst. 1 nebo odkaz na složení určené v souladu s čl. 10 odst. 4. Pokud se však používá čl. 47 odst. 2, druhá jmenovaná množství se nahradí množstvími základních produktů uvedených ve sloupci 4 přílohy IV, která odpovídají výsledkům analýzy vyvezeného zboží.
4. Aby mohla být poskytnuta náhrada na zboží kódů KN 0403 10 51 až 0403 10 99, 0403 90 71 až 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 a 3502 19 90, musí toto zboží splňovat požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a nařízení (ES) č. 853/2004, včetně požadavku, aby bylo připraveno ve schváleném zařízení a vyhovovalo požadavkům označení zdravotní nezávadnosti uvedeným v oddílu I přílohy II nařízení (ES) č. 853/2004.
5. Pro účely článků 45 a 46 každý členský stát informuje Komisi o kontrolách různých druhů vyváženého zboží provedených na svém území. Komise podle toho informuje ostatní členské státy.
Článek 49
1. Podle článků 45 a 46 tohoto nařízení a za použití článku 12 nařízení (ES) č. 612/2009, pokud jde o zboží, které obsahuje obiloviny, rýži, mléko a mléčné výrobky nebo vejce uvedené v čl. 162 odst. 1 písm. a) bodě i), ii), v) a vii) a písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, předloží dotyčná strana prohlášení o tom, že žádná z těchto složek nebyla dovezena ze třetích zemí, nebo přesně stanoví množství těchto produktů dovezených ze třetích zemí.
2. Pokud se žádá o to, aby byla daná množství určena v souladu s čl. 10 odst. 4, příslušný orgán může přijmout prohlášení dotyčné strany o tom, že obiloviny, rýže a mléčné a vaječné výrobky uvedené v odstavci 1, které byly dovezeny ze třetích zemí, se nepoužijí.
3. Pokud se žádá o to, aby byla daná množství určena v souladu s čl. 11 odst. 1 nebo v souladu s čl. 47 odst. 2, příslušný orgán může přijmout prohlášení dotyčné strany o tom, že obiloviny, rýže a mléčné a vaječné výrobky uvedené v odstavci 1, které byly dovezeny ze třetích zemí, se nepoužijí.
4. Prohlášení podle odstavců 1 až 3 musí být ověřena příslušnými orgány jakýmkoli vhodným způsobem.
KAPITOLA VI
PLATBA NÁHRADY
Článek 50
1. V případě zboží vyvezeného mezi 1. říjnem a 15. říjnem každého roku se náhrady nevyplatí před 16. říjnem.
Pokud se jedná o zboží vyvezené na základě předložení osvědčení o náhradě vydaného na rozpočtové období a pokud se Komise domnívá, že existuje nebezpečí, že Unie nesplní své mezinárodní závazky, platby náhrady naplánované po skončení uvedeného období se neprovedou před 16. říjnem. V tom případě se lhůty uvedené v čl. 46 odst. 8 nařízení (ES) č. 612/2009 mohou dočasně prodloužit na tři měsíce a 15 dní prostřednictvím nařízení, které se vyhlásí přede dnem 20. září v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Pro zboží uvedené v příloze II tohoto nařízení a odchylně od článku 24 nařízení (ES) č. 612/2009 platí částka stanovená v čl. 24 odst. 1 písm. a) bodě ii) nařízení (ES) č. 612/2009 bez ohledu na zemi nebo území určení vývozu zboží:
a)
v případě zboží baleného pro maloobchodní prodej spotřebiteli v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti nepřevyšující 2,5 kg nebo v nádobách o obsahu nejvýše 2 litry s označením ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES (16), jež buď uvádí dovozce do země určení, nebo jehož text je v úředním jazyce země určení nebo v jazyce srozumitelném v této zemi;
b)
v případech, kdy určitý vývozce nejméně dvanáctkrát v průběhu dvou let předcházejících datu žádosti o povolení, jak je uvedena v odstavci 3, vyváží zboží, které neobsahuje více než 90 % hmotnostních jakéhokoli jediného základního produktu, na nějž se vyplácí náhrada, které má stejný osmimístný kód KN a směřuje ke stejnému příjemci či stejným příjemcům.
3. V případech uvedených v odstavci 2 mohou členské státy na základě žádosti udělit úřední povolení osvobozující daného vývozce od povinnosti předložit doklady vyžadované podle článku 17 nařízení (ES) č. 612/2009 jiné, než je přepravní doklad.
Povolení uvedené v prvním pododstavci platí, není-li zrušeno, nejdéle po dobu dvou let a je obnovitelné. Členské státy mohou povolení podle vlastního uvážení zrušit a musí je okamžitě odebrat, zejména pokud mají důvodné podezření, že vývozce nedodržel podmínky v něm uvedené.
Osvobození udělená v souladu s prvním pododstavcem se pokládají za rizikové faktory, k nimž je třeba přihlédnout pro účely čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 485/2008 (17).
Vývozci, kteří využívají osvobození, uvedou číslo povolení na jednotný správní doklad a na zvláštní žádost o platbu, jak je uvedena v článku 28 tohoto nařízení.
4. Odchylně od odstavce 3 mohou členské státy v případech uvedených v odst. 2 písm. b) osvobodit daného vývozce od povinnosti předložit přepravní doklady na veškerý vývoz, na nějž se vztahuje povolení, pokud se po daném vývozci žádá, aby předložil přepravní doklady k přinejmenším 10 % takových vývozních prohlášení nebo jeden ročně, podle toho, která z hodnot je větší, o čemž rozhodne členský stát podle kritérií stanovených v nařízení Komise (ES) č. 1276/2008 (18).
5. V případě zboží uvedeného v příloze II tohoto nařízení, jehož vývozní prohlášení bylo přijato nejpozději dne 30. září 2007 a k němuž vývozce nemůže předložit průkazní doklad uvedený v čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009, se zboží považuje za dovezené do třetí země po předložení kopie přepravního dokladu a buď jednoho z dokladů uvedených v čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 612/2009, nebo bankovního dokladu vydaného schválenými zprostředkovateli usazenými v Unii, který potvrzuje, že platba odpovídající vývozu je připsána na účet vývozce vedený u zprostředkovatelů, nebo dokladu o zaplacení.
6. Pro účely použití článku 27 nařízení (ES) č. 612/2009 členské státy přihlédnou k odstavci 5.
KAPITOLA VII
OZNAMOVACÍ POVINNOST
Článek 51
1. Členské státy oznámí Komisi před desátým dnem každého měsíce toto:
a)
částky, vyjádřené v eurech, ohledně kterých byla vrácena osvědčení o náhradě během předchozího měsíce v souladu s čl. 41 odst. 1;
b)
částky, vyjádřené v eurech, ohledně kterých bylo během předchozího měsíce stanoveno, že zásadní požadavek uvedený v článku 38 nebyl splněn;
c)
osvědčení o náhradě, vyjádřená v eurech, vydaná během předchozího měsíce, jak je uvedeno v článku 35;
d)
osvědčení o náhradě, vyjádřená v eurech, vydaná během předchozího měsíce v souladu s článkem 47 nařízení (ES) č. 376/2008.
Částky uvedené v prvním pododstavci písm. b) se rozlišují podle odkazu na rozpočtové období osvědčení o náhradě, k němuž se vztahují.
2. Před 1. listopadem každého roku oznámí členské státy Komisi celkové částky, vyjádřené v eurech, zapsané před 1. říjnem téhož roku do osvědčení o náhradě vydaných v rozpočtovém období, jež skončilo 30. září předchozího kalendářního roku.
Článek 52
1. Členské státy nejpozději do konce měsíce po každém měsíci kalendářního roku sdělí Komisi prostřednictvím Systému výměny údajů, známého jako DEX (Data Exchange System), statistické údaje o zboží, na které se vztahuje toto nařízení a na něž byly v předchozím měsíci poskytnuty vývozní náhrady, přičemž údaje se rozepisují podle osmimístných kódů KN a zahrnují:
a)
množství tohoto zboží, vyjádřená v tunách nebo jiné stanovené měrné jednotce;
b)
výši vývozních náhrad, vyjádřenou v eurech, poskytnutých v předchozím měsíci na každý z dotyčných základních zemědělských produktů;
c)
množství každého ze základních zemědělských produktů, vyjádřená v tunách, pro která byly poskytnuty náhrady.
2. Členské státy oznámí Komisi před 31. prosincem každého roku celkové částky náhrad, vyjádřené v eurech, které skutečně poskytly během rozpočtového období, jež skončilo 30. září téhož roku, ve vztahu ke zboží vyvezenému v rozpočtovém období, jež skončilo 30. září předchozího roku, a během jakýchkoli předchozích rozpočtových období, která nebyla dosud oznámena, přičemž dotyčná období uvedou.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 poskytnuté náhrady zahrnují platby předem.
4. Členské státy oznámí Komisi před 31. prosincem každého roku celkové částky, vyjádřené v eurech, zpětných uhrazení náhrad vyplacených neoprávněně, jež byly získány během rozpočtového období, jež skončilo 30. září téhož roku, přičemž uvedou dotyčné období (dotyčná období).
Článek 53
Členské státy oznámí Komisi nejpozději do pátého dne každého měsíce částky náhrad poskytnutých podle čl. 43 odst. 1 od šestnáctého dne do konce předchozího měsíce a nejpozději do dvacátého dne každého měsíce částky náhrad poskytnutých podle čl. 43 odst. 1 od prvního do patnáctého dne daného měsíce. Je-li to vhodné, členské státy informují Komisi o tom, že mezi příslušnými dny nebyly poskytnuty žádné částky.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 54
Nařízení (ES) č. 1043/2005 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX.
Článek 55
Toto nařízení vstupuje v platnost druhým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na žádosti předkládané od 8. července 2010 o osvědčení k použití od 1. října 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 29. června 2010.
32010R0578
L 171/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
29.06.2010.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 578/2010
od 29. lipnja 2010.
o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 1216/2009 u vezi sa sustavom odobravanja izvoznih subvencija za određene poljoprivredne proizvode koji se izvoze u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, te kriterijima za utvrđivanje iznosa takvih subvencija
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1216/2009 od 30. studenoga o utvrđivanju trgovinskih aranžmana primjenljivih na određenu robu dobivenu preradom poljoprivrednih proizvoda (1), a posebno prvi podstavak njezinog članka 8. stavka 3.,
budući da:
(1)
Uredba Komisije (EZ) br. 1043/2005 od 30. lipnja 2005. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 3448/93 u vezi sa sustavom odobravanja izvoznih subvencija za određene poljoprivredne proizvode koji se izvoze u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, te kriterijima za utvrđivanje iznosa takvih subvencija (2) nekoliko je puta znatno izmijenjena. Pošto su potrebne daljnje izmjene, potrebno ju je zamijeniti.
(2)
Uredbom Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) (3) predviđa se da se, koliko je to potrebno, da se određenim poljoprivrednim proizvodima omogući da budu izvezeni u obliku određene prerađene robe koja nije navedena u Prilogu I. Ugovoru na temelju kotacija ili cijena takvih proizvoda na svjetskom tržištu, razlika između takvih kotacija ili cijena u Uniji može pokriti izvoznom subvencijom. Dodjeljivanje subvencija za navedene poljoprivredne proizvode izvezene u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru mora stoga podlijegati zajedničkim pravilima.
(3)
Kako bi se osigurala jedinstvena primjena Uredbe (EZ) br. 1234/2007 koja se odnosi na odobravanje izvoznih subvencija, takve se subvencije ne bi trebale odobriti za robu iz trećih zemalja koja se upotrebljava za proizvodnju robe koja se izvozi nakon što je bila puštena u slobodan promet u Uniji.
(4)
Izvozne subvencije treba platiti za robu koja je dobivena neposredno od osnovnih proizvoda, od proizvoda dobivenih preradom osnovnih proizvoda te od proizvoda izjednačenih s bilo kojom od navedenih kategorija. Potrebno je odrediti način za utvrđivanje iznosa izvozne subvencije u svakom od navedenih slučajeva.
(5)
Uredba Komisije (EZ) br. 612/2009 od 7. srpnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava izvoznih subvencija za poljoprivredne proizvode (4) i Uredba Komisije (EEZ) br. 2220/85 od 22. srpnja 1985. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava jamstava za poljoprivredne proizvode (5) općenito se primjenjuju na robu koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru. Stoga je potrebno navesti način primjene određenih odredaba navedenih uredaba.
(6)
U skladu s Uredbom Komisije (EZ) br. 1670/2006 od. 10. studenoga 2006. o utvrđivanju određenih detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1784/2003 o utvrđivanju i dodjeli prilagođenih subvencija u vezi sa žitaricama izvezenim u obliku određenih alkoholnih pića (6), stopa izvozne subvencije mora biti ona koja se primjenjuje na dan stavljanja žitarica pod carinski nadzor za proizvodnju alkoholnih pića. Stavljanje žitarica pod carinski nadzor za proizvodnju alkoholnih pića iz članka 2. Uredbe (EZ) br. 1670/2006 treba se toga smatrati istovrijednim izvozu u smislu odobravanja izvoznih subvencija.
(7)
Alkoholna pića smatraju se manje osjetljivim na cijenu poljoprivrednih proizvoda upotrijebljenih u njihovoj proizvodnji od ostale robe. Međutim, Protokolom 19. Akta o pristupanju Ujedinjene Kraljevine, Irske i Danske predviđa se da treba donijeti potrebne mjere za olakšanje uporabe žitarica iz Unije u proizvodnji alkoholnih pića dobivenih od žitarica.
(8)
Mnoga se roba koju je poduzeće proizvelo pod jasno određenim tehničkim uvjetima i koja ima stalne značajke i kakvoću izvozi po redovnim postupcima. Radi olakšavanja izvoznih formalnosti treba usvojiti pojednostavnjeni postupak za takvu robu putem kojeg proizvođač nadležnim tijelima priopćava takve podatke koje oni smatraju potrebnim glede uvjeta proizvodnje robe. Ako su količine poljoprivrednih proizvoda koji su stvarno upotrijebljeni u proizvodnji izvezene robe registrirani kod nadležnih tijela, potrebno je uključiti odredbu o godišnjoj potvrdi takve registracije kako bi se smanjili rizici vezani uz neobavješćivanje o promjenama navedenih količina.
(9)
Mnogi poljoprivredni proizvodi podliježu prirodnoj i sezonskoj promjenljivosti. Sadržaj poljoprivrednog proizvoda u izvezenoj robi može varirati kao posljedica toga. Iznos subvencije treba se stoga odrediti na temelju količine poljoprivrednih proizvoda stvarno upotrijebljenih u proizvodnji izvezene robe. Međutim, za određenu robu jednostavnog i relativno stalnog sastava, iznos subvencije treba se, radi lakšeg upravljanja, odrediti na temelju fiksne količine poljoprivrednih proizvoda.
(10)
Kako bi stekli pravo na subvenciju upotrijebljeni poljoprivredni proizvodi i prije svega roba proizvedena od takvih proizvoda moraju biti izvezeni. Svaku iznimku toga pravila treba protumačiti ograničavajuće. Međutim, tijekom procesa proizvodnje robe proizvođači mogu pretrpjeti gubitke sirovina koje su ipak bile plaćene po cijenama Unije, dok su gubici koje su pretrpjeli proizvođači s poslovnim nastanom izvan Unije ograničeni na cijene na svjetskom tržištu. Pored toga, u procesu proizvodnje dobiveni su određeni sporedni proizvodi čija se vrijednost izrazito razlikuje od vrijednosti primarnih proizvoda. U nekim slučajevima navedeni sporedni proizvodi mogu se upotrebljavati samo kao hrana za životinje. Stoga je potrebno utvrditi zajednička pravila za određivanje pojma količine proizvoda stvarno upotrijebljenih u procesu proizvodnje izvezene robe.
(11)
U smislu drugoga podstavka članka 8. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1216/2009, potrebno je predvidjeti da se subvencije za osnovne proizvode izvezene u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. utvrde za isto razdoblje kao i ono za subvencije za poljoprivredne proizvode izvezene u neprerađenom stanju. Međutim, također je potrebno predvidjeti mogućnost odstupanja od toga pravila u okolnostima ometanja tržišta koje se određuju u skladu s postupkom iz članka 16. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1216/2009.
(12)
Pri utvrđivanju stope subvencije za osnovne proizvode ili izjednačene proizvode treba uzeti u obzir pomoći ili ostale mjere sa sličnim učinkom koje se primjenjuju u skladu s Uredbom (EZ) br. 1234/2007.
(13)
Krumpirov škrob treba biti izjednačen s kukuruznim škrobom u smislu određivanja izvoznih subvencija. Međutim, treba omogućiti utvrđivanje posebne stope subvencije za krumpirov škrob u tržišnim situacijama u kojima je njegova cijena znatno niža od cijene kukuruznog škroba.
(14)
U skladu s člankom 162. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1234/2007, subvencije odobrene za izvoz poljoprivrednih proizvoda sadržanih u robi koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru ne smiju premašivati subvencije koje bi se platile za navedene proizvode ako bi se izvozili u neprerađenom stanju. To treba uzeti u obzir pri određivanju stopa subvencije i pri uvođenju pravila o izjednačivanju.
(15)
Određena roba koja ima slične značajke može biti dobivena različitim tehnikama od različitih osnovnih materijala. Od izvoznika treba zahtijevati da prepoznaju narav osnovnih materijala i da daju određene izjave u vezi s procesom proizvodnje ako su ti podaci potrebni za utvrđivanje prava na subvenciju ili odgovarajuće stope subvencije koja se primjenjuje.
(16)
Pri izračunu količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda primjereno je uzeti u obzir sadržaj suhe tvari u slučaju škroba i određenih glukoznih i malotodekstrinskih sirupa.
(17)
Ako to zahtijevaju stanje na svjetskom tržištu, posebni zahtjevi određenih tržišta ili međunarodni trgovinski sporazumi, treba predvidjeti mogućnost razlikovanja subvencije za određene poljoprivredne proizvode izvezene u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru s obzirom na odredište.
(18)
Radi upravljanja iznosima subvencija koji se mogu odobriti tijekom proračunske godine za određene poljoprivredne proizvode izvezene u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, treba dozvoliti da se utvrde različite stope za izvoz, s prethodnim utvrđivanjem stope subvencije na temelju razvoja u Uniji i svjetskim tržištima ili bez njega.
(19)
Iznos subvencija koji se može odobriti u svakoj proračunskoj godini ograničen je u skladu s međunarodnim obvezama Unije. Treba omogućiti da se roba koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru izvozi pod unaprijed poznatim uvjetima. Prije svega, treba biti moguće da subjekti dobiju osiguranje da je takav izvoz podoban za subvenciju u skladu s obvezama Unije. Ako se takvo jamstvo više ne može dati, izvoznike treba obavijestiti dostatno unaprijed. Izdavanje potvrda o subvenciji omogućuje praćenje zahtjeva za subvenciju i jamstva njihovim nositeljima da će moći koristiti subvenciju do iznosa za koji je potvrda izdana, pod uvjetom da ispunjavaju sve ostale uvjete za subvenciju utvrđene pravilima Unije.
(20)
Treba utvrditi pravila o upravljanju za sustav potvrda o subvenciji. Prije svega, treba propisati koeficijent smanjenja koji se primjenjuje ako zahtjevi za potvrde o subvenciji premašuju raspoložive iznose. U određenim okolnostima treba predvidjeti mogućnost obustave izdavanja potvrda o subvenciji.
(21)
Potvrde o subvenciji služe kako bi se osigurala usklađenost s međunarodnim obvezama koje je usvojila Unija. Njima se također može unaprijed utvrditi subvenciju koja se može odobriti za poljoprivredne proizvode upotrijebljene u proizvodnji robe izvezene u treće zemlje. Ta se svrha razlikuje, u nekim pogledima, od ciljeva izvoznih dozvola izdanih za osnovne proizvode izvezene u neprerađenom stanju koji podliježu međunarodnim obvezama koje uključuju količinska ograničenja. Stoga je potrebno navesti koje se opće odredbe koje se primjenjuju na poljoprivredne dozvole i potvrde, trenutačno utvrđene Uredbom Komisije (EZ) br. 376/2008 od 23. travnja 2008. kojom se utvrđuju zajednička podrobna pravila za primjenu sustava uvoznih i izvoznih dozvola i potvrda o prethodnom utvrđivanju za poljoprivredne proizvode (7), ne primjenjuju na potvrde o subvenciji.
(22)
Većinom se stope subvencija utvrđuju ili mijenjaju četvrtkom. Potrebno je smanjiti rizik podnošenja zahtjeva za prethodno utvrđivanje za proizvode iz špekulativnih razloga. U skladu s tim, ako je zahtjev za prethodno utvrđivanje podnesen u četvrtak, zahtjev bi se trebao smatrati podnesenim sljedećeg radnog dana.
(23)
Kako bi se olakšalo djelovanje sustava izvoznih subvencija država članica, stope subvencija za različite osnovne proizvode uključene u robu koja nije obuhvaćena Prilogom I. treba istodobno prethodno utvrditi.
(24)
U zaprimljenim zahtjevima za potvrde mogu biti navedeni viši iznosi od onih koje je moguće odobriti. Proračunsku godinu stoga treba podijeliti na razdoblja tako da se potvrde mogu staviti na raspolaganje i subjektima koji izvoze na kraju proračunske godine i onima koji izvoze na početku proračunske godine. Ako je to primjereno, koeficijent smanjenja treba se primjenjivati na sve iznose zatražene tijekom određenog razdoblja.
(25)
Ako je ukupan iznos subvencija u zahtjevima za posebnu tranšu od iznosa raspoloživog i za tu tranšu, subjektima treba dopustiti tjedno podnošenje zahtjeva za potvrde o subvenciji za svaki preostali iznos raspoloživ za navedenu tranšu.
(26)
Potrebno je odrediti kako bi se određene odredbe Uredbe (EZ) br. 376/2008 koje se odnose na potvrde, prethodno utvrđivanje izvozne subvencije, zahtijevanim u vezi s pozivom na javni natječaj izdanim u trećoj zemlji izvoznici, trebale primijeniti na potvrde o subvenciji.
(27)
Treba utvrditi uvjete za oslobođenje od jamstva koje je položeno za potvrde o subvencija. Ti bi uvjeti trebali uključivati obveze koje se smatraju primarnim zahtjevima, za koje je položeno subvencija, te dokaz koji treba pružiti kako bi se dokazalo ispunjavanje navedenih obveza.
(28)
Većina izvoznika u obliku subvencija dobiva manje od 100 000 eura godišnje. Zajedno, navedeni izvoz je od manje gospodarske važnosti i označava samo mali dio ukupnog iznosa subvencija odobrenih za poljoprivredne proizvode izvezene u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru. U tim slučajevima treba omogućiti da se mali izvoznici izuzmu od zahtjeva za podnošenjem potvrde. Radi jasnoće, trebali bi, u određenim okolnostima, imati pravo na uporabu potvrda o subvenciji a da ne izgube status malog izvoznika. Međutim, kako bi se spriječila zlouporaba, potrebno je ograničiti zahtjev o tom izuzeću na državu članicu u kojoj mali izvoznik ima poslovni nastan.
(29)
Treba utvrditi aranžmane praćenja koji se temelje na načelu da bi izvoznik nadležnim tijelima trebao prijaviti količine proizvoda upotrijebljenih u proizvodnji izvezene robe svaki put kada se roba izvozi. Nadležna tijela trebala bi poduzeti sve mjere koje smatraju potrebnim za provjeru točnosti tih deklaracija.
(30)
Tijela odgovorna za provjeru izvoznikove deklaracije možda nemaju dostatne dokaze koji bi im omogućili prihvat deklaracije o upotrijebljenim količinama, čak i ako se temelji na kemijskoj analizi. Do takvih situacija lako može doći ako je roba koju se izvozi proizvedena u drugoj državi članici države članice izvoznice. Stoga bi nadležna države članice izvoznice trebala moći, prema potrebi, izravno od nadležnih tijela ostalih država članica dobiti sve podatke koji su njima dostupni u vezi s uvjetima proizvodnje robe.
(31)
U dogovoru s nadležnim tijelima države članice u kojoj je roba proizvedena, subjektima treba dopustiti da podnesu pojednostavnjenu deklaraciju o upotrijebljenim proizvodima, u obliku zbirnih količina navedenih proizvoda, pod uvjetom da vode podrobnu evidenciju o upotrijebljenim proizvodima i stave ih na raspolaganje navedenim tijelima.
(32)
Nije uvijek moguće da izvoznik zna točnu količinu upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda za koje može zatražiti subvenciju, posebno ako on nije proizvođač. Stoga izvoznik nije uvijek u mogućnosti prijaviti takve količine. Stoga je potrebno predvidjeti alternativnu metodu za izračun subvencije za čiju primjenu dotična osoba može zamoliti, koja je ograničena na određenu robu, na temelju kemijske analize navedene robe, te uporabom tablice izrađene u tu svrhu.
(33)
U skladu s člankom 28. Uredbe (EZ) br. 612/2009 nikakva se subvencija ne odobrava za proizvode koji nisu ispravne i primjerene tržišne kakvoće na dan prihvata izvozne deklaracije. Kako bi se osigurala jedinstvena primjena toga pravila, treba pojasniti da za subvenciju koju treba odobriti za određene proizvode životinjskog podrijetla obuhvaćene Uredbom (EZ) br. 852/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o higijeni hrane (8) i Uredbom (EZ) br. 853/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju određenih higijenskih pravila za hranu životinjskog podrijetla (9) i koji su uključeni u Prilog II. ovoj Uredbi, dotični proizvodi životinjskog podrijetla trebaju biti pripremljeni u skladu sa zahtjevima navedenih uredaba i biti opremljeni zahtijevanom oznakom o zdravstvenoj ispravnosti.
(34)
Ključno je da se Komisiji omogući praćenje svih mjera donesenih u vezi odobrenih izvoznih subvencija. Stoga bi nadležna tijela država članica trebala Komisiji poslati određene statističke podatke. Treba odrediti oblik i opseg tih podataka.
(35)
U skladu s člankom 12. stavcima 1. i 4. Uredbe (EZ) br. 612/2009, sastojci osim šećernih proizvoda iz točke iii. članka 162. stavka 1. točke (a) i točke (b) članka 162. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1234/2007 za koje je odobrena izvozna subvencija moraju biti podrijetlom iz Unije. Stoga treba utvrditi mjere potrebne za osiguranje usklađenosti s tim zahtjevom.
(36)
Broj zahtjeva na temelju kojih se odobravaju subvencije u skladu s ovom Uredbom velik je. Većina robe za koju se podnose navedeni zahtjevi proizvedena je pod jasno određenim tehničkim uvjetima, ima stalne značajke i kakvoću, izvozi se po redovnim postupcima i proizvodi se na temelju proizvodnih formula koje su registrirala i potvrdila nadležna tijela. U svjetlu tih posebnih okolnosti i s ciljem pojednostavnjenja upravnog posla u vezi s odobravanjem izvoznih subvencija na temelju ove Uredbe, primjereno je državama članicama omogućiti veću fleksibilnost pri primjeni članka 24. Uredbe (EZ) br. 612/2009 ako se odnosi na pragove ispod kojih države članice subjekte mogu izuzeti podnošenja zahtijevanog dokaza osim prijevozne isprave.
(37)
Potrebno je, diljem Unije, osigurati jedinstvenu primjenu odredaba o odobravanju subvencija za robu koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru. U tu svrhu, svaka država članica Komisiju treba obavijestiti o načinima praćenja koje upotrebljava na svom području za različite vrste izvezene robe.
(38)
Dovoljno vremena treba biti na raspolaganju za prijelaz sa administrativnih aranžmana za potvrde o subvenciji iz Uredbe (EZ) br. 1043/2005 na administrativne aranžmane predviđene ovom Uredbom. Ova se Uredba stoga treba primjenjivati na zahtjeve za potvrde podnesene počevši od prvog dana prvog razdoblja za podnošenje zahtjeva u proračunskom razdoblju 2011. i stupiti na snagu tog dana.
(39)
Mjere predviđene u ovoj Uredbi u skladu su s mišljenjem Upravljačkog odbora o horizontalnim pitanjima u vezi s trgovinom prerađenih poljoprivrednih proizvoda koji nisu navedeni u Prilogu I. Ugovoru,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
PREDMET I DEFINICIJE
Članak 1.
1. Ovom se Uredbom utvrđuju pravila za provedbu Uredbe (EZ) br. 1216/2009 u vezi sustava odobravanja izvoznih subvencija utvrđenih u skladu s Uredbom (EZ) br. 1234/2007.
Ona se primjenjuje na izvoz osnovnih proizvoda, proizvoda dobivenih njihovom preradom, ili proizvoda istovjetnih jednoj od dvije navedene kategorije u skladu s člankom 3. ove Uredbe ako se navedeni proizvodi izvoze u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, ali je navedena u dijelovima I. do V. Priloga XX. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 i u Prilogu II. ovoj Uredbi.
2. Izvozna subvencija iz stavka 1. ne odobrava se za robu koja je stavljena u slobodan promet u skladu s člankom 29. Ugovora i ponovno izvezena.
Za takvu se robu ne odobrava nikakva subvencija ako je izvezena nakon prerade ili ako je sastavni dio ostale robe.
3. Osim u slučaju žitarica, ne odobrava se nikakva subvencija za proizvode upotrijebljene u proizvodnji alkohola sadržanog u alkoholnim pićima iz Priloga II. i koja potpadaju pod oznaku KN 2208.
Članak 2.
1. Za potrebe ove Uredbe, primjenjuju se sljedeća pojmovna određenja:
(a)
„proračunsko razdoblje” znači razdoblje od 1. listopada jedne godine do 30. rujna sljedeće godine;
(b)
„proračunska godina” znači razdoblje od 16. listopada jedne godine do 15. listopada sljedeće godine;
(c)
„osnovni proizvodi” znači proizvodi navedeni u Prilogu I. ovoj Uredbi;
(d)
„sastojci” znači osnovni proizvodi, proizvodi dobiveni njihovom preradom, ili proizvodi izjednačeni s te dvije kategorije koji se upotrebljavaju u proizvodnji robe i navedeni su u alinejama i., ii., iii., v. i vii. članka 162. stavka 1. točke (a) i točke (b) članka 162. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1234/2007;
(e)
„roba” znači proizvodi koji nisu obuhvaćeni Prilogom I. Ugovoru, ali su navedeni u dijelovima I. do V. Priloga XX. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 i u Prilogu II. ovoj Uredbi;
(f)
„Sporazum” znači Sporazum o poljoprivredi sklopljen tijekom urugvajskog kruga višestranih trgovinskih pregovora;
(g)
„pomoć u hrani” znači mjere pomoći u hrani koje ispunjavaju uvjete utvrđene u članku 10. stavku 4. Sporazuma;
(h)
„ostaci” znači proizvodi proizvodnog procesa čiji se sastav bitno razlikuje od stvarno izvezene robe i koje nije moguće tržiti;
(i)
„sporedni proizvodi” znači proizvodi ili roba dobivena tijekom proizvodnog procesa čiji se sastav bitno razlikuje od stvarno izvezene robe i koje je moguće tržiti;
(j)
„gubici” znači količina proizvoda ili robe koja nastaje u proizvodnom procesu, od faze u kojoj se poljoprivredni proizvodi upotrebljavaju neprerađeni u proizvodnji, osim količine robe koja se stvarno izvozi, osim ostataka i sporednih proizvoda i koje nije moguće tržiti.
2. Za potrebe točaka (h), (i) i (j) stavka 1., proizvodi dobiveni tijekom procesa proizvodnje čiji se sastav bitno razlikuje od stvarno izvezene robe, prodani uz plaćanje koje predstavlja isključivo troškove nastale njihovim uklanjanjem, ne smatraju se kao trženi.
Za potrebe točke (j) stavka 1., proizvodi ili roba koji nastaju u proizvodnom procesu te koji se mogu ukloniti, uz plaćanje ili bez plaćanja, samo kao hrana za životinje, izjednačavaju se s gubicima.
Članak 3.
1. Krumpirov škrob koji potpada pod oznaku KN 1108 13 00 proizveden neposredno od krumpira, isključujući potproizvode, izjednačava se s proizvodom dobivenim preradom kukuruza.
2. Sirutka koja potpada pod oznake KN 0404 10 48 do 0404 10 62, nekoncentrirana, smrznuta ili nesmrznuta, izjednačava se sa sirutkom u prahu kako je navedeno u Prilogu I., dalje u tekstu „Skupina proizvoda 1”.
3. Sljedeći proizvodi izjednačavaju se s mlijekom u prahu sa sadržajem masti najviše do 1,5 % kako je navedeno u Prilogu I., dalje u tekstu „Skupina proizvoda 2”:
(a)
mlijeko i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 11, 0403 90 51 i 0404 90 21, nekoncentrirani i bez dodanog šećera ili drugih sladila, smrznuti ili nesmrznuti, s najviše 0,1 masenih % mliječne masti;
(b)
mlijeko i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 11, 0403 90 11 i 0404 90 21, u prahu, granulama ili drugim krutim oblicima, bez dodanog šećera ili drugih sladila, s najviše 1,5 masenih % mliječne masti.
4. Sljedeći proizvodi izjednačavaju se s mlijekom u prahu sa sadržajem masti 26 masenih % kako je navedeno u Prilogu I., dalje u tekstu „Skupina proizvoda 3”:
(a)
mlijeko, vrhnje i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 i 0404 90 23, nekoncentrirani i bez dodanog šećera ili drugih sladila, smrznuti ili nesmrznuti, s više od 0,1 masenih % do najviše 6 masenih % mliječne masti;
(b)
mlijeko, vrhnje i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 i 0404 90 29 u prahu, granulama ili drugim krutim oblicima, bez dodanog šećera ili drugih sladila, s više od 1,5 masenih % ali manje od 45 masenih % mliječne masti.
5. Sljedeći proizvodi izjednačavaju se sa Skupinom proizvoda 6:
(a)
mlijeko, vrhnje i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 i 0404 90 29, nekoncentrirani i bez dodanog šećera ili drugih sladila, s više od 6 masenih % mliječne masti;
(b)
mlijeko, vrhnje i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 19, 0403 90 19 i 0404 90 29, u prahu, granulama ili drugim krutim oblicima, bez dodanog šećera ili drugih sladila, s najmanjim masenim udjelom mliječne masti od 45 %;
(c)
maslac i ostale mliječne masti s masenim udjelom mliječne masti drugim od 82 masenih %, ali od najmanje 62 masenih %, koje potpadaju pod oznake KN 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10, 0405 90 90.
6. Mlijeko, vrhnje i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 11 do 0403 10 19, 0403 90 51 do 0403 90 59 i 0404 90 21 do 0404 90 29, koncentrirani, osim u prahu, granulama ili drugim krutim oblicima, bez dodanog šećera ili drugih sladila, što se tiče nemasnog dijela udjela suhe tvari u takvom proizvodu, izjednačavaju se sa Skupinom proizvoda 2. Što se tiče udjela mliječne u takvom proizvodu, izjednačavaju se sa Skupinom proizvoda 6.
Prvi podstavak također se primjenjuje na sir i skutu.
7. Oljuštena riža koja potpada pod oznaku KN 1006 20 i polubijela riža koja potpada pod oznake KN 1006 30 21 do 1006 30 48 izjednačava se s bijelom rižom koja potpada pod oznake KN 1006 30 61 do 1006 30 98.
8. Kada sljedeći proizvodi ispunjavaju uvjete podobnosti za subvenciju utvrđene Uredbom (EZ) br. 1234/2007 i Uredbom Komisije (EZ) br. 951/2006 (10) ako se izvoze neprerađeni, izjednačavaju se s bijelim šećerom koji potpada pod oznaku KN 1701 99 10:
(a)
šećer od šećerne trske ili šećerne repe koji potpada pod oznaku KN 1701 11 90 ili oznaku KN 1701 12 90 s masenim udjelom, u suhom stanju, 92 % ili većim saharoze, određen polarimetrijskom metodom;
(b)
šećer koji potpada pod oznake KN 1701 91 00 ili 1701 99 90;
(c)
proizvodi iz dijela III. (c) Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007, isključujući mješavine dobivene djelomično uporabom proizvoda obuhvaćenih dijelom I. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007;
(d)
proizvodi iz dijela III. (d) i (g) Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007, isključujući mješavine dobivene djelomično uporabom proizvoda obuhvaćenih Prilogom I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007.
Članak 4.
Uredba (EZ) br. 612/2009 i Uredba (EEZ) br. 2220/85 primjenjuju se uz odredbe ove Uredbe, osim ako je drukčije predviđeno člankom 39. stavkom 4. i člankom 50. ove Uredbe.
POGLAVLJE II.
IZVOZNE SUBVENCIJE
ODJELJAK 1.
Način izračuna
Članak 5.
1. Iznos subvencije odobrene za količinu određenu u skladu s odjeljkom 2. svakog od osnovnih proizvoda izvezenih u obliku iste vrste robe dobiva se množenjem te količine sa stopom subvencije za osnovni proizvod izračunanom po jedinici težine u skladu s odjeljkom 3.
2. Ako se, u skladu s člankom 15. stavku 2. različite stope subvencije utvrde za određeni osnovni proizvod, izračunava se zaseban iznos za svaku od količina osnovnog proizvoda za koji postoje različite stope subvencije.
3. Ako se roba upotrebljava u proizvodnji izvezene robe, stopa subvencije koja se upotrebljava u izračunu iznosa koji se primjenjuje na svaki od osnovnih proizvoda, na proizvode dobivene njihovom preradom ili na proizvode izjednačene s jednom od te dvije kategorije u skladu s člankom 3. koji su bili upotrijebljeni u proizvodnji izvezene robe, je stopa koja se primjenjuje ako se prva roba izvozi neprerađena.
ODJELJAK 2.
Referentna količina
Članak 6.
Za robu se količina svakog od osnovnih proizvoda koji služe kao temelj za izračun iznosa subvencije, dalje u tekstu „referentna količina”, određuje u skladu s člancima 7., 8. i 9., osim u slučaju pozivanja na Prilog III. ili ako se primjenjuje članak 47. stavak 2.
Članak 7.
U slučaju uporabe osnovnog proizvoda, neprerađenog, ili izjednačenog proizvoda, referentna količina je količina koja je stvarno upotrijebljena u proizvodnji izvezene robe, pri čemu se uzimaju u obzir stope konverzije navedene u Prilogu VII.
Članak 8.
1. U slučajevima uporabe proizvoda obuhvaćenog točkom (a) članka 1. stavka 1. i dijela I. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 ili točkom (b) članka 1. stavka 1. i dijela II. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007, referentna količina je količina koja je stvarno upotrijebljena u proizvodnji izvezene robe, prilagođena da odgovara količini osnovnog proizvoda primjenom koeficijenata navedenih u Prilogu V. ovoj Uredbi ako se na dotični proizvod primjenjuje jedno od sljedećeg:
(a)
proizvod nastaje preradom osnovnog proizvoda ili proizvoda izjednačenog s tim osnovnim proizvodom;
(b)
proizvod je izjednačen s proizvodom koji nastaje preradom osnovnog proizvoda;
(c)
proizvod nastaje preradom proizvoda izjednačenog s proizvodom koji nastaje preradom osnovnog proizvoda.
2. Odstupajući od odredaba stavka 1., referentna količina za rakiju od žita što ga sadrže alkoholna pića koja potpadaju pod oznaku KN 2208, iznosi 3,4 kg ječma na vol. % alkohola dobivenog od žitarica na hektolitar izvezenog alkoholnog pića.
Članak 9.
1. Prema članku 11., u slučaju uporabe bilo kojeg od sljedećih proizvoda, referentna količina za svaki od osnovnih proizvoda jednaka je količini koju su utvrdila nadležna tijela u skladu s člankom 45.:
(a)
proizvod, koji nije obuhvaćen Prilogom I. Ugovoru, dobiven preradom proizvoda iz članka 7. ili 8. ove Uredbe;
(b)
proizvod dobiven od mješavine ili prerade nekoliko proizvoda iz članka 7. ili 8., ili proizvoda iz točke (a) ovog podstavka.
Referentna količina određuje se na temelju količine proizvoda koji su stvarno upotrijebljeni u proizvodnji izvezene robe.
U smislu izračuna te količine primjenjuju se stope konverzije iz Priloga VII. ili, ovisno o slučaju, posebna pravila za izračun, omjeri istovrijednosti i koeficijenti iz članka 8.
2. Odstupajući od odredaba stavka 1. za alkoholna pića na temelju žitarica što ih sadrže alkoholna pića koja potpadaju pod oznaku KN 2208, referentna količina iznosi 3,4 kg ječma na vol. % alkohola dobivenog od žitarica na hektolitar izvezenog alkoholnog pića.
Članak 10.
1. Za potrebe članaka 6. do 9., proizvodi upotrijebljeni neprerađeni u proizvodnji izvezene robe smatraju se stvarno upotrijebljenim.
2. Ako se, tijekom jedne od faza proizvodnje takve robe, osnovni proizvod sam preradi u drugi poboljšani osnovni proizvod i upotrebljava se u kasnijoj fazi, samo se potonji osnovni proizvod smatra stvarno upotrijebljenim.
3. Količine stvarno upotrijebljenih proizvoda, u smislu stavka 1., određuju se za svu izvezenu robu.
4. Odstupajući od odredaba stavaka 1., 2. i 3., u slučaju redovitog izvoza robe koju je proizvelo određeno poduzeće pod jasno određenim tehničkim uvjetima i koja ima stalne značajke i kakvoću, te se količine mogu, u dogovoru s nadležnim tijelima, odrediti ili iz proizvodne formule za robu ili iz prosječne količine proizvoda upotrijebljenog u nekom određenom razdoblju u proizvodnji zadane količine navedene robe. Količine tako određenih proizvoda ostaju osnova za izračun sve dok se ne promijene uvjeti pod kojima je roba bila proizvedena.
Osim u slučaju formalnog odobrenja koje daje nadležno tijelo, količine tako određenih proizvoda potvrđuju se najmanje jednom godišnje.
Članak 11.
1. Za robu navedenu u Prilogu III., referentna količina u kilogramima osnovnog proizvoda na 100 kg robe je ona prikazana u navedenom Prilogu za svaku vrstu navedene robe.
Međutim, u slučaju svježe tjestenine, količina osnovnih proizvoda navedenih u Prilogu III. smanjuje se na istovrijednu količinu suhe tjestenine tako da se ta količina pomnoži s postotkom suhog ekstrakta tjestenine i podijeli s 88.
2. Ako je roba navedena u Prilogu III. bila djelomično proizvedena od proizvoda za koje je isplata izvozne subvencije obuhvaćena Uredbom (EZ) br. 1234/2007 i djelomično od ostalih proizvoda, referentna količina za te prethodne proizvode određuje se u skladu s člancima 6 do 10.
Članak 12.
1. Za potrebe određivanja količina stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda, primjenjuju se stavci 2. i 3.
2. Svi poljoprivredni proizvodi upotrijebljeni u smislu članka 10. koji imaju pravo na subvenciju, te koji nestaju tijekom uobičajenog toka proizvodnog procesa, na primjer u obliku para ili dima, ili pretvaranjem u neobnovljivi prah ili pepeo, podobni su za subvenciju za sve upotrijebljene količine.
3. Bilo koja količina robe koja nije stvarno izvezena nije podobna za subvencije za količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda.
Ako takva roba ima isti sastav kao i stvarno izvezena roba, može se primijeniti pro rata smanjenje količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda u proizvodnji potonjeg.
Članak 13.
1. Odstupajući od odredaba članka 12. stavka 3., gubici od 2 masenih % ili manje u vezi s proizvodnjom robe podobni su za subvencije.
Prag od 2 % izračunava se kao razmjer između težine suhe tvari svih upotrijebljenih sirovina, nakon odbijanja količina iz članka 12. stavka 2., i težine suhe tvari stvarno izvezene robe, ili uporabom bilo kojeg drugog načina izračuna primjerenog uvjetima proizvodnje robe.
2. Ako gubici svojstveni proizvodnji robe premašuju 2 %, premašeni gubitak nije podoban za subvencije za količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda. Nadležna tijela država članica mogu, međutim, prihvatiti propisno opravdane veće gubitke. Države članice Komisiju obavješćuju o slučajevima u kojima su nadležna tijela prihvatila veće gubitke, kao i razloge njihovog prihvaćanja.
3. Količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda koji su sastavni dio ostataka podobne su za subvencije.
4. Ako su dobiveni sporedni proizvodi, količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda pripisuju se tako izvezenoj robi i sporednim proizvodima.
ODJELJAK 3.
Stope subvencije
Članak 14.
1. Stopu subvencije na osnovni proizvodi naveden u Prilogu I. ovoj Uredbi izvezen u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, kako je predviđeno člankom 164. Uredbe (EZ) br. 1234/2007, utvrđuje Komisija na 100 kg osnovnog proizvoda za isto razdoblje kao i ono za subvencije na navedene proizvode izvezene u neprerađenom stanju.
2. Odstupajući od odredaba stavka 1., subvencija se može utvrditi prema drugom rasporedu određenom u skladu s postupkom iz članka 16. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1216/2009.
Članak 15.
1. Stopu subvencije određuje Komisija s posebnim osvrtom na sljedeće:
(a)
prosječni trošak koji prerađivačke industrije imaju pri nabavi zaliha osnovnih proizvoda na tržištu Unije i cijene koje prevladavaju na svjetskom tržištu;
(b)
razinu subvencije za izvoz prerađenih poljoprivrednih proizvoda obuhvaćenih Prilogom I. Ugovoru koji su proizvedeni pod sličnim uvjetima;
(c)
potrebu da se osiguraju jednaki uvjeti konkurentnosti između industrija koje upotrebljavaju proizvode Unije i onih koje upotrebljavaju proizvode iz trećih zemalja u okviru postupaka unutarnje proizvodnje;
(d)
s jedne strane, gibanje proračunskih izdataka i, s druge strane, gibanje tržišnih cijena za osnovne proizvode u Uniji i na svjetskom tržištu;
(e)
usklađenost s ograničenjima koja proizlaze iz sporazuma sklopljenog u skladu s člankom 218. Ugovora.
2. Pri utvrđivanju stope subvencije treba uzeti u obzir, gdje je to prikladno, pomoći ili druge mjere, s istovrsnim učinkom, koje se primjenjuju u svim državama članicama na osnovne proizvode ili na izjednačene proizvode u skladu s Uredbom (EZ) br. 1234/2007.
3. Subvencije odobrene za izvoz poljoprivrednih proizvoda uključenih u robu koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru ne smiju premašiti subvencije koje treba platiti za navedene proizvode ako se izvoze u neprerađenom stanju.
Članak 16.
1. U slučaju krumpirovog škroba koji potpada pod oznaku KN 1108 13 00, stopa subvencije utvrđuje se zasebno, u protuvrijednosti kukuruza, u skladu s postupkom iz članka 195. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1234/2007, primjenom kriterija utvrđenih u članku 15. stavku 1. ove Uredbe. Količine upotrijebljenog krumpirovog škroba moraju se pretvoriti u istovrijedne količine kukuruza u skladu s člankom 8. ove Uredbe.
2. U slučaju mješavina D-glucitola (sorbitola) koje potpadaju pod oznake KN 2905 44 i 3824 60, ako dotična stranka ne sastavi deklaraciju iz članka 45. u kojoj navodi podatke zahtijevane pod točkom (d) članka 48. stavka 1. ili ako dotična stranka ne podnese zadovoljavajuću dokumentaciju kao prilog svojoj deklaraciji, stopa subvencije za te mješavine je stopa za osnovni proizvod na koji se primjenjuje najniža stopa subvencije.
Članak 17.
1. Subvencije za škrobove koji potpadaju pod oznake KN 1108 11 00 do 1108 19 90 ili proizvodi navedeni u točki (d) dijela I. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 koji su dobiveni preradom takvih škrobova odobravaju se samo ako dobavljač predoči deklaraciju o tim proizvodima kojom potvrđuje da su proizvedeni neposredno od žitarica, krumpira ili riže, isključujući bilo koju uporabu sporednih proizvoda dobivenih proizvodnjom ostalih poljoprivrednih proizvoda ili robe.
2. Deklaracija iz stavka 1. primjenjuje se, do stavljanja izvan snage, na sve proizvode koje dobavlja isti proizvođač. Provjerava se u skladu s člankom 45.
Članak 18.
1. Ako udio suhog ekstrakta krumpirovog škroba izjednačenog s kukuruznim škrobom u skladu s člankom 3. stavkom 1. iznosi 80 % ili više, stopa izvozne subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14. Ako je udio suhog ekstrakta manji od 80 %, stopa subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14. pomnožena s 1/80 stvarnog postotka suhog ekstrakta.
Za sve ostale škrobove s udjelom suhog ekstrakta 87 % ili većim, stopa izvozne subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14. Ako je udio suhog ekstrakta manji od 87 %, stopa subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14. pomnožena s 1/87 stvarnog postotka suhog ekstrakta.
2. Ako je udio suhog ekstrakta glukoznih ili maltodekstrinskih sirupa koji potpadaju pod oznake KN 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 ili 2106 90 55 78 % ili veći, stopa izvozne subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14. Ako je udio suhog ekstrakta takvih sirupa manji od 78 %, stopa subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14., pomnožena s 1/78 stvarnog postotka suhog ekstrakta.
3. Za potrebe stavka 1., udio suhog ekstrakta škrobova određuje se uporabom metode iz Priloga IV. Uredbi Komisije (EZ) br. 687/2008 (11), a udio suhe tvari glukoznih ili maltodekstrinskih sirupa određuje se uporabom metode 2. iz Priloga II. Direktivi Komisije 79/796/EEZ (12) ili bilo koje druge odgovarajuće metode analize koja nudi barem jednaka jamstva.
4. Ako se sastavlja deklaracija iz članka 45., podnositelj zahtjeva mora navesti udio suhog ekstrakta upotrijebljenih škrobova ili glukoznih ili maltodekstrinskih sirupa.
Članak 19.
1. Subvencije za kazein koji potpada pod oznaku KN 3501 10, kazeinate koji potpadaju pod oznaku KN 3501 90 90 ili na ovalbumin koji potpada pod oznake KN 3502 11 90 i 3502 19 90 izvezen u nepromijenjenom stanju, mogu se razlikovati s obzirom na odredište ako to zahtijeva jedno od sljedećeg:
(a)
položaj te robe u svjetskoj trgovini;
(b)
posebne zahtjeve određenih tržišta;
(c)
međunarodne trgovinske sporazume.
2. Stope subvencija za robu koja potpada pod oznake KN 1902 11 00, 1902 19 i 1902 40 10 mogu se razlikovati s obzirom na odredište.
3. Subvencija može varirati s obzirom na to je li ili nije unaprijed utvrđena u skladu s člankom 26.
Članak 20.
1. Stopa subvencije je ona koja se primjenjuje na dan kada je roba izvezena, osim u sljedećim slučajevima:
(a)
zahtjev je predan u skladu s člankom 26. za prethodno utvrđivanje stope subvencije;
(b)
zahtjev je predan u skladu s člankom 37. stavkom 2. i stopa subvencije utvrđena je unaprijed na dan podnošenja zahtjeva za izdavanje potvrde o subvenciji.
2. Ako se primjenjuje sustav prethodnog utvrđivanja stope subvencije, stopa na snazi na dan podnošenja zahtjeva za prethodno utvrđivanje primjenjuje se na robu izvezenu kasnijeg datuma tijekom razdoblja valjanosti potvrde o subvenciji kako je predviđeno člankom 35. stavkom 2.
U slučaju prerađenih proizvoda od žitarica i riže, stopa subvencije prilagođava se istim pravilima kao što su ona koja se primjenjuju na prethodno utvrđivanje subvencije za osnovne proizvode izvezene neprerađene, ali uporabom koeficijenata konverzije iz Priloga V.
3. Izvaci potvrda o subvenciji, u smislu Uredbe (EZ) br. 376/2008, ne podliježu prethodnom utvrđivanju odvojeno od potvrda iz kojih su uzeti.
POGLAVLJE III.
POTVRDE O SUBVENCIJI
ODJELJAK 1.
Opće odredbe
Članak 21.
1. Države članice izdaju svakome podnositelju zahtjeva, bez obzira na njegov poslovni nastan u Uniji, potvrde o subvenciji koje su valjane na čitavom području Unije.
Potvrde o subvenciji jamče isplatu subvencije, pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti iz poglavlja V. Ti uvjeti mogu uključivati prethodno utvrđivanje stope subvencije. Potvrde su valjane samo u jednom proračunskom razdoblju.
2. Odobravanje subvencija za izvoz osnovnih proizvoda u obliku robe navedene u Prilogu II. ovoj Uredbi ili za žitarice stavljene pod carinski nadzor za proizvodnju alkoholnih pića iz članka 2. Uredbe (EZ) br. 1670/2006 ovisi o predočenju potvrde o subvenciji izdane u skladu s člankom 24. ove Uredbe.
Žitarice iz prvoga podstavka smatraju se izvezenim.
Prvi podstavak ne primjenjuje se na zalihe iz treće alineje drugog podstavka članka 4. stavka 1., članka 33. stavka 1., članka 37. stavka 1., članka 41. stavka 1. i članka 43. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 612/2009, ili na izvoz iz poglavlja IV. ove Uredbe.
3. Odobravanje subvencije u okviru sustava prethodnog utvrđivanja predviđenog člankom 20. stavkom 2. ovisi o predočenju potvrde o subvenciji na kojoj je prikazano prethodno utvrđivanje stope subvencije.
Članak 22.
1. Uredba (EZ) br. 376/2008 primjenjuje se na potvrde o subvenciji iz ove Uredbe.
2. Odredbe iz Uredbe (EZ) br. 376/2008 o pravima i obvezama koje proizlaze iz potvrda o subvenciji denominiranih u količinama primjenjuju se mutatis mutandis na prava i obveze koje proizlaze iz potvrda o subvenciji navedenih u ovoj Uredbi za iznose denominirane u eurima, uzimajući u obzir Prilog VI. ovoj Uredbi.
3. Odstupajući od odredaba stavaka 1. i 2. ovog članka, članak 7. stavci 2 i 4., članci 8., 11. i 13., članak 17. stavak 1., članci 20., 23., 31., 32. i 34., članak 35. stavak 6. i članci 41., 45., 46. i 48. Uredbe (EZ) br. 376/2008 ne primjenjuju se na potvrde o subvenciji iz ove Uredbe.
4. Za potrebe članaka 39. i 40. Uredbe (EZ) br. 376/2008, potvrde valjane do 30. rujna ne mogu se produljiti.
U takvim slučajevima, potvrda se ukida za svaki iznos za koji zbog više sile nije podnesen zahtjev te se izdaje odgovarajuće jamstvo.
Članak 23.
1. Zahtjevi za izdavanje potvrda o subvenciji, osim onih za projekte pomoći u hrani iz članka 36., valjani su samo ako je položeno jamstvo u visini od 10 % iznosa za koji je podnesen zahtjev u skladu s uvjetima iz članka 14. Uredbe (EZ) br. 376/2008.
2. Jamstvo se oslobađa u skladu s uvjetima iz članka 40. ove Uredbe.
Članak 24.
1. Zahtjev za izdavanje potvrda o subvenciji i same potvrde o subvenciji temelji se na obrascu „izvozna dozvola ili potvrda o prethodnom utvrđivanju” iz Priloga I. Uredbi (EZ) br. 376/2008 i na njemu je naveden iznos u eurima.
Navedene isprave ispunjavaju se u skladu s uputama iz Priloga VI. ovoj Uredbi.
2. Ako podnositelj zahtjeva nema namjeru izvoziti iz druge države članice od one u kojoj podnosi zahtjev za izdavanje potvrde o subvenciji, nadležno tijelo može zadržati sljedeću potvrdu o subvenciji, posebno u elektroničkom obliku. U tim slučajevima nadležno tijelo podnositelj zahtjeva obavješćuje da je njegova potvrda o subvenciji registrirana i pruža mu informacije navedene na nositeljevom primjerku potvrde o subvenciji, dalje u tekstu „primjerak br. 1”. Primjerak potvrde o subvenciji tijela koje je potvrdu izdalo, dalje u tekstu „primjerak br. 2”, ne izdaje se.
Nadležno tijelo evidentira sve podatke iz potvrda o subvenciji iz odjeljaka III. i IV. Priloga VI. te iznose zahtijevane u okviru potvrde.
Članak 25.
1. Obveze koje proizlaze iz potvrda nisu prenosive. Prava koja proizlaze iz potvrda mogu se prenijeti s njihovog imatelja tijekom razdoblja valjanosti, pod uvjetom da se prava koja proizlaze iz svake potvrde ili njezinog izvatka prenesu samo na jednog novog nositelja. Takav se prijenos odnosi na iznose koji još nisu dodijeljeni potvrdi ili izvatku.
2. Novi nositelji ne mogu dalje prenositi svoja prava, ali ih mogu prenijeti natrag na imatelja potvrde. Povratni prijenosi na imatelja potvrde odnose na iznose koji još nisu dodijeljeni potvrdi ili izvatku. U tim slučajevima tijelo koje izdaje potvrde u polje 6. potvrde unosi jedan od navoda iz Priloga VIII.
3. U slučaju da imatelj potvrde zahtijeva prijenos prava na novog nositelja ili u slučaju da novi nositelj zahtijeva povratni prijenos prava na imatelja potvrde, tijelo koje izdaje potvrde ili agencija, ili agencije, koje je odredila svaka država članica na potvrdu ili, gdje je to prikladno, na njezinom izvatku unose jedan od sljedećih navoda:
(a)
ime i adresu novoga nositelja kako je naznačeno u skladu sa stavkom 1. ili unos iz stavka 2.;
(b)
datum prijenosa ili povratnog prijenosa na imatelja dozvole potvrđen pečatom tijela ili agencije.
4. Prijenos ili povratni prijenos na imatelja dozvole stupa na snagu na dan unosa navoda iz točke (b) stavka 3.
Članak 26.
1. Zahtjevi za prethodno utvrđivanje stopa subvencije obuhvaćaju sve primjenljive stope subvencije.
2. Zahtjev za prethodno utvrđivanje podnosi se ili u trenutku podnošenja zahtjeva za potvrdu o subvenciji ili u bilo kojem drugom trenutku od dana kada je potvrda o subvenciji odobrena.
3. Zahtjevi za prethodno utvrđivanje podnose se skladu s odjeljkom II. Priloga VI. na obrascu iz Priloga I. Uredbi (EZ) br. 376/2008. Prethodno utvrđivanje ne primjenjuje se na izvoz obavljen prije datuma podnošenja zahtjeva.
4. Zahtjevi za prethodno utvrđivanje predani u četvrtak smatraju se podnesenim sljedećeg radnog dana.
Članak 27.
1. Nositelj potvrde o subvenciji može podnijeti zahtjev za izvadak potvrde, sastavljen na obrascu iz Priloga I. Uredbi (EZ) br. 376/2008. Zahtjev sadrži podatke iz točke 3. odjeljka II. Priloga VI. ovoj Uredbi.
Iznos za koji se zahtijeva svaki izvadak navodi se na izvornoj potvrdi.
2. Ne dovodeći u pitanje članak 9. Uredbe (EZ) br. 376/2008, izvaci koji su valjani na čitavom području Unije mogu se uzeti iz potvrda registriranih kao valjanih u samo jednoj državi članici.
Članak 28.
1. Svaki izvoznik ispunjava poseban zahtjev za plaćanje u smislu članka 46. Uredbe (EZ) br. 612/2009. Predočava ga tijelu odgovornom za isplatu zajedno s ogovarajućim potvrdama, osim u slučaju registracije potvrde kako je predviđeno člankom 24. stavka 2. ove Uredbe ili u slučaju izvoza koji nije obuhvaćen potvrdama o subvenciji.
Nadležno tijelo može smatrati da poseban zahtjev nisu isprave za plaćanje iz članka 46. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 612/2009.
Nadležno tijelo može smatrati da je poseban zahtjev izvozna deklaracija u smislu članka 5. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 612/2009. U tom slučaju, datum na koji je tijelo odgovorno za plaćanje iz stavka 2. ovog članka primilo posebni zahtjev je datum na koji je to tijelo primilo izvoznu deklaraciju. U svim ostalim slučajevima, poseban zahtjev mora sadržavati podatke iz izvozne deklaracije uključujući referentni broj izvozne deklaracije.
2. Tijelo odgovorno za plaćanje određuje iznos zahtijevan na temelju podataka sadržanih u posebnom zahtjevu, uzimajući kao jedinu osnovu količinu i vrstu izvezenog osnovnog (osnovnih) proizvoda i primjenljivu stopu (stope) subvencije. Taj datum mora biti jasno prikazan ili sadržan u izvoznoj deklaraciji.
Tijelo odgovorno za plaćanje mora taj iznos zapisati na potvrdu o subvenciji u roku od šest mjeseci od datuma primitka posebnoga zahtjeva.
Potvrde se odobravaju na poleđini primjerka br. 1. Polja 28., 29. i 30. sadrže iznos u eurima umjesto količine.
Treći podstavak primjenjuje se mutatis mutandis na potvrde u elektronskom obliku.
3. Nakon odobrenja, ako potvrda o subvenciji nije registrirana kako je predviđeno člankom 24. stavkom 2., primjerak br. 1 potvrde vraća se nositelju ili ga na zahtjev izvoznika zadržava tijelo odgovorno za plaćanje.
4. Jamstvo zadržano za iznos za koji je bila izdana potvrda o subvenciji za izvezenu robu može se osloboditi ili prenijeti kao garancija za prethodno plaćanje subvencije u skladu s poglavljem 2. glave II. Uredbe (EZ) br. 612/2009.
Članak 29.
1. Za potvrde o subvenciji izdane za jedno proračunsko razdoblje može se podnijeti zahtjev u šest odvojenih tranši. Zahtjevi za izdavanje potvrda mogu se podnijeti najkasnije:
(a)
7. rujna za potvrde za uporabu od 1. listopada;
(b)
7. studenoga za potvrde za uporabu od 1. prosinca;
(c)
7. siječnja za potvrde za uporabu od 1. veljače;
(d)
7. ožujka za potvrde za uporabu od 1. travnja;
(e)
7. svibnja za potvrde za uporabu od 1. lipnja;
(f)
7. srpnja za potvrde za uporabu od 1. kolovoza.
2. Subjekti mogu podnijeti zahtjev za izdavanje potvrde o subvenciji samo za onu tranšu koja po datumu podnošenja zahtjeva dolazi prva, kako je navedeno u stavku 1.
Članak 30.
Države članice Komisiju obavješćuju o zahtjevima za izdavanje potvrda najkasnije do:
(a)
14. rujna za proizvode iz točke (a) članka 29. stavka 1.;
(b)
14. studenoga za proizvode iz točke (b) članka 29. stavka 1.;
(c)
14. siječnja za proizvode iz točke (c) članka 29. stavka 1.;
(d)
14. ožujka za proizvode iz točke (d) članka 29. stavka 1.;
(e)
14. svibnja za proizvode iz točke (e) članka 29. stavka 1.;
(f)
14. srpnja za proizvode iz točke (f) članka 29. stavka 1.
Članak 31.
1. Ukupan iznos za koji se mogu izdati potvrde o subvenciji za svako proračunsko razdoblje određuje se u skladu sa stavkom 2.
2. Od najvišeg iznosa za subvenciju određenog u skladu s člankom 9. stavkom 2. Sporazuma, oduzimaju se sljedeći elementi:
(a)
iznos koji premašuje najviši iznos i koji je bio pogrešno dodijeljen u prethodnoj proračunskoj godini;
(b)
iznos rezerviran za pokrivanje izvoza iz poglavlja IV. ove Uredbe;
(c)
iznos za koji su bile izdane potvrde o subvenciji valjane tijekom dotičnog proračunskog razdoblja.
3. Iznos za koji su izdane potvrde iz članka 41. bile vraćene dodaju se iznosu dobivenom u skladu sa stavkom 2.
4. Bilo koji iznos rezerviran za pokriće izvoza iz poglavlja IV. koji ostaje neiskorišten neupotrijebljen dodaje se iznosu dobivenom u skladu sa stavkom 2.
5. Ako postoji nesigurnost u vezi s iznosima iz stavka 2., to se uzima u obzir pri određivanju konačnog iznosa.
Članak 32.
Ukupan iznos za koji se mogu izdati potvrde za svaku od tranši iz članka 29. iznosi:
(a)
30 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. rujna, u slučaju tranše iz točke (a) članka 29. stavka 1.;
(b)
27 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. studenoga, u slučaju tranše iz točke (b) članka 29. stavka 1.;
(c)
32 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. siječnja, u slučaju tranše iz točke (c) članka 29. stavka 1.;
(d)
44 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. ožujka, u slučaju tranše iz točke (d) članka 29. stavka 1.;
(e)
67 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. svibnja, u slučaju tranše iz točke (e) članka 29. stavka 1.;
(f)
100 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. srpnja, u slučaju tranše iz točke (f) članka 29. stavka 1.
ODJELJAK 2.
Zahtjevi za potvrde i izdavanje potvrda o subvenciji
Članak 33.
1. Ako ukupan iznos zahtijevan u zaprimljenim zahtjevima za svako odnosno razdoblje premašuje najviši iznos iz članka 31. stavka 2., Komisija određuje koeficijent smanjenja koji se primjenjuje na sve zahtjeve predane prije odgovarajućeg datuma iz članka 29. kako bi se poštivao najviši iznos iz članka 31.
Komisija objavljuje koeficijent u Službenom listu Europske unije u roku od pet radnih dana od datuma iz članka 30.
2. Ako je Komisija odredila koeficijent smanjenja, potvrde se izdaju za zahtijevani iznos pomnožen s 1 te umanjen za koeficijent smanjenja utvrđen kako je predviđeno stavkom 1. ovog članka ili točkom (a) članka 34. stavka 3.
Međutim, u vezi tranše iz točke (f) članka 29. stavka 1., podnositelji zahtjeva svoje zahtjeve mogu povući u roku od pet radnih dana od objave koeficijenta u Službenom listu Europske unije.
3. Države članice Komisiju obavješćuju do 1. kolovoza o iznosima predstavljenim u zahtjevima za izdavanje potvrda o subvenciji povučenim u skladu s drugim podstavkom stavka 2.
Članak 34.
1. Ako, nakon dana zaključenja podnošenja zahtjeva za potvrde o subvenciji s obzirom na odgovarajuću tranšu iz članka 29. stavka 1. nijedan koeficijent smanjenja nije bio objavljen u skladu s člankom 33. stavkom 1., subjekti mogu podnijeti zahtjev za izdavanje potvrde o subvenciji za sve preostale raspoložive iznose za tu tranšu za koju zahtjevi još nisu bili podneseni.
Zahtjev se podnosi u razdoblju do sljedećeg dana zaključenja iz članka 29. stavka 1.
2. O zahtjevima predanim tijekom svakoga tjedna države članice obavješćuju Komisiju sljedećeg ponedjeljka. Odgovarajuće potvrde mogu se izdati od srijede nakon primitka obavijesti, osim ako Komisija izda suprotne upute.
3. Ako ukupan iznos za koji su zahtjevi zaprimljeni u određenom tjednu za podnošenje zahtjeva premašuje preostali raspoloživi iznos iz stavka 1., Komisija poduzima jednu li više sljedećih mjera:
(a)
određuje koeficijent smanjenja koji se primjenjuje na zahtjeve za potvrde o subvenciji predane u tom određenom tjednu za podnošenje zahtjeva te o kojima je Komisija bila obaviještena i za koje potvrde o subvenciji još nisu bile izdane;
(b)
naređuje državama članicama da odbiju zahtjeve predane u tom određenom tjednu za podnošenje zahtjeva o kojima Komisija još nije bila obaviještena;
(c)
ukidaju podnošenje zahtjeva za potvrde o subvenciji.
4. Svaka uredba donesena u skladu sa stavkom 3. objavljuje se u Službenom listu Europske unije u roku od tri dana od slanja obavijesti o zahtjevima iz stavka 2.
Članak 35.
1. Potvrde o subvenciji valjane su od datuma izdavanja kako je utvrđeno u članku 22. stavku 1. Uredbe (EZ) br. 376/2008.
2. Prema drugom podstavku, potvrde o subvenciji valjane su do zadnjeg dana petog mjeseca nakon mjeseca u kojem je bio podnesen zahtjev za izdavanje potvrde ili do zadnjeg dana proračunskog razdoblja, ovisi što nastupi prije.
Potvrde o subvenciji iz članka 36. valjane su do zadnjega dana petoga mjeseca nakon mjeseca u kojem je bio podnesen zahtjev za izdavanje potvrde.
3. Ako su stope subvencije unaprijed utvrđene u skladu s člankom 26., navedene stope ostaju valjane do zadnjeg dana razdoblja valjanosti potvrde.
Članak 36.
Uredba Komisije (EZ) br. 2298/2001 (13) primjenjuje se na zahtjeve za izdavanje potvrda o subvenciji i potvrda o subvenciji izdanih za izvoz te robe, koje su dio međunarodnog projekta pomoći u hrani u smislu članka 10. stavka 4. Sporazuma.
Članak 37.
1. Za potrebe članka 47. Uredbe (EZ) br. 376/2008, primjenjuju se stavci 2. do 11. ovog članka.
2. Od 1. listopada svakog proračunskog razdoblja zahtjevi za potvrde u vezi s pozivanjem na javni natječaj objavljen u trećoj zemlji izvoznici, s prethodnim utvrđivanjem izvozne subvencije na dan podnošenja zahtjeva, mogu se podnijeti u skladu s ovim člankom izvan razdoblja iz članaka 29. i 34., ako svota iznosa koji odgovaraju samo jednom pozivu na javni natječaj za koji je podnesen jedan ili više zahtjeva za potvrde o subvenciji od strane jednog ili više izvoznika i za koji do sad nije bila izdana nikakva potvrda ne premašuje 2 milijuna eura.
Međutim, taj se limit može povećati na 4 milijuna eura ako ni jedan od koeficijenata smanjenja objavljen od početka proračunskog razdoblja i koji su navedeni u članku 33. stavku 1. ili u članku 34. stavku 3. premašuje 50 %.
3. Iznos koji se odnosi na zahtjev za potvrdu ili potvrde ne smije premašiti količinu navedenu u pozivu na javni natječaj pomnoženu s odgovarajućom stopom (stopama) subvencije, utvrđena unaprijed na dan podnošenja zahtjeva. Ne uzimaju se u obzir tolerancije ili mogućnosti predviđene u pozivu na javni natječaj.
4. Pored podataka iz prvoga podstavka članka 47. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 376/2008, države članice odmah obavješćuju Komisiju o iznosima koji se odnose na zahtjev za potvrdu te o datumu i vremenu podnošenja svakog zahtjeva.
5. Ako iznosi priopćeni na temelju stavka 4., kad se dodaju iznosima za koje je već bio podnesen jedan ili više zahtjeva za potvrde kao dio istog poziva na javni natječaj, premaše primjenljivu granicu iz stavka 2., Komisija obavješćuje države članice u roku od dva radna dana od primitka dodatnih podataka iz stavka 4. da se subjektu neće izdati potvrda o subvenciji.
6. Komisija može obustaviti primjenu stavka 2. ako kumulativna svota iznosa potvrda o subvenciji koje se mogu izdati u skladu s člankom 47. Uredbe (EZ) br. 376/2008 premaši 4 milijuna eura u jednom proračunskom razdoblju. Odluke o obustavi objavljuju se u Službenom listu Europske unije.
7. Iznimno od odredaba članka 35. stavaka 1. i 2. ove Uredbe, potvrde o subvenciji izdane u skladu s člankom 47. Uredbe (EZ) br. 376/2008 valjane su od dana izdavanja u smislu članka 22. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 376/2008. Potvrde o subvenciji valjane su do kraja osmoga mjeseca od mjeseca izdavanja, ili do 30. rujna, ovisi što nastupi prije. Prethodno utvrđene stope valjane su do zadnjeg dana valjanosti potvrde.
8. Ako se, u skladu s točkom (a) članka 47. stavka 9. Uredbe (EZ) br. 376/2008, nadležno tijelo uvjeri da je agencija koja je izdala poziv na javni natječaj raskinula ugovor zbog razloga za koje izabrani ponuđač nije odgovoran i koji se ne smatraju višom silom, oslobađa jamstvo ako je prethodno utvrđena stopa subvencije za osnovni proizvod kojemu je dodijeljena najveća subvencija u usporedbi s ostalim upotrijebljenim osnovnim proizvodima veća ili jednaka stopi subvencije valjanoj zadnji dan valjanosti potvrde.
9. Ako se, u skladu s točkom (b) članka 47. stavka 9. Uredbe (EZ) br. 376/2008, nadležno tijelo uvjeri da je agencija koja je izdala poziv na javni natječaj obvezala izabranog ponuđača da prihvati promjene ugovora za koje on nije odgovoran i koji se ne smatraju višom silom, može produljiti valjanost potvrde i razdoblje u kojem će se primjenjivati prethodno utvrđena stopa subvencije do 30. rujna.
10. Ako, u skladu s točkom (c) članka 47. stavka 9. Uredbe (EZ) br. 376/2008, izabrani ponuđač pruži dokaz da poziv na javni natječaj ili ugovor sklopljen nakon dodjele predviđa negativnu toleranciju ili mogućnost veću od 5 % i da se agencija koja je izdala poziv na javni natječaj poziva na odgovarajuću klauzulu, smatra se da je obveza izvoza ispunjena ako je izvezena količina najviše 10 % manja od količine koja odgovara iznosu za koji je potvrda izdana.
Prvi podstavak primjenjuje se pod uvjetom da je prethodno utvrđena stopa subvencije za osnovni proizvod kojemu je dodijeljena najveća subvencija u usporedbi s ostalim upotrijebljenim osnovnim proizvodima veća ili jednaka stopi subvencije valjanoj zadnji dan valjanosti potvrde. U tim slučajevima stopa od 95 % iz članka 40. stavaka 3. i 5. ove Uredbe zamjenjuje se s 90 %.
11. Za potrebe stavaka 1. do 10 ovog članka rok od 21 dan iz članka 47. stavka 5. Uredbe (EZ) br. 376/2008 iznosi 44 dana.
ODJELJAK 3.
Jamstva
Članak 38.
1. Izdavanje potvrde o subvenciji obvezuje nositelja da zatraži subvenciju jednaku iznosu za koji je potvrda bila izdana za robu izvezenu tijekom razdoblja valjanosti potvrde o subvenciji.
Jamstvo iz članka 23. polaže se kako bi se osiguralo ispunjavanje obveza iz prvoga podstavka.
2. Obveza prvoga podstavka stavka 1. ovog članka smatra se temeljnim zahtjevom u smislu članka 20. stavka 2. Uredbe (EEZ) br. 2220/85.
Članak 39.
1. Temeljni zahtjev smatra se ispunjenim ako je izvoznik poslao poseban zahtjev u vezi s robom izvezenom tijekom razdoblja valjanosti potvrda o subvenciji u skladu s uvjetima utvrđenim člankom 28. i odjeljkom V. Priloga VI.
2. Ako poseban zahtjev nije izvozna deklaracija, mora biti predan u roku od tri mjeseca datuma isteka valjanosti potvrde o subvenciji, čiji je broj upisan na poseban zahtjev, osim u slučajevima više sile.
Ako rok od tri mjeseca iz prvoga podstavka nije ispunjen, temeljni zahtjev ne može se smatrati ispunjenim.
3. Dokaz da je temeljni zahtjev ispunjen pruža se predočenjem primjerka br. 1 potvrde o subvenciji nadležnom tijelu, propisno evidentiranog u skladu s člankom 28. stavka 2. Taj se dokaz predočava do kraja dvanaestog mjeseca nakon isteka razdoblja valjanosti potvrde o subvenciji.
Prvi podstavak primjenjuje se mutatis mutandis na potvrde registrirane kako je predviđeno člankom 24. stavkom 2.
4. Odstupajući od odredaba članka 22. stavka 3. Uredbe (EEZ) br. 2220/85, jamstvo predviđeno člankom 23. ove Uredbe oduzima se razmjerno iznosu za koji zahtijevani dokaz nije pružen u roku iz stavaka 2. i 3. ovog članka.
Članak 40.
1. Ako se koeficijent smanjenja primjenjuje u skladu s člankom 33. stavkom 2. ili člankom 34. stavkom 3. točkom (a), dio jamstva, jednak uplaćenom iznosu pomnoženom s koeficijentom smanjenja, odmah se oslobađa.
2. Ako podnositelj zahtjeva povuče svoj zahtjev za potvrdu, u skladu s drugim podstavkom članka 33. stavka 2., 80 % prvotnog jamstva oslobađa se.
3. Jamstvo se oslobađa u cijelosti onda kada nositelj potvrde podnese zahtjev za subvenciju u ukupnoj visini od 95 % iznosa za koji je potvrda izdana.
4. Na zahtjev imatelja, države članice mogu osloboditi jamstvo u ratama razmjernim iznosima za koje su uvjeti iz članka 39. stavaka 1. i 3. bili ispunjeni, pod uvjetom da je pružen dokaz da je imatelj podnio zahtjev za iznos u visini od barem 5 % iznosa navedenog na potvrdi.
5. Ako su podneseni zahtjevi za subvencije u vrijednosti manjoj od 95 % iznosa za koji je potvrda izdana, oduzima se dio jamstva, jednak 10 % razlike između 95 % iznosa za koji je potvrda izdana i iznosa stvarno upotrijebljenih subvencija.
6. Ako je iznos za koji su bili ispunjeni uvjeti iz članka 39. stavka 1. i 3. manji od 5 % iznosa navedenog na potvrdi, cjelokupno jamstvo se oduzima.
7. Ako ukupan iznos jamstva koje bi se oduzelo iznosi 100 eura ili manje za odgovarajuću potvrdu, dotična država članica oslobađa cjelokupni iznos jamstva.
Članak 41.
1. Ako se potvrda ili izvadak potvrde vrati tijelu koje ju je izdalo u razdoblju koje odgovara prvotnim dvjema trećinama njezinoga roka valjanosti, odgovarajući iznos jamstva koje se treba oduzeti smanjuje se na 40 %, zbog čega se bilo koji dio dana računa kao cijeli dan.
2. Ako se potvrda ili izvadak potvrde vrati tijelu koje ju je izdalo u razdoblju koje odgovara zadnjoj trećini njezina roka valjanosti ili tijekom mjeseca koji slijedi datumu isteka roka valjanosti, odgovarajući iznos jamstva koje se treba oduzeti smanjuje se na 25 %.
3. Stavci 1. i 2. primjenjuju se samo na potvrde i izvatke potvrda vraćene tijelu koje ih je izdalo tijekom proračunskog razdoblja za koje su potvrde bile izdane, pod uvjetom da se vrate najkasnije 31. kolovoza navedenog razdoblja.
POGLAVLJE IV.
IZVOZI KOJI NISU OBUHVAĆENI POTVRDAMA
Članak 42.
1. Potvrde nisu potrebne za izvoze za koje zahtjevi koje je subjekt podnio tijekom proračunske godine ne premašuju 100 000 eura.
2. Potvrde se ne zahtijevaju za dostave iz treće alineje drugoga podstavka članka 4. stavka 1., članka 33. stavka 1., članka 37. stavka 1., članka 41. stavka 1. i članka 43. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 612/2009.
3. Stavci 1. i 2. također se primjenjuju na izvoz od strane subjekata koji su imali potvrdu o subvenciji tijekom predmetnog proračunskog razdoblja ili koji imaju takvu potvrdu na dan izvoza.
4. Stavci 1., 2. i 3. primjenjuju se samo u državi članici u kojoj subjekt ima poslovni nastan.
Članak 43.
1. Za svako proračunsko razdoblje, izvoz iz članka 42. stavka 1. podoban je za isplatu subvencije u granici ukupne rezerve od 40 milijuna eura za svaku proračunsku godinu.
2. Subvencije za izvoz koji su dio međunarodnog projekta pomoći u hrani u smislu članka 10. stavka 4. Sporazuma, te subvencije za dostave iz treće alineje drugoga podstavak članka 4. stavka 1., članka 33. stavka 1., članka 37. stavka 1., članka 41. stavka 1. i članka 43. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 612/2009 ne uzimaju se u obzir pri utvrđivanju opsega troškova u okviru rezerve iz stavka 1.
Članak 44.
1. Ako zbroj iznosa koje su države članice priopćile u skladu s člankom 53. dosegne 30 milijuna eura, Komisija može, uzimajući u obzir međunarodne obveze Unije, obustaviti primjenu članka 43. stavka 1. na izvoz koji nije obuhvaćen potvrdom o subvenciji za najviše 20 radnih dana.
2. Pod okolnostima iz stavka 1., Komisija može, u skladu s člankom 16. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1216/2009, obustaviti primjenu članka 43. stavka 1. ove Uredbe na izvoz koji nije obuhvaćen potvrdom o subvenciji za razdoblje dulje od 20 radnih dana.
POGLAVLJE V.
OBVEZE IZVOZNIKA
Članak 45.
1. Pri izvozu robe, odnosna stranka deklarira količine osnovnih proizvoda, proizvoda dobivenih njihovom preradom, ili proizvoda izjednačenih s jednom od te dvije kategorije u skladu s člankom 3., koji su bili stvarno upotrijebljeni, u smislu članka 10., u proizvodnji navedene robe, za koju će se zahtijevati subvencija, ili na drugi način ukazuju na sastav ako je određen u skladu s člankom 10. stavkom 4.
2. Ako je roba bila upotrijebljena u proizvodnji robe za izvoz, deklaracija odnosne stranke uključuje količinu stvarno upotrijebljene robe i vrstu i količinu svakog od osnovnih proizvoda, proizvoda dobivenih njihovo preradom i/ili proizvoda izjednačenih s jednom od te dvije kategorije u skladu s člankom 3., od koje je roba dobivena.
Odnosna stranka, kao prilog svojoj deklaraciji, nadležnim tijelima pruža sve dokumente i podatke koje to tijelo smatra potrebnim. Dotični dokumenti i podaci mogu se čuvati i predati u elektroničkom obliku.
Nadležna tijela provjeravaju točnost deklaracije bilo kojim odgovarajućim putem.
3. Na zahtjev nadležnog tijela države članice na čijem se području obavljaju carinske formalnosti, nadležna tijela ostalih država članica im odmah dostavljaju sve podatke koje su u mogućnosti dobiti, kako bi se omogućila provjera deklaracije koju je odnosna stranka podnijela.
Članak 46.
Odstupajući od odredaba članka 45., i u dogovoru s nadležnim tijelima, deklaracija o upotrijebljenim proizvodima ili robi može se zamijeniti skupnom deklaracijom o količini upotrijebljenih proizvoda ili pozivanjem na deklaraciju o navedenim količinama ako su potonje već bile određene u skladu s člankom 10. stavkom 4. i pod uvjetom da proizvođač nadležnim tijelima stavi na raspolaganje sve podatke potrebne za provjeru deklaracije.
Članak 47.
1. Ako izvoznik ne sastavi deklaraciju iz članka 46. ili ne osigura zadovoljavajuće podatke kao prilog svojoj deklaraciji, nema pravo na subvenciju.
2. Odstupajući od odredaba stavka 1., ako je dotična roba navedena u stupcima 1. i 2. Priloga IV., odnosnoj stranci može se odobriti subvencija na izričiti zahtjev. Vrsta i količina osnovnih proizvoda koji se uzimaju u obzir pri izračunu takve subvencije određuje se analizom robe za izvoz i u skladu s tablicom u Prilogu IV. Nadležno tijelo odlučuje o uvjetima pod kojima se analiza mora izvršiti i podacima koje treba navesti u prilogu zahtjevu.
3. Trošak takve analize snosi izvoznik.
Članak 48.
1. Članak 45. ne primjenjuje se na količine poljoprivrednih proizvoda određene u skladu s Prilogom III., uz izuzetak sljedećeg:
(a)
količine proizvoda iz članka 45. stavka 1. izvezenih u obliku robe dobivene djelomično od proizvoda za koje je plaćanje izvozne subvencije obuhvaćeno Uredbom (EZ) br. 1234/2007 i djelomično od ostalih proizvoda, u skladu s uvjetima utvrđenim člankom 11. stavka 2.;
(b)
količine jaja i proizvoda od jaja izvezenih u obliku tjestenine koja potpada pod oznaku KN 1902 11 00;
(c)
količine suhe tvari u svježoj tjestenini iz drugog podstavka članka 11. stavka 1.;
(d)
vrste stvarno upotrijebljenih osnovnih proizvoda u proizvodnji D-glucitola (sorbitola) koji potpada pod oznake KN 2905 44 i 3824 60, i, prema potrebi, udjela D-glucitola (sorbitola) dobivenog od škrobnih proizvoda i saharoze;
(e)
količine kazeina izvezenog u obliku robe koja potpada pod oznaku KN 3501 90 90;
(f)
stupnja plato u pivu dobivenom od slada koji potpada pod oznaku KN 2202 90 10;
(g)
količine nezaslađenog ječma koju prihvaćaju nadležna tijela.
Opis robe naveden na izvoznoj deklaraciji i zahtjev za subvenciju za robu navedenu u Prilogu III. uzima u obzir nomenklaturu iz navedenog Priloga.
2. Pri analizi robe u smislu članaka 45., 46., 47. ili stavaka 1. ili 3. ovog članka, koriste se metode analize iz Uredbe Komisije (EZ) br. 904/2008 (14) ili, ako ih nema, one iz Uredbe Komisije (EZ) br. 900/2008 (15) ili, u nedostatku njih, one koje se primjenjuju na razvrstavanje u Zajedničku carinsku tarifu slične robe koja je uvezena u Uniju.
3. Količine izvezene robe i količine proizvoda iz članka 45. stavka 1. pozivanje na sastav određene u skladu s člankom 10. stavkom 4. upisuje se na ispravu kojom se potvrđuje izvoz. Međutim, ako se primjenjuje članak 47. stavak 2., te se količine zamjenjuju količinama osnovnih proizvoda navedenih u stupcu 4. Priloga IV. koji odgovaraju rezultatima analize izvezene robe.
4. Za odobravanje subvencije za robu koja potpada pod oznake KN 0403 10 51 do 0403 10 99, 0403 90 71 do 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 i 3502 19 90 roba mora udovoljavati zahtjevima Uredbe (EZ) br. 852/2004 i Uredbe (EZ) br. 853/2004, uključujući zahtjev da je pripremljena u odobrenoj ustanovi te da udovoljava zahtjevu označavanja zdravstvene ispravnosti iz odjeljka 1. Priloga II. Uredbi (EZ) br. 853/2004.
5. Za potrebe članaka 45. i 46., svaka država članica Komisiju obavješćuje o provjerama koje se vrše na njezinom području za različite vrste izvezene robe. Komisija o tome obavješćuje ostale države članice.
Članak 49.
1. U skladu s člancima 45. i 46. ove Uredbe i pri primjeni članka 12. Uredbe (EZ) br. 612/2009, za robu koja sadrži žitarice, rižu, mlijeko i mliječne proizvode ili jaja iz članka 162. stavka 1. točke (a) alineja i., ii., v. i vii. te članka 162. stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1234/2007, odnosna stranka predaje izjavu da nijedan od sastojaka nije bio uvezen iz trećih zemalja ili specifikaciju količine navedenih proizvoda uvezenih iz trećih zemalja.
2. Ako je podnesen zahtjev da se količine utvrde u skladu s člankom 10. stavkom 4., nadležno tijelo može prihvatiti izjavu odnosne stranke da se žitarice, riža, mlijeko i proizvodi od jaja iz stavka 1. koji su bili uvezeni iz trećih zemalja neće upotrebljavati.
3. Ako je podnesen zahtjev da se količine utvrde u skladu s člankom 11. stavkom 1. ili u skladu s člankom 47. stavkom 2. nadležno tijelo može prihvatiti izjavu odnosne stranke da se žitarice, riža, mlijeko i proizvodi od jaja iz stavka 1. koji su bili uvezeni iz trećih zemalja neće upotrebljavati.
4. Izjave iz stavaka 1., 2. i 3. podliježu provjeri od strane nadležnih tijela na odgovarajući način.
POGLAVLJE VI.
PLAĆANJE SUBVENCIJE
Članak 50.
1. U slučaju robe izvezene između 1. listopada i 15. listopada svake godine, subvencije se ne isplaćuju prije 16. listopada.
Što se tiče robe izvezene uz predočenje potvrde o subvenciji izdane za proračunsko razdoblje, ako Komisija smatra da postoji opasnost da Unija ne ispuni svoje međunarodne obveze, subvencije predviđene za isplatu nakon završetka navedenoga razdoblja ne isplaćuju se prije 16. listopada. U tom slučaju, rok iz članka 46. stavka 8. Uredbe (EZ) br. 612/2009 može se privremeno produljiti na tri mjeseca i 15 dana uredbom koja mora biti objavljena prije 20. rujna u Službenom listu Europske unije.
2. Za robu navedenu u Prilogu II. ovoj Uredbi i iznimno od odredaba članka 24 Uredbe (EZ) br. 612/2009, iznos iz članka 24. stavka 1. točke (a) alineje ii. Uredbe (EZ) br. 612/2009 primjenjuje se bez obzira na državu ili područje iz kojeg se roba izvozi:
(a)
u slučaju robe koja je pakirana za prodaju na malo u izvornom pakiranju neto sadržaja do najviše 2.5 kg ili u spremnicima većim od 2 litre, s označivanjem u smislu točke (a) članka 1. stavka 3. Direktive 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (16) koja navodi ili uvoznika u odredišnoj državi ili čiji je tekst na službenom jeziku odredišne države ili na jeziku koji je u toj državi razumljiv;
(b)
ako odgovarajući izvoznik najmanje 12 puta u dvije godine prije datuma zahtjeva za odobrenje iz stavka 3. izvozi robu koja sadrži najviše 90 masenih % jednog osnovnog proizvoda za koji se plaća subvencija, koja je iz iste osmeroznamenkaste oznake KN-a istom primatelju(-ima).
3. U slučajevima predviđenim stavkom 2. države članice mogu, na zahtjev, odobriti formalno odobrenje kojim se dotični izvoznik izuzima od predočenja dokumenata zahtijevanih na temelju članka 17. Uredbe (EZ) br. 612/2009, osim isprave o prijevozu.
Odobrenje iz prvog podstavka valjano je, osim ako se ukine, u razdoblju od najviše dvije godine i može se produljivati. Države članice mogu ukinuti odobrenje po vlastitom nahođenju i, prije svega, odmah povući odobrenje ako imaju opravdane razloge za sumnju da izvoznik nije poštivao u njemu utvrđene uvjete.
Izuzimanja odobrena u skladu s prvim podstavkom smatraju se faktorima rizika koje treba uzeti u obzir u smislu članka 2. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 485/2008 (17).
Izvoznici koji upotrebljavaju izuzimanje navode broj odobrenja u Jedinstvenoj carinskoj deklaraciji i na posebnom zahtjevu za plaćanje iz članka 28. ove Uredbe.
4. Odstupajući od odredaba stavka 3., u slučajevima predviđenim točkom (b) stavka 2., države članice mogu dotičnog izvoznika izuzeti obveze da predoči isprave o prijevozu za sav izvoz obuhvaćen odobrenjem, pod uvjetom da se od dotičnog izvoznika zahtijeva da predoči isprave o prijevozu za najmanje 10 % takvih izvoznih deklaracija ili jednu godišnje, ovisno koja je veća, a države članice odabiru uporabu mjerila utvrđenih Uredbom Komisije (EZ) br. 1276/2008 (18).
5. U slučaju robe navedene u Prilogu II. ovoj Uredbi ako je izvozna deklaracija prihvaćena najkasnije 30. rujna 2007. i za koju izvoznik nije u mogućnosti pružiti dokaz iz članka 17. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 612/2009, smatra se da je roba bila uvezena u treću zemlju uz predočenje kopije isprave o prijevozu i bilo koje od isprava iz članka 17. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 612/2009 ili bankovne isprave koju su izdali odobreni posrednici s poslovnim nastanom u Uniji, koja potvrđuje da je plaćanje za izvoz bilo knjiženo u korist izvoznikovog računa koji je otvorio kod njih ili dokaza o plaćanju.
6. Za potrebe primjene članka 27. Uredbe (EZ) br. 612/2009, države članice uzimaju obzir stavak 5.
POGLAVLJE VII.
OBVEZA OBAVJEŠĆIVANJA
Članak 51.
1. Prije desetog dana svakog mjeseca države članice Komisiju obavješćuju o sljedećem:
(a)
iznosima, izraženim u eurima, za koji su potvrde o subvenciji vraćene tijekom prethodnog mjeseca u skladu s člankom 41. stavcima 1.i 2.;
(b)
iznosima, izraženim u eurima, za koje je, tijekom prethodnog mjeseca, utvrđeno da temeljni zahtjev iz članka 38. nije ispunjen;
(c)
potvrdama o subvenciji, izraženoj u eurima, izdanim tijekom prethodnog mjeseca, kako je navedeno u članku 36.;
(d)
potvrdama o subvenciji, izraženoj u eurima, izdanim tijekom prethodnog mjeseca u skladu s člankom 47. Uredbe (EZ) br. 376/2008.
Iznosi iz točke (b) prvoga podstavka razlikuju se prema proračunskom razdoblju potvrde o subvenciji na koju se odnose.
2. Prije 1. studenoga svake godine, države članice Komisiju obavješćuju o ukupnim iznosima, izraženim u eurima, dodijeljenim prije 1. listopada navedene godine za potvrde o subvenciji izdane u proračunskom razdoblju koje završava 30. rujna prethodne kalendarske godine.
Članak 52.
1. Države članice, najkasnije do kraja mjeseca koji slijedi svakom mjesecu kalendarske godine, Komisiji šalju, putem sustava za razmjenu informacija poznatog kao DEX, statističke podatke o robi obuhvaćenoj ovom Uredbom za koju je odobrena izvozna subvencija u prethodnom mjesecu, raščlanjene na osmeroznamenkastu oznaku KN-a i koji sadrži:
(a)
količinu takve robe izraženu u tonama ili drugoj navedenoj mjernoj jedinici;
(b)
iznos izvoznih subvencija odobrenih prethodni mjesec za svaki dotični osnovni poljoprivredni proizvod, izražen u eurima;
(c)
količinu svakog osnovnog poljoprivrednog proizvoda za koji je odobrena subvencija, izraženu u tonama.
2. Prije 31. prosinca svake godine, države članice Komisiju obavješćuju o ukupnim iznosima subvencija izraženim u eurima koje su stvarno odobrile u proračunskom razdoblju koje završava 30. rujna navedene godine za robu izvezenu u proračunskom razdoblju koje završava 30. rujna prethodne godine, te u bilo kojem drugom proračunskom razdoblju o kojem ih još nisu obavijestile, navodeći dotična razdoblja.
3. U smislu stavaka 1. i 2., odobrene subvencije uključuju plaćanja unaprijed.
4. Prije 31. prosinca svake godine, države članice Komisiju obavješćuju o ukupnim iznosima, izraženim u eurima, nepravilno isplaćenih subvencija koje su nadoknađene tijekom proračunskog razdoblja koje završava 30. rujna navedene godine, navodeći dotična proračunska razdoblja.
Članak 53.
Države članice Komisiju moraju obavijestiti najkasnije petog dana svakog mjeseca o iznosu subvencija odobrenih u skladu s člankom 43. stavkom 1. od sedamnaestog dana do kraja prethodnog mjeseca, te najkasnije dvadesetog dana svakog mjeseca o iznosu subvencija odobrenih u skladu s člankom 43. stavkom 1. od prvog do petnaestog dana tog mjeseca. Prema potrebi, države članice Komisiju moraju obavijestiti o tome da nikakvi iznosi nisu bili odobreni između odgovarajućih dana.
POGLAVLJE VIII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 54.
Uredba (EZ) br. 1043/2005 stavlja se izvan snage.
Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage tumače se kao upućivanja na ovu Uredbu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom iz Priloga IX.
Članak 55.
Ova Uredba stupa na snagu drugog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se na zahtjeve predane od 8. srpnja 2010. za potvrde za uporabu od 1. listopada 2010.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 29. lipnja 2010.