ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 12. července 2010,
kterým se povoluje posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky
(2010/405/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 329 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na žádosti předložené Belgickým královstvím, Bulharskou republikou, Spolkovou republikou Německo, Španělským královstvím, Francouzskou republikou, Italskou republikou, Lotyšskou republikou, Lucemburským velkovévodstvím, Maďarskou republikou, Maltou, Rakouskou republikou, Portugalskou republikou, Rumunskem a Republikou Slovinsko,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie si stanovila za cíl zachovávat a rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a práva, ve kterém je zaručen volný pohyb osob. Pro postupné vytváření tohoto prostoru má Unie přijmout opatření v oblasti justiční spolupráce v občanských věcech s mezinárodním prvkem, zejména pokud je to nezbytné k řádnému fungování vnitřního trhu.
(2)
Podle článku 81 Smlouvy o fungování Evropské unie mají tato opatření zahrnovat podporu slučitelnosti kolizních norem platných v členských státech, včetně opatření týkajících se rodinného práva s mezinárodním prvkem.
(3)
Dne 17. července 2006 přijala Komise návrh nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 2201/2003, pokud jde o příslušnost, a zavádí se pravidla pro rozhodné právo ve věcech manželských (dále jen „navržené nařízení“).
(4)
Na svém zasedání ve dnech 5. a 6. června 2008 přijala Rada politické pokyny, ve kterých je uvedeno, že nebylo dosaženo jednomyslného postoje ohledně další práce na navrženém nařízení a že existují nepřekonatelné překážky, které brání tomu, aby bylo jednomyslnosti dosaženo nyní nebo v blízké budoucnosti. Rada stanovila, že cílů navrženého nařízení nelze dosáhnout v přiměřené lhůtě za použití příslušných ustanovení Smluv.
(5)
Za těchto okolností předložily v dopisech ze dne 28. července 2008 Řecko, Španělsko, Itálie, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko, Rumunsko a Slovinsko Komisi žádost, v níž uvedly, že hodlají mezi sebou navázat posílenou spolupráci v oblasti rozhodného práva ve věcech manželských, a požádaly, aby Komise předložila za tímto účelem návrh Radě. Bulharsko předložilo totožnou žádost Komisi dopisem ze dne 12. srpna 2008. Francie se k žádosti připojila dopisem ze dne 12. ledna 2009, Německo dopisem ze dne 15. dubna 2010, Belgie dopisem ze dne 22. dubna 2010, Lotyšsko dopisem ze dne 17. května 2010, Malta dopisem ze dne 31. května 2010 a Portugalsko tak učinilo během zasedání Rady dne 4. června 2010. Řecko svou žádost dne 3. března 2010 stáhlo. Celkem požádalo o posílenou spolupráci čtrnáct členských států.
(6)
Posílená spolupráce by měla vytvořit jasný a komplexní právní rámec v oblasti rozvodů a rozluk v zúčastněných členských státech a zajistit odpovídající řešení pro občany z hlediska právní jistoty, předvídatelnosti a flexibility a zabránit „nepřiměřenému spěchu k soudu“.
(7)
Podmínky stanovené v článku 20 Smlouvy o Evropské unii a v článcích 326 a 329 Smlouvy o fungování Evropské unie jsou splněny.
(8)
Oblast posílené spolupráce, totiž rozhodné právo ve věcech rozvodu a rozluky, je vymezena v čl. 81 odst. 2 písm. c) a v čl. 81 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie jako jedna z oblastí uvedených ve Smlouvách.
(9)
Požadavek posledního prostředku podle čl. 20 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii je splněn, protože Rada v červnu 2008 stanovila, že cílů navrženého nařízení nelze v přiměřené lhůtě dosáhnout Unií jako celkem.
(10)
Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky si klade za cíl rozvíjet justiční spolupráci v občanských věcech s mezinárodním prvkem na základě zásady vzájemného uznávání soudních rozhodnutí a zajistit slučitelnost kolizních norem platných v členských státech. Podporuje tedy cíle Unie, chrání její zájmy a posiluje její proces integrace podle požadavků čl. 20 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii.
(11)
Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky je v souladu se Smlouvami a s právem Unie a nenarušuje vnitřní trh ani hospodářskou, sociální a územní soudržnost. Nevytváří překážku ani diskriminaci v obchodu mezi členskými státy a nenarušuje hospodářskou soutěž mezi nimi.
(12)
Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky zachovává pravomoci, práva a povinnosti členských států, které se jí neúčastní. Společné kolizní normy v zúčastněných členských státech nemají vliv na normy nezúčastněných členských států. Soudy nezúčastněných členských států nadále uplatňují své platné vnitrostátní kolizní normy pro určení rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky.
(13)
Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky je v souladu s právem Unie v oblasti justiční spolupráce v občanských věcech, jelikož tato posílená spolupráce nemá vliv na již existující acquis.
(14)
Toto rozhodnutí respektuje práva, zásady a svobody uznané v Listině základních práv Evropské unie, a zejména v článku 21 této listiny.
(15)
Posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky je kdykoli otevřena všem členským státům podle článku 328 Smlouvy o fungování Evropské unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Belgickému království, Bulharské republice, Spolkové republice Německo, Španělskému království, Francouzské republice, Italské republice, Lotyšské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Maltě, Rakouské republice, Portugalské republice, Rumunsku a Republice Slovinsko se povoluje navázat mezi sebou posílenou spolupráci v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky při použití příslušných ustanovení Smluv.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Bruselu dne 12. července 2010.
32010D0405
L 189/12
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
ODLUKA VIJEĆA
od 12. srpnja 2010.
o odobrenju pojačane suradnje u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu
(2010/405/EU)
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 329. stavak 1.,
uzimajući u obzir zahtjeve Kraljevine Belgije, Republike Bugarske, Savezne Republike Njemačke, Kraljevine Španjolske, Francuske Republike, Talijanske Republike, Republike Latvije, Velikog Vojvodstva Luksemburga, Republike Mađarske, Malte, Republike Austrije, Portugalske Republike, Rumunjske i Republike Slovenije,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta,
budući da:
(1)
Unija je postavila kao svoj cilj održavanje i razvoj Europske unije kao područja slobode, sigurnosti i pravde u kojem je osigurano slobodno kretanje osoba. Radi postupne uspostave takvoga područja, Unija donosi mjere koje se odnose na pravosudnu suradnju u građanskim stvarima s prekograničnim učincima, posebno kada su potrebne za ispravno funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
(2)
U skladu s člankom 81. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, te mjere trebaju uključivati promicanje usklađenosti pravila koja se u državama članicama primjenjuju kod sukoba zakona, uključujući mjere koje se odnose na obiteljsko pravo s prekograničnim učincima.
(3)
Komisija je 17. srpnja 2006. usvojila prijedlog za Uredbu Vijeća o izmjeni Uredbe (EZ) br. 2201/2003 o nadležnosti i utvrđivanju pravila o primjenljivom pravu u bračnim stvarima (dalje u tekstu: „prijedlog Uredbe”).
(4)
Na svom sastanku 5. i 6. lipnja 2008. Vijeće je donijelo političke smjernice iz kojih je proizlazilo da nema jednoglasnosti za nastavljanje s prijedlogom Uredbe te su postojale nepremostive prepreke, koje su učinile jednoglasnost nemogućom u to vrijeme i u bližoj budućnosti. Utvrdile su da se ciljevi prijedloga Uredbe ne mogu ostvariti u opravdanom razdoblju primjenom odgovarajućih odredaba Ugovorâ.
(5)
U tim okolnostima, Grčka, Španjolska, Italija, Luksemburg, Mađarska, Austrija, Rumunjska i Slovenija podnijele su zahtjev Komisiji putem pisama od 28. srpnja 2008. kojim se navodi da namjeravaju uspostaviti pojačanu suradnju između sebe u području primjenljivog prava u bračnim stvarima te da bi Komisija u tu svrhu trebala podnijeti prijedlog Vijeću. Bugarska je podnijela isti zahtjev Komisiji pismom od 12. kolovoza 2008. Francuska se pridružila zahtjevu pismom od 12. siječnja 2009., Njemačka pismom od 15. travnja 2010., Belgija pismom od 22. travnja 2010., Latvija pismom od 17. svibnja 2010., Malta pismom od 31. svibnja 2010. i Portugal tijekom sastanka Vijeća 4. lipnja 2010. Grčka je 3. ožujka 2010. povukla svoj zahtjev. Ukupno je četrnaest država članica zatražilo pojačanu suradnju.
(6)
Pojačana suradnja trebala bi pružiti jasan i sveobuhvatan pravni okvir u području razvoda braka i zakonske rastave u sudjelujućim državama članicama i osigurati prikladna rješenja za građane u pogledu pravne sigurnosti, predvidivosti i prilagodljivosti i spriječiti „jurenje na sud”.
(7)
Ispunjeni su uvjeti utvrđeni u članku 20. Ugovora o Europskoj uniji i u člancima 326. i 329. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.
(8)
Područje pojačane suradnje, odnosno pravo primjenljivo na razvod braka ili zakonsku rastavu, određeno je člankom 81. stavkom 2. točkom (c) i člankom 81. stavkom 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije kao jedno od područja obuhvaćeno Ugovorima.
(9)
Zahtjev krajnjeg sredstva iz članka 20. stavka 2. Ugovora o Europskoj uniji ispunjen je jer je Vijeće u lipnju 2008. utvrdilo da ciljeve prijedloga Uredbe u razumnom roku Unija ne može ostvariti kao cjelina.
(10)
Pojačana suradnja u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu ima za cilj razviti pravosudnu suradnju u građanskim stvarima koje imaju prekogranične učinke, na temelju načela uzajamnog priznavanja presuda, i osigurati usklađenost pravila primjenljivih u državama članicama u pogledu sukoba zakona. Stoga ona pridonosi ciljevima Unije, štiti njezine interese i pojačava njezin proces povezivanja kako zahtijeva članak 20. stavak 1. Ugovora o Europskoj uniji.
(11)
Pojačana suradnja u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu u skladu je s Ugovorima i pravom Unije te ne šteti unutarnjem tržištu ili gospodarskoj, socijalnoj ili teritorijalnoj koheziji. Ne predstavlja prepreku ili diskriminaciju u trgovini između država članica i ne narušava tržišno natjecanje među njima.
(12)
Pojačana suradnja u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu poštuje nadležnosti, prava i obveze onih država članica koje u njoj ne sudjeluju. Zajednička kolizijska pravila sudjelujućih država članica ne utječe na pravila država članica koje ne sudjeluju. Sudovi država članica koje ne sudjeluju nastavljaju primjenjivati svoja postojeća domaća kolizijska pravila radi utvrđivanja prava primjenljivog na razvod braka ili zakonsku rastavu.
(13)
Posebno, pojačana suradnja u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastava u skladu je s pravom Unije o pravosudnoj suradnji u građanskim stvarima jer pojačana suradnja ne utječe na bilo koju pravnu stečevinu koja od prije postoji.
(14)
Ova odluka poštuje prava, načela i slobode priznate u Povelji o temeljnim pravima Europske unije, a posebno u njezinom članku 21.
(15)
Pojačana suradnja u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu u svakom je trenutku otvorena svim državama članicama, u skladu s člankom 328. Ugovora o funkcioniranju Europske unije,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Kraljevini Belgiji, Republici Bugarskoj, Saveznoj Republici Njemačkoj, Kraljevini Španjolskoj, Francuskoj Republici, Talijanskoj Republici, Republici Latviji, Velikom Vojvodstvu Luksemburgu, Republici Mađarskoj, Malti, Republici Austriji, Portugalskoj Republici, Rumunjskoj i Republici Sloveniji odobrava se uspostava pojačane međusobne suradnje u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu primjenjujući odgovarajuće odredbe Ugovorâ.
Članak 2.
Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
Sastavljeno u Bruxellesu 12. srpnja 2010.