ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 661/2010/EU
ze dne 7. července 2010
o hlavních směrech Unie pro rozvoj transevropské dopravní sítě
(přepracování)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na článek 172 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě (3) bylo několikrát podstatně změněno (4). Vzhledem k novým změnám by mělo být uvedené rozhodnutí z důvodu přehlednosti přepracováno.
(2)
Vytvoření a rozvoj transevropských sítí přispívá k dosažení důležitých cílů Unie, jako je řádné fungování vnitřního trhu a upevnění hospodářské a sociální soudržnosti.
(3)
Vytvoření a rozvoj transevropských dopravních sítí na celém území Unie má také specifické cíle v zajištění udržitelné mobility osob a zboží za nejlepších možných podmínek sociálních, environmentálních a bezpečnostních a v integraci všech druhů dopravy se zřetelem k jejich komparativním výhodám. Transevropská síť může vést k vytvoření pracovních míst.
(4)
Nárůst dopravy, zejména z důvodu narůstajícího podílu těžkých nákladních vozidel, vedl v mezinárodních dopravních koridorech k přetížení a vzniku míst s nedostatečnou propustností. Pro zajištění mezinárodní mobility zboží a cestujících je proto nutné kapacitu transevropské sítě optimalizovat.
(5)
Vnitrozemská vodní a námořní doprava na krátké vzdálenosti může mimo jiné snížit přetížení pozemních dopravních cest.
(6)
Integrace sítí na evropské úrovni se může uskutečnit pouze postupně propojením jednotlivých druhů dopravy za účelem lepšího využití předností každého z nich.
(7)
Předpokladem integrace různých druhů dopravy v multimodální síti jsou bod propojení jako námořní přístavy, vnitrozemské přístavy a intermodální terminály.
(8)
Jelikož cílů zamýšleného kroku, a to zejména stanovení hlavních rysů a priorit v oblasti transevropských dopravních sítí, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich vzhledem k nutnosti tyto cíle koordinovat může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(9)
Je nezbytné stanovit, které projekty společného zájmu odpovídají těmto cílům a takto určeným prioritám. Mělo by být přihlédnuto pouze k projektům, které jsou potenciálně ekonomicky životaschopné.
(10)
Existuje potřeba prohlásit prioritní projekty za projekty evropského zájmu, soustředit na tyto projekty financování Unie a zavést mechanismy na podporu koordinace mezi členskými státy s cílem usnadnit splnění projektů v plánovaném termínu.
(11)
V souladu s článkem 170 Smlouvy o fungování Evropské unie má politika transevropské sítě přispět k posílení hospodářské a sociální soudržnosti v rámci Unie. Za tímto účelem je nutné usilovat o co největší soulad hlavních směrů Unie pro transevropskou dopravní síť a programování příslušných finančních nástrojů, které jsou k dispozici na úrovni Unie.
(12)
Následné hodnocení prioritních projektů by mělo usnadnit budoucí přezkoumání hlavních směrů a seznamu prioritních projektů a mělo by pomoci zlepšit metody předběžného hodnocení používané členskými státy.
(13)
Povolení pro některé veřejné a soukromé projekty, které mohou mít významný vliv na životní prostředí, by měla být udělena až poté, co byly v souladu se stávajícími právními předpisy Unie posouzeny jejich možné vlivy.
(14)
V souladu s článkem 11 Smlouvy o fungování Evropské unie by měly být požadavky na ochranu životního prostředí začleněny do vymezení a provádění politiky Unie v oblasti transevropských sítí. To vyžaduje přednostní podporu infrastruktury pro druhy dopravy, které způsobují menší škody na životním prostředí, jmenovitě železniční dopravu, pobřežní plavbu a vnitrozemskou vodní dopravu.
(15)
Posuzování vlivů na životní prostředí podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (5) bude v budoucnosti prováděno pro všechny plány a programy vedoucí k projektům společného zájmu. Financování dopravní infrastruktury by mělo být podmíněno i dodržením právních předpisů Unie v oblasti životního prostředí, zejména směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (6), směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (7) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (kodifikované znění) (8).
(16)
V rámci obecného cíle, kterým je zajištění udržitelné mobility osob a zboží, by měly být zavedeny mechanismy na podporu rozvoje námořních dálnic mezi členskými státy, které by snížily přetížení silnic nebo zlepšily přístup k okrajovým a ostrovním regionům a státům. Zavedení takových mechanismů, podporovaných mimo jiné zadávacími řízeními, by mělo být průhledné a přizpůsobené potřebám, aniž by tím byly dotčeny pravidla Unie v oblasti hospodářské soutěže nebo veřejných zakázek.
(17)
Užší koordinace mezi státy, které jsou zapojeny do projektů stejné trasy, může být nezbytná pro zlepšení návratnosti investic a jejich časového sladění investic a finančního zajištění.
(18)
Komise by měla předkládat každé dva roky zprávu o provádění tohoto rozhodnutí a do roku 2010 vypracovat zprávu o pokroku při provádění prioritních projektů a případně navrhnout změny seznamu prioritních projektů.
(19)
Výbor by měl být zplnomocněný zejména k tomu, aby byl nápomocen Komisi při přezkoumávání provádění a vývoje hlavních směrů stanovených tímto rozhodnutím.
(20)
Z důvodu přehlednosti by příloha I rozhodnutí č. 1692/96/ES měla být nahrazena novou přílohou obsahující mapy týkající se všech členských států. Tím by se zajistilo, že mapy obsažené v uvedeném rozhodnutí naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1791/2006 (9) budou doplněny o mapy obsažené v aktu o přistoupení z roku 2003. Kromě toho je pro všechny členské státy termínem tohoto plánu rok 2020,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
ČÁST I
OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Předmět
1. Účelem tohoto rozhodnutí je vytvoření hlavních směrů, které budou zahrnovat cíle, priority a hlavní rysy navrhovaných opatření v oblasti transevropské dopravní sítě. Tyto hlavní směry stanoví projekty společného zájmu, jejichž provádění by mělo přispět k rozvoji sítě v Unii.
2. Hlavní směry uvedené v odstavci 1 představují obecný referenční rámec, kterým mají být členské státy a případně Unie podpořeny při provádění projektů společného zájmu zaměřených na zajištění soudržnosti, propojení a interoperability transevropské dopravní sítě a na přístup k této síti. Tyto hlavní směry jsou rovněž určeny k usnadnění zapojení soukromého sektoru.
3. Základní požadavky ohledně interoperability transevropské dopravní sítě, telematiky dopravy a vedlejších služeb jsou vymezeny v souladu se Smlouvami ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/57/ES o interoperabilitě železničního systému ve Společenství (10) a odděleně od tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Cíle
1. Transevropská dopravní síť se vytvoří postupně do roku 2020 integrací sítí pozemní, námořní a letecké dopravní infrastruktury v rámci Unie v souladu se schématy vyznačenými na mapách v příloze I nebo se specifikacemi obsaženými v příloze II.
2. Síť musí
a)
zajišťovat udržitelnou mobilitu osob a zboží v oblasti bez vnitřních hranic za nejlepších možných sociálních a bezpečnostních podmínek a současně přispívat k dosahování cílů Unie, zejména pokud jde o životní prostředí a hospodářskou soutěž, a dále upevňovat hospodářskou a sociální soudržnost;
b)
nabízet uživatelům vysoce kvalitní infrastrukturu za ekonomicky přijatelných podmínek;
c)
zahrnovat všechny druhy dopravy, s přihlédnutím k jejich komparativním výhodám;
d)
umožňovat optimální využití stávajících kapacit;
e)
být pokud možno interoperabilní v rámci jednotlivých druhů dopravy a podporovat intermodalitu mezi různými druhy dopravy;
f)
být pokud možno ekonomicky životaschopná;
g)
pokrývat celé území členských států, aby se usnadnil přístup obecně, propojily se ostrovní, uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony a propojily se vzájemně bez míst s nedostatečnou propustností velké aglomerace a regiony Unie;
h)
umožňovat napojení na sítě států Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), zemí střední a východní Evropy a středomořských zemí a současně podporovat interoperabilitu a přístup k těmto sítím, pokud se to ukáže být v zájmu Unie.
Článek 3
Rozsah sítě
1. Transevropská síť zahrnuje dopravní infrastrukturu, systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy.
2. Dopravní infrastruktura zahrnuje sítě silniční, železniční a vnitrozemské vodní dopravy, námořní dálnice, námořní a vnitrozemské přístavy, letiště a jiné body propojení mezi jednotlivými dopravními sítěmi.
3. Systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy zahrnují technické, informační a telekomunikační systémy nezbytné k zajištění harmonického provozu sítě a efektivního řízení dopravy.
Článek 4
Hlavní rysy opatření
Hlavní rysy činnosti Unie se týkají:
a)
vytváření a revize schémat sítě;
b)
určování projektů společného zájmu;
c)
úpravy stávající sítě;
d)
podpory interoperability sítí;
e)
optimální kombinace druhů dopravy, mezi jiným vytvářením uzlů propojení, které by v případě zboží měly být umístěny pokud možno mimo městská centra, aby se umožnil efektivní intermodální provoz;
f)
sledování soudržnosti a doplňkovosti finančních opatření v souladu s pravidly pro jednotlivé finanční nástroje;
g)
výzkumu a vývoje;
h)
spolupráce se třetími zeměmi účastnícími se na rozvoji sítě a uzavření odpovídajících dohod s nimi;
i)
pobídek pro členské státy a mezinárodní organizace, aby rozvíjely cíle sledované Unií;
j)
podpory nepřetržité spolupráce mezi dotčenými stranami;
k)
jakýchkoli jiných opatření, která se ukáží jako nezbytná pro dosažení cílů uvedených v čl. 2 odst. 2.
Článek 5
Priority
Přednost mají se zřetelem k cílům uvedeným v čl. 2 odst. 2 a hlavním rysům opatření uvedeným v článku 4:
a)
vytvoření a rozvoj hlavních spojení a propojení potřebných k odstranění míst s nedostatečnou propustností, k doplnění chybějících úseků a k dokončení hlavních tras, zejména jejich přeshraničních úseků, k překonání přírodních překážek a ke zlepšení interoperability hlavních tras;
b)
vytvoření a rozvoj infrastruktury, která podporuje propojení vnitrostátních sítí pro usnadnění spojení ostrovů nebo oblastí podobných ostrovům a uzavřených, okrajových a nejvzdálenějších regionů na jedné straně a centrálních regionů Unie na straně druhé, zejména v zájmu snížení vysokých přepravních nákladů těchto oblastí;
c)
nutná opatření pro postupné dosažení interoperabilní železniční sítě, pokud možno včetně tras přizpůsobených nákladní dopravě;
d)
nutná opatření na podporu námořní dopravy, pobřežní plavby a vnitrozemské vodní dopravy;
e)
nutná opatření pro integraci železniční a letecké dopravy, zejména ve všech vhodných případech prostřednictvím železničního přístupu k letištím a nezbytné infrastruktury a zařízení;
f)
optimalizace kapacity a účinnosti stávající a nové infrastruktury, podpora intermodality a zlepšení bezpečnosti a spolehlivosti sítě zřizováním a zlepšováním intermodálních terminálů a jejich přístupové infrastruktury nebo rozvojem inteligentních systémů;
g)
integrace hledisek bezpečnosti a životního prostředí do projektování a realizace transevropské dopravní sítě;
h)
rozvoj udržitelné mobility osob a zboží v souladu s cíli Unie pro udržitelný rozvoj.
Článek 6
Sítě třetích zemí
Podpora Unie projektům společného zájmu a propojení a interoperabilitě sítí za účelem zajištění slučitelnosti sítí třetích zemí s transevropskou dopravní sítí se stanoví pro jednotlivé případy odpovídajícími postupy podle Smluv.
Článek 7
Projekty společného zájmu
1. Projekty společného zájmu tvoří společný cíl, jehož dosažení závisí na jejich stupni zralosti a na dostupnosti finančních zdrojů, aniž je tím předjímán finanční závazek členského státu nebo Unie.
2. V souladu s pravidly Smluv, zejména pokud jde o hospodářskou soutěž, se za projekt společného zájmu považuje každý projekt, který
a)
sleduje cíle stanovené v čl. 2 odst. 2;
b)
týká se sítě uvedené v čl. 3 odst. 1;
c)
odpovídá jedné nebo více prioritám stanoveným v článku 5; a
d)
je na základě sociálně-ekonomického rozboru nákladů a zisku potenciálně ekonomicky životaschopný.
3. Projekty se musí vztahovat k některé součásti sítě popsané v článcích 9 až 18, a zejména:
a)
se musí týkat tras stanovených na mapách v příloze I nebo
b)
musí odpovídat specifikacím nebo kritériím uvedeným v příloze II.
4. Členské státy přijmou všechna opatření, která považují za nezbytná, v rámci zásad stanovených v čl. 1 odst. 2.
Článek 8
Ochrana životního prostředí
1. Při přípravě a uskutečňování projektů musí členské státy zohlednit ochranu životního prostředí tím, že provádějí podle směrnice 85/337/EHS posuzování vlivů zamýšlených projektů společného zájmu na životní prostředí a uplatňují směrnice 92/43/EHS a 2009/147/ES.
Od 21. července 2004 provádějí členské státy u plánů a programů vedoucích k těmto projektům, zejména pokud se týkají nových tras nebo rozvoje jiné důležité uzlové infrastruktury, posuzování vlivů na životní prostředí podle směrnice 2001/42/ES.
Členské státy berou výsledky tohoto posuzování vlivů na životní prostředí v úvahu při přípravě dotčených plánů a programů v souladu s článkem 8 směrnice 2001/42/ES.
2. Do 21. července 2004 Komise po dohodě s členskými státy vyvine vhodné metody provádění strategického posuzování vlivů na životní prostředí, mimo jiné v zájmu zajištění vhodné koordinace, předcházení duplicitě prací a zjednodušení a zrychlení plánovacích procesů u přeshraničních projektů a koridorů.
K výsledkům této práce a posuzování vlivů projektů transevropských sítí na životní prostředí, které provedou členské státy podle směrnice 2001/42/ES, přihlédne Komise ve své zprávě o hlavních směrech a v případných souvisejících legislativních návrzích na revizi hlavních směrů podle článku 22 tohoto rozhodnutí.
ČÁST 2
SILNIČNÍ SÍŤ
Článek 9
Charakteristiky
1. Transevropská silniční síť zahrnuje dálnice a silnice vysoké kvality, ať stávající, nové nebo které se mají upravit, jež
a)
hrají důležitou úlohu v dálkové přepravě;
b)
jsou obchvaty hlavních městských center na trasách stanovených sítí;
c)
zajišťují propojení s jinými druhy dopravy nebo
d)
spojují uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony Unie.
2. Síť zaručuje uživatelům vysokou, jednotnou a nepřetržitou úroveň služeb, pohodlí a bezpečnosti.
3. Síť zahrnuje rovněž infrastrukturu pro řízení dopravy, informování uživatelů, řešení nehod a mimořádných situací a elektronický výběr mýta, přičemž je tato infrastruktura založena na aktivní spolupráci mezi systémy řízení dopravy na evropské, celostátní a regionální úrovni a poskytovateli informačních služeb o cestování a dopravním provozu a služeb s přidanou hodnotou, což zajistí nutnou doplňkovost s aplikacemi, jejichž využití je umožněno v rámci programu transevropských telekomunikačních sítí.
ČÁST 3
ŽELEZNIČNÍ SÍŤ
Článek 10
Charakteristiky
1. Železniční síť zahrnuje vysokorychlostní železniční síť a konvenční železniční síť.
2. Vysokorychlostní železniční síť, bez ohledu na to, zda využívá stávající nebo novou technologii, zahrnuje:
a)
tratě zvlášť postavené pro vysoké rychlosti, vybavené pro rychlosti obvykle se rovnající nebo přesahující 250 km/h;
b)
zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě, vybavené pro rychlosti řádově 200 km/hod;
c)
zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě nebo tratě zvlášť postavené pro vysoké rychlosti a propojené s vysokorychlostní železniční tratí, které mají v důsledku topografických, environmentálních, profilových nebo urbanistických omezení zvláštní rysy a u kterých je nutno v jednotlivých případech upravit rychlost.
Tato síť zahrnuje tratě uvedené v části 3 přílohy I. Základní požadavky a technické specifikace pro interoperabilitu platné pro vysokorychlostní železniční tratě používající stávající technologii jsou definovány v souladu se směrnicí Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému (11). Členské státy předem vyrozumí Komisi o otevření každé vysokorychlostní tratě a o technických charakteristikách tratě.
3. Konvenční železniční síť zahrnuje tratě pro konvenční osobní a nákladní železniční dopravu, včetně železničních úseků transevropské sítě kombinované dopravy uvedené v článku 15, přístupová spojení s námořními a vnitrozemskými přístavy společného zájmu a nákladními terminály, které jsou otevřeny pro všechny provozovatele. Základní požadavky a technické specifikace pro interoperabilitu platné pro konvenční železniční tratě jsou definovány v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES ze dne 19. března 2001 o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému (12).
4. Železniční síť zahrnuje infrastrukturu a zařízení umožňující integraci železničních a silničních služeb a v případě potřeby námořních služeb a služeb letecké dopravy. V tomto ohledu se zvláštní pozornost věnuje propojení regionálních letišť se sítí.
5. Železniční síť plní nejméně jednu z těchto funkcí:
a)
hraje důležitou úlohu při dálkové přepravě cestujících;
b)
umožňuje případné propojení s letišti;
c)
umožňuje přístup k regionálním a místním železničním sítím;
d)
usnadňuje nákladní přepravu pomocí určování a rozvoje dálkových trs, které jsou určeny pro nákladní přepravu, nebo tras, na kterých je nákladní přeprava upřednostněna;
e)
hraje důležitou roli v kombinované dopravě;
f)
umožňuje prostřednictvím přístavů společného zájmu propojení s pobřežní plavbou a vnitrozemskými vodními cestami.
6. Díky své provázanosti a postupnému uplatňování interoperability, zejména prostřednictvím technické harmonizace a harmonizovaného řídícího a kontrolního systému ERTMS, jež jsou doporučeny pro evropskou železniční síť, nabízí železniční síť uživatelům vysokou úroveň kvality a bezpečnosti. Proto Komise po konzultaci s členskými státy stanoví plán využití, který je koordinován s vnitrostátními plány.
ČÁST 4
SÍŤ VNITROZEMSKÝCH VODNÍCH CESTA VNITROZEMSKÉ PŘÍSTAVY
Článek 11
Charakteristiky
1. Transevropská síť vnitrozemských vodních cest zahrnuje řeky, kanály a různé odbočky a vzájemná spojení. Poskytuje zejména možnost propojení mezi průmyslovými regiony a velkými aglomeracemi a jejich spojení s přístavy.
2. Vnitrozemské vodní cesty, které jsou součástí sítě, musí odpovídat minimálním technickým požadavkům pro třídu IV vodních cest, tj. umožňovat průjezd plavidla nebo tlačného soulodí o délce 80 až 85 m a šířce 9,5 m. Jestliže je vnitrozemská vodní cesta, která je součástí sítě, modernizována nebo nově stavěna, měly by technické specifikace odpovídat alespoň třídě IV, umožňovat pozdější dosažení třídy Va/Vb a dostatečně zohledňovat možnost průjezdu plavidel pro kombinovanou dopravu. Třída Va umožňuje průjezd plavidla nebo tlačného soulodí o délce 110 m a šířce 11,40 m a třída Vb umožňuje průjezd tlačného soulodí o dílce 172 až 185 m a šířce 11,40 m.
3. Vnitrozemské přístavy jsou součástí sítě, zejména jako body propojení mezi vodními cestami uvedenými v odstavci 2 a v článku 15 a jinými druhy dopravy.
4. Síť zahrnuje vnitrozemské přístavy:
a)
otevřené obchodní dopravě,
b)
umístěné na síti vnitrozemských vodních cest vyznačené na schématu v oddílu 4 přílohy I,
c)
propojené s ostatními transevropskými trasami podle přílohy I a
d)
vybavené překládacím zařízením pro intermodální dopravu nebo s ročním objemem nákladní dopravy nejméně 500 000 tun.
Vnitrozemské přístavy uvedené v písm. d) jsou vyznačeny v příloze I.
5. Síť rovněž zahrnuje infrastrukturu řízení provozu. To vyžaduje zejména zavedení interoperabilního inteligentního přepravního a dopravního systému označovaného jako „Říční informační služby“, který má optimalizovat stávající kapacitu a bezpečnost sítě vnitrozemských vodních cest a zlepšit interoperabilitu s jinými druhy dopravy.
ČÁST 5
NÁMOŘNÍ PŘÍSTAVY
Článek 12
Charakteristiky
1. Námořní přístavy umožňují rozvoj námořní dopravy a tvoří výchozí bod pro námořní spojení na ostrovy a body propojení mezi námořní dopravou a jinými druhy dopravy. Poskytují zařízení a služby dopravcům. Jejich infrastruktura nabízí široký rozsah služeb pro přepravu cestujících a zboží, včetně přepravy trajekty a dopravy na krátké a dlouhé vzdálenosti, včetně pobřežní plavby uvnitř Unie a mezi Unií a třetími zeměmi.
2. Námořní přístavy zahrnuté do transevropské dopravní sítě odpovídají jedné z kategorií A, B nebo C, definovaných takto:
A
:
mezinárodní námořní přístavy: přístavy s celkovým ročním objemem přepravy nejméně 1,5 milionu tun nákladu nebo 200 000 cestujících, které jsou, není-li to nemožné, spojeny s pozemními prvky transevropské dopravní sítě, a mají proto důležitou úlohu v mezinárodní námořní dopravě;
B
:
námořní přístavy Unie nespadající do kategorie A: tyto přístavy mají celkový roční objem přepravy nejméně 0,5 milionu tun nákladu nebo od 100 000 do 199 999 cestujících a jsou spojeny, není-li to nemožné, s pozemními prvky transevropské dopravní sítě a jsou vybaveny nezbytným překládacím zařízením pro námořní dopravu na krátké vzdálenosti;
C
:
regionální námořní přístavy: tyto přístavy nesplňují kritéria kategorií A a B, ale jsou umístěny v ostrovních, okrajových nebo nejvzdálenějších regionech, které propojují námořními vodními cestami a/nebo je spojují s centrálními regiony Unie.
Námořní přístavy kategorie A jsou na základě nejaktuálnějších údajů o přístavech vyznačeny na informativních mapách ve schématech uvedených v oddílu 5 přílohy I.
3. Kromě kritérií stanovených v článku 7 musí projekty námořních přístavů společného zájmu vztahující se k námořním přístavům zahrnutým do sítě transevropských námořních přístavů splňovat kritéria a specifikace uvedené v příloze II.
Článek 13
Námořní dálnice
1. Transevropská síť námořních dálnic má soustředit toky nákladní dopravy na námořní logistické trasy tak, aby se zlepšila stávající námořní spojení, která jsou životaschopná, pravidelná a často využívaná, nebo aby se vytvořila taková nová spojení pro přepravu zboží mezi členskými státy, a tím se snížilo přetížení silnic nebo se zlepšila dostupnost okrajových a ostrovních regionů a států. Námořní dálnice by neměly vylučovat kombinovanou přepravu osob a zboží za předpokladu, že nákladní doprava bude převažovat.
2. Transevropská síť námořních dálnic se skládá ze zařízení a infrastruktury pro nejméně dva přístavy ve dvou různých členských státech. Zařízení a infrastruktura zahrnují nejméně v jednom členském státě prvky, jako je zařízení přístavu, elektronické logistické systémy řízení, bezpečnost, ochranu, správní a celní řízení a infrastrukturu pro přímý přístup z moře a ze země, včetně způsobů pro zajištění celoroční splavnosti, zejména pomocí dostupných vlečných zařízení a zabezpečení zimního přístupu ledoborci.
3. Součástí transevropské sítě námořních dálnic jsou vodní cesty nebo kanály určené v části 4 přílohy I, které spojují dvě evropské námořní dálnice nebo dva jejich úseky a značně přispívají ke zkrácení námořních tras, zvýšení efektivnosti a úsporám času přepravy.
4. Projekty společného zájmu transevropské sítě námořních dálnic navrhují nejméně dva členské státy a jsou přizpůsobeny skutečným potřebám. Navrhované projekty obecně zahrnují státní i soukromý sektor v souladu s postupy, které, dříve než lze pomoc poskytnutou ze státních rozpočtů v případě potřeby doplnit o pomoc ze strany Unie, stanoví zadávací řízení v jedné z těchto podob:
a)
veřejná výzva k podávání návrhů organizovaná společně dotčenými členskými státy za účelem zřízení nových spojení z přístavu kategorie A podle definice v čl. 12 odst. 2, který je předem vybrán v rámci námořní oblasti, podle projektu č. 21 uvedeného v příloze III;
b)
pokud je poloha přístavů srovnatelná, veřejná výzva k podávání návrhů organizovaná společně dotčenými členskými státy a určená sdružením, ve kterých jsou zastoupeny alespoň přepravní společnosti a přístavy, které se nacházejí v jedné z námořních oblastí podle projektu č. 21 uvedeného v příloze III.
5. Projekty společného zájmu v transevropské síti námořních dálnic
a)
se zaměřují na zařízení a infrastrukturu, které tvoří síť námořních dálnic;
b)
aniž jsou dotčeny články 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, mohou zahrnovat podporu na zahájení činnosti, pokud je v důsledku zadávacího řízení podle odstavce 4 státní podpora považována za nutnou pro finanční životaschopnost projektu; podpora na zahájení činnosti je omezena na dva roky a poskytuje se pouze na podporu řádně odůvodněných kapitálových nákladů; podpora nesmí přesáhnout nejnižší odhadovanou částku nutnou k zahájení daných spojení; podpora nesmí vést k narušení hospodářské soutěže na relevantních trzích v rozporu se společným zájmem;
c)
mohou rovněž zahrnovat činnosti, které mají širší přínosy a nesouvisejí s konkrétními přístavy, například zpřístupnění zařízení pro rozbíjení ledu a bagrování lodí nebo informačních systémů včetně systémů řízení dopravy a systémů elektronických hlášení.
6. Projekty společného zájmu transevropské sítě námořních dálnic se předkládají Komisi ke schválení.
7. Komise do tří let předloží výboru uvedenému v čl. 21 odst. 1 počáteční seznam konkrétních projektů společného zájmu. Tímto upřesní koncepci námořních dálnic.
Tento seznam bude rovněž předán Evropskému parlamentu.
ČÁST 6
LETIŠTĚ
Článek 14
Charakteristiky
1. Transevropská síť letišť zahrnuje letiště na území Unie, která jsou otevřena komerční letecké přepravě a splňují kritéria stanovená v části 6 přílohy II. Tato letiště jsou klasifikována odlišně podle rozsahu a typu přepravy, kterou odbavují, a podle své funkce v rámci sítě. Umožňují rozvoj leteckých spojů a propojení letecké dopravy a jiných druhů dopravy.
2. Mezinárodní spojovací body a spojovací body Unie tvoří jádro transevropské sítě letišť. Spojení mezi Unií a ostatními zeměmi světa se uskutečňuje převážně prostřednictvím mezinárodních spojovacích bodů. Spojovací body Unie zajišťují v zásadě spojení uvnitř Unie, přičemž přeprava mimo Unii dosud představuje menší část jejich činnosti. Regionální spojovací body a přístupové body usnadňují přístup k jádru sítě nebo přispívají k dopravnímu otevření ostrovních nebo okrajových regionů.
3. Mezinárodní spojovací body a spojovací body Unie se případně postupně napojí na vysokorychlostní trati železniční sítě. Síť zahrnuje infrastruktury a zařízení, které umožňují integraci leteckých, železničních a případně i námořních dopravních služeb.
ČÁST 7
SÍŤ KOMBINOVANÉ DOPRAVY
Článek 15
Charakteristiky
Transevropská síť kombinované dopravy zahrnuje
a)
železniční tratě a vnitrozemské vodní cesty vhodné pro kombinovanou dopravu a námořní cesty, které případně v kombinaci s nejkratší možnou počáteční nebo konečnou silniční dopravou umožňují dálkovou přepravu zboží;
b)
intermodální terminály vybavené zařízením umožňujícím překládku mezi železnicí, vnitrozemskými vodními cestami, námořními trasami a silnicemi;
c)
po nezbytnou dobu vhodný vozový park, pokud to charakteristiky dosud nepřizpůsobené infrastruktury vyžadují.
ČÁST 8
ŘÍDICÍ A INFORMAČNÍ SÍŤ NÁMOŘNÍ DOPRAVY
Článek 16
Charakteristiky
Transevropská řídicí a informační síť námořní dopravy zahrnuje:
a)
pobřežní a přístavní systémy řízení dopravy;
b)
lokalizační systémy plavidel;
c)
oznamovací systémy pro plavidla přepravující nebezpečné věci nebo znečisťující látky;
d)
komunikační systémy pro tísňové situace a bezpečnost na moři.
ČÁST 9
ŘÍDICÍ SÍŤ LETECKÉ DOPRAVY
Článek 17
Charakteristiky
Transevropská řídicí síť letecké dopravy zahrnuje vzdušný prostor vyhrazený pro obecné letectví, letové cesty, navigační zařízení, systémy plánování a správy provozu a systém řízení letového provozu (kontrolní střediska, prostředky dohledu a komunikace), které jsou nezbytné pro bezpečné a efektivní letectví v evropském vzdušném prostoru.
ČÁST 10
LOKALIZAČNÍ A NAVIGAČNÍ SÍŤ
Článek 18
Charakteristiky
Transevropská síť lokalizačních a navigačních systémů zahrnuje družicové lokalizační a navigační systémy a systémy, které budou vymezeny v budoucím evropském radionavigačním plánu. Tyto systémy poskytují spolehlivé a efektivní služby pro stanovení polohy a navigaci, které mohou být využity ve všech druzích dopravy.
ČÁST 11
KOORDINACE MEZI ČLENSKÝMI STÁTY
Článek 19
Evropský koordinátor
1. Pro usnadnění koordinovaného provádění určitých projektů, zejména přeshraničních projektů nebo úseků přeshraničních projektů zahrnutých mezi projekty, které jsou prohlášeny za projekty evropského zájmu podle článku 25, může Komise po dohodě s dotčenými členskými státy a po konzultaci s Evropským parlamentem jmenovat osobu „evropského koordinátora“.
2. Evropský koordinátor je vybírán zejména na základě svých zkušeností s evropskými orgány a znalostí, které se týkají financování a sociálně-ekonomického a environmentálního hodnocení významných projektů.
3. Rozhodnutí Komise o jmenování evropského koordinátora určí způsob, kterým má plnit úkoly podle odstavce 5.
4. Evropský koordinátor jedná jménem a v zastoupení Komise. Jeho působnost se obvykle týká jednoho projektu, zejména v případě přeshraničního projektu, ale v případě nutnosti může být rozšířena a může se vztahovat na celou významnou osu. Evropský koordinátor vypracuje společně s dotčenými členskými státy pracovní plán své činnosti.
5. Evropský koordinátor
a)
ve spolupráci s dotčenými členskými státy prosazuje společné metody hodnocení projektů a radí případně navrhovatelům projektů v otázkách financování projektů;
b)
každý rok vypracovává zprávu pro Evropský parlament, Komisi a dotčené členské státy o pokroku dosaženém při provádění jednoho nebo více projektů, za které odpovídá, o novém regulatorním nebo jiném vývoji, který by mohl ovlivnit charakteristiky projektů, a o obtížích a překážkách, které mohou vést ke značnému zpoždění oproti termínům uvedeným v příloze III;
c)
spolu s dotčenými členskými státy konzultuje s regionálními a místními orgány, provozovateli, uživateli dopravy a zástupci občanské společnosti, aby získal úplnější znalost poptávky po dopravních službách, možnostech investičního financování a druhu služeb, které je nutno zabezpečit pro usnadnění přístupu k takovému financování.
6. Dotčené členské státy spolupracují s evropským koordinátorem a poskytují mu informace nutné k plnění úkolů podle odstavce 5.
7. Aniž jsou dotčeny platné postupy stanovené právními předpisy Unie a vnitrostátními právními předpisy, může Komise požadovat stanovisko evropského koordinátora při posuzování žádostí o financování Unie u projektů nebo skupin projektů, za které evropský koordinátor odpovídá.
ČÁST 12
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Vnitrostátní plány a programy
Členské státy poskytují Komisi stručný přehled vnitrostátních plánů a programů, které sestavují pro rozvoj transevropské dopravní sítě, zejména pokud jde o projekty prohlášené za projekty evropského zájmu uvedené v článcích 24 až 27. Po přijetí vnitrostátních plánů a programů je členské státy zašlou Komisi pro informaci.
Článek 21
Výbor pro sledování hlavních směrů a výměnu informací
1. Komisi je nápomocen Výbor pro sledování hlavních směrů a výměnu informací (dále jen „výbor“); skládá se ze zástupců členských států a předsedá mu zástupce Komise.
2. V tomto výboru se uskutečňuje výměna informací o plánech a programech oznámených členskými státy a může být přezkoumána každá otázka vztahující se k rozvoji transevropské dopravní sítě.
Článek 22
Zpráva
Komise předloží každé dva roky Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o provádění hlavních směrů popsaných v tomto rozhodnutí.
Při sestavování této zprávy je Komisi nápomocen výbor.
Ke zprávě budou případně přiloženy legislativní návrhy na revizi hlavních směrů; tyto legislativní návrhy mohou případně zahrnovat změny seznamu prioritních projektů v příloze III nebo dodatky k tomuto seznamu projektů, které jsou v souladu s čl. 23 odst. 1. Revize se zaměří zejména na projekty, které přispívají k územní soudržnosti Unie v souladu s čl. 23 odst. 1 písm. e).
Článek 23
Prioritní projekty
1. Prioritní projekty jsou projekty společného zájmu podle článku 7, u kterých posouzení potvrdí, že:
a)
mají odstranit místo s nedostatečnou propustností nebo doplnit chybějící spojení na významné trase transevropské sítě, zejména pokud se jedná o přeshraničními projekty, překonání přírodních překážek nebo projekty s přeshraničním úsekem;
b)
mají takový rozsah, u kterého významně napomůže dlouhodobé plánování na evropské úrovni;
c)
celkově představují potenciální čisté sociálně-ekonomické přínosy a jiné sociálně-ekonomické výhody;
d)
významně zlepšují mobilitu zboží a osob mezi členskými státy, a tím také přispívají k interoperabilitě vnitrostátních sítí;
e)
přispívají k územní soudržnosti Unie integrací sítí nových členských států a zlepšováním spojení s okrajovými a ostrovními regiony;
f)
přispívají k udržitelnému rozvoji dopravy tím, že zlepšují bezpečnost a snižují škody na životním prostředí, které jsou způsobeny dopravou, zejména podporou přesunu druhů dopravy ve prospěch železnice, intermodální dopravy, vnitrozemských vodních cest a námořní dopravy;
g)
prokazují odhodlání dotčených členských států včas provést studie a hodnotící postupy pro dokončení práce v souladu s předem sjednaným datem, na základě vnitrostátních plánů nebo jiného rovnocenného dokumentu týkajícího se daného projektu.
2. Prioritní projekty, u nichž měly práce začít do roku 2010, jejich úseky a data sjednaná pro dokončení prací podle odst. 1 písm. g) jsou uvedeny v příloze III.
3. Do roku 2010 Komise vypracuje zprávu o pokroku a případně navrhne změny seznamu prioritních projektů určených v příloze III v souladu s odstavcem 1.
Článek 24
Prohlášení evropského zájmu
Prioritní projekty určené v příloze III jsou prohlášeny za projekty evropského zájmu. Toto prohlášení se provádí výhradně v souladu s postupem stanoveným ve Smlouvách a v právních aktech na nich založených.
Článek 25
Projekty prohlášené za projekty evropského zájmu
1. Aniž je dotčen právní základ daného finančního nástroje Unie, členské státy:
a)
při předkládání svých projektů v rámci Fondu soudržnosti podle nařízení Rady (ES) č. 1084/2006 ze dne 11. července 2006 o Fondu soudržnosti (13) přiřadí náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu;
b)
při předkládání svých projektů v rámci rozpočtu pro transevropské sítě v souladu s články 5 a 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 680/2007 ze dne 20. června 2007, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských dopravních a energetických sítí (14), přiřadí náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
2. Aniž je dotčen právní základ daného finančního nástroje Unie, Komise:
a)
podporuje členské státy, aby přihlížely k projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu při plánování programů strukturálních fondů, zejména v regionech, na které se vztahuje cíl „Konvergence“, s ohledem na vnitrostátní dopravní plány, které spadají do působnosti stávajících rámců podpory Unie;
b)
zajistí, aby země, které splňují podmínky pro využití nástroje předvstupní pomoci (NPP), přiřazovaly při předkládání svých projektů v rámci tohoto nástroje v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1085/2006 ze dne 17. července 2006, kterým se zřizuje nástroj předvstupní pomoci (NPP) (15), náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
3. Při odhadu svých finančních potřeb přiřadí Komise náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
Článek 26
Zpoždění při dokončení projektů prohlášených za projekty evropského zájmu
1. V případě značného zpoždění oproti konečnému termínu roku 2010 při zahájení prací na jednom z projektů prohlášených za projekty evropského zájmu požádá Komise dotčené členské státy, aby zpoždění do tří měsíců zdůvodnily. Na základě poskytnuté odpovědi konzultuje Komise všechny dotčené členské státy v zájmu řešení problému, který způsobil zpoždění.
Komise může po konzultaci s výborem a v rámci svého aktivního sledování provádění projektu, který byl prohlášen za projekt evropského zájmu, a s řádným ohledem na zásadu proporcionality rozhodnout o přijetí vhodných opatření. Dotčené členské státy mají před přijetím těchto opatření příležitost se k nim vyjádřit.
Evropský parlament je o každém přijatém opatření neprodleně informován.
Při přijímání těchto opatření bere Komise náležitě v úvahu podíl odpovědnosti každého dotčeného členského státu za zpoždění a zdrží se opatření, která by ovlivnila provádění projektu v členských státech, které nejsou za zpoždění odpovědné.
2. Pokud není projekt prohlášený za projekt evropského zájmu z větší části dokončen v přiměřené lhůtě po očekávaném datu dokončení uvedeném v příloze III a za zpoždění odpovídají všechny dotčené členské státy, Komise jej přezkoumá postupem podle odstavce 1 s cílem odejmout jeho zařazení jako projektu, který byl prohlášen za projekt evropského zájmu, s využitím přezkumného postupu uvedeného v čl. 22 třetím pododstavci.
Komise vždy přezkoumá projekt po uplynutí lhůty 15 let poté, co byl prohlášen za projekt evropského zájmu ve smyslu tohoto rozhodnutí.
Článek 27
Posuzování sociálně-ekonomických vlivů a vlivů na životní prostředí
1. Pět let po dokončení projektu prohlášeného za projekt evropského zájmu nebo jednoho z jeho úseků provedou dotčené členské státy posouzení jeho sociálně-ekonomických vlivů a jeho vlivů na životní prostředí, včetně jeho vlivů na obchod a volný pohyb osob a zboží mezi členskými státy, na územní soudržnost a udržitelný rozvoj. O výsledcích tohoto posouzení informují členské státy Komisi.
2. Pokud projekt prohlášený za projekt evropského zájmu zahrnuje přeshraniční úsek, který je z technického a finančního hlediska nedělitelný, koordinují dotčené členské státy své postupy při posuzování sociálně-ekonomických vlivů projektu a vynaloží veškeré úsilí na provedení mezinárodního přezkumu před vydáním stavebního povolení a ve stávajícím rámci.
3. Ostatní úseky projektů evropského zájmu členské státy koordinují v jednotlivých případech na dvoustranném nebo mnohostranném základě.
4. Koordinované akce nebo mezinárodní přezkum podle odstavce 2 se použijí, aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající z právních předpisů Unie o ochraně životního prostředí, zejména povinnosti týkající se posuzování vlivů na životní prostředí. Dotčené členské státy informují Komisi o zahájení a výsledku takových koordinovaných akcí nebo mezinárodního přezkumu. Komise zahrne tyto informace do zprávy uvedené v čl. 22.
Článek 28
Přeshraniční úseky
V souvislosti s určitými prioritními projekty určí členské státy přeshraniční úseky mezi dvěma členskými státy včetně námořních dálnic na základě kritérií, která stanoví výbor, a oznámí je Komisi.
Půjde zejména o úseky, které jsou z technického a finančního hlediska nedělitelné nebo ke kterým s dotčené členské státy zaváží společně a pro které zavedou společnou strukturu.
Článek 29
Zrušení
Rozhodnutí č. 1692/96/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 30
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 31
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Ve Štrasburku dne 7. července 2010.
32010D0661
L 204/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
07.07.2010.
ODLUKA br. 661/2010/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 7. srpnja 2010.
o smjernicama Unije za razvoj transeuropske prometne mreže
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, posebno prvi stavak njegovog članka 172.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Odluka br. 1692/96/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 1996. o smjernicama Zajednice za razvoj transeuropske prometne mreže (3) nekoliko je puta bitno izmijenjena (4). S obzirom na to da je potrebno donijeti daljnje izmjene, treba se preinačiti kako bi se postigla jasnoća.
(2)
Uspostava i razvoj transeuropskih mreža doprinosi ostvarivanju glavnih ciljeva Europske unije, poput neometanog djelovanja unutarnjeg tržišta i jačanja gospodarske i socijalne kohezije.
(3)
Uspostava i razvoj transeuropskih prometnih mreža na cijelom državnom području Unije također ima posebni cilj osigurati održivu mobilnost osoba i robe pod najboljim mogućim društvenim, okolišnim i sigurnosnim uvjetima te uključiti sve vrste prijevoza, uzimajući u obzir njihove pojedinačne prednosti. Stvaranje novih radnih mjesta jedan je od mogućih učinaka transeuropske mreže.
(4)
Rast prometa, posebno zbog porasta udjela teških teretnih vozila, uzrokovao je zagušenost i uska grla na međunarodnim prometnim koridorima. Stoga je radi osiguranja međunarodne mobilnosti robe i putnika nužno poboljšati kapacitet transeuropske prometne mreže.
(5)
Brodski prijevoz na kratkim udaljenostima može, između ostalog, pomoći ublažiti zagušenost na unutarnjim prometnim putovima.
(6)
Povezivanje mreža na europskoj razini može se razvijati samo postupno međusobnim povezivanjem različitih vrsta prijevoza s ciljem boljeg iskorištavanja danih prednosti svake od njih.
(7)
Točke međusobnog povezivanja, uključujući morske luke, riječne luke i intermodalne terminale preduvjet su za povezivanje različitih vrsta prijevoza u multimodalnu mrežu.
(8)
Budući da ciljeve poduzetih mjera ne mogu dostatno ostvariti države članice, pogotovo određivanje opće osnove i prava prvenstva u području transeuropskih prometnih mreža, nego se mogu zbog potrebe za međusobnim usklađivanjem na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može usvojiti mjere, u skladu s načelom supsidijarnosti kako je određeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti određenim u tom članku, postojeća odluka ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(9)
Nužno je odrediti projekte od zajedničkog interesa koji doprinose ostvarivanju tih ciljeva i koji su u skladu s prioritetima tako određenih mjera. Uzimaju se u obzir samo projekti koji bi mogli biti ekonomski održivi.
(10)
Postoji potreba za određivanjem prioritetnih projekata od europskog interesa radi usmjeravanja sredstava Unije na takve projekte i uvođenje mehanizama za poticanje međusobnog usklađivanja između država članica kako bi se osiguralo dovršavanje projekata unutar željenog vremenskog rasporeda.
(11)
U skladu s člankom 170. Ugovora o funkcioniranju Europske unije politika transeuropske prometne mreže trebala bi pomoći jačanju gospodarske i socijalne kohezije unutar Unije. Kako bi se ostvario taj cilj, potrebno je poduzeti napore vezane uz povećavanje dosljednosti između smjernica Unije vezano uz transeuropsku prometnu mrežu i programiranje odgovarajućih financijskih instrumenata dostupnih na razini Unije.
(12)
Naknadna ocjena prioritetnih projekata trebala bi omogućiti buduće revizije smjernica i popisa prioritetnih projekata te bi trebala poboljšati metode prethodne ocjene koje prakticiraju države članice.
(13)
Odobrenje za određene javne i privatne projekte koji bi mogli imati znatan utjecaj na okoliš trebalo bi dodjeljivati tek nakon prethodnog ocjenjivanja njihovog mogućeg učinka, u skladu s postojećim pravilima Unije.
(14)
Zahtjevi vezani uz zaštitu okoliša trebali bi se uključiti u određivanje i provedbu politike Unije u području transeuropskih mreža u skladu s člankom 11. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. To zahtijeva davanje prednosti onim vrstama prijevoza koje uzrokuju manje štete za okoliš, posebno željezničkom prijevozu, pomorskom prijevozu na kratkim udaljenostima i prijevozu unutarnjim vodama.
(15)
Ocjenjivanje vezano uz okoliš u skladu s Direktivom 2001/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2001. o procjeni učinaka određenih planova i programa na okoliš (5) u budućnosti će se provoditi za sve planove i programe koji vode do zajedničkog interesa. Financiranje prometne infrastrukture također bi trebalo biti uvjetovano usklađenošću s ekološkim zakonodavstvom Unije, posebno Direktivom Vijeća 85/337/EEZ od 27. lipnja 1985. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (6), Direktivom Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (7) i Direktivom 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica (kodificirana verzija) (8).
(16)
Unutar općih ciljeva osiguranja mobilnosti osoba i robe, potrebno je uspostaviti mehanizme za pružanje potpore razvoju autoceste između država članica kako bi se smanjilo zagušenje i/ili povećanje pristupa rubnim i otočnim područjima i državama. Uspostava takvih mehanizama, poduprta, između ostalog, postupcima javnog natječaja, mora biti transparentna i prilagođena potrebama te ni na jedan način ne smije dovesti u pitanje propise Unije o tržišnom natjecanju i javnoj nabavi.
(17)
Za povećanje povrata ulaganja i zaradi njihovog lakšeg usklađivanja te sastavljanja financijskog paketa može biti nužna tješnja međusobna suradnja između država članica uključenih u projekte na istom pravcu.
(18)
Komisija bi svake dvije godine trebala predstaviti izvještaj o primjeni ove Odluke do 2010., kao i izraditi nacrt izvještaja o napretku prioritetnih projekata te, ako je nužno, predložiti izmjene popisa prioritetnih projekata.
(19)
Odbor bi trebao biti ovlašten, prije svega, za pružanje pomoći Komisiji pri ispitivanju provedbe i razvoja smjernica utvrđenih ovom Odlukom.
(20)
Radi jasnoće, potrebno je Prilog I. Odluci br. 1692/96/EZ zamijeniti novim prilogom koji sadržava zemljovide svih država članica; time bi se osiguralo da su zemljovidi sadržani u navedenoj Odluci kako je zadnje izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1791/2006 (9), dopunjeni zemljovidima iz Akta o pristupanju iz 2003. Osim toga, ciljni je datum za sve države članice vezano uz plan 2020. godina,
DONIJELI SU OVU ODLUKU:
ODJELJAK 1.
OPĆA NAČELA
Članak 1.
Predmet
1. Svrha je ove Odluke uspostavljanje smjernica koje obuhvaćaju ciljeve, prioritete i opći nacrt mjera predviđenih za područje transeuropske prometne mreže. Te smjernice određuju projekte od zajedničkog interesa, čija bi provedba trebala doprinijeti razvoju mreže u cijeloj Uniji.
2. Smjernice iz stavka 1. predstavljaju opći okvir uputa namijenjenih državama članicama te, kada je primjereno, Uniji za provedbu projekata od zajedničkog interesa, čija je svrha osiguranje kohezije, međusobno povezivanje i interoperabilnost transeuropske prometne mreže, kao i pristup mreži. Te su smjernice također namijenjene olakšanju uključivanja privatnog sektora.
3. Osnovni zahtjevi vezani uz interoperabilnost transeuropske prometne mreže, prometni telematski sustavi i povezane usluge određeni su u skladu s ugovorima iz Direktive 2008/57/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o interoperabilnosti željezničkog sustava u Zajednici (10) i zasebno od ove Odluke.
Članak 2.
Ciljevi
1. Transeuropska prometna mreža uspostavlja se postupno do 2020. godine, povezivanjem infrastrukturnih mreža kopnenog, pomorskog i zračnog prometa u cijeloj Uniji u skladu s okvirnim planovima označenima na zemljovidima u Prilogu I. i/ili specifikacijama u Prilogu II.
2. Prometna mreža mora:
(a)
osigurati dostatnu mobilnost osoba i robe unutar područja bez unutarnjih granica pod najboljim mogućim socijalnim i sigurnosnim uvjetima, pritom doprinoseći ostvarivanju ciljeva Unije, posebno u pogledu okoliša i tržišnog natjecanja, te doprinijeti jačanju gospodarske i socijalne kohezije;
(b)
pružati svojim korisnicima visoko kvalitetnu infrastrukturu pod ekonomski prihvatljivim uvjetima;
(c)
uključiti sve vrste prijevoza, vodeći računa o usporednim prednostima;
(d)
omogućiti najbolju moguću iskoristivost postojećih kapaciteta;
(e)
biti, koliko je god to moguće, interoperabilna s drugim vrstama prijevoza i poticati intermodalnost između različitih vrsta prijevoza;
(f)
biti, koliko je god to moguće, ekonomski održiva;
(g)
obuhvatiti cijelo državno područje države članice kako bi se omogućio opći pristup, povezivanje otoka, neobalnih i rubnih regija sa središnjim regijama i međusobno povezivanje glavnih konurbacija i regija Unije bez uskih grla;
(h)
biti sposobna za povezivanje s mrežama država članica Europskog udruženja slobodne trgovine (EFTA-e), zemljama srednje i istočne Europe i mediteranskim zemljama, dok istodobno potiče interoperabilnost i pristup tim mrežama, sve dok je to u interesu Unije.
Članak 3.
Područje primjene mreže
1. Transeuropska mreža sastoji se od prometne infrastrukture, sustava za upravljanje prometom i određivanje položaja i navigaciju.
2. Prometna infrastruktura sastoji se od cestovnih, željezničkih i unutarnjih vodnih putova te morskih autocesta, morskih i riječnih luka, zračnih luka i drugih točaka međusobnog dodira između modalnih mreža.
3. Sustavi za upravljanje prometom, određivanje položaja i navigaciju uključuju svu nužnu tehničku opremu te informacijske i telekomunikacijske sustave kako bi osigurali usklađeni rad mreža i učinkovito upravljanje prometom.
Članak 4.
Opće crte mjera
Opće crte mjera Unije uključuju:
(a)
sastavljanje i reviziju okvirnih planova mreže;
(b)
prepoznavanje projekata od zajedničkog interesa;
(c)
prilagodbu postojeće mreže;
(d)
promidžbu interoperabilnosti mreže;
(e)
optimalnu kombinaciju različitih vrsta prijevoza, između ostalog, stvaranjem centara za međusobno povezivanje koji bi u slučaju prijevoza robe trebali biti smješteni, koliko je to moguće, dalje od urbanih centara s ciljem omogućavanja učinkovitog djelovanja intermodalnosti;
(f)
insistiranje na dosljednosti i komplementarnosti financijske pomoći u skladu s propisima primjenjivima na svaki financijski instrument;
(g)
istraživanje i razvoj;
(h)
suradnju s trećim zemljama vezano uz razvoj mreže i zaključivanje povoljnih sporazuma s njima;
(i)
poticaje za države članice i međunarodne organizacije za podržavanje ciljeva koje slijedi Europska unija;
(j)
poticanje trajne međusobne suradnje između zainteresiranih stranaka;
(k)
sve druge mjere koje dokazuju nužnost ostvarivanja ciljeva iz članka 2. stavka 2.
Članak 5.
Prioriteti
Uzimajući u obzir ciljeve iz članka 2. stavka 2. i značajke mjera utvrđenih u članku 4., prioriteti su:
(a)
uspostava i razvoj ključnih međusobnih veza za uklanjanje uskih grla, popunjavanje odsjeka koji nedostaju te dovršavanje glavnih pravaca, posebno njihovih prekograničnih odsjeka, premošćivanje prirodnih prepreka i poboljšanje interoperabilnosti na glavnim pravcima;
(b)
uspostava i razvoj infrastrukture koja potiče međusobno povezivanje nacionalnih mreža s ciljem omogućavanja povezivanja otoka, ili područja sličnih otocima, zabačenih, rubnih ili najudaljenijih regija s jedne strane i središnjih regija Unije s druge, posebno kako bi se smanjio visoki trošak prometa u tim područjima;
(c)
mjere nužne za postupno ostvarivanje interoperabilne željezničke mreže, uključujući, gdje je to izvedivo, pravce prilagođene prijevozu tereta;
(d)
mjere nužne za promicanje brodskog prijevoza na duge udaljenosti, pomorskog prijevoza na kratke udaljenosti i unutarnjeg brodskog prijevoza;
(e)
mjere nužne za povezivanje željezničkog i zračnog prijevoza, posebno preko željezničkog pristupa zračnim lukama, kada je to moguće, te potrebna infrastruktura i postrojenja;
(f)
najbolja moguća iskoristivost i učinkovitost nove infrastrukture, poticanje i poboljšanje sigurnosti i pouzdanosti mreže uspostavljanjem i poboljšanjem intermodalnih terminala te njihove pristupne infrastrukture i/ili razvoj inteligentnih sustava;
(g)
povezivanje sigurnosnih i okolišnih interesa u izradu i provedbu transeuropske prometne mreže;
(h)
razvoj održive mobilnosti osoba i robe u skladu s ciljevima Unije o održivom razvoju.
Članak 6.
Mreže trećih zemalja
Poticanje od strane Unije projekata od zajedničkog interesa i međusobnog povezivanja mreža i interoperabilnosti s ciljem osiguranja sukladnosti mreža trećih zemalja s transeuropskom prometnom mrežom utvrđuje se za svaki slučaj zasebno u skladu s odgovarajućim postupcima iz Ugovora.
Članak 7.
Projekti od zajedničkog interesa
1. Projekti od zajedničkog interesa su oni koji imaju zajednički cilj, a čija provedba ovisi o njihovom stupnju zrelosti i dostupnosti financijskih sredstava, ne isključujući pritom preuzimanje financijskih obaveza pojedine države članice ili Unije.
2. U skladu s propisima iz Ugovora, posebno onima vezanima uz tržišno natjecanje, svaki projekt smatra se projektom od zajedničkog interesa ako:
(a)
slijedi ciljeve iz članka 2. stavka 2.;
(b)
se odnosi na mrežu opisanu u članku 3. stavku 1.;
(c)
se odnosi na jedan ili više prioriteta utvrđenih u članku 5.; te
(d)
je potencijalno ekonomski održiv na temelju analize društvenih i gospodarskih troškova i koristi.
3. Projekti su povezani s dijelom mreže opisanom u člancima od 9. do 18. te posebno:
(a)
povezivati pravce utvrđene na zemljovidima u Prilogu I.; i/ili
(b)
odgovarati specifikacijama ili mjerilima iz Priloga II.
4. Države članice poduzimaju sve mjere koje smatraju nužnima unutar okvira načela utvrđenih u članku 1. stavku 2.
Članak 8.
Zaštita okoliša
1. Pri planiranju i izvršavanju projekata države članice moraju voditi računa o zaštiti okoliša provodeći, u skladu s Direktivom 85/337/EEZ, procjenu učinaka na okoliš projekata od zajedničkog interesa koji se provode te primjenom direktiva 92/43/EEZ and 2009/147/EZ.
Od 21. srpnja 2004. ocjenjivanje učinka na okoliš planova i programa koji vode do takvih projekata, posebno kada se oni odnose na nove pravce ili razvoj druge važne infrastrukture, provode države članice u skladu s Direktivom 2001/42/EZ.
Države članice uzimaju u obzir rezultate tih ocjenjivanja učinaka na okoliš pri izradi predmetnih planova i programa, u skladu s člankom 8. Direktive 2001/42/EZ.
2. Do 21. srpnja 2004. Komisija, u dogovoru s državama članicama, razvija prihvatljive metode za provedbu strateškog ocjenjivanja utjecaja na okoliš s ciljem osiguranja, između ostalog, odgovarajućeg usklađivanja, izbjegavanja dvostrukih napora te ostvarivanja pojednostavnjenja i ubrzavanja postupka planiranja za prekogranične projekte i koridore.
Rezultate tog djelovanja i ocjenjivanja učinaka na okoliš projekata vezanih uz transeuropske mreže koje provode države članice u skladu s Direktivom 2001/42/EZ, Komisija uzima u obzir u izvješću o smjernicama i mogućim pratećim zakonodavnim prijedlozima predviđenim u članku 22. ove Odluke.
ODJELJAK 2.
CESTOVNA MREŽA
Članak 9.
Značajke
1. Transeuropska cestovna mreža sastoji se od autocesta i visoko kvalitetnih cesta, bilo postojećih, novih ili onih koje treba prilagoditi, koje:
(a)
igraju važnu ulogu u prometu na velike udaljenosti; ili
(b)
zaobilaze glavne gradske centre na pravcima određenima na mreži;
(c)
omogućuju povezivanje s drugim vrstama prijevoza; ili
(d)
povezuju zabačene i rubne regije s centralnim regijama Unije.
2. Mreža jamči korisnicima visoku, ujednačenu i stalnu razinu usluge, udobnost i sigurnost.
3. Mreža također uključuje infrastrukturu za upravljanje prometom, obavješćivanje korisnika o događajima, način za rješavanje poremećaja i hitnih slučajeva te elektroničku naplatu cestarine, koja se temelji na aktivnoj suradnji između sustava za upravljanje prometom na europskoj, nacionalnoj i regionalnoj razini, koji nude putničke i prometne obavijesti te usluge dodane vrijednosti kako bi se osigurala nužna sukladnost s aplikacijama čije je uvođenje omogućeno na temelju programa transeuropske telekomunikacijske mreže.
ODJELJAK 3.
ŽELJEZNIČKA MREŽA
Članak 10.
Značajke
1. Željeznička mreža sastoji se od mreže željezničkih pruga za velike brzine i mrže konvencionalnih željezničkih pruga.
2. Mreža željezničkih pruga za velike brzine, koja koristi postojeću ili novu tehnologiju, sastoji se od:
(a)
posebno izgrađenih pruga za velike brzine, opremljenih za brzine općenito jednake ili veće od 250 km/h;
(b)
posebno nadograđene pruge za velike brzine opremljene za brzine od 200 km/h;
(c)
posebno nadograđene pruge za velike brzine ili pruge posebno izgrađene za velike brzine i povezane s mrežom za velike brzine koje imaju posebna obilježja kao posljedicu topografskih ili okolišnih, reljefnih ili urbanističkih ograničenja na kojima se brzine moraju prilagođavati pojedinačnom slučaju.
Mreža željezničkih pruga za velike brzine sastoji se od pruga označenih u odjeljku 3. Priloga I. Osnovni zahtjevi i tehničke specifikacije za interoperabilnost koje se primjenjuju na prugama velikih brzina koristeći postojeću tehnologiju određuju se u skladu s Direktivom Vijeća 96/48/EZ od 23. srpnja 1996. o interoperabilnosti transeuropskog željezničkog sustava velikih brzina (11). Države članice prije toga obavješćuju Komisiju o otvaranju pruge velike brzine i tehničkim značajkama pruge.
3. Mreža konvencionalnih željezničkih pruga sastoji se od konvencionalnog željezničkog prijevoza putnika i tereta, uključujući željezničke dijelove transeuropske kombinirane prometne mreže iz članka 15., poveznica s morskim i riječnim lukama od zajedničkog interesa te onih robnih terminala koji su otvoreni za sve operatore. Osnovni zahtjevi i tehničke specifikacije za interoperabilnost koje se primjenjuju na konvencionalne pruge određuju se u skladu s Direktivom 2001/16//EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. ožujka 2001. o interoperabilnosti transeuropskog konvencionalnog željezničkog sustava (12).
4. Željeznička mreža uključuje infrastrukturu i sadržaje koji omogućuju povezivanje cestovnih i željezničkih te, kad je to moguće, pomorskih i zračnih usluga prijevoza. U tom smislu posebna se pozornost mora pridati povezivanju regionalnih zračnih luka s mrežom.
5. Željeznička mreža ispunjava najmanje jednu od sljedećih funkcija:
(a)
igrati važnu ulogu u putničkom prometu na velike udaljenosti;
(b)
omogućavati povezivanje sa zračnim lukama kada je to moguće;
(c)
dopustiti pristup regionalnim i lokalnim željezničkim mrežama;
(d)
olakšavati prijevoz tereta pomoću utvrđivanja i razvoja glavnih pravaca namijenjenih prijevozu tereta ili pravaca na kojima teretni vlakovi imaju prednost;
(e)
igrati važnu ulogu u kombiniranom prijevozu;
(f)
dopustiti međusobno povezivanje putem luka od zajedničkog interesa s pomorskim prijevozom na kratkim udaljenostima i unutarnjim vodnim putovima.
6. Željeznička mreža nudi putnicima visoku razinu kvalitete i sigurnosti zbog svojeg kontinuiteta i postupnog uvođenja njezine interoperabilnosti koja se ostvaraje posebno tehničkim usklađivanjem i usklađenim prometno-upravljačkim i signalno-sigurnosnim sustavom ERTMS koji je preporučen za europsku željezničku mrežu. S tim ciljem Komisija, u dogovoru s državama članicama, utvrđuje provedbeni plan koji je međusobno usklađen s nacionalnim planovima.
ODJELJAK 4.
MREŽA UNUTARNJIH VODNIH PUTOVA I LUKE UNUTARNJIH VODA
Članak 11.
Značajke
1. Mreža transeuropskih unutarnjih vodnih putova sastoji se od rijeka, kanala i različitih ogranaka i veza koje ih povezuju. Ona posebno omogućava međusobno povezivanje industrijskih regija s velikim konurbacijama i njihovo povezivanje s lukama.
2. Minimalne su tehničke značajke za vodne putove koji tvore dio mreže one zadane za IV. razred vodnog puta koji omogućava prolaz plovila ili potiskivanih sastava dugih 80 do 85 m i širokih 9,50 m. Kada se vodni put koji tvori dio mreže modernizira ili gradi, tehničke specifikacije trebale bi odgovarati najmanje razredu IV. te omogućavati da se razred V.a/V.b ostvari naknadno, te bi trebale imati zadovoljavajuće odredbe za prolazak plovila koje se koristi za kombinirani prijevoz. Razred V.a dopušta prolazak plovila ili potiskivanih sastava dugih 110 m i širokih 11,40 m i razreda V.b dopušta prolazak potiskivanih sastava dugih 172 do 185 m i širokih 11,40 m.
3. Luke unutarnjih voda tvore dio mreže, posebno kao točke za međusobno povezivanje između vodnih putova iz stavka 2. i članka 15. te različitih vrsta prijevoza.
4. Mreža uključuje luke unutarnjih voda:
(a)
otvorene za trgovački promet;
(b)
smještene na mreži unutarnjih vodnih putova kako je prikazano u nacrtu iz Priloga I., odjeljak 4.;
(c)
međusobno povezivanje s transeuropskim prometnim pravcima prikazanim u Prilogu I.; te
(d)
one opremljene uređajima i objektima za pretovar za intermodalni prijevoz ili s opsegom godišnjeg prijevoza robe od najmanje 500 000 tona.
Luke unutarnjih voda iz točke (d) prikazane su u Prilogu I.
5. Mreža uključuje infrastrukturu za upravljanje prometom. To pretpostavlja uspostavu interoperabilnog, inteligentnog prometnog i prijevoznog sustava, znanog pod imenom „River Information Services”, s namjenom optimiziranja postojećeg kapaciteta i sigurnosti mreže unutarnjih vodnih putova i poboljšanje interoperabilnosti s drugim vrstama prijevoza.
ODJELJAK 5.
MORSKE LUKE
Članak 12.
Značajke
1. Morske luke dopuštaju razvoj pomorskog prijevoza i predstavljaju izlazne točke za brodske veze s otocima i točke za međusobno povezivanje između pomorskog prijevoza i drugih vrsta prijevoza. One pružaju opremu i usluge prometnim prijevoznicima. Njihova infrastruktura pruža raspon usluga za prijevoz putnika i robe, uključujući trajektne usluge i kratku i dugu plovidbu, uključujući obalnu plovidbu, unutar Unije te između potonje i trećih zemalja.
2. Morske luke uključene u transeuropsku prometnu mrežu odgovaraju jednoj od triju kategorija, A, B ili C, određene na sljedeći način:
A
:
međunarodne morske luke: luke s ukupnim godišnjim opsegom prometa najmanje 1,5 milijuna tona robe ili 200 000 putnika, koje su, osim ako to nije moguće, povezane s kopnenim elementima transeuropske prometne mreže te stoga igraju glavnu ulogu u međunarodnom pomorskom prometu;
B
:
morske luke Unije, koje nisu uključene u kategoriju A: ove luke imaju ukupni godišnji opseg prometa od najmanje 0,5 milijuna tona robe ili između 100 000 i 199 999 putnika te su‚ osim ako to nije moguće, povezane s kopnenim elementima transeuropske prometne mreže i opremljene nužnim uređajima i opremom za pretovar za kratku plovidbu;
C
:
regionalne luke: ove luke ne ispunjavaju mjerila kategorija A i B, već su smještene na otocima, rubnim i udaljenim područjima, koje međusobno povezuju takva područja morem i/ili ih povezuju sa središnjim regijama Unije.
Morske luke u kategoriji A prikazuju se na označenim zemljovidima u preglednim planovima u odjeljku 5. Priloga I., na temelju najnovijih podataka o morskim lukama.
3. Uz mjerila utvrđena u članku 7., projekti morskih luka od zajedničkog interesa povezani s morskim lukama uključenima u transeuropsku mrežu morskih luka u skladu su s mjerilima i specifikacijama iz Priloga II.
Članak 13.
Morske autoceste
1. Cilj je transeuropske mreže morskih autocesta usmjeriti tokove prijevoza robe na morske logističke putove tako da se poboljšaju postojeće ili uspostave nove učinkovite, redovite i česte pomorske veze za prijevoz robe između država članica kako bi se smanjila zagušenost cesta i/ili poboljšao pristup rubnim i otočnim područjima i državama. Morske autoceste ne bi trebale isključiti kombinirani prijevoz osoba i robe, pod uvjetom da prevladava roba.
2. Transeuropska mreža morskih autocesta sastoji se od opreme i infrastrukture vezane uz najmanje dvije luke u dvjema različitim državama članicama. Oprema i infrastruktura uključuju elemente u najmanje jednoj državi članici, poput lučke opreme, elektroničkih sustava za logističko upravljanje, postupaka u vezi sa sigurnošću i zaštitom, upravnih i carinskih postupaka te infrastrukture za izravno povezivanje s kopnom i morem, uključujući načine osiguranja cjelogodišnje plovidbe, posebno raspoloživosti opreme za jaružanje i ledolomaca za pristup u zimskom razdoblju.
3. Vodni putovi ili kanali, određeni u odjeljku 4. Priloga I., koji povezuju dvije europske morske autoceste ili njihove odsjeke te značajno doprinose skraćenju pomorskih putova povećavajući učinkovitost i smanjujući vrijeme plovidbe čine sastavni dio transeuropske mreže morskih autocesta.
4. Projekte od zajedničkog interesa transeuropske mreže morskih autocesta predlažu najmanje dvije države članice te se prilagođavaju stvarnim potrebama. Predloženi projekti uglavnom uključuju javni i privatni sektor u skladu s postupcima koji, prije dodjele pomoći iz nacionalnih proračuna koji se prema potrebi mogu dopuniti dodjelom pomoći Unije, predviđaju javni natječaj u jednom od sljedećih oblika:
(a)
javni natječaj, koji skupa organiziraju predmetne države članice, namijenjen uspostavi novih veza od luke kategorije A, određene u članku 12. stavku 2., koju one odabiru unaprijed unutar svakog pomorskog područja, kako je određeno u projektu br. 21. iz Priloga III.;
(b)
ako je položaj luka moguće usporediti, javni natječaj koji skupa organiziraju predmetne države članice, čija je namjena u konzorcij združiti brodarska poduzeća i luke iz jednog pomorskog područja, kako je navedeno u projektu br. 21. iz Priloga III.
5. Projekti od zajedničkog interesa transeuropske mreže morskih autocesta:
(a)
usmjeravaju se na opremu i infrastrukturu koja čini mrežu morskih autocesta;
(b)
mogu uključivati pomoć za početak provedbe, ne dovodeći u pitanje članke 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, ako se u okviru javnog natječaja iz stavka 4. javna potpora smatra nužnom za financijsku održivost projekta; pomoć za početak provedbe ograničava se na dvije godine i dodjeljuje samo na podlozi dostatno opravdanih kapitalnih troškova; pomoć ne smije prijeći najmanji procijenjeni iznos potreban za počinjanje predmetnih veza; pomoć ne smije voditi do poremećaja vezano uz tržišno natjecanje na relevantnim tržištima koja su suprotna zajedničkom interesu;
(c)
također mogu uključivati aktivnosti koje imaju šire koristi i nisu vezane uz određene luke, poput raspoloživosti opreme za razbijanje leda i jaružanje, kao i informacijske sustave, uključujući upravljanje prometom i elektroničke sustave za obavješćivanje.
6. Projekti od zajedničkog interesa transeuropske mreže morskih autocesta podnose se Komisiji na odobrenje.
7. Komisija unutar tri godine podnosi Odboru iz članka 21. stavka 1. početni popis određenih projekata od zajedničkog interesa, čime zamisao morskih autocesta provodi u konkretni oblik.
Ovaj popis također se prosljeđuje Europskom parlamentu.
ODJELJAK 6.
ZRAČNE LUKE
Članak 14.
Značajke
1. Transeuropska mreža zračnih luka unutar državnog područja Unije koje su otvorene za putnički zračni promet i koje su u skladu s kriterijima navedenima u odjeljku 6. Priloga II. Te zračne luke razvrstavaju se prema opsegu i vrsti prometa koji vrše te prema njihovoj funkciji unutar mreže. One dopuštaju razvoj zračnih veza te međusobno povezivanje zračnog prometa i drugih vrsta prijevoza.
2. Međunarodne točke povezivanje i točke povezivanja Unije predstavljaju srž transeuropske mreže zračnih luka. Veze između Unije i ostatka svijeta odvijaju se putem međunarodnih točaka povezivanja. Točke povezivanja Unije u osnovi pružaju veze unutar Unije, s uslugama izvan Unije koje čine manji dio njihovog poslovanja. Regionalne točke povezivanja i točke pristupa omogućuju pristup srži mreže ili pomažu otvaranju rubnih i izoliranih područja.
3. Međunarodne točke povezivanja i točke povezivanja Unije postupno se povezuju sa željezničkim prugama velikih brzina kada je to moguće. Mreža uključuje infrastrukturu i opremu koje omogućuju povezivanje usluga zračnog i željezničkog prijevoza te, kada je to moguće, usluga pomorskog prijevoza.
ODJELJAK 7.
MREŽA KOMBINIRANOG PRIJEVOZA
Članak 15.
Značajke
Transeuropska mreža kombiniranog prijevoza sastoji se od:
(a)
željeznica i unutarnjih vodnih putova koji su prikladni za kombinirani prijevoz i brodski prijevoz koji, kada je to primjereno, u kombinaciji s najkraćim mogućim početnim i/ili završnim cestovnim prijevozom, omogućuje prijevoz robe na velike udaljenosti;
(b)
intermodalnih terminala opremljenih postrojenjima koja omogućuju pretovar između željeznica, unutarnjih vodnih putova, pomorskih vodnih putova i cesta;
(c)
i povremeno, prikladnih željezničkih vozila kada to zahtijevaju značajke infrastrukture koje još nisu prilagođene.
ODJELJAK 8.
MREŽA ZA UPRAVLJANJE BRODSKIM PROMETOM I OBAVJEŠĆIVANJE
Članak 16.
Značajke
Transeuropska mreža za upravljanje brodskim prometom i obavješćivanje odnosi se na:
(a)
sustave za upravljanje obalnim i lučkim brodskim prometom;
(b)
sustave za određivanje položaja plovila;
(c)
sustave za obavješćivanje za vozila koja prevoze opasne ili onečišćujuće tvari;
(d)
komunikacijske sustave za poziv u pomoć i sigurnost na moru.
ODJELJAK 9.
SUSTAV ZA UPRAVLJANJE ZRAČNIM PROMETOM
Članak 17.
Značajke
Transeuropska mreža za upravljanje zračnim prometom sastoji se od zračnog prostora rezerviranog za generalnu avijaciju, zračnih putova, pomagala za zračnu navigaciju, sustava za planiranje i upravljanje prometom i sustava za nadzor prometa (centri za nadzor, uređaji za nadzor i komunikaciju), nužnih za sigurnu i učinkovitu zračnu plovidbu u europskom zračnom prostoru.
ODJELJAK 10.
MREŽA SUSTAVA ZA ODREĐIVANJE POLOŽAJA I NAVIGACIJU
Članak 18.
Značajke
Transeuropska mreža sustava za određivanje položaja i navigaciju sastoji se od sustava za satelitsko određivanja položaja i sustava koje treba odrediti u budućem Europskom radionavigacijskom planu. Ti sustavi omogućavaju pouzdane i učinkovite usluge određivanje položaja i navigacije koje mogu koristi sve vrste prijevoza.
ODJELJAK 11.
MEĐUSOBNO USKLAĐIVANJE IZMEĐU DRŽAVA ČLANICA
Članak 19.
Europski koordinator
1. Kako bi se omogućila usklađena provedba određenih projekata, posebno prekograničnih projekata ili dijelova prekograničnih projekata koji su uključeni u projekte proglašene kao one od europskog interesa iz članka 25., Komisija može odrediti, u dogovoru s dotičnim državama članicama te nakon savjetovanja s Europskim parlamentom, osobu zvanu „europski koordinator”.
2. Europski se koordinator odabire, posebno, na temelju njegovog/njezinog iskustva vezano uz europske institucije i poznavanja pitanja vezanih uz financiranje te društveno i gospodarsko vrednovanje i vrednovanje utjecaja na okoliš velikih projekata.
3. Odluka Komisije kojom se imenuje europski koordinator određuje kako on/ona moraju obavljati zadaće navedene u stavku 5.
4. Europski koordinator djeluje u ime i za račun Komisije. Nalog europskog koordinatora obično se odnosi samo na jedan projekt, posebno u slučaju prekograničnog projekta, ali se može, ako je potrebno, protegnuti na cjelokupnu glavnu osovinu. Europski koordinator sastavlja skupa s državama članicama radni plan za svoje aktivnosti.
5. Europski koordinator:
(a)
potiče, u suradnji s dotičnim državama članicama, zajedničke metode vrednovanja projekata te, kada je potrebno, savjetuje promotore projekata o financijskom paketu za projekte;
(b)
svake godine sastavlja izvještaj za Europski parlament, Komisiju i dotične države članice vezano uz napredak ostvaren u provedbi projekta(-kata) za koje je on/ona odgovoran(-na), novim propisima ili drugim razvojima koji mogu utjecati na značajke projekta i drugim teškoćama i preprekama koje mogu uzrokovati znatno kašnjenje vezano uz datume navedene u Prilogu III.;
(c)
savjetuje, zajedno s dotičnim državama članicama, regionalne i lokalne vlasti, prijevoznike, korisnike prijevoza te predstavnike civilnog društva s ciljem šireg upoznavanja sa zahtjevima prijevoznih usluga te mogućnostima financiranja i vrstama usluga koje se moraju pružiti da bi se omogućio pristup takvom financiranju.
6. Dotične države članice surađuju s europskim koordinatorom i daju mu/joj podatke potrebne za izvršavanje zadaća iz stavka 5.
7. Ne dovodeći u pitanje primjenjive postupke koje propisuju Unija i nacionalni zakoni, Komisija može zahtijevati mišljenje europskog koordinatora pri pregledavanju prijava za Unijino financiranje projekata ili skupine projekata za koje je odgovoran europski koordinator.
ODJELJAK 12.
ZAJEDNIČKE ODREDBE
Članak 20.
Nacionalni planovi i programi
Države članice dostavljaju Komisiji nacrte nacionalnih planova i programa koje one pripremaju s ciljem razvoja transeuropske prometne mreže, posebno vezano uz projekte koji se smatraju europskim interesom iz članaka 24. do 27. Kad ih donesu, države članice šalju nacionalne planove i programe Komisiji radi obavijesti.
Članak 21.
Odbor za nadzor smjernica i razmjenu podataka
1. Komisiji pomaže Odbor za nadzor smjernica i razmjenu podataka, dalje u tekstu „Odbor”, koji se sastoji od predstavnika država članica i kojim predsjedava predstavnik Komisije.
2. Odbor razmjenjuje podatke o planovima i programima koje dostavljaju države članice i može razmatrati svako pitanje vezano uz razvoj transeuropske prometne mreže.
Članak 22.
Izvješće
Komisija svake dvije godine podnosi izvješće Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru te Odboru regija o provedbi smjernica opisanih u ovoj Odluci.
Odbor pomaže Komisiji u pripremi izvješća.
Izvješću se, kada je to potrebno, prilažu zakonodavni prijedlozi za reviziju smjernica; ti zakonodavni prijedlozi mogu, ako je nužno, uključivati izmjene popisa prioritetnih projekata iz Priloga III. ili dodatak tom popisu projekata koji su sukladni s člankom 23. stavkom 1. Revizija posebno vodi računa o projektima koji doprinose teritorijalnoj koheziji Unije u skladu s člankom 23. stavkom 1. točkom (e).
Članak 23.
Prioritetni projekti
1. Prioritetni projekti su projekti od zajedničkog interesa iz članka 7. kada ispitivanje potvrdi da su oni:
(a)
namijenjeni uklanjanju uskih grla ili dovršavanju veze koja je nedostajala na glavnom putu transeuropske mreže, posebno prekogranični projekti, projekti kojima se uklanjaju prekogranične prirodne prepreke ili imaju prekogranični odsjek;
(b)
su takvog opsega da dugoročno planiranje na europskoj razini donosi znatnu dodanu vrijednost;
(c)
u cijelosti predstavljaju možebitne društveno gospodarske pogodnosti i druge društveno gospodarske prednosti;
(d)
znatno poboljšavaju pokretljivost robe i osoba između države članice te time doprinose interoperabilnosti nacionalnih mreža;
(e)
doprinose teritorijalnoj koheziji Unije povezivanjem mreža novih država članica i poboljšavajući veze s rubnim i otočnim područjima;
(f)
doprinose održivom razvoju prometa poboljšavajući sigurnost i smanjujući štetu za okoliš koju uzrokuje promet, posebno promičući modalni prijelaz na željeznice, intermodalni promet, unutarnje vodne putove i pomorski promet;
(g)
pokazuje predanost dotične države članice da provede studije i postupke vrednovanja na vrijeme da dovrši rad u skladu s unaprijed dogovorenim datumom, na temelju nacionalnih planova ili drugog istovrijednog dokumenta vezano uz određeni projekt.
2. Prioritetni projekti na kojima je rad trebao početi prije 2010. godine, njihovi odjeljci i datumi dogovoreni za dovršavanje rada iz stavka 1. točke (g) navedeni su u Prilogu III.
3. Do 2010. Komisija izrađuje nacrt izvješća o napretku te, ako je potrebno, predlaže izmjene popisa prioritetnih projekata iz Priloga III. u skladu sa stavkom 1.
Članak 24.
Izjava o europskom interesu
Prioritetni projekti navedeni u Prilogu III. deklarirani su kao projekti od europskog interesa. Ta se izjava daje isključivo u skladu s postupkom utvrđenim u ugovorima i pravnim aktima koji se na njima temelje.
Članak 25.
Projekti proglašeni projektima od europskog interesa
1. Ne dovodeći u pitanje pravnu osnovu za predmetni financijski instrument, države članice:
(a)
pri podnošenju svojih projekta u okviru Kohezijskog fonda, u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1084/2006 od 11. srpnja 2006. o osnivanju Kohezijskog fonda (13), daju odgovarajući prioritet projektima proglašenima projektima od europskog interesa;
(b)
pri podnošenja svojih projekta u okviru proračuna za transeuropsku mrežu u skladu s člancima 5. i 9. Uredbe (EZ) br. 680/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2007. o određivanju općih pravila za dodjelu financijske potpore Zajednice u području transeuropskih prometnih i energetskih mreža (14) daju odgovarajući prioritet projektima proglašenima projektima od europskog interesa.
2. Ne dovodeći u pitanje pravnu osnovu određenog financijskog instrumenta Unije, Komisija:
(a)
potiče države članice da vode računa o projektima koji su proglašeni kao projekti od europskog interesa pri planiranju programiranja strukturnih fondova, posebno u područjima obuhvaćenima ciljem „konvergencije”, uzimajući u obzir nacionalne prometne planove koji ulaze u područje primjene postojećih okvira potpore Unije;
(b)
osigurava da države koje su kvalificirane za instrumente pretpristupne pomoći daju odgovarajući prioritet, pri podnošenju njihovih projekata na temelju tog instrumenta u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1085/2006 od 17. srpnja 2006. o uspostavljanju Instrumenta pretpristupne pomoći (IPA) (15), projektima proglašenima projektima od europskog interesa.
3. Pri predviđanju svojih financijskih potreba Komisija daje odgovarajući prioritet projektima proglašenima projektima od europskog interesa.
Članak 26.
Zastoj u dovršavanju projekata proglašenih projektima od europskog interesa
1. U slučaju značajnog zastoja, glede roka 2010., vezano uz početak rada na jednom od projekata proglašenom projektom od europskog interesa, Komisija traži od dotičnih država članica da daju razlog za zastoj unutar tri mjeseca. Na temelju danog odgovora Komisija se savjetuje s dotičnim državama članicama radi rješavanja problema koji je doveo do zastoja.
Komisija može, u dogovoru s Odborom i kao dio aktivnog nadzora nad provedbom projekta proglašenog projektom od europskog interesa i imajući na umu načelo proporcionalnosti, donijeti odgovarajuće mjere. Dotične države članice dobit će priliku predati svoje primjedbe o takvim mjerama prije njihovog donošenja.
Europski parlament se odmah izvješćuje o svim poduzetim mjerama.
Pri donošenju tih mjera Komisija uzima u obzir udjel u odgovornosti svake dotične države članice za zastoj te se suzdržava od poduzimanja mjera koje bi utjecale na realizaciju projekta u državama članicama koje nisu odgovorne za zastoj.
2. Ako se projekt proglašen projektom od europskog interesa uglavnom ne okonča unutar razumnog vremenskog roka nakon očekivanog datuma njegovog završetka navedenog u Prilogu III. te su sve dotične države članice odgovorne za zastoj, Komisija ponovno pregledava projekt, u skladu s postupkom navedenim u stavku 1., radi povlačenja njegovog razvrstavanja kao projekta proglašenog za projekt od europskog interesa na temelju postupka revizije iz trećeg stavka članka 22.
Komisija, u svakom slučaju, pregledava projekt do kraja razdoblja od 15 godina nakon njegovog proglašenja projektom od europskog interesa u smislu ove Odluke.
Članak 27.
Društveni i gospodarski učinak i ocjenjivanje učinka na okoliš
1. Pet godina nakon završetka projekta proglašenog projektom od europskog interesa ili jednog od njegovih dijelova dotične države članice provode ocjenjivanje njegovih društvenih i gospodarskih učinaka i učinaka na okoliš, uključujući njegov utjecaj na trgovinu i slobodno kretanje osoba i robe između država članica, na teritorijalnu koheziju i na održivi razvoj. Države članice obavješćuju Komisiju o rezultatima ocjenjivanja.
2. Kada projekt koji je proglašen projektom od europskog interesa uključuje prekogranični odsjek koji je tehnički i financijski neodjeljiv, dotične države članice međusobno usklađuju svoje postupke za ocjenjivanje njihovih društvenih i gospodarskih učinaka i ulažu najveće napore u provedbi nadnacionalnog istraživanja i prije izdavanja građevinske dozvole i unutar postojećeg okvira.
3. Druge odsjeke projekata od europskog interesa dvostrano ili višestrano koordiniraju države članice od slučaja do slučaja.
4. Usklađene mjere ili nadnacionalne istrage iz stavka 2. primjenjuju se ne dovodeći u pitanje obveze koje nameće zakonodavstvo Unije o zaštiti okoliša te posebno o ono vezano uz ocjenjivanje utjecaja na okoliš. Dotične države članice obavješćuju Komisiju o pokretanju mjera ili nadnacionalnih istraga i o njihovim rezultatima. Komisija te podatke uključuje u izvješće iz članka 22.
Članak 28.
Prekogranični odsjeci
U kontekstu nekih prioritetnih projekata države članice dužne su odrediti prekogranične odsjeke između dviju država članica, uključujući morske autoceste, na temelju mjerila koje je odredio Odbor i o kojima je obaviještena Komisija.
To su posebno odsjeci koji su financijski i tehnički neodjeljivi ili na koje se skupa obvezuju dotične države članice i za koje uspostavljaju zajedničku strukturu.
Članak 29.
Stavljanje izvan snage
Odluka br. 1692/96/EZ stavlja se izvan snage.
Upućivanja na Odluku stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Odluku i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu V.
Članak 30.
Stupanje na snagu
Ova Odluka stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 31.
Adresati
Ova je Odluka upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 7. srpnja 2010.