NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 765/2012
ze dne 13. června 2012,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 28. července 2011 přijal orgán Světové obchodní organizace (WTO) pro řešení sporů zprávu odvolacího orgánu a zprávu skupiny odborníků ve znění zprávy odvolacího orgánu (dále jen „zprávy“) ve věci „Evropská společenství - konečná antidumpingová opatření uložená na některé spojovací prostředky ze železa nebo oceli pocházející z Číny“ (2).
(2)
Ve zprávách bylo mimo jiné shledáno, že čl. 9 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (3) (dále jen „základní antidumpingové nařízení“), je v rozporu s čl. 6 odst. 10, čl. 9 odst. 2 a čl. 18 odst. 4 antidumpingové dohody WTO a s čl. XVI odst. 4 Dohody o WTO. Ustanovení čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení stanoví, že jednotliví vyvážející výrobci v zemích bez tržního hospodářství, kterým nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního antidumpingového nařízení, budou podléhat celostátní celní sazbě, pokud tito vývozci nemohou prokázat, že splňují podmínky pro individuální zacházení stanovené v čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení.
(3)
Odvolací orgán shledal, že čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení stanoví domněnku, že vyvážející výrobci působící v zemích bez tržního hospodářství nemají nárok na individuální zacházení a aby byli pro takové zacházení způsobilí, musejí prokázat, že splňují kritéria zkoušky pro individuální zacházení. Podle odvolacího orgánu není pro takovou domněnku v příslušných dohodách WTO stanoven žádný právní základ.
(4)
Odvolací orgán však vyjasnil, že při stanovení jediného dumpingového rozpětí a jediného antidumpingového cla pro několik vývozců bude soulad takového stanovení s čl. 6 odst. 10 a čl. 9 odst. 2 antidumpingové dohody WTO záviset na situacích, které by naznačovaly, že dva nebo více vývozců, ač právně odlišných, jsou v takovém vztahu, že by měli být považováni za jediný subjekt. Takové situace mohou zahrnovat: i) existenci podnikových a strukturálních vazeb mezi vývozci, například společná kontrola, vlastnictví a řízení; ii) existenci podnikových a strukturálních vazeb mezi státem a vývozci, například společná kontrola, vlastnictví a řízení; a iii) kontrolu nebo podstatný vliv státu, pokud jde o stanovování cen a produkci. V tomto ohledu by se podmínky v navrhovaných změnách čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení, které odrážejí tyto situace, měly chápat s ohledem na vysvětlení odvolacího orgánu, aniž jsou dotčeny podmínky stejného nebo podobného znění v jiných ustanoveních základního antidumpingového nařízení.
(5)
Dne 18. srpna 2011 informovala Unie orgán WTO pro řešení sporů o tom, že zamýšlí provést doporučení a rozhodnutí uvedeného orgánu v tomto sporu způsobem, který respektuje její povinnosti v rámci WTO.
(6)
Za tímto účelem je nezbytné změnit ustanovení čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 9 nařízení (ES) č. 1225/2009 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
„5. Antidumpingové clo se uloží vždy v přiměřené výši bez diskriminace na dovoz výrobků nezávisle na jejich původu, pokud bylo zjištěno, že je dumpingový a způsobuje újmu, s výjimkou dovozu krytého závazky podle tohoto nařízení.
V nařízení o uložení antidumpingových opatření se clo stanoví pro každého dodavatele nebo není-li to proveditelné, pro danou dodavatelskou zemi. Dodavatelé, kteří jsou právně odlišní od ostatních dodavatelů nebo právně odlišní od dotyčného státu, však mohou být pro účely stanovení cla považováni za jediný subjekt. V případě použití tohoto pododstavce může být přihlédnuto k takovým faktorům, jako je existence strukturálních a podnikových vazeb mezi dodavateli a státem nebo mezi dodavateli navzájem, kontrola nebo podstatný vliv státu, pokud jde o stanovování cen a produkci, nebo hospodářská struktura dodavatelské země.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na všechna šetření zahájená podle nařízení (ES) č. 1225/2009 po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 13. června 2012.
32012R0765
L 237/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA (EU) br. 765/2012 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 13. lipnja 2012.
o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon dostave nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (1),
budući da:
(1)
Tijelo za rješavanje sporova („DSB”) Svjetske trgovinske organizacije („WTO”) 28. srpnja 2011. usvojilo je izvješće Prizivnog tijela i izvješće Povjerenstva kako je izmijenjeno izvješćem Prizivnog tijela u sporu „Europske zajednice - konačne antidampinške mjere na određene željezne ili čelične elemente za pričvršćivanje iz Kine” (2) („Izvješća”).
(2)
U Izvješćima je utvrđeno, između ostalog, da članak 9. stavak 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (3) („osnovna antidampinška Uredba”) nije u skladu s člankom 6. stavkom 10., člankom 9. stavkom 2. i člankom 18. stavkom 4. Antidampinškog sporazuma WTO-a i člankom XVI:4 Sporazuma o WTO-u. Članak 9. stavak 5. osnovne antidampinške Uredbe propisuje da pojedinačni proizvođači izvoznici u zemljama bez tržišnog gospodarstva koji ne dobiju tretman tržišnog gospodarstva prema članku 2. stavku 7. točki (c) osnovne antidampinške Uredbe podliježu pristojbi na razini cijele zemlje, osim ako takvi izvoznici mogu dokazati da ispunjavaju uvjete za individualni tretman („IT”) utvrđene u članku 9. stavku 5. osnovne antidampinške Uredbe.
(3)
Prizivno je tijelo utvrdilo da članak 9. stavak 5. osnovne antidampinške Uredbe iznosi pretpostavku da proizvođači izvoznici koji djeluju u zemljama bez tržišnog gospodarstva nemaju pravo na individualni tretman te da bi se kvalificirali za individualni tretman, njihova je dužnost dokazati da ispunjavaju kriterije testiranja za individualni tretman. Prema Prizivnom tijelu, u odgovarajućim Sporazumima WTO-a nije predviđena ikakva pravna osnova za takvu pretpostavku.
(4)
Međutim, Prizivno je tijelo razjasnilo da će, kod utvrđivanja jedinstvene dampinške marže i jedinstvene antidampinške pristojbe za niz izvoznika, dosljednost tog utvrđivanja s člankom 6. stavkom 10. i člankom 9. stavkom 2. Antidampinškog sporazuma WTO-a ovisiti o postojanju situacija prema kojima su dva ili više izvoznika, iako pravno različiti, u takvom odnosu da bi ih trebalo tretirati kao jedinstven subjekt. Takve situacije mogu uključivati: i. postojanje organizacijskih i strukturalnih veza između izvoznika, poput zajedničkog nadzora, udjela i upravljanja; ii. postojanje organizacijskih i strukturalnih veza između države i izvoznika, poput zajedničkog nadzora, udjela i upravljanja; i iii. nadzor ili materijalni utjecaj države u smislu određivanja cijena i proizvodnje. U tom smislu, uvjete predloženih izmjena članka 9. stavka 5. osnovne antidampinške Uredbe koji odražavaju te situacije trebalo bi tumačiti u svjetlu obrazloženja Prizivnog tijela ne dovodeći u pitanje uvjete sličnog ili jednakog teksta u ostalim odredbama osnovne antidampinške Uredbe.
(5)
Unija je 18. kolovoza 2011. obavijestila Tijelo za rješavanje sporova (DSB) da namjerava provesti preporuke i odluke Tijela za rješavanja sporova u ovom sporu na način sukladan njezinim obvezama prema WTO-u.
(6)
U tu je svrhu potrebno izmijeniti odredbe članka 9. stavka 5. osnovne antidampinške Uredbe,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Članak 9. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 zamjenjuje se sljedećim:
„5. Antidampinška pristojba uvodi se u odgovarajućim iznosima u svakom pojedinačnom slučaju, na nediskriminacijskoj osnovi, na uvoze proizvoda iz svih izvora za koje je utvrđeno da su pod dampingom i koji nanose štetu, osim na uvoze iz onih izvora koji su prihvatili preuzimanje obveza prema uvjetima iz ove Uredbe.
Uredba kojom se uvode antidampinške mjere navodi pristojbu za svakog od dobavljača ili, ako je to nepraktično, za svaku dotičnu zemlju dobavljača. Dobavljači koji se pravno razlikuju od ostalih dobavljača ili koji su pravno različiti od države, za potrebe utvrđivanja pristojbe mogu se smatrati jedinstvenim subjektom. Radi primjene ovog podstavka, u obzir se mogu uzeti čimbenici poput postojanja strukturalnih ili organizacijskih veza između dobavljača i države ili između dobavljača, nadzora ili materijalnog utjecaja države u smislu određivanja cijena i proizvodnje, ili gospodarske strukture zemlje dobavljača”.
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu trećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se na sve ispitne postupke pokrenute u skladu s Uredbom (EZ) br. 1225/2009 nakon stupanja ove Uredbe na snagu.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 13. lipnja 2012.