PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 857/2010
ze dne 27. září 2010
o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. Prozatímní opatření
(1)
Nařízením (EU) č. 473/2010 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) uložila Komise prozatímní vyrovnávací clo z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů (dále jen „dotčené země“).
(2)
Řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který podal dne 20. července 2009 Polyethylene Terephthalate Committee of Plastics Europe (Výbor pro polyethylentereftaláty při Plastics Europe) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících podstatnou část, v tomto případě více než 50 %, celkové výroby některých polyethylentereftalátů v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 15. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. července 2008 do 30. června 2009 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2006 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
(4)
V souběžném antidumpingovém řízení uložila Komise nařízením (EU) č. 472/2010 (3) prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu a Spojených arabských emirátů.
1.2. Následný postup
(5)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních vyrovnávacích opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), se řada zúčastněných stran k prozatímním zjištěním písemně vyjádřila. Stranám, které o to požádaly, byla poskytnuta rovněž možnost ústního slyšení.
(6)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, které považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran podané po poskytnutí prozatímních informací byly zváženy a na jejich základě byla prozatímní zjištění případně odpovídajícím způsobem upravena.
(7)
Všem stranám byly sděleny nejdůležitější skutečnosti a úvahy, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, během níž mohly k těmto poskytnutým informacím předložit svá stanoviska.
(8)
Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly zváženy a zjištění byla případně odpovídajícím způsobem upravena.
1.3. Strany dotčené řízením
(9)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vzorek výrobců v EU nebyl reprezentativní a konzistentní, a proto analýza újmy vykazovala nedostatky. Zejména se uvádělo, že výběr vzorku nebyl nutný, jelikož počet výrobců nebyl vysoký. Mimoto bylo tvrzeno, že kvůli „umělému“ rozdělení skupin společností na jednotlivé právnické osoby neobsahoval vzorek některé přední účastníky trhu (Artenius, M&G Polimeri) a že metodika výběru vzorku není jednotná, jelikož vzorek zahrnoval rovněž dvě skupiny společností. Rovněž se tvrdilo, že vzorek nebyl reprezentativní, jelikož neobsahoval žádného výrobce, který v dostatečném množství prodává výrobky zpracovateli PET ve spojení. Orgány proto údajně nemohly posoudit skutečnou schopnost výrobního odvětví Unie zajistit dodávky a nevzaly v úvahu střet zájmů výrobního odvětví Unie. Jelikož jedna společnost neposkytla veškeré potřebné informace a byla ze vzorku vyloučena, reprezentativnost se údajně snížila na 28 % výroby v EU. Stejné strany tvrdily, že vybraný vzorek nebyl statisticky reprezentativní.
(10)
Co se týká tvrzení, že výběr vzorku nebyl nutný, jelikož počet výrobců nebyl vysoký, znovu se opakuje, že za účelem výběru vzorku se přihlásilo 14 výrobců v Unii, kteří patří do osmi skupin společností. Vzhledem k objektivně vysokému počtu výrobců v EU, kteří spolupracovali, tj. 14, byl v souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení použit výběr vzorku na základě největšího reprezentativního objemu prodeje, který bylo možno ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumat. Vybraný vzorek zahrnoval pět jednotlivých společností (se šesti výrobními závody).
(11)
S ohledem na první tvrzení týkající se reprezentativnosti vzorku je nutno podotknout, že orgány mohou zahrnout jednotlivé společnosti, které jsou součástí skupiny společností, do vzorku, pokud jsou reprezentativní a vedou oddělené účetnictví. V opačném případě by šetření u všech čtrnácti výrobců v EU, kteří patří do osmi skupin společností, zamezilo včasnému dokončení šetření. Skutečnost, že do vzorku byly zahrnuty dvě skupiny společností, však není v rozporu s metodikou výběru vzorku, která byla v tomto případě použita, tj. největší reprezentativní objemy prodeje odběratelům v EU.
(12)
Pokud jde o skupinu Indorama, tato skupina měla v období šetření dva různé výrobní závody - jeden v Nizozemsku a jeden ve Spojeném království. Zařazení této skupiny do vzorku je v souladu s použitou metodikou výběru vzorku, jelikož tyto výrobní závody tvořily z právního a finančního hlediska jeden subjekt. Co se týká společnosti Equipolymers, která měla v období šetření dva zvláštní subjekty vyrábějící PET (jeden v Itálii a jeden v Německu), společnost poskytla konsolidované údaje pro oba výrobní závody. Vzhledem ke skutečnosti, že tyto konsolidované údaje bylo možno ověřit v průběhu jedné návštěvy v ústředí společnosti, bylo rozhodnuto považovat pro účely tohoto řízení podniky společnosti Equipolymers vyrábějící PET za jeden subjekt. Pokud jde o tvrzení, že do vzorku měly být zařazeny společnosti Artenius a M&G Polimeri, jelikož jsou předními účastníky na trhu, podotýká se, že žádný z jejich jednotlivých subjektů nepatřil ke společnostem s nejvyšším objemem prodeje odběratelům v EU.
(13)
Co se týká tvrzení, že vzorek nebyl reprezentativní, jelikož nezahrnoval jednoho výrobce, který vyrábí především pro vnitřní spotřebu, je třeba poznamenat, že schopnost zajistit dodávky lze přezkoumat v rámci analýzy zájmu Unie, je-li takovéto tvrzení předloženo, a za tímto účelem lze vlastní spotřebu odečíst od objemu výroby. Není proto nutné, aby byl za účelem přezkoumání některých činitelů újmy takovýto výrobce zařazen do vzorku. Za druhé, jakýkoli dvojí zájem vyplývající z postavení společnosti jako výrobce v EU a současně zpracovatele lze rovněž posoudit v analýze zájmu Unie. Postavení určité společnosti jako výrobce v EU i jako zpracovatele nesouvisí s výkonností výrobního odvětví Unie, pokud se jako srovnávací měřítko bere prodej odběratelům v EU, kteří nejsou ve spojení. Toto tvrzení je tudíž zamítnuto.
(14)
Pokud jde o tvrzení ohledně celkové reprezentativnosti vzorku, znovu se zdůrazňuje, že omezení počtu společností zařazených do vzorku na čtyři snížilo reprezentativnost z 65 % na 47 % prodeje všech spolupracujících výrobců. Na stejné čtyři společnosti připadalo 52 % výroby v Unii. To se považuje za reprezentativní vzorek výrobců v EU, pokud jde o prodej nezávislým odběratelům v EU.
(15)
Co se týká tvrzení, že vybraný vzorek nebyl statisticky reprezentativní, uvádí se, že čl. 27 odst. 1 základního nařízení jednoznačně umožňuje, aby jako alternativa „statisticky reprezentativního“ vzorku byl vzorek založen na největším reprezentativním objemu prodeje, který může být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán.
(16)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky týkající se výběru vzorku, potvrzují se zjištění uvedená v 5. až 14. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(17)
Připomíná se, že v 16. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byl dotčený výrobek vymezen jako polyethylentereftalát s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším, podle normy ISO 1628-5, pocházející z dotčených zemí, v současnosti kódu KN 3907 60 20.
(18)
V 18. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo mimoto uvedeno, že šetřením bylo prokázáno, že PET vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie a PET vyráběný a prodávaný na domácích trzích v dotčených zemích a vyvážený do Unie představují obdobné výrobky.
(19)
Jelikož se výrobek, jehož se týkalo šetření, považoval za homogenní výrobek, nebyl za účelem výpočtu rozpětí újmy dále rozdělen na různé druhy výrobků.
(20)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by PET měly být rozděleny na různé druhy výrobku podle jejich viskozitního čísla, jelikož viskozitní číslo je zásadní pro určení různých možných použití vyráběného druhu PET. Usuzovalo se, že by toto tvrzení mělo být uznáno, a metodika výpočtu rozpětí újmy byla v souladu s tím upravena.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1. Írán
3.1.1. Úvod
(21)
Íránská vláda a spolupracující vyvážející výrobce podali připomínky k níže uvedeným programům, které byly v prozatímním nařízení napadnuty:
I)
opatření v souvislosti se zvláštními hospodářskými zónami (dále jen „ZHZ“) - petrochemická ZHZ
II)
financování poskytnuté státní petrochemickou společností vyvážejícímu výrobci PET.
3.1.2. Zvláštní programy
I) Opatření v souvislosti se zvláštními hospodářskými zónami (ZHZ) - petrochemická ZHZ
(22)
Íránská vláda zpochybnila, zda je bezcelní dovoz surovin a investičních prostředků do zón volného obchodu napadnutelný. Zóna volného obchodu a zvláštní hospodářské zóny jsou ze své podstaty bezcelními zónami pro dovoz a vývoz, což je v souladu s pravidly WTO. Íránská vláda a rovněž spolupracující vyvážející výrobce tvrdili, že bezcelní dovoz investičních prostředků podle zákona nezávisí na vývozní výkonnosti, jelikož tato výjimka existuje rovněž pro společnosti, které jsou usazeny na zbytku íránského území.
(23)
Pokud jde o soulad ZHZ s pravidly WTO, podotýká se, že předložené obecné tvrzení nemůže zpochybnit zjištěné skutečnosti a že dotyčné subvence jsou napadnutelné, jelikož nebyla předložena žádná důkladná analýza k vyvrácení analýzy, která byla uvedena v prozatímním nařízení. Co se týká bezcelního dovozu investičních prostředků do Íránu, z údajů předložených v době podání připomínek k poskytnutí prozatímních informací vyplývá, že tato možnost existuje pouze pro společnosti, které modernizují svou infrastrukturu, tj. nejedná se o automatické poskytnutí, které se vztahuje na všechny strany. Výše uvedená tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(24)
Spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že Komise nevzala v úvahu zásadu zákazu diskriminace, jelikož se podobná pravidla a programy používají rovněž v jiných zemích. Společnost taktéž uvedla, že ji Komise před inspekcí na místě náležitě neinformovala o rozsahu této inspekce a o příslušných požadavcích na informace.
(25)
Co se týká obecného tvrzení ohledně porušení zásady zákazu diskriminace, připomíná se, že v souladu s ustanoveními článku 10 základního nařízení zahájila Komise toto antisubvenční šetření proti třem zemím uvedeným v podnětu. Doporučení Komise mohlo být tudíž založeno pouze na zjištěních tohoto šetření. Pokud jde o údajný nedostatek předchozích informací ohledně záležitostí, jež budou předmětem šetření, podotýká se, že Komise spolupracujícího vyvážejícího výrobce s dostatečným předstihem před inspekcí na místě informovala, že v průběhu této inspekce bude požadovat informace o vztahu mezi vyvážejícím výrobcem a jeho akcionáři. Tato tvrzení musela být proto zamítnuta.
(26)
Spolupracující vyvážející výrobce upozornil orgány na dvě administrativní chyby ve výpočtu osvobození dovozu jedné suroviny pro výrobní proces od cla a v celkové dovozní hodnotě osvobozených investičních prostředků. Tyto chyby jsou zde opraveny. Revidované míry subvencí činí u bezcelního dovozu 0,14 % a u bezcelního dovozu investičních prostředků 0,72 %. Celková revidovaná míra subvence u tohoto programu činí 0,86 %.
(27)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 20. až 44. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna v 26. bodě odůvodnění tohoto nařízení.
II) Financování poskytnuté státní petrochemickou společností vyvážejícímu výrobci PET
(28)
Spolupracující vyvážející výrobce (Shahid Tondguyan Petrochemical Co. nebo STPC) uvedl, že jeho hlavní akcionář, státní petrochemická společnost, není veřejným subjektem a že íránská vláda státní petrochemickou společnost nepověřila ani jí nenařídila, aby uskutečnila platby pro společnost STPC. Mimoto se uvádělo, že financování poskytnuté státní petrochemickou společností společnosti STPC je nutno považovat za vratné, a nepředstavuje tudíž subvenci.
(29)
S ohledem na tato tvrzení je nutno připomenout, že k posouzení, zda by se určitý subjekt měl za účelem antisubvenčních šetření považovat za veřejný subjekt, jsou důležité tyto faktory: 1. státní vlastnictví; 2. přítomnost vlády v představenstvu dotyčného subjektu; 3. kontrola nad činnostmi subjektu ze strany vlády a sledování vládních politik nebo zájmů ze strany subjektu a 4. to, zda je daný subjekt zřízen na základě zákona. Všechny tyto požadavky byly analyzovány, jak je uvedeno v 52. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Státní petrochemická společnost (jako státní subjekt) nepotřebuje pověření nebo zplnomocnění, což jsou pojmy, které se vztahují na soukromé subjekty. Šetřením bylo zjištěno, že státní petrochemická společnost odpovídá za rozvoj a činnost petrochemického odvětví země a že společnost byla jakožto orgán státní správy íránskou vládou pověřena dalším úkolem spočívajícím ve správě zvláštní petrochemické hospodářské zóny. Jakékoli tvrzení popírající úlohu státní petrochemické společnosti jako veřejného subjektu je proto třeba zamítnout.
(30)
Pokud jde o tvrzení, že financování společnosti STPC je vratné, je třeba zmínit, že šetřením bylo zjištěno, že vrácení tohoto financování je pouze hypotetickým tvrzením, jelikož v žádné fázi řízení nebyly předloženy důkazy, že k takovému vrácení došlo. Jak je objasněno v 51. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, skutečnost, že nevratné peněžní prostředky byly kumulovány nejméně od roku 2004, potvrzuje, že se jedná o opakující se subvenci, jejímž účelem je zachovat činnost jediného spolupracujícího íránského vyvážejícího výrobce. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je nutno příslušné tvrzení zamítnout.
(31)
Spolupracující vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že výše subvence byla nadhodnocena. V tomto ohledu se uvádělo, že v Íránu je naprosto běžnou obchodní praxí nezapočítávat v transakcích mezi mateřskou společností (v tomto případě státní petrochemickou společností) a její dceřinou společností (v tomto případě společností STPC) úroky. Uvádělo se rovněž, že při výpočtu míry subvence nebyly použité částky týkající se celkového financování poskytnutého státní petrochemickou společností a celkového obratu společnosti STPC správné, jelikož údaj o obratu byl podhodnocen a měla být použita jiná částka, zatímco poskytnuté celkové financování bylo nadhodnoceno, jelikož některé částky neměly být připočteny k finančním prostředkům, které státní petrochemická společnost poskytla společnosti STPC.
(32)
Výše uvedená tvrzení musela být zamítnuta. Co se týká prvního tvrzení ohledně výpočtu úrokové sazby, podotýká se, že získané důkazy nepodporují tvrzení společnosti, že v Íránu je běžnou obchodní praxí nezapočítávat ve finančních transakcích mezi mateřskou společností a dceřinou společností úroky. Takovýto postup je mimoto jednoznačně v rozporu s obvyklou hospodářskou praxí soukromých investorů.
(33)
Pokud jde o druhé tvrzení, je třeba uvést, že výše subvence byla vypočítána pomocí údajů o financování a obratu, jež poskytl spolupracující vyvážející výrobce a které byly ověřeny během inspekce na místě.
(34)
Co se týká údajného nového celkového obratu, připomíná se, že příslušný údaj poskytnutý v době podání připomínek k prozatímnímu nařízení nebyl doložen žádnými ověřitelnými důkazy a neshoduje se s tím, co společnost uvedla před inspekcí na místě a v jejím průběhu.
(35)
S ohledem na údaj o celkovém financování spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že by se určité částky neměly považovat za součást financování poskytnutého státní petrochemickou společností společnosti STPC. Poskytnuté informace však nemohly toto tvrzení podpořit, jelikož nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že se dotyčné částky netýkaly financování poskytnutého státní petrochemickou společností společnosti STPC. Ve skutečnosti část poskytnutých vysvětlení znovu potvrdila, že státní petrochemická společnost jednala jako veřejný subjekt a převzala závazky týkající se financování spolupracujícího vyvážejícího výrobce, aniž by účtovala jakékoli úroky, které měly být zaplaceny jiným veřejným subjektem. Odpočet z celkové částky financování nelze proto uznat, jelikož nebyly předloženy žádné ověřitelné důkazy.
(36)
Íránská vláda tvrdila, že podle článku 14 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních se „poskytnutí účasti na základním kapitálu ….[a] úvěrů vládou nepovažuje za výhodu …“, takže by se financování poskytnuté státní petrochemickou společností společnosti SPTC nemělo považovat za subvenci. Toto tvrzení bylo nutno zamítnout, jelikož výše zmíněný článek 14 vyvozuje závěr, že „poskytnutí účasti na základním kapitálu vládou se považuje za výhodu pouze v případě, že daná investice může být považována za poskytnutou v rozporu s obvyklou investiční praxí soukromých investorů na území daného státu“. Tato praxe je skutečně v rozporu s obvyklou investiční praxí soukromých investorů, jelikož není myslitelné, že by obchodní organizace v některém státě, který je členem WTO, trvale poskytovala takovéto nevratné financování. Každopádně je třeba zmínit, že Írán není členem WTO.
(37)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 45. až 57. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.1.3. Výše napadnutelných subvencí
(38)
S přihlédnutím k 21. až 37. bodu odůvodnění činí konečná výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, u jediného spolupracujícího íránského vyvážejícího výrobce 51,88 %.
3.2. Pákistán
3.2.1. Úvod
(39)
Pákistánská vláda a spolupracující vyvážející výrobce podali připomínky k těmto programům, které byly v prozatímním nařízení napadnuty:
I)
program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
II)
dovoz strojů a zařízení do celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
III)
celní ochrana při nákupech přečištěné kyseliny tereftalové (PTA) na domácím trhu
IV)
program konečné daně
V)
program dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou
VI)
program pákistánské státní banky pro financování vývozu
VII)
financování podle devizového oběžníku pákistánské státní banky č. 25 (F.E. Circular No. 25).
(40)
Pákistánská vláda na úvod poznamenala, že Komise nepochopila nebo přehlédla její minulá podání týkající se subvenčních programů. Spolupracující vyvážející výrobce na úvod tvrdil, že minulá podání pákistánské vlády poskytla odůvodněnou právní analýzu, která prokazovala, že by se programy neměly považovat za „zakázané“ subvence. Tato strana rovněž tvrdila, že Komise založila svá zjištění uvedená v prozatímním nařízení nejen na nesprávném posouzení skutečností, nýbrž rovněž na nesprávné právní analýze. Dále se uvádělo, že správnou právní analýzu předložila pákistánská vláda.
(41)
Co se týká podání před přijetím prozatímního nařízení, podotýká se, že Komise je vzala v průběhu šetření plně v úvahu, jelikož tato podání byla spolu s příslušnými odpověďmi stran na dotazník a následně poskytnutými údaji součástí informací, na jejichž základě byla učiněna prozatímní zjištění.
(42)
Mimoto se uvádí, že Komise přesně uvedla právní předpisy týkající se příslušných programů a praktické důsledky, které z nich vyplývají. Nebyly předloženy žádné důkazy, že uvedené právní předpisy nebyly správné. Pokud jde o právní analýzu, kterou provedla Komise, ta vycházela z příslušných ustanovení základního nařízení a byla podpořena dlouholetou právní analýzou, kterou EU použila v minulých antisubvenčních šetřeních například při analýze systémů navracení cla, programů vývozních úvěrů a programů týkajících se daně z příjmu (4). Skutečnost, že určitá strana nesouhlasí s předloženou právní analýzou, neznamená, že tato analýza není správná, zejména v případě, nejsou-li k doložení takovéhoto tvrzení předloženy žádné důkazy. To je ještě zřejmější, jelikož pákistánská vláda ve svém podání k prozatímnímu nařízení projevila ochotu řadu programů v možném rozsahu změnit. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo nutno tvrzení předložená ve 40. bodě odůvodnění zamítnout.
3.2.2. Zvláštní programy
I) Program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
(43)
Pákistánská vláda a spolupracující vyvážející výrobce zopakovali své názory, že program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací je řízen náležitě vzhledem k existenci účinného prováděcího a monitorovacího systému, který zaznamenává spotřebu/odpočet a kontroluje bezcelně dovezené suroviny a skutečnou spotřebu společnosti podle jejích záznamů o celkové výrobě. Uvádělo se rovněž, že poměr vstupů a výstupů je založen na skutečné spotřebě příslušné společnosti, která tento program využívá, a že záznamy o vstupech podléhají ověření. Podle těchto tvrzení byl poměr vstupů a výstupů stanoven pomocí ověřeného referenčního systému, který je pravidelně aktualizován podle skutečné spotřeby dané společnosti. Po jakékoli změně tohoto poměru je nadměrné vrácení v předchozím období připočteno zpět za účelem aktualizace evidence zásob, a tudíž získání údajů o skutečném stavu zásob, a na základě těchto údajů o skutečném stavu zásob musí společnost, která využívá výhody v rámci tohoto programu, prokázat vývoz hotových výrobků. Spolupracující vyvážející výrobce dále předložil dva dopisy, v nichž celní orgány informuje o materiálu, jenž byl v celním skladu pro provádění zpracovatelských operací ušetřen, a které prokazují, že společnost mohla nadbytečný vstupní materiál využít při výrobě zboží na vývoz v budoucnu.
(44)
S ohledem na tento program (jak je uvedeno v 70. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) nebyla příslušná evidence přijatých, vyrobených a vyvezených výrobků vedena podle skutečné spotřeby. Evidována byla pouze teoretická spotřeba podle certifikátu analýzy s poměry vstupů a výstupů všech surovin pro výrobu 1 000 kg výstupů. Tyto normy vstupů a výstupů jsou podle informací spolupracujícího vyvážejícího výrobce stanoveny orgány a pravidelně přezkoumávány, neexistují však jednoznačná pravidla ani důkazy prokazující, jak jsou tyto přezkumy prováděny. Po revizích certifikátu analýzy, které naznačovaly existenci nadměrného vrácení, nepřijaly orgány žádná následná opatření s cílem ověřit celkovou předchozí skutečnou spotřebu a požadovat platby uskutečněné za předchozí roky. Jinými slovy, nebyla provedena žádná kontrola případného nadměrného vrácení s ohledem na ušlé clo. Spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že nadbytečné suroviny započítané v předchozím období byly připočteny zpět za účelem aktualizace evidence zásob, a tudíž získání údajů o skutečném stavu zásob. Stojí za zmínku, že se tento postup opírá o skutečnost, že vyvážející výrobce z vlastního podnětu prokazuje příslušnému orgánu nadměrné vrácení, k němuž došlo v předchozím období. Co je zajímavější, tento postup není stanoven v právních předpisech, jimiž se tento program řídí. Všechny výše uvedené skutečnosti potvrzují, že u tohoto programu neexistuje účinný prováděcí a monitorovací systém. Za této situace bylo nutno všechna příslušná tvrzení zamítnout.
(45)
Obě strany rovněž tvrdily, že clo v rámci běžného dovozního režimu bylo v průběhu období šetření nulové, a nedošlo tudíž ke ztrátě vládních příjmů plynoucích z dovozu PTA v rámci celního skladu pro provádění zpracovatelských operací.
(46)
Toto tvrzení muselo být zamítnuto. Z informací, které strany poskytly, je zřejmé, že běžné clo z dovozu PTA činí 7,5 %. Výjimečně a za určitých podmínek mohou strany využít nulovou celní sazbu. Skutečnost, že pákistánská vláda zřídila program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací nebo program celní ochrany při nákupech PTA v žádném případě nenaznačuje, že celní sazba je u veškerého dovozu PTA nulová. Ve skutečnosti existence výše uvedených programů potvrzuje, že vláda přišla o své příjmy a že to je důvod, proč byly zavedeny zvláštní odchylné programy se zvláštními pravidly a způsobilými uživateli.
(47)
Spolupracující vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že nedošlo k porušení § 349 kapitoly XV pákistánských celních předpisů z roku 2001. V tomto ohledu bylo uvedeno, že celní sklad pro provádění zpracovatelských operací zahrnuje celý výrobní závod společnosti, a tudíž prostory skladu splňovaly příslušná pravidla, která vyžadují, aby prostory skladu byly v samostatném prostoru se zvláštním vchodem nebo východem oddělenými od veřejných prostor a neměly žádný jiný vchod nebo východ a aby byly jednoznačně vymezeny výrobní oblast a samostatné sklady hotových výrobků, zmetků a odpadu.
(48)
Pokud jde o výše uvedené připomínky, je nutno zopakovat, že při inspekci na místě bylo zjištěno, že od vstupního materiálu pořízeného v místě byly odděleny pouze suroviny dovezené bezcelně. Prostory skladu, který je celním skladem a celním skladem pro provádění zpracovatelských operací, nebyly v samostatném prostoru se zvláštním vchodem nebo východem oddělenými od veřejných prostor a neměly žádný jiný vchod nebo východ, jak stanoví výše zmíněný § 349. Tvrzení strany, že celní sklad pro provádění zpracovatelských operací zahrnuje celý její výrobní závod, se kromě analýzy znění § 349 nezakládalo na ověřitelných důkazech (např. výslovné povolení s ohledem na plochu celního skladu pro provádění zpracovatelských operací). Příslušné tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(49)
Pákistánská vláda provedla s ohledem na tento program nedávno administrativní změny. V právních předpisech zavedla podrobnější definici celního skladu pro provádění zpracovatelských operací a podnikla kroky ke zvýšení kontroly nad programem ze strany příslušného orgánu.
(50)
Co se týká kontroly, kterou nad celním skladem pro provádění zpracovatelských operací vykonává příslušný orgán, zavedené změny se nezabývají nejkritičtějšími nedostatky systému, které byly při tomto šetření zjištěny, například i) nedostatečným vykazováním skutečné spotřeby dovezených surovin a ii) neexistencí ověřovacího systému, který se zaměřuje spíše na skutečné výsledky než na historicky stanovené normy. Jelikož zavedení případné změny s ohledem na tento program musí být náležitě ověřeno (zjištěné problémy poukazují rovněž na řízení programu), bude zapotřebí určitý čas, než bude možno přijmout konečné rozhodnutí ohledně provedených změn programu a způsobu, jakým orgány tyto změny zavedly a zajistily řádně řízený ověřovací systém.
(51)
Pákistánská vláda projevila rovněž ochotu poskytnout Komisi závazek ohledně konkrétního uplatňování pravidel vztahujících se na celní sklad pro provádění zpracovatelských operací. Bylo navrženo, aby tento závazek měl podobu předkládání důkazů, že spolupracující vyvážející výrobce dodržuje nová pravidla (např. změny prostor, revize poměrů vstupů a výstupů, vrácení cel), poskytování pravidelných zpráv a umožnění inspekcí na místě ze strany Komise.
(52)
Pokud jde o výše uvedené skutečnosti, podotýká se, že tímto návrhem závazku pákistánská vláda nepřímo potvrzuje všechny nedostatky, které byly s ohledem na tento program vyzdviženy v prozatímním nařízení. Jak bylo mimoto zmíněno ve výše uvedeném 50. bodě odůvodnění, nelze přijmout závazek vztahující se na řízení programu na základě důkazů, které budou k dispozici teprve v budoucnu. Takovýto závazek není ani praktický, jelikož by nezbytné sledování vyžadovalo pravidelné opakování významných částí šetření. V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že pákistánská vláda a/nebo spolupracující výrobce mohou požádat o prozatímní přezkum opatření, budou-li splněna příslušná ustanovení článku 19 základního nařízení.
(53)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 60. až 80. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 44. až 52. bodě odůvodnění.
II) Dovoz strojů a zařízení do celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
(54)
S ohledem na tento program obě strany tvrdily, že úrokovou sazbou použitou k výpočtu rozpětí subvence musí být úroková sazba, která byla pro dotčeného vývozce dostupná v průběhu období šetření. Strany dále uvedly, že vzhledem k tomu, že stroje a zařízení byly použity při výrobě PET určené na vývoz i pro prodej na domácím trhu, mělo by být rozpětí subvence stanoveno na základě celkového obratu vyvážejícího výrobce.
(55)
V reakci na tato tvrzení je nutno uvést, že úrokovou sazbou, která byla použita při výpočtu, je komerční úroková sazba platná v Pákistánu v období šetření, která byla získána z internetových stránek pákistánské státní banky. Tato úroková sazba představuje běžnou sazbu u úvěrů, která převládala na trhu. Pokud jde o jmenovatele ve výpočtu subvence, je třeba připomenout, že podmínkou pro využití programu je instalace dovezených strojů v celním skladu pro provádění zpracovatelských operací, což je systém bezcelního dovozu surovin použitých pouze pro následný vývoz výroby v rámci celního skladu pro provádění zpracovatelských operací. Výši subvence (čitatel) bylo proto nutno přepočítat na celkový vývozní obrat v průběhu období šetření, jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti. Všechna výše uvedená tvrzení musela být proto zamítnuta.
(56)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 81. až 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
III) Celní ochrana při nákupech přečištěné kyseliny tereftalové PTA na domácím trhu
(57)
Pákistánská vláda tvrdila, že cena PTA vyráběné v místě není oproti mezinárodní ceně snížena o 7,5 % a že náhrada není poskytována pouze s ohledem na PTA vyrobenou v tuzemsku, nýbrž rovněž dovezenou PTA. Spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že program povoluje náhradu cla u PTA pořízené v místě i dovezené PTA, a program tudíž nezvýhodňuje nákupy PTA vyrobené v tuzemsku. Uvádělo se rovněž, že právní předpisy neomezují přístup k tomuto programu.
(58)
Výše uvedená tvrzení bylo nutno zamítnout. V tomto ohledu se podotýká, že tento program poskytuje finanční příspěvek ve formě přímého převodu peněžních prostředků, který představuje pro společnost příjemce jednoznačnou výhodu. Z analýzy informací, které poskytla pákistánská vláda, je zřejmé, že způsobilá společnost může: i) pořizovat PTA na domácím trhu a obdržet vyrovnávací podporu s ohledem na část odpovídající 7,5 % ceny uhrazené za nákupy PTA vyrobené v místě nebo ii) dovážet PTA a získat náhradu ve výši platného cla (7,5 %) zaplaceného z dovozu PTA. Posledně uvedená možnost však není přípustná, pokud způsobilá společnost využívá u dovozu PTA systém vrácení cla (např. celní sklad pro provádění zpracovatelských operací). Z výše uvedených skutečností je zřejmé, že spolupracující vyvážející výrobce byl podle práva nucen používat tento program pouze u nákupů PTA vyrobené v tuzemsku, jelikož u dovezené PTA současně využíval program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací.
Mimoto je zjevné, že i v případech, kdy jedna způsobilá společnost využívá obě dostupné možnosti programu (tj. upustí od možnosti využívat systém vrácení cla v rámci celního skladu pro provádění zpracovatelských operací), je zřejmé, že náhrady, které podle očekávání obdrží, budou jiné než v případě, je-li sazba vypočítána na základě plné domácí fakturované ceny, jelikož v druhém případě je vypočítána na základě hodnoty uvedené v celním prohlášení, která není nutně plnou fakturovanou cenou. Nebyly předloženy žádné ověřitelné důkazy, které by mohly výše uvedené závěry zpochybnit. Co se týká tvrzení, že přístup k programu není omezen, šetřením bylo zjištěno, že v příslušných právních předpisech jsou jednoznačně uvedena jména způsobilých stran. PTA vyrobená v tuzemsku každopádně nepodléhá clu, a proto „náhrada“ ve výši 7,5 % představuje přímý převod peněžních prostředků nebo čistou dotaci. Jediným způsobem, jak může výrobce PET tuto subvenci, tj. dotaci, získat, je nákup PTA vyrobené v tuzemsku. Na druhou stranu představuje „náhrada“ cla z dovezené PTA osvobození od platby, která by byla normálně splatná, nikoli přímý převod peněžních prostředků; tyto dvě situace proto nejsou rovnocenné.
(59)
Program tudíž prostřednictvím přímého převodu peněžních prostředků poskytuje jednoznačnou výhodu domácímu kupci, tj. výrobci PET, a je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, jelikož subvence závisí na přednostním použití domácího výrobku před dováženým, poněvadž způsobilé pro přímou dotaci jsou pouze domácí výrobky. Tuto subvenci lze mimoto považovat za specifickou rovněž ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení, jelikož samotné právní předpisy výslovně omezují přístup k tomuto programu na určité podniky, které patří do odvětví výroby polyesterů.
(60)
Co se týká tohoto programu, pákistánská vláda spolu se svými připomínkami k prozatímnímu nařízení předložila nařízení vlády vydané dne 28. června 2010, v němž se uvádí, že celní předpisy č. 1045(I)/2008 byly s účinkem ode dne 1. července 2010 zrušeny. Pákistánská vláda uvedla, že tento vývoj zajistí, že v případě PTA pořízené v tuzemsku nebo dovezené PTA nejsou a nebudou pro uživatele PTA povoleny žádné náhrady.
(61)
Podle novinového výstřižku, který ve stejné záležitosti předložil spolupracující vyvážející výrobce, se mimoto zdá, že se pákistánská vláda rozhodla zrušit předpis týkající se tohoto programu, aby Pákistán v tomto ohledu splňoval mezinárodní normy. Spolupracující vyvážející výrobce doložil informace, které poskytla pákistánská vláda, údaji, které potvrzují, že ode dne 1. července 2010 již při nákupech PTA vyrobené v tuzemsku nelze příslušnou dotaci obdržet. V této souvislosti se připomíná, že v souladu s článkem 15 základního nařízení se opatření neuloží, pokud subvence skončí nebo se prokáže, že subvence již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. Z výše uvedených informací je zřejmé, že Pákistán v podstatě uznává, že body vyzdvižené v prozatímním nařízení s ohledem na tento program vyžadovaly z jeho strany nápravná opatření, že pákistánská vláda program ukončila a že spolupracujícímu vyvážejícímu výrobci již nejsou v souvislosti s tímto programem poskytovány žádné výhody. Za těchto okolností se má za to, že podmínky stanovené v článku 15 základního nařízení jsou splněny, a na dotyčný program by se proto neměla vyrovnávací opatření vztahovat.
(62)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 93. až 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 58. až 61. bodě odůvodnění.
IV) Program konečné daně
(63)
Obě strany tvrdily, že tento program představuje jiný systém zdanění a neměla by se na něj vztahovat vyrovnávací opatření, jelikož Pákistán má s ohledem na zdanění svrchovaná práva a může používat systém zdanění, jaký chce. Rovněž bylo uvedeno, že program konečné daně neznamená finanční příspěvek pro žádnou společnost a představuje obecné pravidlo zdanění v Pákistánu (srážková daň ve výši 1 % v době realizace devizových příjmů), které v porovnání s běžným daňovým režimem, jenž stanoví 35 % daň z domácího příjmu, funguje podle jiného konceptu a na jiném základě. Podle těchto stran nelze určit, který z těchto dvou systémů je výhodnější, a program konečné daně nemá tudíž za následek ušlé vládní příjmy či nevybrání vládních příjmů, které by byly jinak splatné.
(64)
Co se týká těchto tvrzení, je třeba uvést, že není zpochybněna svrchovanost Pákistánu, nýbrž údajné subvence poskytované určitým vyvážejícím výrobcům. Mimoto je nutno připomenout, že zisky z vývozu jsou zdaněny jinak než zisky dosažené z domácího prodeje. Pokud tento daňový režim vede k tomu, že zisky z vývozu jsou zdaněny nižší sazbou než zisky dosažené z domácího prodeje, je nutno tento program považovat za subvenci ve formě ušlých vládních příjmů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, která poskytuje společnosti příjemce výhodu. Jedná se rovněž o specifickou subvenci ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a), jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti.
(65)
Spolupracující vyvážející výrobce mimoto poskytl pro rok 2008 a 2009 soubor výpočtů v Excelu a oznámení o vyměření daně a inkasní příkaz vydané zástupcem zmocněnce pro daň z příjmu, které revidovaly soubor údajů v přiznání k dani z příjmu společnosti za rok 2008. Pákistánská vláda tvrzení spolupracujícího vyvážejícího výrobce dosvědčila a uvedla, že poskytnuté výpočty prokazují, že spolupracující vyvážející výrobce zaplatil na základě programu konečné daně vyšší daň v porovnání s daní, kterou by platil v případě použití běžného daňového režimu.
(66)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Za prvé, poskytnuté výpočty nejsou součástí přiznání k dani z příjmu společnosti ani žádného jiného oficiálního dokumentu finančního úřadu. Nejsou proto k dispozici žádné ověřitelné důkazy, že přesně popisují závazky spolupracujícího vyvážejícího výrobce s ohledem na daň z příjmu.
(67)
Za druhé, analýza předložených oficiálních daňových dokladů (oznámení o vyměření daně a inkasní příkaz) nijak nepotvrzují tvrzení předložená stranami ohledně výše daně splatné na základě jednotlivých daňových režimů.
(68)
Pokud jde o předloženou dokumentaci vztahující se k roku 2008, strany neprokázaly, jak se mohou uvedené částky přesně shodovat s přiznáním k dani z příjmu společnosti za rok 2008 a oběma doklady, které následně vydaly příslušné finanční úřady. Zdá se, že posledně uvedené doklady potvrzují, že společnost musí zaplatit částku daně z příjmu z domácího prodeje. Z předložených informací však není vůbec jasné, zda tato částka daně (či jakákoli jiná částka daně) byla skutečně zaplacena, nebo zda společnost podala proti výše uvedenému oznámení o vyměření daně opravný prostředek. Není rovněž zřejmé, jak se částky uvedené ve výpočtech v Excelu mohou shodovat s přiznáním k dani z příjmu společnosti nebo inkasním příkazem finančního úřadu. Každopádně i v případě, pokud by se uznalo, že částka uvedená v oznámení o vyměření daně byla zaplacena, nemění to závěr, že spolupracující vyvážející výrobce zaplatil nižší daň, než jakou by musel zaplatit v případě, že by se na příjem plynoucí z vývozu vztahovala 35 % sazba daně.
(69)
S ohledem na předloženou dokumentaci týkající se roku 2009 se podotýká, že strany neposkytly přiznání k dani z příjmu spolupracujícího vyvážejícího výrobce za rok 2009. Místo předložení oficiálních daňových přiznání byl jako důkaz poskytnut výpočet v Excelu. Takovýto druh informací je jednoznačně neověřitelný a nemůže doložit tvrzení ohledně vývoje daně z příjmu po skončení období šetření. V této souvislosti je třeba zdůraznit, že pákistánská vláda a/nebo spolupracující vyvážející výrobce mohou požádat o prozatímní přezkum opatření, budou-li splněna příslušná ustanovení článku 19 základního nařízení.
(70)
Při výpočtu výše subvence na základě programu konečné daně však byla zjištěna administrativní chyba s ohledem na příjem spolupracujícího vyvážejícího vývozce plynoucí z vývozu, jak byl uveden v přiznání k dani z příjmu společnosti za rok 2008. To bylo odpovídajícím způsobem opraveno. Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program v průběhu období šetření u vyvážejícího výrobce činí 1,97 % (namísto 1,95 %).
(71)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 106. až 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 70. bodě odůvodnění.
V) Program dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou
(72)
Obě strany uvedly, že úrokovou sazbou použitou k výpočtu rozpětí subvence u tohoto programu financování musí být úroková sazba, která byla dostupná v době, kdy vyvážející výrobce sjednával financování s pevnou sazbou, a to sazba v letech 2004-2005. Jmenovatelem použitým při výpočtu prozatímního rozpětí subvence by měl být celkový obrat společnosti namísto celkového vývozního obratu, jelikož se výrobní zařízení, která jsou financována na základě programu dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou, využívají při výrobě domácích i vyvážených výrobků.
(73)
Tato tvrzení musela být zamítnuta. Především je třeba objasnit, že sazbou použitou ve výpočtu je komerční úroková sazba převládající v Pákistánu v období šetření, která byla získána z internetových stránek pákistánské státní banky. Financování, jež bylo dohodnuto v letech 2004/2005, bylo dotčeným vývozcem čerpáno ve splátkách. Při výpočtu výše subvence byla použita částka úvěru vyčerpaná během období šetření, jak byla nahlášena spolupracujícím vyvážejícím výrobcem. Při posuzování výhody, které určitá strana využila v průběhu konkrétního období šetření, se obvykle použitelná sazba u obchodních úvěrů převládající na trhu v průběhu období šetření srovná se sazbou čerpaného úvěru spláceného během období šetření, což bylo provedeno i v tomto případě. Co se týká jmenovatele při výpočtu subvence, je nutno připomenout, že podmínkou pro využití programu je to, že společnost musí přímo či nepřímo vyvézt nejméně 50 % svého ročního objemu výroby. Výši subvence (čitatel) bylo tudíž nutno přepočítat na vývozní obrat dotčeného výrobku v průběhu období šetření, jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti.
(74)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 117. až 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
VI) Program pákistánské státní banky pro financování vývozu
(75)
Pákistánská vláda uvedla, že odvětví výroby PET bylo z tohoto programu vyloučeno rozhodnutím, které pákistánská státní banka přijala dne 28. června 2010. Uvádělo se tudíž, že tento program je v souladu s ustanoveními článku 15 základního nařízení a že by Komise neměla program napadnout, jelikož je prokázáno, že subvence skončila. K této záležitosti spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že podle oběžníku pákistánské státní banky č. 09 ze dne 28. června 2010 společnost splatila veškeré částky obdržené v rámci programu pákistánské státní banky pro financování vývozu a ke dni 30. června 2010 neexistuje s ohledem na tento program žádná splatná částka.
(76)
Pokud jde o toto tvrzení, připomíná se, že v článku 15 základního nařízení je uvedeno, že žádná opatření se nepřijmou, pokud subvence skončí nebo se prokáže, že subvence již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. S ohledem na poskytnutou dokumentaci ohledně programu pákistánské státní banky pro financování vývozu se podotýká, že se v rozhodnutí státní pákistánské banky skutečně uvádí, že banky nesmí na základě tohoto programu povolit finanční facility pro PET. V příslušném textu se rovněž uvádí, že stávající finanční facility poskytnuté vývozcům zůstanou platné až do dne splatnosti příslušných úvěrů, přičemž se při výpůjčkách společností v období 2009-2010 a u nároků do roku 2011 vezme v úvahu vývozní výkonnost společností.
S ohledem na tyto body pákistánská vláda poskytnutím potřebné dokumentace objasnila, že společnosti, které na základě tohoto programu nemají v pákistánském účetním roce 2009-2010 (tj. do 30. června 2010) krátkodobé úvěry, nemají v přechodném období do roku 2011 nárok na jakékoli výhody. Pokud jde o tvrzení, že spolupracující vyvážející výrobce nemá na základě programu pákistánské státní banky pro financování vývozu žádné splatné částky, uvádí se, že toto tvrzení bylo doloženo souborem důkazů, které poskytly příslušné banky, a potvrzeno autorizovaným účetním společnosti. S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že strany mohly prokázat, že program pákistánské státní banky pro financování vývozu již neposkytuje dotyčnému vývozci žádnou výhodu. Jsou tudíž splněny podmínky stanovené v článku 15 základního nařízení a předložená tvrzení se považovala za oprávněná. Byl proto vyvozen závěr, že by se na tento program neměla vyrovnávací opatření vztahovat.
(77)
Spolupracující vyvážející výrobce rovněž uvedl, že úrokovou sazbou použitou k výpočtu rozpětí subvence musí být krátkodobá úroková sazba, která byla pro společnost dostupná v průběhu období šetření. Rovněž se uvádělo, že získané finanční prostředky jsou používány k uspokojení celkových potřeb v oblasti financování krátkodobých aktiv společnosti s ohledem na domácí prodej i vývoz, a tudíž by jmenovatelem ve výpočtu rozpětí subvence měl být celkový obrat společnosti.
(78)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Připomíná se, že sazbou použitou ve výpočtu je komerční úroková sazba platná v Pákistánu v období šetření, která byla získána z internetových stránek pákistánské státní banky. Tato sazba představuje běžnou sazbu u úvěrů převládající na trhu. S ohledem na jmenovatele ve výpočtu subvence se uvádí, že podmínkou pro využití programu je uskutečnění zvláštních vývozních transakcí nebo celková vývozní výkonnost. Výši subvence (čitatel) bylo proto nutno přepočítat na celkový vývozní obrat v průběhu období šetření, jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti.
(79)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 134. až 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 75. až 78. bodě odůvodnění.
VII) Financování podle devizového oběžníku pákistánské státní banky č. 25 (F.E. Circular No. 25)
(80)
Obě strany uvedly, že v tomto programu se nejedná o žádný zásah ze strany pákistánské státní banky, že obchodní banky poskytují financování v cizí měně bez zvýhodněných úrokových sazeb a že program nezávisí na vývozní výkonnosti, jelikož jej mohou využít vývozci i dovozci.
(81)
Předložená tvrzení byla analyzována na základě příslušných právních předpisů a provádění programu v praxi a bylo zjištěno, že jsou oprávněná. Byl proto vyvozen závěr, že by se na tento program neměla vyrovnávací opatření vztahovat. Jelikož se na program financování podle devizového oběžníku pákistánské státní banky č. 25 nebudou vztahovat vyrovnávací opatření, není nutné reagovat na příslušné připomínky k poskytnutí informací.
3.2.3. Výše napadnutelných subvencí
(82)
S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem činí konečná výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, u jediného spolupracujícího pákistánského vyvážejícího výrobce 5,15 %.
3.3. Spojené arabské emiráty (SAE)
3.3.1. Úvod
(83)
Vláda SAE a spolupracující vyvážející výrobce podali připomínky k níže uvedeným programům, které byly v prozatímním nařízení napadnuty:
I)
federální zákon č. 1 z roku 1979
II)
zóna volného obchodu (ZVO).
3.3.2. Zvláštní programy
I) Federální zákon č. 1 z roku 1979
(84)
Vláda SAE uvedla, že program podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 je obecně a horizontálně dostupný všem výrobním odvětvím a podnikům v SAE a přístup je udělován bez jakýchkoli výjimek. Spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že licence vydané na základě federálního zákona č. 1 z roku 1979 je podmínkou pro to, aby společnost mohla existovat a působit v SAE.
(85)
Pokud jde o výše uvedená tvrzení, podotýká se, že šetřením bylo zjištěno, že průmyslové podniky v SAE mohou působit na základě různých druhů licencí. Kromě licence udělované podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 může průmyslový podnik působit na základě licence vydané regionálními orgány v emirátu, v němž je usazen. Tak tomu bylo v případě spolupracujícího vyvážejícího výrobce, jenž je držitelem licence, kterou vydala vláda emirátu Ras al Khaimah. Průmyslový podnik může mimoto působit v rámci zóny volného obchodu, přičemž v tomto případě se licence podle výše uvedeného zákona nevyžaduje. Nelze proto tvrdit, že všechny průmyslové podniky v SAE působí podle federálního zákona č. 1 z roku 1979. Nebylo tudíž prokázáno, že zařazení do programu je automatické, a příslušné tvrzení muselo být zamítnuto.
(86)
Obě strany tvrdily, že požadavky stanovené v zákoně jsou pouze nezbytnými předpoklady pro to, aby mohl v zemi působit jakýkoli průmyslový projekt, a nikoli aby dosáhl osvobození od cla, a tudíž analýza Komise v prozatímním nařízení týkající se §§ 12, 13 a 21 federálního zákona č. 1 je chybná. Vláda SAE rovněž uvedla, že pokud jde o § 13, výraz „posoudit“ nemá v arabské verzi zákona závazný význam. Vláda SAE rovněž uvedla, že §§ 11 a 12 výše uvedeného zákona nebyly v praxi nikdy použity, jelikož technický výbor, který odpovídá za doporučování žádostí ministru, nebyl zřízen. Rovněž bylo uvedeno, že úloha odboru ministerstva pro průmyslový rozvoj je stanovena v příručce pro uživatele elektronického průmyslového systému, kterou vydalo ministerstvo, jak je uvedeno v 173. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(87)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Podotýká se, že §§ 13 a 21 zákona jsou součástí postupného procesu, který se předpokládá v analýze pro průmyslovou licenci podle federálního zákona č. 1 z roku 1979. S ohledem na §§ 11 a 12 se uvádí, že tyto články stanoví úlohu a povinnosti různých státních subjektů vydávajících průmyslovou licenci podle federálního zákona č. 1 z roku 1979. Skutečnost, že určitý subjekt nebyl zřízen, ačkoliv je stanoven v zákoně a je odpovědný za: i) posuzování informací předaných odborem pro průmyslový rozvoj a ii) vydávání doporučení ministrovi ohledně schválení či zamítnutí žádostí, potvrzuje, že právní předpisy, podle nichž orgán, který poskytuje subvenci, působí, nejsou v praxi dodržovány, a tudíž neexistuje právní jistota ohledně způsobu, jakým je subvence udělována. Tvrzení vlády SAE ohledně technického výboru je mimoto v rozporu s předchozími tvrzeními, podle nichž ministr tento výbor požádal, aby se vyjádřil k případné revizi zákona. Co se týká definice slova „posoudit“ v § 13 federálního zákona, podotýká se, že anglická verze je zněním, které v průběhu šetření poskytla vláda SAE. Po poskytnutí prozatímních informací mimoto vláda SAE uvedla, že v definicích mohou mezi anglickým a arabským zněním existovat rozdíly. Skutečnost, že obě verze textu vyvolávají pochybnosti s ohledem na určité části kritérií způsobilosti, je opět jasným signálem, že neexistuje právní jistota, co se týká kritérií a podmínek, které upravují způsobilost subvence. Pokud jde o úlohu odboru pro průmyslový rozvoj, podotýká se, že nebyly předloženy žádné nové informace, které by mohly zjištění šetření zpochybnit.
(88)
Vláda SAE uvedla, že její průmyslové statistiky prokazují, že podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 je zaevidováno více než 4 000 průmyslových podniků. Obě strany uvedly, že Komise neposkytla skutečné důkazy, že orgány SAE mají při schvalování nebo zamítání žádostí o účast v programu volnost rozhodování.
(89)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Podotýká se, že šetřením bylo zjištěno, že udělení průmyslové licence podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 není automatické a že pravidla, jimiž se řídí proces výběru příjemců, nejsou objektivní. Vzhledem ke skutečnosti, že bylo zjištěno, že program je specifický v souladu s ustanoveními čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) základního nařízení, bylo na vládě SAE, aby podle ustanovení čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení prokázala své tvrzení, že byly schváleny žádosti všech stran, které od přijetí federálního zákona č. 1 z roku 1979 podaly žádost o průmyslovou licenci podle tohoto zákona. Žádné takovéto ověřitelné informace nebyly poskytnuty.
(90)
Obě strany tvrdily, že osvobození výroby od cla mohou získat všechny průmyslové podniky v SAE. Spolupracující vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že přezkum obchodní politiky WTO týkající se SAE, který byl zveřejněn v roce 2006, analyzoval federální zákon č. 1 z roku 1979 a zjistil, že osvobození od cla je přiznáváno všem průmyslovým podnikům. Bylo rovněž uvedeno, že systém je kontrolován, jelikož průmyslové licence jsou každý rok obnovovány, společnosti, jichž se program týká, podávají zprávy o bezcelně dovezených materiálech a orgány zamítají bezcelní dovoz, pokud vstupy nesouvisí s výrobou.
(91)
Tato tvrzení musela být zamítnuta. Je třeba uvést, že osvobození od cla je přiznáno společnostem, které využívají program podle federálního zákona č. 1 z roku 1979, a běžná celní sazba není v případě surovin nulová. Spolupracující vyvážející výrobce neprokázal, že obecné tvrzení v dokumentu o přezkumu obchodní politiky WTO je přesnější než podrobná analýza založená na inspekci na místě, která byla v prozatímním nařízení uvedena výslovně v souvislosti se způsobilostí a uplatňováním federálního zákona č. 1 z roku 1979 v praxi. Co je důležitější, šetřením bylo zjištěno, že orgány jednají při řízení bezcelního dovozu materiálů na základě programu diskriminačním způsobem. Jelikož neexistují žádná pravidla, na jejichž základě jsou žádosti o bezcelní dovoz schvalovány či zamítány, a vzhledem k neexistenci účinného ověřovacího systému s ohledem na řízení programu není jasné, proč je v určitém okamžiku jedné straně povolen bezcelní dovoz, zatímco k jinému dni může být bezcelní dovoz zamítnut. Tak tomu skutečně bylo v případě spolupracujícího vyvážejícího výrobce, od něhož se občas vyžadovalo uhrazení cla bez jakéhokoliv odůvodnění ze strany orgánu, který poskytuje subvenci. Obě strany proto nepředložily žádné důkazy, které by doložily jejich tvrzení ohledně řízení programu a přidělování bezcelního dovozu.
(92)
Bylo rovněž uvedeno, že se program řídí objektivními kritérii, a to požadavkem, aby se osvobození od cla mohlo týkat pouze dovezených výrobků, které jsou použity při výrobě průmyslového podniku. Toto tvrzení muselo být zamítnuto, jelikož (jak bylo vysvětleno ve výše uvedeném 89. a 91. bodě odůvodnění) existence takovýchto objektivních kritérií nebyla prokázána.
(93)
Vláda SAE uvedla, že federální zákon č. 1 z roku 1979 je v současnosti revidován a že tato informace byla sdělena Komisi. Uvádělo se rovněž, že Komise nevzala informace a dokumenty předložené vládou SAE v úvahu a že nepředložila tvrzení a skutečné důkazy ohledně skutkových a právních okolností, které vedly k jejím závěrům.
(94)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se podotýká, že Komise pečlivě vyhodnotila a analyzovala veškeré informace, které strany poskytly. S ohledem na revizi federálního zákona č. 1 z roku 1979 je třeba uvést, že znění, které poskytla vláda SAE, je interní předlohou dokumentu ministerstva financí a průmyslu. Jako takový nemá tento dokument žádnou právní hodnotu. Orgán provádějící šetření je povinen analyzovat platné právní předpisy a způsob, jakým jsou uplatňovány, a nikoli nezávaznou předlohu, která nebyla schválena správními a legislativními orgány SAE a nebyla uzákoněna. Co je důležitější, skutečnost, že vláda SAE v současnosti pracuje na možné revizi federálního zákona č. 1 z roku 1979, potvrzuje, že si orgány uvědomily, že je nutno (jak uvedla vláda SAE) odstranit případný nesoulad s Dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních.
(95)
Na základě výše uvedených skutečností se potvrzují zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v166. až 183. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
II) Zóna volného obchodu (dále jen „ZVO“)
(96)
Obě strany uvedly, že bezcelní dovoz investičních prostředků je povolen všem podnikům v SAE.
(97)
V této souvislosti se uvádí, že šetřením bylo zjištěno, že společnosti usazené v ZVO mohou bezcelně dovážet investiční prostředky. Skutečnost, že jedna strana může získat stejnou výhodu použitím jiného programu (a to federálního zákona č. 1 z roku 1979), neznamená, že se dotyčná subvence nepovažuje za napadnutelnou. Strany nebyly schopny poskytnout jakékoli věcné důkazy, aby vyvrátily zjištění šetření týkající se ZVO. S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem bylo nutno předložené tvrzení zamítnout.
(98)
Na základě výše uvedených skutečností se potvrzují zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 184. až 199. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.3.3. Výše napadnutelných subvencí
(99)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem činí konečná výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, u jediného spolupracujícího vyvážejícího výrobce ve Spojených arabských emirátech 5,13 %.
3.4. Připomínky k poskytnutí konečných informací
(100)
Připomíná se, že po poskytnutí konečných informací měly všechny zúčastněné strany možnost se vyjádřit a uvést svá stanoviska. Jejich připomínky byly zváženy a případně vzaty v úvahu, tyto připomínky však nebyly takové povahy, aby změnily výše uvedené závěry.
(101)
Íránský spolupracující vyvážející výrobce předložil opět svou analýzu skutečností daného případu, neposkytl však žádné nové přesvědčivé důkazy, které by zpochybnily zjištění šetření.
(102)
Pákistánská vláda vyslovila nespokojenost se zamítnutím jejího závazku s ohledem na program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací a zopakovala připomínky týkající se programu dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou a programu konečné daně. Předložila rovněž nové rozhodnutí federálního finančního úřadu vydané dne 27. července 2010, v němž je stanoveno clo z dovozu PTA (suroviny používané při výrobě PET) ve výši 3 %, a tvrdila, že orgány jsou podle právních předpisů povinny přepočítat rozpětí subvence zjištěné u programu celního skladu pro provádění zpracovatelských operací. To bylo nutno zamítnout, jelikož neexistují žádné známky toho, že subvence nebude existovat i nadále. Pákistánská vláda tvrdí, že se subvence snížila. Podle pravidel programu celního skladu pro provádění zpracovatelských operací však lze vstupní materiály použít přinejmenším dva roky po dovozu. Jinými slovy, materiál, který byl dovezen do července 2010 (kdy celní sazba činila 7,5 %), lze použít až do července 2012. Orgány stanovily výši subvence na základě údajů týkajících se období šetření a v souladu s pravidly programu může dopad předchozí celní sazby přetrvávat až do roku 2012. V době konečného uložení cla tudíž jednoznačně existovalo subvencování. Clo je mimoto pouze jedním prvkem v souboru údajů, a (jak bylo prokázáno výše v 43. až 53. bodě odůvodnění) pokud by byla celní sazba nižší, mohl se zvýšit objem dovozu.
(103)
Pákistánský spolupracující vyvážející výrobce nesouhlasil s analýzou týkající se programu konečné daně, poskytnuté prvky však nemohly zjištění šetření změnit. Uvedl rovněž, že existují ověřitelné důkazy, které přesně dokládají jeho závazky v souvislosti s daní z příjmu, a předložil soubor dokladů s cílem prokázat, že zjištění Komise nejsou správná. V této souvislosti se podotýká, že poskytnuté informace nejsou přesvědčivé a nelze je ověřit, takže je nebylo možno vzít v úvahu.
(104)
Vláda SAE předložila opět svou analýzu skutečností daného případu a tvrdila, že orgány založily svá zjištění na nejasném výkladu federálního zákona č. 1 z roku 1979 a nepředložila skutečné důkazy. V této souvislosti se připomíná, že specifičnost byla zjištěna v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) základního nařízení, že orgány provedly výklad federálního zákona č. 1 z roku 1979 na základě předložených informací, důkazů a údajů a že nebyly zjištěny žádné přesvědčivé důkazy, které by mohly zjištění šetření změnit. Vláda SAE uvedla, že proces změn federálního zákona č. 1 z roku 1979 pokročil a dospěl ke konečným krokům pro jeho vyhlášení. V tomto ohledu se podotýká, že Komise vítá úsilí, které SAE vynaložila na změnu svých příslušných právních předpisů, výše uvedený vývoj však nemá žádný dopad na zjištění šetření, jelikož pro ukončení procesu změn a přijetí nového zákona neexistuje žádný jednoznačný harmonogram.
(105)
Spolupracující vyvážející výrobce v SAE zopakoval svá tvrzení ohledně federálního zákona č. 1 z roku 1979. Uvedl rovněž, že se ve výpočtu rozpětí subvence vyskytují chyby. Tvrdil, že se společnost po poskytnutí konečných informací dověděla, že pořízení surovin ze Saudské Arábie nepodléhá clu, jelikož SAE a Saudská Arábie jsou součástí celní unie Rady pro spolupráci v Zálivu, a poskytl soubor dokumentů souvisejících s jeho tvrzeními. V této souvislosti se uvádí, že tato stanoviska jsou součástí zcela nového souboru informací, které měly být předloženy již v odpovědi na dotazník nebo nejpozději při inspekci, aby Komise mohla ověřit pravdivost těchto tvrzení. Poskytnuté údaje proto nelze v této pozdní fázi šetření ověřit. Neexistují rovněž žádné přesvědčivé důkazy, které by tato tvrzení potvrdily. Dále se uvádělo, že výhodu je nutno vypočítat na základě surovin, které byly spotřebovány v období šetření, a nikoli na základě pořízených surovin. V tomto ohledu se uvádí, že rozdělení na spotřebované a pořízené suroviny je irelevantní, jelikož napadnutou částkou je celková částka, kterou lze přičíst období šetření, jak je vysvětleno výše v 84. až 95. bodě odůvodnění.
4. ÚJMA
4.1. Výroba v Unii, výrobní odvětví Unie a spotřeba Unie
(106)
S ohledem na výrobu v Unii, výrobní odvětví Unie a spotřebu v Unii nebyly obdrženy žádné připomínky. Potvrzuje se proto 201. až 206. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2. Dovoz z dotčených zemí
(107)
S ohledem na kumulativní posouzení účinků dotčeného dovozu, objem dovozu z dotčených zemí a jejich příslušný podíl na trhu nebyly obdrženy žádné připomínky. Potvrzuje se proto 207. až 213. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(108)
Vzhledem ke skutečnosti, že (jak bylo zmíněno ve výše uvedeném 20. bodě odůvodnění) bylo rozhodnuto rozdělit výrobek, jehož se šetření týká, na několik druhů výrobku, byl proveden nový výpočet cenového podbízení, který zohledňuje tuto změnu.
(109)
Za účelem analýzy cenového podbízení byly u každého druhu výrobku vážené průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie pro odběratele, kteří nejsou ve spojení, na trhu Unie, upravené na úroveň cen ze závodu, srovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami dovozu z dotčených zemí prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovenými na základě cen CIF s příslušnou úpravou o náklady po dovozu a rozdíly v úrovni obchodu.
(110)
Ze srovnání vyplynulo, že v průběhu období šetření byla cena dovozu subvencovaných výrobků pocházejících ze SAE, které byly prodávány v Unii, nižší než ceny výrobního odvětví Unie o 3,2 %. Cena dovozu subvencovaných výrobků pocházejících z Íránu, které byly prodávány v Unii, byla nižší než ceny výrobního odvětví Unie o 3,0 %. Cena dovozu subvencovaných výrobků pocházejících z Pákistánu, které byly prodávány v Unii, byla nižší než ceny výrobního odvětví Unie o 0,5 %. Vážené průměrné rozpětí cenového podbízení u dotčených zemí v průběhu období šetření činí 2,5 %.
(111)
Íránský vývozce uvedl, že jeho rozpětí újmy je nadhodnoceno, jelikož zjištěná vážená průměrná jednotková prodejní cena byla kvůli nesprávnému výpočtu výše úpravy s ohledem na obchodní úroveň podhodnocena. Vzhledem k tomuto tvrzení je nutno uvést, že částkou úpravy s ohledem na obchodní úroveň, která byla použita v prozatímním výpočtu, byla pevně stanovená částka za tunu, což je provize, kterou účtuje spolupracující zástupce pro dovoz a která představuje přibližně 1 % průměrné ceny CIF. Jelikož však nebylo navrženo žádné jiné vyčíslení úpravy o obchodní úroveň a ohledně této úpravy nebyly k dispozici žádné jiné informace, tvrzení bylo zamítnuto.
(112)
Stejná strana rovněž tvrdila, že se zdá, že 2 % sazba použitá u nákladů po dovozu je podhodnocená.
(113)
V tomto ohledu se znovu opakuje, že při tomto šetření nespolupracoval žádný dovozce a nebylo možné ověřit skutečné náklady po dovozu. Jelikož nebyly k dispozici žádné jiné údaje, byla použita stejná sazba jako v předchozím řízení.
4.3. Situace výrobního odvětví Unie
(114)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že újma neexistuje, jelikož vzorek nebyl vybrán správně, a proto výsledky nelze extrapolovat na celé výrobní odvětví Unie. Bylo uvedeno, že jelikož jedna společnost (která nebyla zařazena ve vzorku) uvedla, že využívá více než 100 % své kapacity, jednoznačně to naznačuje neexistenci újmy. Podotýká se, že předložené informace jsou výtahem podání této společnosti burzovním orgánům ve třetí zemi a nebyly ověřeny. Tyto informace nejsou rovněž v souladu s informacemi obsaženými ve spisu. Využití kapacity u jednoho výrobce v EU nemůže samo o sobě každopádně změnit zjištění týkající se újmy způsobené výrobcům v EU, kteří byli zařazeni do vzorku, a ostatním výrobcům v EU.
(115)
Jelikož nebyla vznesena žádná další tvrzení nebo připomínky, potvrzuje se 218. až 237. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.4. Závěr ohledně újmy
(116)
Jelikož nebyly vzneseny žádné konkrétní připomínky, potvrzuje se závěr ohledně újmy uvedený v 238. až 240. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
5.1. Účinek dovozu subvencovaných výrobků
(117)
Jelikož nebyly vzneseny žádné konkrétní připomínky, potvrzuje se 241. až 245. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2. Účinek ostatních činitelů
(118)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že zjištěná újma není zapříčiněna dovozem subvencovaných výrobků, nýbrž že nízké ceny PET v EU odrážejí celosvětový cyklus výrobního odvětví a že od září 2008 až do června 2009 ceny PET v EU sledovaly nízké ceny ropy. S ohledem na toto tvrzení se uznává, že ceny PET do jisté míry závisí na cenách ropy, jelikož ropné deriváty jsou při výrobě PET hlavní surovinou. Ceny ropy však nebyly během celého období šetření nízké, nýbrž kolísaly, počínaje velkým poklesem, po němž následovalo zotavení. Toto kolísání světových cen ropy nemůže vysvětlit, proč byl dovoz PET subvencovaný, a jeho ceny byly proto nižší než ceny výrobců v Unii. Právě toto cenové podbízení, které bylo možné kvůli obdrženým subvencím, stlačilo ceny výrobního odvětví Unie a nutilo výrobce v EU prodávat se ztrátou, aby nepřišli o své odběratele.
(119)
Íránský vývozce tvrdil, že od analýzy újmy nebyly náležitě odděleny finanční a technické problémy některých výrobců v EU a byly nesprávně přičteny íránskému dovozu, jelikož ten vstoupil na trh až po roce 2006. V této souvislosti se uvádí, že dovoz z Íránu existoval již v roce 2006 a 2007 v množství, které představovalo podíl na trhu nižší než 1 %. Od roku 2008 získal tento dovoz podíl na trhu přesahující 1 % a svými nízkými cenami přispěl ke stlačení cen v EU. V tomto případě byly mimoto splněny podmínky pro kumulativní posouzení a účinky dovozu subvencovaných výrobků ze všech dotčených zemí bylo možno posoudit kumulativně. Do vzorku byla zařazena pouze jedna ze společností zmíněných íránským vývozcem a technické problémy tohoto výrobce v EU, které trvaly od září do poloviny října 2008, neovlivnily významně celkový obraz o újmě.
(120)
Stejná strana zopakovala, že případná zjištěná újma je spojena s poklesem poptávky, zejména v průběhu období šetření, které se vyznačovalo světovou finanční a hospodářskou krizí. Tato strana však nevyvrátila tvrzení uvedená v 254. až 256. bodě odůvodnění prozatímního nařízení: že hospodářský pokles, který začal v posledním čtvrtletí 2008, nemohl nijak zmenšit účinky dovozu subvencovaných výrobků za nízké ceny na trh EU, které způsobily újmu, během celého posuzovaného období a že ačkoliv byla snižující se poptávka činitelem, který přispěl ke způsobené újmě, nenarušuje to příčinnou souvislost. Dále se uvádí, že tento dovoz subvencovaných výrobků v době klesající poptávky dokonce zvýšil svůj podíl na trhu, tj. ze 7,6 % na 10,2 %, a to na úkor výrobců v EU.
(121)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že případná újma byla zapříčiněna nedostatečnými investicemi výrobců PET v EU a jejich následnou nákladovou nevýhodou oproti vývozcům.
(122)
Uznává se, že odvětví výroby PET je kapitálově náročným odvětvím a že k zachování konkurenceschopnosti ve střednědobém až dlouhodobém horizontu je zapotřebí určitá úroveň investic. Připomíná se, že (jak je uvedeno v 237. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) některé společnosti zařazené do vzorku uskutečnily v roce 2006 a 2007 významné investice, v roce 2008 a v období šetření však byla úroveň investic jen minimální.
(123)
V této souvislosti se podotýká, že vzhledem k snižující se výrobě a míře využití kapacity v roce 2008 a v období šetření spolu s prudce klesajícím podílem výrobců v Unii na trhu by bylo nepřiměřené očekávat v témže období významné investice do nových kapacit.
(124)
Rovněž se znovu opakuje, že (jak je uvedeno v 233. a 234. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) během celého posuzovaného období byla finanční situace výrobců v Unii zařazených do vzorku velmi špatná a že mezi rokem 2006 a obdobím šetření tito výrobci utrpěli značné ztráty. V této situaci by opět nebylo přiměřené očekávat významné investice ze strany výrobců v Unii.
(125)
Vyvozuje se proto závěr, že omezené investice v roce 2008 a v období šetření nepřispěly podstatně k újmě, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, nýbrž byly spíše jejím důsledkem.
5.3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(126)
Jelikož ohledně příčinné souvislosti nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 246. až 264. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6. ZÁJEM UNIE
(127)
Po poskytnutí prozatímních informací se přihlásil značný počet zpracovatelů a/nebo plníren v EU a tvrdil, že analýza zájmu Unie nezohledňuje náležitě tvrzení velkého počtu spolupracujících uživatelů a že zjištění jsou v rozporu se současným hospodářským prostředím. Nebylo však poskytnuto žádné další odůvodnění nebo vysvětlení. Všechny společnosti požádaly o slyšení, ke slyšení se však skutečně dostavily pouze dvě společnosti z této skupiny uživatelů a jedno sdružení italských plníren. Podstatnější připomínky byly obdrženy od jednoho spolupracujícího zpracovatele v EU (ALPLA), skupiny zpracovatelů (Caiba SA, Coca-Cola group, Danone Waters, Logoplaste, MFS Commodities, PepsiCO, Novara International a Silico Polymers), spolupracujícího zástupce pro dovoz (GSI) a sdružení zpracovatelů plastů (EuPC). Všechny tyto strany vznesly proti uložení opatření důrazné námitky.
6.1. Zájem výrobního odvětví Unie a ostatních výrobců v Unii
(128)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobci v EU (nesprávně) používají nástroje na ochranu obchodu s cílem chránit trh Unie a stanovit v EU uměle vysoké ceny. Tyto strany poukazovaly na stávající antidumpingová a/nebo vyrovnávací opatření, která byla zavedena proti Indii, Indonésii, Jižní Koreji, Malajsii, Tchaj-wanu, Thajsku a Čínské lidové republice. Podotýká se však, že kterákoli společnost vyrábějící v EU má právo podat podnět a požadovat nápravná opatření, může-li prokázat existenci subvencování působícího újmu. Skutečnost, že v případě řady zemí bylo zjištěno subvencování a dumping, lze možná vysvětlit tím, že se poptávka po tomto výrobku od 90. let minulého století ohromně zvyšovala s dvoumístnými ročními tempy růstu. To po celém světě přilákalo značné investice a vedlo k celosvětové strukturální nadměrné nabídce PET. Uvádí se rovněž, že opatření proti řadě výše zmíněných zemí zavedly některé třetí země, což zdůrazňuje stávající strukturální problém.
(129)
Několik zúčastněných stran zopakovalo, že výrobci v Unii nejsou s to zvýšit v dlouhodobém horizontu svou výkonnost, jelikož se v ostatních třetích zemích brzy uskuteční nové investice, které sníží uměle vysoké ceny v EU.
(130)
Šetření prokázalo, že nová investice, která se teprve nedávno uskutečnila v Ománu, v roce 2009 značně zvýšila jeho objem dovozu, a nelze vyloučit, že to může výrobnímu odvětví Unie způsobit problémy v budoucnu. Jak však již bylo uvedeno v 270. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, nové investice, které mohou být uskutečněny a způsobit výrobnímu odvětví Unie újmu, nepředstavují pádný důvod pro odmítnutí legitimní ochrany v tomto řízení.
(131)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že růst cen PET v EU umožní zvýšit výkonnost pouze výrobcům v EU s investicemi ve třetích zemích, na něž se opatření nevztahují (Thajsko, USA, Rusko), nebo ostatním výrobcům PET ve třetích zemích (Jižní Korea). Tato strana tudíž tvrdila, že krátkodobé přínosy pro výrobce v EU budou jednoznačně vyváženy přesunem majetku na výrobce mimo EU.
(132)
V tomto ohledu se uvádí, že ve spisu neexistují žádné důkazy podporující tvrzení, že případné finanční výhody, jež mohou být přeneseny na výrobce ve třetích zemích, na něž se nevztahují opatření na ochranu obchodu, nebo na společnosti s nulovou sazbou cla, vyváží přínosy pro výrobní odvětví Unie.
(133)
Uvádělo se rovněž, že výrobci v Unii mohou zaměstnávat pouze přibližně 2 000 osob, zatímco zpracovatelé PET a plnírny, již by byli případným clem silně dotčeni, zaměstnávají přibližně 20 000 (zpracovatelé PET) a 60 000 (plnírny) osob.
(134)
Podotýká se, že počet pracovních míst vytvořených výrobci PET není nepatrný a že otázku, zda je uložení opatření v rozporu se zájmem celé Unie, nelze omezit na prostou otázku počtu zaměstnaných osob. V tomto ohledu je rovněž obzvláště důležité, že příslušní uživatelé nebudou opatřeními s přihlédnutím k výši cla a rovněž alternativním zdrojům dodávek pravděpodobně významně dotčeni, jak je stanoveno níže v 141. až 156. bodě odůvodnění.
6.2. Zájem dovozců do Unie, kteří nejsou ve spojení
(135)
Znovu se opakuje, že při tomto šetření nespolupracoval žádný dovozce, který není ve spojení.
(136)
Spolupracující zástupce pro dovoz důrazně popřel, že uložení cla nebude mít na jeho činnost značný dopad. Společnost tvrdila, že ačkoliv skutečně funguje na základě provizí, dopad by byl významný, jelikož významná část její činnosti souvisí s dotčenými zeměmi. Pokud by byla uložena konečná opatření, nepříznivě by se to dotklo provizí získaných od výrobců v dotčených zemích, jelikož by PET z dotčených zemí již nemohly soutěžit s PET, které vyrábějí ostatní výrobci.
(137)
Vzhledem k celkově nízké výši cla není pravděpodobné, že by byl prodej PET z dotčených zemí významně ovlivněn. Zástupce pro dovoz může mimoto ve střednědobém horizontu pravděpodobně přejít na jiné zdroje dodávek, konkrétně dovoz z Ománu, USA, Brazílie, Mexika a od společností s nulovou sazbou antidumpingového cla v Jižní Koreji. Prodej výrobků těchto vyvážejících výrobců by měl zástupci pro dovoz umožnit vyrovnat případnou ztrátu, jež by mohla kvůli uložení opatření vzniknout. Tvrzení je proto zamítnuto.
6.3. Zájem dodavatelů surovin v Unii
(138)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že není legitimní chránit dodavatele surovin výrobců PET v EU na úkor obalového průmyslu, plníren a konečných spotřebitelů.
(139)
Podotýká se, že analýza dopadů opatření na dodavatelský průmysl je v souladu s článkem 31 základního nařízení. Provedení této analýzy představuje běžný postup, zejména existuje-li mezi dodavateli surovin a výrobci v EU silná závislost.
(140)
Jelikož v tomto ohledu nebyly vzneseny žádné další připomínky, s konečnou platností se potvrzuje 265. až 279. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6.4. Zájem uživatelů
(141)
Opět se opakuje, že PET používané při výrobě předlisků lahví představují 70 % až 80 % celkových výrobních nákladů zpracovatelů. U těchto společností se proto jedná o rozhodující nákladovou složku.
(142)
Některé zúčastněné strany uvedly, že obalový průmysl v EU čelí neustálým požadavkům plníren týkajícím se nových vzorů a obalů, které jsou šetrnější k životnímu prostředí. Zdá se, že někteří zpracovatelé za tímto účelem trvale investují do výzkumu a vývoje s cílem vynalézt nové výrobky a vzory, aby byli i nadále konkurenceschopní a v řetězci zajistili větší přidanou hodnotu.
(143)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že dopad na zpracovatelské odvětví EU bude velmi silný a povede k narušení jejich zdrojů určených na investice do nových obalů, které jsou šetrné k životnímu prostředí, a případně k uzavření stovek menších společností, jejichž marže jsou kvůli malým zpracovávaným objemům a omezené vyjednávací síle ještě nižší.
(144)
Pokud by zpracovatelé vstřebali růst cen v důsledku opatření v plné výši, dopad na ně by mohl být v závislosti na jejich zdrojích dodávek značný vzhledem ke skutečnosti, že náklady na PET představují významnou část jejich nákladů a mnoho malých a středních podniků působí s nízkými maržemi.
(145)
V této souvislosti se uskutečnila inspekce na místě u malého zpracovatele plastů v Itálii s cílem lépe pochopit dopad cla na tuto skupinu uživatelů. Šetřením bylo prokázáno, že zpracovatelé jsou obvykle schopni (ačkoliv v omezené míře) přenést zvýšení cen, zejména v případě, není-li nárůst cen nepatrný a lze ho předvídat. Někteří zpracovatelé PET mají mimoto ve svých smlouvách ustanovení o přizpůsobení s ohledem na ceny surovin a to může zpracovatelům v EU pomoci přenést určité zvýšení cen na plnírny.
(146)
S ohledem na poměrně nízkou výši cla se proto vyvozuje závěr, že uložení vyrovnávacího cla nebude mít pravděpodobně na zpracovatele ničivý účinek.
(147)
Některé zúčastněné strany zopakovaly tvrzení, že se zvýší riziko přemístění zpracovatelů PET, budou-li uložena konečná opatření. Tyto strany rovněž tvrdily, že kvůli přemístění zpracovatelů v EU nebude existovat dlouhodobá výhoda pro výrobce v EU. Jeden ze spolupracujících zpracovatelů PET uvedl, že proces přemisťování již probíhá a že případné uložení vyrovnávacího cla tento vývoj dále urychlí. Tato strana tvrdila, že by se významná část zpracovatelů v EU přemístila do oblastí, které se nacházejí v blízkosti hranic EU (Švýcarsko, Chorvatsko, Bosna, Srbsko, Turecko, Rusko a Ukrajina) a že někteří zpracovatelé by byli při přesunu své výroby do těchto oblastí mnohem pružnější, než jak se uvádí v prozatímním nařízení.
(148)
Podle informací obsažených ve spisu již přemisťování skutečně probíhá, usuzuje se tudíž, že uložení vyrovnávacího cla může být jedním činitelem z mnoha jiných aspektů ovlivňujících takovéto rozhodnutí společnosti. Nebylo zjištěno, že by v případě neuložení opatření v tomto případě tyto společnosti byly ochotny zůstat v EU, a to vzhledem ke skutečnosti, že takovéto rozhodnutí je obvykle výsledkem analýzy, která bere v úvahu řadu jiných aspektů než opatření na ochranu obchodu, například blízkost k odběratelům, přístup ke kvalifikovaným pracovníkům pro výzkum a vývoj, strukturu celkových nákladů atd.
(149)
Podotýká se rovněž, že z informací obsažených ve spisu vyplývá, že se zpracovatelské odvětví EU potýká s řadou významných problémů kvůli vlastním strukturálním nedostatkům, které jsou v rychle se měnícím a stále konkurenčnějším prostředí stále zjevnější. Je zřejmé, že v této oblasti podnikání je rozhodující velikost a že již dochází ke konsolidaci trhu, včetně uzavírání podniků a jejich přemísťování. Usuzuje se proto, že případné zvýšení cen PET v důsledku vyrovnávacích opatření není důvodem pro obávané uzavření menších zpracovatelů.
(150)
Vyvozuje se tudíž závěr, že uložení vyrovnávacího cla nebude v případném rozhodnutí společností v odvětví zpracování PET ohledně přemístění rozhodujícím činitelem.
(151)
Řada zúčastněných stran uvedla, že případná opatření budou mít značný účinek na mnoho plníren, jelikož vzhledem k smluvním ujednáním by na ně bylo (přinejmenším částečně) přeneseno případné zvýšení cen PET pryskyřice. Uvádělo se rovněž, že některé plnírny nemusí být s to přenést zvýšení cen na své odběratele, kterými jsou řetězce supermarketů/maloobchodní řetězce, a že nemusí přežít vyšší náklady.
(152)
Tyto strany tvrdily, že škála výrobků, kterých se clo dotkne, byla podhodnocena, jelikož se clo nebude týkat pouze balené vody, nealkoholických nápojů a jedlých olejů, nýbrž rovněž piva, mléka a mléčných výrobků, džusů, kečupu a koření, kosmetických prostředků a přípravků pro osobní hygienu, léčiv, vitamínů a doplňků stravy, čisticích prostředků pro domácnosti a olejů a maziv pro automobily.
(153)
Uznává se, že obaly z PET jsou rozmanité. Podotýká se však, že se prozatímní nařízení zaměřilo na dopad na plnírny, jelikož vychází z údajů, které poskytly společnosti spolupracující při šetření, což byli především výrobci balené vody, nealkoholických nápojů nebo džusů. Nebyly k dispozici žádné jiné podrobné údaje, které by prokazovaly ještě vyšší dopad na ostatní výše uvedená použití.
(154)
Usuzuje se proto, že prozatímní zjištění popsaná v 291. bodě odůvodnění prozatímního nařízení lze s konečnou platností potvrdit. Vzhledem k nízké úrovni navrhovaných opatření mohou mít tato za následek růst nákladů nejvýše o 1 % (v nejhorším případě - tj. dopad opatření musí cele nést plnírny), a budou mít tudíž pouze omezený dopad na celkovou situaci plníren, a to i v případě, že by tyto nebyly schopny (jak se uvádělo) přenést vyšší náklady na své odběratele.
(155)
Řada zúčastněných stran tvrdila, že případná opatření na ochranu obchodu zhorší nedostatečné dodávky na trhu Unie, což bude představovat problém obzvláště v letních měsících vzhledem k vyšší poptávce po balené vodě/nápojích. Uvádělo se, že v roce 2010 bude nutno dovézt až 900 000 tun. Tento problém zkomplikuje zejména skutečnost, že někteří výrobci v EU jsou rovněž zpracovateli PET a budou prodávat na volném trhu až poté, co bude uspokojena jejich vnitřní potřeba, a za nejlepší ceny.
(156)
V tomto ohledu nebyly předloženy žádné nové informace a tvrzení uvedená v 294. a 295. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nebyla vyvrácena. Podotýká se rovněž, že vzhledem k nízké výši cla uloženého z dovozu ze SAE a Pákistánu nemusí být dopad na objem obchodu z těchto zemí významný. S konečnou platností se proto potvrzují zjištění uvedená v 294. a 295. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
6.5. Dopad na spotřebitele
(157)
Řada zúčastněných stran tvrdila, že se prozatímní nařízení nezabývalo náležitě dopadem na spotřebitele, kteří každodenně nakupují výrobky obsahující PET pryskyřice. Tato tvrzení nebyla dále nijak doložena kromě tvrzení, že by nárůst ve výši 50 EUR/t při spotřebě ve výši 3 milionů tun vedl k částce ve výši 150 milionů EUR, kterou by každoročně museli uhradit koneční spotřebitelé.
(158)
Uvádí se, navrhovaný odhad je nereálný, jelikož většina stran souhlasila s tím, že určitý dopad ponesou zpracovatelé PET, plnírny a řetězce supermarketů/maloobchodní řetězce, tj. že určité vyšší náklady budou rozpuštěny v prodejním řetězci.
(159)
Dopad na konečného spotřebitele by v nejhorším případě (tj. nereálný scénář, podle něhož by odběratel nesl plný dopad zvýšení cen) vzhledem k nízké úrovni navrhovaných opatření nepřekročil 0,5 eurocentu za spotřebovanou láhev a je vysoce pravděpodobné, že to bude mnohem méně.
6.6. Závěr ohledně zájmu Unie
(160)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem a po podrobné analýze všech dotyčných zájmů se s konečnou platností vyvozuje závěr, že při bližší úvaze neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení opatření v daném případě. Jelikož v tomto ohledu nebyly vzneseny žádné další připomínky, s konečnou platností se potvrzuje 280. až 298. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6.7. Připomínky k poskytnutí konečných informací
(161)
Po poskytnutí nejdůležitější skutečností a úvah, na jejichž základě Komise navrhla uložení konečného vyrovnávacího cla, některé zúčastněné strany podaly další připomínky. Vzhledem ke skutečnosti, že většina těchto připomínek byla zopakováním připomínek, které již byly podány a přezkoumány, nezměnily tyto připomínky výše uvedená zjištění.
(162)
S ohledem na zopakované tvrzení, že k významnému nárůstu ceny dovážených PET vedla nedávná změna směnného kurzu mezi USD a EUR, a výrobnímu odvětví Unie proto údajně není třeba udílet ochranu ve formě opatření na ochranu obchodu, se podotýká, že antisubvenční šetření obvykle nebere v úvahu vývoj po skončení období šetření; ledaže lze v mimořádných případech mimo jiné prokázat, že tyto změny jsou trvalé povahy a významně mění zjištění týkající se daného případu. Změny směnného kurzu mezi USD a EUR nelze považovat za změny takovéto povahy.
7. KONEČNÁ OPATŘENÍ
7.1. Úroveň pro odstranění újmy
(163)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že cílový zisk ve výši 5 % byl pro druhé čtvrtletí období šetření nadhodnocen, jelikož v tomto čtvrtletí (4. čtvrtletí roku 2008) byla nejen nižší poptávka (zimní sezóna), nýbrž výrobce PET těžce zasáhla rovněž celosvětová hospodářská krize. Uvádělo se, že náležité uplatnění zásady uvedené ve věci T-210/95 (5) musí v případě neexistence dovozu subvencovaných výrobků vést k rozpětí ve výši 0 %. Tato strana mimoto tvrdila, že se vzhledem ke skutečnosti, že krizí byla dotčena všechna čtvrtletí v období šetření, 5 % zisk jeví jako nereálný rovněž v ostatních čtvrtletích, jelikož i bez hospodářské krize, tj. v letech 2006/2007, se výrobní odvětví Unie neblížilo 5 % zisku.
(164)
Uznává se, že v souladu s judikaturou by cílovým ziskem, který se použije, měl být zisk, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie přiměřeně dosáhnout za obvyklých podmínek hospodářské soutěže, tj. při neexistenci dovozu subvencovaných výrobků. Připomíná se, že v předchozích šetřeních týkajících se stejného výrobku byl použit cílový zisk ve výši 7 % namísto 5 % zisku prozatímně použitého v tomto šetření. Má se za to, že 5 % cílový zisk je zisk, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie podle očekávání dosáhnout při neexistenci dovozu subvencovaných výrobků. Tvrzení týkající se snížení cílového zisku se proto zamítá.
(165)
Vzhledem k upravenému výpočtu cenového podbízení, jak bylo zmíněno ve výše uvedeném 108. až 110. bodě odůvodnění, činí odpovídající úroveň pro odstranění újmy:
Země
Úroveň pro odstranění újmy
Írán
16,7 %
Pákistán
14,1 %
SAE
17,5 %
7.2. Konečná opatření
(166)
Vzhledem ke konečným závěrům ohledně subvencování, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Unie se v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení usuzuje, že by na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů mělo být v souladu s pravidlem nižšího cla uloženo konečné vyrovnávací clo ve výši nižší z těchto hodnot, a to úrovně subvencování a zjištěné úrovně pro odstranění újmy.
(167)
Na základě výše uvedených skutečností se podle čl. 12 odst. 1 základního nařízení usuzuje, že by konečné vyrovnávací clo z dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z Íránu mělo být uloženo ve výši zjištěného rozpětí újmy, zatímco u dovozu pocházejícího z Pákistánu a Spojených arabských emirátů by mělo být konečné vyrovnávací clo uloženo ve výši zjištěného rozpětí subvence.
(168)
Připomíná se, že náklady na PET a jejich ceny podléhají značným výkyvům v poměrně krátkém čase. Považovalo se proto za vhodné uložit cla ve formě konkrétní částky za tunu. Tato částka vyplývá z uplatnění sazby vyrovnávacího cla na vývozní ceny CIF použité při výpočtu v souběžném antidumpingovém řízení.
(169)
Na základě výše uvedených skutečností činí navrhované částky vyrovnávacího cla, vyjádřené jako cena CIF na hranici Unie před proclením:
Země
Celkové rozpětí subvence
Rozpětí újmy
Sazba konečného vyrovnávacího cla
%
Částka
(v EUR/t)
Írán
51,8 %
16,7 %
16,7 %
139,70
Pákistán
5,1 %
14,1 %
5,1 %
44,02
SAE
5,1 %
17,5 %
5,1 %
42,34
(170)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (6) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. V případě potřeby bude poté nařízení příslušným způsobem změněno a bude aktualizován seznam společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
7.3. Závazky
(171)
Po poskytnutí nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečných antisubvenčních opatření, nabídl íránský vyvážející vývozce v souladu s čl. 13 odst. 1 základního nařízení cenový závazek.
(172)
Tato nabídka byla přezkoumána a vzhledem ke skutečnosti, že se ceny jednotlivých druhů výrobku značně liší, bylo shledáno, že by jediná minimální dovozní cena, která byla nabídnuta, nezaručovala u všech výrobků odstranění subvencování, které působí újmu.
(173)
Bylo rovněž zjištěno, že íránský spolupracující vyvážející vývozce prodává dotčený výrobek a jiné výrobky do EU výhradně prostřednictvím obchodní společnosti ve spojení, která vyváží velké množství výrobků vyráběných různými společnostmi. Tato prodejní struktura představuje velmi vysoké riziko křížové kompenzace, jelikož by PET podléhající závazku mohly být prodávány stejným odběratelům spolu s jinými výrobky a ceny stanovené pro různé výrobky prodávané témuž odběrateli by mohly být velmi snadno kompenzovány nebo vyrovnány. Z veřejně dostupných zdrojů se rovněž zdá, že v Íránu existuje nejméně jeden další výrobce PET. Vzhledem k výše uvedené prodejní struktuře tato situace vyvolává vážné pochybnosti, zda by orgány a celní úřady mohly zajistit, aby byly PET pocházející pouze od spolupracujícího vyvážejícího výrobce prodávány v souladu s ustanoveními závazku, jelikož dotčený výrobek je zbožím a je vzájemně snadno zaměnitelný v tom smyslu, že u takových komoditních produktů není snadné fyzicky rozeznat, kdo je vyrobil.
(174)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že takovýto závazek je nepraktický, a nebylo ho proto možno přijmout. Strana byla odpovídajícím způsobem informována a mohla se k tomu vyjádřit. Její připomínky však nezměnily výše uvedený závěr.
8. KONEČNÝ VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(175)
Vzhledem k velikosti zjištěných napadnutelných subvencí a na základě úrovně újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považovalo za nezbytné, aby se částky zajištěné prostřednictvím prozatímního cla uloženého prozatímním nařízením vybraly s konečnou platností v rozsahu konečných uložených cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo z dovozu polyethylentereftalátů s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším, podle normy ISO 1628-5, v současnosti kódu KN 3907 60 20, pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů,.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením se pro výrobky popsané v odstavci 1 stanoví takto:
Země
Sazba konečného vyrovnávacího cla (v EUR/t)
Írán: všechny společnosti
139,70
Pákistán: všechny společnosti
44,02
Spojené arabské emiráty: všechny společnosti
42,34
3. V případech, kdy dojde k poškození zboží před propuštěním do volného oběhu, a kdy je proto cena, která skutečně byla nebo má být zaplacena, poměrně rozdělena za účelem stanovení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (7), se výše konečného vyrovnávacího cla vypočtená na základě výše popsaných částek sníží o procentní podíl, který odpovídá poměrnému rozdělení ceny, která skutečně byla nebo má být zaplacena.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
S konečnou platností se vybírají částky zajištěné prostřednictvím prozatímního vyrovnávacího cla podle nařízení Komise (EU) č. 473/2010 uloženého z dovozu polyethylentereftalátů s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším, podle normy ISO 1628-5, v současnosti kódu KN 3907 60 20, pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů, a to na úrovni sazby konečného vyrovnávacího cla uloženého podle článku 1. Částky, které byly zajištěny nad rámec sazby konečného vyrovnávacího cla, se uvolní.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 27. září 2010.
32010R0857
L 254/10
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
PROVEDBENA UREDBA VIJEĆA (EU) br. 857/2010
od 27. rujna 2010.
o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz određenog polietilen tereftalata podrijetlom iz Irana, Pakistana i Ujedinjenih Arapskih Emirata
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 597/2009 od 11. lipnja 2009. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice („Osnovna uredba”) (1), a posebno njezin članak 15. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog koji je podnijela Europska komisija („Komisija”) nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom,
budući da:
1. POSTUPAK
1.1. Privremene mjere
(1)
Komisija je Uredbom (EU) br. 473/2010 (2) („Privremena uredba”) uvela privremenu kompenzacijsku pristojbu na uvoz određenog polietilen tereftalata podrijetlom iz Irana, Pakistana i Ujedinjenih Arapskih Emirata („dotične zemlje”).
(2)
Postupak je pokrenut nakon što je 20. srpnja 2009. Odbor za polietilen tereftalat udruženja Plastics Europe („podnositelj pritužbe”) podnio pritužbu u ime proizvođača koji predstavljaju veći dio, u ovom slučaju više od 50 %, ukupne proizvodnje određenog polietilen tereftalata u Uniji.
(3)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 15. Privremene uredbe, ispitni postupak subvencioniranja i štete obuhvatio je razdoblje od 1. srpnja 2008. do 30. lipnja 2009. („razdoblje ispitnog postupka” ili „RIP”). Ispitivanje kretanja važnih za procjenu štete obuhvatilo je razdoblje od 1. siječnja 2006. do kraja RIP-a („razmatrano razdoblje”).
(4)
Tijekom usporednog antidampinškog postupka, Komisija je Uredbom (EU) br. 472/2010 (3) uvela privremenu antidampinšku pristojbu na uvoz određenog polietilen tereftalata podrijetlom iz Irana i Ujedinjenih Arapskih Emirata.
1.2. Daljnji postupak
(5)
Nakon objave bitnih činjenica i razmatranja na temelju kojih je odlučeno uvesti privremene kompenzacijske mjere („privremena objava”), nekoliko zainteresiranih stranaka dalo je pisane podneske u kojima su obznanile svoje stavove o privremenim nalazima. Strankama koje su to zatražile također je omogućena rasprava.
(6)
Komisija je nastavila tražiti i provjeravati sve podatke koje je smatrala potrebnima za svoje konačne nalaze. Pisani i usmeni komentari, koje su zainteresirane stranke iznijele nakon privremene objave, razmotrili su se i, prema potrebi, privremeni nalazi su na odgovarajući način promijenjeni.
(7)
Sve su stranke obaviještene o bitnim činjenicama i razmatranjima na temelju kojih se namjeravalo preporučiti uvođenje konačne kompenzacijske pristojbe na uvoz određenog polietilen tereftalata podrijetlom iz Irana, Pakistana i Ujedinjenih Arapskih Emirata i konačnu naplatu iznosa osiguranih privremenom pristojbom („konačna objava”). Nakon te objave također im je dano razdoblje za podnošenja prigovora.
(8)
Pisani i usmeni komentari zainteresiranih stranaka razmotreni su i, prema potrebi, nalazi su odgovarajuće promijenjeni.
1.3. Stranke na koje se odnosi postupak
(9)
Neke zainteresirane stranke tvrdile su da uzorak proizvođača iz EU-a nije bio reprezentativan i usklađen i da je, stoga, analiza štete bila manjkava. Posebno se tvrdilo da odabir uzoraka nije bio potreban jer broj proizvođača nije bio velik. Osim toga, tvrdilo se da „umjetnim” razdvajanjem grupacija trgovačkih društava na individualne pravne subjekte uzorak ne bi uključivao neke od vodećih društava na tržištu (Artenius, M&G Polimeri) i da metodologija za odabir uzorka nije dosljedna jer je uzorak također obuhvaćao dvije grupacije trgovačkih društava. Također se navodilo da uzorak nije bio reprezentativan jer nije uključivao ni jednog proizvođača koji povezanom prerađivaču PET-a prodaje u dostatnim količinama. Institucije zato, navodno, nisu mogle ocijeniti stvarni kapacitet opskrbe industrije Unije i nisu uzele u obzir sukob interesa industrije Unije. Štoviše, s obzirom na to da jedno trgovačko društvo nije osiguralo sve potrebne podatke i bilo je isključeno iz uzorka, reprezentativnost je, navodno, pala na 28 % proizvodnje EU-a. Iste su stranke tvrdile da odabrani uzorak nije bio statistički valjan.
(10)
Vezano uz argument da odabir uzorka nije bio potreban jer broj proizvođača nije bio velik, ponavlja se da se pri odabiru uzorka javilo 14 proizvođača iz Unije koji pripadaju broju od osam grupacija trgovačkih društava. S obzirom na objektivno visok broj proizvođača iz EU-a koji su surađivali, odnosno njih 14, odabir uzorka primijenjen je u skladu s člankom 27. stavkom 1. Osnovne uredbe na temelju najvećeg reprezentativnog obujma prodaje koji se unutar raspoloživog vremena mogao objektivno ispitati. Odabrani uzorak sastojao se od pet individualnih trgovačkih društava (sa šest lokacija proizvodnje).
(11)
Što se tiče prve tvrdnje vezane uz reprezentativnost uzorka, valja napomenuti da institucije mogu uključiti individualna trgovačka društva koja su dio grupacije trgovačkih društava u uzorak dokle god su ona reprezentativna i imaju odvojene financijske izvještaje. U suprotnom bi ispitivanje svih 14 proizvođača iz EU-a koji pripadaju osam grupacija trgovačkih društava spriječilo pravovremeni završetak ispitnog postupka. Međutim, činjenica da su dvije grupacije trgovačkih društava uključene u uzorak odgovara metodologiji odabira uzorka primijenjenoj u ovom slučaju, odnosno najvećem reprezentativnom obujmu prodaje klijentima EU-a.
(12)
Što se tiče Indorame, ova grupacija imala je dva različita proizvodna postrojenja tijekom RIP-a - jedno u Nizozemskoj, a drugo u Ujedinjenoj Kraljevini. Uključivanje navedene grupacije u uzorak odgovara primijenjenoj metodologiji odabira uzorka, jer su navedena postrojenja činila jedan subjekt s pravnog i financijskog stajališta. Vezano uz društvo Equipolymers, koje je imalo dva odvojena subjekta za proizvodnju PET-a tijekom RIP-a (jedno u Italiji, a drugo u Njemačkoj), trgovačko je društvo objavilo konsolidirane brojke za obje lokacije. S obzirom na to da je provjera navedenih konsolidiranih brojki bila moguća tijekom posjeta sjedištu trgovačkog društva, odlučeno je da će se trgovačka društva Equipolymers koja proizvode PET smatrati jednim subjektom u svrhu ovog postupka. Vezano uz tvrdnju da su Artenius i M&G Polimeri trebali biti uključeni u uzorak jer su vodeća društva na tržištu, napominje se da ni jedan od njihovih individualnih subjekata nije pripadao trgovačkim društvima s najvećim obujmom prodaje klijentima EU-a.
(13)
Što se tiče tvrdnje da uzorak nije bio reprezentativan, jer nije uključivao jednog proizvođača koji proizvodi uglavnom radi unutarnje potrošnje, valja napomenuti da se kapacitet opskrbljivanja u slučaju takve tvrdnje može ispitati unutar okvira analize interesa Unije, a vlastita se potrošnja u tu svrhu može oduzeti od obujma proizvodnje. Stoga nema potrebe uključivati takvog proizvođača u uzorak radi ispitivanja određenih čimbenika štete. Osim toga, unutar analize interesa Unije može se također ocijeniti bilo kakav dvostruki interes koji proizlazi iz položaja trgovačkog društva koje je istodobno i proizvođač i prerađivač iz EU-a. Položaj trgovačkog društva kao proizvođača i prerađivača EU-a nije povezan s rezultatima industrije Unije kad se kao mjerilo uzima prodaja nepovezanim kupcima u EU-u. Ta je tvrdnja, stoga, odbačena.
(14)
Što se tiče tvrdnje o cjelokupnoj reprezentativnosti uzorka, ponavlja se da je smanjenje uzorka na četiri trgovačka društva smanjilo reprezentativnost sa 65 % na 47 % prodaje svih proizvođača koji surađuju. Navedena četiri trgovačka društva obuhvaćala su 52 % proizvodnje Unije. To se smatra reprezentativnim uzorkom proizvođača EU-a u smislu prodaje nezavisnim kupcima u EU-u.
(15)
Vezano uz tvrdnju da odabrani uzorak nije bio statistički valjan, napominje se da članak 27. stavak 1. Osnovne uredbe jasno dozvoljava odabir uzroka na temelju najvećeg reprezentativnog obujma prodaje koji se tijekom raspoloživog vremena može objektivno ispitati, kao alternativu „statistički valjanom” uzorku.
(16)
U nedostatku bilo kakvih komentara u pogledu odabira uzorka, potvrđuju se uvodne izjave od 5. do 14. Privremene uredbe.
2. DOTIČNI PROIZVOD I ISTOVJETNI PROIZVOD
(17)
Podsjeća se da je, u uvodnoj izjavi 16. Privremene uredbe, dotični proizvod definiran kao polietilen tereftalat viskoznosti 78 ml/g ili više, prema ISO normi 1628-5, podrijetlom iz dotičnih zemalja i trenutačno obuhvaćen oznakom KN 3907 60 20.
(18)
Nadalje, u uvodnoj izjavi 18. Privremene uredbe navedeno je da je ispitni postupak pokazao da su PET koji industrija Unije proizvodi i prodaje u Uniji, i PET koji se proizvodi i prodaje na domaćim tržištima dotičnih zemalja te izvozi u Uniju, istovjetni proizvodi.
(19)
S obzirom na to da se proizvod obuhvaćen ispitnim postupkom smatrao homogenim proizvodom, nije dalje razvrstan u različite vrste proizvoda radi izračuna marža štete.
(20)
Jedan je proizvođač izvoznik tvrdio da PET valja razvrstati u različite vrste proizvoda u skladu s razlikama u viskoznosti, jer je viskoznost bitna za utvrđivanje raznih mogućih primjena proizvedene vrste PET-a. Smatralo se da tvrdnju treba prihvatiti i metodologija izračuna marža štete prilagođena je na odgovarajući način.
3. SUBVENCIONIRANJE
3.1. Iran
3.1.1. Uvod
(21)
Iranska Vlada i proizvođač izvoznik koji surađuje komentirali su sljedeće programe, protiv kojih su u okviru Privremene uredbe uvedene kompenzacijske mjere:
I.
Mjere povezane s posebnim gospodarskim zonama („SEZ”) - petrokemijska posebna gospodarska zona
II.
Financiranje proizvođača izvoznika PET-a od strane društva National Petrochemical Company
3.1.2. Posebni programi
I. Mjere povezane s posebnim gospodarskim zonama („SEZ”) - petrokemijska posebna gospodarska zona
(22)
Iranska Vlada osporila je uvođenje kompenzacijskih mjera na uvoz sirovina i osnovnih sredstava oslobođen od carine u zonama slobodne trgovine. Zone slobodne trgovine i posebne gospodarske zone prema definiciji čine zone oslobođene od carine za uvoz i izvoz, u skladu s WTO-om. Osim toga, iranska Vlada i proizvođač izvoznik koji surađuje tvrdili su da uvoz osnovnih sredstava oslobođen od carine nije zakonski zavisan o rezultatima izvoza jer to izuzeće također postoji za trgovačka društva osnovana na ostatku iranskog državnog područja.
(23)
Vezano uz usklađenost posebnih gospodarskih zona s pravilima WTO-a, napominje se da podneseni opći argument ne može osporiti utvrđene činjenice da je protiv subvencija u pitanju moguće uvesti kompenzacijske mjere jer nije osigurana ni jedna temeljita analiza koja bi odbacila onu predstavljenu u Privremenoj uredbi. Vezano uz uvoz osnovnih sredstava oslobođen od carine u Iranu, podaci u trenutku komentiranja privremene objave ukazuju na to da navedena mogućnost postoji samo u slučaju trgovačkih društava koja rade na modernizaciji svoje infrastrukture, odnosno, da ne predstavlja automatsku odredbu primjenljivu na sve stranke. Stoga su se prethodno navedene tvrdnje morale odbaciti.
(24)
Proizvođač izvoznik koji surađuje tvrdio je da je Komisija zanemarila načelo nediskriminacije jer se u ostalim zemljama, također, primjenjuju slična pravila i režimi. Trgovačko je društvo, također, tvrdilo da ga Komisija nije pravilno obavijestila o opsegu posjeta radi provjere i odgovarajućim podacima koji se zahtijevaju prije takve provjere.
(25)
Vezano uz opću tvrdnju kršenja načela nediskriminacije, podsjeća se da je Komisija pokrenula ovaj antisubvencijski ispitni postupak protiv tri zemlje navedene u pritužbi u skladu s odredbama članka 10. Osnovne uredbe. Stoga se preporuka Komisije može temeljiti samo na nalazima ovog ispitnog postupka. Što se tiče navodnog manjka unaprijed osiguranih podataka o točkama, napominje se da je Komisija unaprijed obavijestila proizvođača izvoznika koji surađuje o posjetu radi provjere i da će zahtijevati podatke tijekom posjeta radi provjere koji se odnose na odnos između proizvođača izvoznika i njegovih dioničara. Stoga su se ove tvrdnje morale odbaciti.
(26)
Proizvođač izvoznik koji surađuje institucijama je skrenuo pozornost na dvije administrativne pogreške kod izračuna izuzeća pristojbe na uvoz jedne sirovine proizvodnog procesa i ukupne uvozne vrijednosti izuzetih osnovnih sredstava. Navedene su pogreške ovdje ispravljene. Revidirane stope subvencije iznose 0,14 % za uvoz proizvoda ulaznog materijala oslobođen od carine i 0,72 % za uvoz osnovnih sredstava oslobođen od carine. Revidirana ukupna stopa subvencije za ovaj program iznosi 0,86 %.
(27)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 20. do 44. Privremene uredbe i zamijenjenim uvodnom izjavom 26. ove Uredbe.
II. Financiranje proizvođača izvoznika PET-a od strane društva National Petrochemical Company
(28)
Proizvođač izvoznik koji surađuje (Shahid Tondguyan Petrochemical Co. ili STPC) tvrdio je da njegov glavni dioničar, društvo National Petrochemical Company (NPC), nije javno tijelo i da iranska Vlada nije ovlastila niti uputila NPC da izvrši plaćanja STPC-u. Osim toga, predložena je tvrdnja da se NPC-ovo financiranje STPC-a treba smatrati povratnim sredstvom, a ne subvencijom.
(29)
Pri razmatranju ovih tvrdnji valja podsjetiti na važnost sljedećih čimbenika da bi se ocijenilo treba li subjekt smatrati javnim tijelom u svrhu antisubvencijskog ispitnog postupka: 1. državnog vlasništva; 2. prisutnosti države u Upravnom vijeću subjekta; 3. državne kontrole nad djelatnosti subjekta i subjektovo provođenje državnih politika i interesa; i 4. je li subjekt osnovan u skladu sa zakonom. Svi su navedeni zahtjevi analizirani kako je navedeno u uvodnoj izjavi 52. Privremene uredbe. NPC, kao vladino tijelo, ne treba povjerenstvo ili izaslanstvo, koncepte koji se odnose na privatne subjekte. Ispitni je postupak zapravo utvrdio da je uloga NPC-a razviti i upravljati petrokemijskim sektorom zemlje te da je trgovačko društvo od iranske Vlade dobilo dodatnu zadaću da kao državno upravno tijelo upravlja petrokemijskom posebnom gospodarskom zonom. Bilo kakva tvrdnja koja osporava ulogu NPC-a kao javnog tijela mora se, stoga, odbaciti.
(30)
Vezano uz tvrdnju da financiranje STPC-a treba smatrati povratnim sredstvom, važno je napomenuti da je ispitni postupak pokazao da je vraćanje ovog financiranja samo hipotetska tvrdnja jer ni u jednoj fazi postupka nisu osigurani dokazi da se navedeno vraćanje ostvarilo. Kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 51. Privremene uredbe, činjenica da se nepovratna sredstva sakupljaju od barem 2004. potvrđuje da je navedeno subvencija koja se ponavlja i da je njezina svrha održati poslovanje jedinog iranskog proizvođača izvoznika koji surađuje. Uzimajući u obzir gore navedeno, odgovarajuća tvrdnja se odbacuje.
(31)
Proizvođač izvoznik koji surađuje također je tvrdio da je iznos subvencije pretjeran. Tvrdilo se da je u Iranu posve uobičajena poslovna praksa da se između matičnog trgovačkog društva (u ovom slučaju NPC-a) i njegovog ovisnog društva (u ovom slučaju STPC-a) ne zaračunava kamata. Također se tvrdilo da, pri izračunu stope subvencije, iznosi korišteni za cjelokupno financiranje od strane NPC-a i ukupan promet STPC-a nisu bili ispravni jer je promet bio prikazan u niskim iznosima i trebalo je koristiti drugi iznos, a ukupno je financiranje bilo pretjerano jer određene iznose ne bi trebalo dodati financiranju STPC-a od strane NPC-a.
(32)
Stoga su se prethodno navedene tvrdnje morale odbaciti. Vezano uz prethodnu tvrdnju koja se odnosi na izračune kamatne stope, napominje se da sakupljeni dokazi ne podupiru tvrdnju trgovačkog društva da je uobičajena poslovna praksa u Iranu da se na financijske transakcije između matičnog trgovačkog društva i ovisnog društva ne dodaje kamata. Štoviše, takva praksa očito nije u skladu s uobičajenom gospodarskom praksom privatnih ulagatelja.
(33)
Važno je napomenuti da je iznos subvencije izračunan na temelju financijskih podataka i podataka koji se odnose na promet koje je osigurao proizvođač izvoznik koji surađuje i koji su provjereni tijekom posjeta radi provjere.
(34)
Vezano uz navodni novi ukupni promet, podsjeća se da podaci izneseni u vrijeme komentiranja Privremene uredbe nisu poduprti dokazima koji se mogu provjeriti i ne odgovaraju onima koje je trgovačko društvo iznijelo prije i tijekom posjeta radi provjere.
(35)
Vezano uz iznos ukupnog financiranja, proizvođač izvoznik koji surađuje tvrdio je da određene iznose ne treba smatrati sastavnim dijelom NPC-ovog financiranja STPC-a. Usprkos tome, osigurani podaci nisu mogli potkrijepiti ovu tvrdnju jer nisu pruženi dokazi koji bi dokazali da dotični iznosi nisu bili važni za NPC-ovo financiranje STPC-a. De facto, dio objašnjenja koja su iznesena ponovno su potvrdila da je NPC djelovao kao javno tijelo preuzimajući obveze financiranja proizvođača izvoznika koji surađuje bez naplaćivanja bilo kakvih kamata koje bi moralo preuzeti drugo javno tijelo. Stoga se oduzimanje od ukupnog iznosa financiranja ne može odobriti jer nisu pruženi dokazi koji se mogu provjeriti.
(36)
Iranska je Vlada tvrdila da se u skladu s člankom 14. WTO-ovog Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama (Sporazum SCM), „dodjela temeljnog kapitala od strane Vlade… [i] zajam Vlade ne smatraju prenošenjem koristi…”, i stoga se NPC-ovo financiranje SPTC-a ne treba smatrati subvencijom. Ovu je tvrdnju trebalo odbaciti jer se u prethodno navedenom članku 14. zaključuje da „dodjela temeljnog kapitala od strane Vlade ne smatra se prenošenjem olakšice, osim ako se odluka o ulaganju smatra nedosljednom u odnosu na uobičajenu praksu ulaganja privatnih ulagatelja na državnom području te članice”. Navedena praksa ne odgovara uobičajenoj praksi ulaganja privatnih ulagatelja jer vjerojatno ni jedna komercijalna organizacija bilo koje članice WTO-a ne bi nastavila s takvim nepovratnim financiranjem. U svakom slučaju valja napomenuti da Iran nije članica WTO-a.
(37)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 45. do 57. Privremene uredbe.
3.1.3. Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere
(38)
Uzimajući u obzir gore navedene uvodne izjave od 21. do 37., konačan iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere u skladu s odredbama Osnovne uredbe, izražene kao ad valorem, za jedinog iranskog proizvođača izvoznika iznosi 51,88 %.
3.2. Pakistan
3.2.1. Uvod
(39)
Pakistanska Vlada i proizvođač izvoznik koji surađuje komentirali su sljedeće programe, protiv kojih su u okviru Privremene uredbe uvedene kompenzacijske mjere:
I.
Program proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”)
II.
Uvoz postrojenja, strojeva i opreme kod proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”)
III.
Tarifna zaštita kupovine PTA-a na domaćem tržištu
IV.
Režim konačnog poreza (FTR)
V.
Program dugoročnog financiranja izvoza s fiksnom stopom (LTF-EOP)
VI.
Program financiranja izvoza od strane Državne banke Pakistana (EFS)
VII.
Financiranje na temelju okružnice F.E. br. 25 Državne banke Pakistana.
(40)
Pakistanska je Vlada kao uvodnu napomenu navela da Komisija nije razumjela ili je zanemarila njezine prethodne podneske vezane uz programe subvencija. Proizvođač izvoznik koji surađuje kao uvodnu napomenu je naveo da su prethodni podnesci pakistanske Vlade sadržavali utemeljenu pravnu analizu koja je ukazivala na to da programe ne treba smatrati „zabranjenim” subvencijama. Navedena je stranka također tvrdila da je Komisija temeljila svoje nalaze u Privremenoj uredbi ne samo na neispravnoj ocjeni činjenica nego i na neispravnoj pravnoj analizi. Nadalje se tvrdilo da je pakistanska Vlada predstavila ispravnu pravnu analizu.
(41)
Vezano uz podneske koji su prethodili Privremenoj uredbi, napominje se da ih je Komisija u potpunosti uzela u obzir tijekom ispitnog postupka jer su, zajedno s odgovarajućim odgovorima stranaka na upitnik i naknadno iznesenim podacima, činili dio podataka na kojima se temeljilo privremeno utvrđivanje.
(42)
Štoviše, napominje se da je Komisija ispravno navela pravne odredbe odgovarajućih programa i praktične primjene koje su proizašle iz njih. Nisu osigurani dokazi da pravne odredbe nisu bile ispravne. Što se tiče pravne analize Komisije, ona se temeljila na odgovarajućim odredbama Osnovne uredbe te je dodatno poduprta dugoročnom pravnom analizom korištenom u EU-u tijekom prošlog antisubvencijskog ispitnog postupka kod analize, primjerice, programa povrata pristojba, programa izvoznih kredita i programa poreza na dohodak (4). Činjenica da stranka nije suglasna s predloženom pravnom analizom ne ukazuje na to da je ta analiza neispravna, posebno kad ta tvrdnja nije poduprta dokazima. To je još više očito jer je pakistanska Vlada u podnesku Privremenoj uredbi izrazila spremnost na izmjenu opsega mogućeg broja programa. Uzimajući u obzir gore navedeno, tvrdnje iz uvodne izjave 40. trebalo je odbaciti.
3.2.2. Posebni programi
I. Program proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”)
(43)
Pakistanska Vlada i proizvođač izvoznik koji surađuje ponovili su svoje stavove da se programom proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) uspješno upravlja zahvaljujući učinkovitoj provedbi i sustavu praćenja koji bilježi potrošnju/smanjenje i kontrolira sirovine oslobođene od carine i stvarnu potrošnju trgovačkog društva prema podacima njegove ukupne proizvodnje. Također su tvrdili da se omjer ulaznog/izlaznog materijala temelji na stvarnoj potrošnji odgovarajućeg trgovačkog društva koje koristi prednosti programa i da se ti podaci o ulaznom materijalu provjeravaju. Prema navedenim tvrdnjama, omjer ulaznog/izlaznog materijala utvrđen je pomoću provjerenog sustava mjerila koji je redovito ažuriran na temelju stvarne potrošnje trgovačkog društva. Nakon bilo kakve promjene omjera, pretjerani otpust prethodnog razdoblja ponovno je dodan da bi se ažurirao registar raspoloživih zaliha i dobile stvarne zalihe, i na temelju takvih stvarnih zaliha trgovačko društvo koje koristi prednosti programa mora prikazati izvoz gotovih proizvoda. Nadalje, proizvođač izvoznik koji surađuje predao je dva dopisa u kojima je carinskim tijelima otkrio materijale sačuvane u okviru proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) koji pokazuju da je trgovačko društvo imalo dopuštenje da iskoristi posljedične prekomjerne količine ulaznih materijala za proizvodnju robe za budući izvoz.
(44)
Vezano uz ovaj program, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 70. Privremene uredbe, odgovarajuća evidencija o primljenoj ulaznoj robi koja je proizvedena i izvezena nije vođena na temelju stvarne potrošnje. Prema potvrdi o analizi, zabilježena je samo teoretska potrošnja, s omjerima ulaznih-izlaznih materijala za svu sirovinu za proizvodnju 1 000 kg izlaznog materijala. Navedene ulazno-izlazne norme odredila su tijela i periodično su revidirane na temelju podataka dobivenih od proizvođača izvoznika koji surađuje, no nema jasnih pravila ni dokaza o tome kako se navedene revizije provode. Osim toga, nakon revizija navedenih na potvrdi o analizi koje su ukazale na postojanje pretjeranog otpusta, tijela nisu poduzela korake praćenja da bi provjerila cjelovitost prethodne stvarne potrošnje i zahtijevala plaćanja izvršena za prethodne godine. Drugim riječima, nije izvršena nikakva kontrola pretjeranog otpusta otpisanih pristojba Proizvođač izvoznik koji surađuje tvrdio je da su prekomjerne sirovine zabilježene tijekom prethodnog razdoblja ponovno dodane da bi se ažurirao registar raspoloživih zaliha i dobile stvarne zalihe. Valja napomenuti da se ta praksa oslanja na činjenicu da je proizvođač izvoznik, na vlastitu inicijativu, nastavio odgovarajućim tijelima ukazivati na pretjerani otpust sakupljen tijekom prethodnog razdoblja. Još je zanimljivije da ova praksa nije ni u kojem obliku predviđena zakonodavnim odredbama koje reguliraju navedeni program. Sve prethodno navedeno potvrđuje da za ovaj program ne postoje učinkovita provedba i sustav praćenja. U tim okolnostima sve su odgovarajuće tvrdnje odbačene.
(45)
Obje su stranke tvrdile da je carinska pristojba u okviru uobičajenog režima uvoza iznosila nulu tijekom RIP-a i, stoga, na uvoz PTA-a u okviru proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) nije se odustalo od naplate prihoda Vlade.
(46)
Ovu tvrdnju je trebalo odbaciti. Jasno je iz podataka koje su podnijele stranke da je uobičajena carinska pristojba na uvoz PTA-a 7,5 %. Odstupanjem i u određenim uvjetima stranke mogu koristiti stopu pristojbe od nula posto. Činjenica da je pakistanska Vlada uspostavila program proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) ili program tarifne zaštite kupovine PTA-a ni na koji način ne ukazuje na to da je stopa carinske pristojbe na cjelokupan uvoz PTA-a nula. Štoviše, postojanje prethodno navedenih programa potvrđuje da se odustalo od naplate prihoda Vladi i to je razlog zbog kojeg su provedeni posebni programi odstupanja s posebnim pravilima i prikladnim korisnicima.
(47)
Proizvođač izvoznik koji surađuje također je tvrdio da nije bilo kršenja članka 349. poglavlja XV. pakistanskih carinskih propisa iz 2001. U tom je smislu podneseno da proizvodnja pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) obuhvaća sve tvornice trgovačkog društva i stoga su skladišne prostorije zadovoljavale odgovarajuća pravila u skladu s kojima nezavisno područje mora imati nezavisni ulaz ili izlaz, odvojen od javne površine, i ni jedan drugi ulaz ili izlaz, pri čemu područje proizvodnje i odvojena skladišta gotove robe, odbijene robe i otpada moraju biti jasno označeni.
(48)
Vezano uz prethodno navedene komentare, valja napomenuti da je provjera radi posjeta otkrila da su samo sirovine uvezene oslobođene od carine odvojene od lokalno nabavljene ulazne robe. Skladišne prostorije, odnosno carinsko skladište i proizvodnja pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) nisu se nalazile na nezavisnom području s nezavisnim ulazom ili izlazom, odvojenim od javne površine, i bez drugog ulaza ili izlaza, kako je opisano u prethodno navedenom članku 349. Nadalje, tvrdnja stranke da se cijela njezina tvornica nalazi u okviru proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) ne temelji se na dokazima koji se mogu provjeriti (npr. izričita dozvola u prostorijama proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) osim analize teksta članka 349. Stoga su se odgovarajuće tvrdnje morale odbaciti.
(49)
Pakistanska je Vlada nedavno provela upravne promjene povezane s ovim programom. Uvela je detaljniju definiciju proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) u zakonodavstvu i poduzela korake radi poboljšanja kontrole programa od strane odgovarajućih tijela.
(50)
Što se tiče kontrole koju je tijelo provodilo vezano uz proizvodnju pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”), uvedene promjene ne odnose se na najkritičnije nedostatke sustava poput identificiranja trenutačnog ispitnog postupka, odnosno: i. izostanka izvještavanja o stvarnoj potrošnji uvezene sirovine i ii. izostanka sustava provjeravanja usmjerenog na stvarne rezultate, a ne na prethodno postavljene norme. Nadalje, s obzirom na to da provedbu svih promjena učinjenih vezano uz ovaj program valja dobro provjeriti (utvrđeni problemi također se odnose na upravljanje programom), prije donošenja bilo kakve konačne odluke vezane uz izmjene programa i načina na koji su tijela provela navedene izmjene i osigurala ispravno vođen sustav provjere bilo bi potrebno određeno vrijeme.
(51)
Pakistanska je Vlada izrazila spremnost da Komisiji predloži preuzimanje obveze vezane uz stvarnu provedbu pravila primjenljivih na proizvodnju pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”). Predloženo je da bi se navedeno vršilo kroz osiguravanje dokaza da proizvođač izvoznik koji surađuje postupa u skladu s novim pravilima (npr. promjene vezane uz prostorije, reviziju omjera ulaznog/izlaznog materijala, vraćanje pristojba), kroz periodične izvještaje i posjete radi provjere od strane Komisije.
(52)
Vezano uz gore navedeno, napominje se da ovim prijedlogom za preuzimanje obveze pakistanska Vlada neizravno potvrđuje sve nedostatke povezane s ovim programom navedene u Privremenoj uredbi. Osim toga, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 50., nije moguće preuzeti obvezu koja se odnosi na upravljanje programom na temelju dokaza koji bi se ostvarili samo u budućnosti. Naposljetku, takvo preuzimanje obveze nije praktično jer bi potrebno praćenje zahtijevalo redovno ponavljanje važnih dijelova ispitnog postupka. U tom smislu treba naglasiti da bi pakistanska Vlada i/ili proizvođač izvoznik koji surađuje, u slučaju ispunjenja odgovarajućih odredaba članka 19. Osnovne uredbe, mogli zahtijevati privremenu reviziju mjera.
(53)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 60. do 80. Privremene uredbe i zamijenjenim uvodnim izjavama od 44. do 52. ove Uredbe.
II. Uvoz postrojenja, strojeva i opreme kod proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”)
(54)
Vezano uz ovaj program obje su stranke tvrdile da kamatna stopa koja se koristi za izračun marže subvencije mora biti kamatna stopa dostupna dotičnom izvozniku tijekom RIP-a. Nadalje, stranke su tvrdile da s obzirom na to da su postrojenja, strojevi i oprema korišteni za proizvodnju PET-a namijenjenog i za izvoz i za domaću prodaju, marža subvencije treba biti utvrđena na temelju ukupnog prometa proizvođača izvoznika.
(55)
U odgovoru na navedene tvrdnje valja napomenuti da je kamatna stopa korištena pri izračunu komercijalna kamatna stopa primijenjena tijekom RIP-a u Pakistanu, prema podacima s internetske stranice Državne banke Pakistana. Navedena stopa predstavlja uobičajenu kreditnu stopu koja prevladava na tržištu. Što se tiče nazivnika u izračunu subvencije, valja podsjetiti da je preduvjet za korištenje programa postavljanje uvezenih strojeva kod proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”), sustava uvoza sirovina oslobođenog od carine koji se koristi samo za naknadni izvoz u okviru proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”). Stoga iznos subvencije (brojnik) mora biti dodijeljen za cjelokupni promet izvoza tijekom RIP-a jer je subvencija zavisna o realizaciji izvoza. Posljedično, sve gore navedene tvrdnje morale su se odbaciti.
(56)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 81. do 92. Privremene uredbe.
III. Tarifna zaštita kupovine PTA-a na domaćem tržištu
(57)
Pakistanska je Vlada tvrdila da cijena lokalno proizvedenog PTA-a nije smanjena za 7,5 % u odnosu na međunarodnu cijenu i da se povrat ne daje samo za PTA domaće proizvodnje nego i za uvezeni PTA. Proizvođač izvoznik koji surađuje tvrdio je da program omogućuje povrat carinskih pristojba za lokalno nabavljen i za uvezen PTA i, stoga, program ne daje prednost nabavi PTA-a domaće proizvodnje. Također se tvrdilo da zakonodavstvo ne ograničava pristup navedenom programu.
(58)
Ovi argumenti morali su se odbaciti. U tom se smislu napominje da ovaj program osigurava financijski doprinos u obliku izravnog prenošenja sredstava koje trgovačkom društvu primatelju donosi očite prednosti. Analiza podataka koje je priložila pakistanska Vlada jasno pokazuje da kvalificirano trgovačko društvo može: i. kupiti PTA na domaćem tržištu i primiti kompenzacijsku potporu koja iznosi 7,5 % cijene plaćene za kupovinu PTA-a proizvedenog lokalno ili ii. uvesti PTA i primiti povrat primjenljive carinske pristojbe (7,5 %) plaćene na uvoz PTA-a. No potonja mogućnost nije dozvoljena ako kvalificirano trgovačko društvo koristi program povrata pristojbe (npr. proizvodnja pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”)) na uvoz PTA-a. Očito je iz gore navedenog da je proizvođač izvoznik koji surađuje de iure prisiljen koristiti ovaj program samo za svoju kupovinu PTA-a domaće proizvodnje jer je usporedno koristio program proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) za uvezeni PTA-a.
Štoviše, očito je da čak i u slučajevima u kojima jedno kvalificirano trgovačko društvo iskoristi oba dostupna programa (odnosno, odričući se mogućnosti korištenja programa povrata proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”)) očekivani bi povrati bili drukčiji jer se u jednom slučaju stopa izračunava na temelju pune domaće fakturirane cijene dok se u drugom slučaju izračunava u odnosu na prijavljenu vrijednost na carini koja nije nužno puna fakturirana cijena. Nisu osigurani dokazi koji se mogu provjeriti koji bi osporili prethodno navedene zaključke. Naposljetku, vezano uz argument da nema ograničenja koja se odnose na pristup programu, ispitni je postupak pokazao da je odgovarajuće zakonodavstvo jasno po imenu navelo kvalificirane stranke. U svakom slučaju, PTA domaće proizvodnje nije podložan nikakvoj pristojbi i stoga se „povrat” od 7,5 % smatra izravnim prijenosom sredstava, ili čistim bespovratnim sredstvom. Jedini način na koji proizvođač PET-a može dobiti ovu subvenciju, odnosno bespovratno sredstvo, jest kupnjom PTA-a domaće proizvodnje. S druge strane, bilo kakav „povrat” carinske pristojbe na uvezeni PTA predstavlja izuzeće od uobičajeno plaćanja, a ne izravni prijenos sredstava; zato dvije situacije nisu jednake.
(59)
Posljedično, program daje očitu prednost domaćem kupcu, odnosno proizvođaču PET-a kroz izravni prijenos sredstava i specifičan je, u smislu članka 4. stavka 4. točke (b) Osnovne uredbe, s obzirom na to da je subvencija zavisna o korištenju domaće, a ne uvezene robe, jer samo domaća roba može biti kvalificirana kao bespovratno sredstvo. Nadalje, ova subvencija također se može smatrati specifičnom u smislu članka 4. stavka 4. točke (a) Osnovne Uredbe, jer zakonodavstvo izričito ograničava pristup ovom programu određenim poduzećima iz poliesterske industrije.
(60)
Vezano uz ovaj program, pakistanska je Vlada, zajedno s komentarima Privremene uredbe, priložila vladinu odredbu izdanu 28. lipnja 2010. navodeći da SRO br. 1045(I.)/2008 prestaje važiti od 1. srpnja 2010. Pakistanska je Vlada tvrdila da će navedeni razvoj osigurati da korisnicima PTA-a nije ili više neće biti dopušten povrat PTA-a domaće proizvodnje ili uvezenog PTA-a.
(61)
Štoviše, odlomak objavljen u medijima koji je proizvođač izvoznik koji surađuje priložio vezano uz isto pitanje navodi na to da je pakistanska Vlada odlučila povući uredbu važnu za ovaj program da bi Pakistan vezano uz navedeno mogao zadovoljiti međunarodne norme. Proizvođač izvoznik koji surađuje podupro je informacije pakistanske Vlade podacima koji potvrđuju da od 1. srpnja 2010. više neće biti moguće primiti odgovarajuća bespovratna sredstva kod kupnje PTA-a domaće proizvodnje. U tom se smislu podsjeća da se u skladu s člankom 15. Osnovne uredbe neće doći do uvođenja mjera ako se subvencija povuče ili ako se pokaže da uključeni izvoznici više nemaju koristi od subvencije. Prethodno navedeni podaci jasno ukazuju na to da se Pakistan zapravo slaže s tim da su točke Privremene uredbe koje se odnose na ovaj program zahtijevale korektivne radnje s njegove strane, da je pakistanska Vlada ukinula program i da proizvođač izvoznik koji surađuje nema nikakve prednosti povezane s ovim programom. U tim okolnostima smatra se da su uvjeti navedeni u članku 15. Osnovne uredbe ispunjeni i da zato protiv ovog programa ne treba uvesti kompenzacijske mjere.
(62)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 93. do 105. Privremene uredbe i zamijenjenim uvodnim izjavama od 58. do 61. ove Uredbe.
IV. Režim konačnog poreza (FTR)
(63)
Obje su stranke tvrdile da ovaj program čini drukčiji sustav oporezivanja i da protiv njega ne treba uvesti kompenzacijske mjere jer Pakistan ima suverenitet nad oporezivanjem i može primijeniti sustav oporezivanja koji god želi. Također se tvrdilo da režim konačnog poreza (FTR) ne podrazumijeva financijski doprinos bilo kojem trgovačkom društvu i da čini općenito pravilo oporezivanja u Pakistanu (zadržani porez od 1 % u vrijeme realizacije deviznog poslovanja) koje posluje prema drukčijem konceptu i na drukčijem temelju u usporedbi s režimom uobičajenog poreza (NTR) koji za domaći prihod predviđa porez od 35 %. Prema navedenim strankama, nije moguće utvrditi koji je od dva sustava povoljniji i zato FTR ne rezultira otpisanim prihodom, odnosno ne sakuplja prihod Vlade koji je inače dospio.
(64)
U odnosu na navedene tvrdnje, valja napomenuti da nije u pitanju suverenitet Pakistana nego navodne subvencije odobrene određenim proizvođačima izvoznicima. Štoviše, treba podsjetiti da se dobit od izvoza oporezuje na način drukčiji od dobiti dobivene putem domaće prodaje. S obzirom na to da ovaj porezni režim rezultira dobiti od izvoza koja se oporezuje po nižoj stopi od one dobivene putem domaće prodaje, ovaj se program smatra subvencijom u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe u obliku otpisanog prihoda Vlade od kojeg trgovačko društvo primatelj ima koristi. Subvencija je također specifična u smislu članka 4. stavka 4. točke (a) s obzirom na to da je zavisna o realizaciji izvoza.
(65)
Osim toga, proizvođač izvoznik koji surađuje priložio je niz izračuna u formatu Excel za godine 2008. i 2009. i obavijest o poreznom zahtjevu i nalog za ocjenu koju je izdao zamjenik povjerenika za porez na dohodak koji je revidirao niz brojki iz izjave trgovačkog društva o povratu poreza na dohodak iz 2008. Pakistanska Vlada poduprla je tvrdnje proizvođača izvoznika koji surađuje navodeći da izneseni izračuni pokazuju da je proizvođač izvoznik koji surađuje platio više poreza u okviru režima konačnog poreza(FTR) u usporedbi s onime što bi trebao platiti u slučaju primjene režima uobičajenog poreza (NTR).
(66)
Ovi argumenti morali su se odbaciti. Kao prvo, izneseni izračuni ne čine dio izjave trgovačkog društva o povratu poreza na dohodak ili bilo kojeg drugog službenog dokumenta poreznog tijela. Stoga nema dokaza koji se mogu provjeriti koji točno prikazuju obveze poreza na dohodak proizvođača izvoznika koji surađuje.
(67)
Zatim, analiza podnesenih službenih dokumenata poreznog tijela (obavijest o poreznom zahtjevu i nalog za ocjenu) ni na koji način ne potvrđuje tvrdnje stranaka vezane uz razine poreza dospjelog u okviru drukčijih poreznih režima.
(68)
Vezano uz predanu dokumentaciju koja se odnosi na 2008., stranke nisu uspjele pokazati na koji se način predstavljeni iznosi podudaraju s izjavom trgovačkog društva o povratu poreza na dohodak iz 2008. i s dva dokumenta koje su naknadno izdale odgovarajuća porezna tijela. Što se tiče potonjih dokumenata, čini se da oni potvrđuju zahtjev da trgovačko društvo plati porez na dohodak na domaći dohodak. No iz priloženih podataka nije posve jasno je li taj iznos poreza (ili bilo koji drugi iznos poreza) stvarno plaćen ili se trgovačko društvo žalilo na gore navedenu poreznu obavijest. Također nije jasno na koji bi način iznosi u izračunima u formatu Excel mogli odgovarati izjavi trgovačkog društva o povratu poreza na dohodak ili naloga za ocjenu koje je izdalo porezno tijelo. Čak ako se prihvati da je iznos naveden u obavijesti o poreznom zahtjevu podmiren, to ne bi promijenilo zaključak da je proizvođač izvoznik koji surađuje platio manje poreza nego što bi platio da se na dohodak od izvoza primijenila stopa od 35 %.
(69)
Vezano uz podnesene dokumente koji se odnose na 2009. valja napomenuti da stranke nisu priložile izjavu o povratu poreza na dohodak proizvođača izvoznika koji surađuje iz 2009. Umjesto službenih poreznih potvrda i izjava o povratu, kao dokaz je priložen izračun u formatu Excel. Takvi podaci očito se ne mogu provjeriti i ne mogu poduprijeti ni jednu tvrdnju vezanu uz razvoj poreza na dohodak nakon RIP-a. U tom smislu treba naglasiti da bi pakistanska Vlada i/ili proizvođač izvoznik koji surađuje, u slučaju ispunjenja odgovarajućih odredbi članka 19. Osnovne uredbe, mogli zahtijevati privremenu reviziju mjera.
(70)
Međutim, kod izračuna iznosa subvencije prema režimu konačnog poreza (FTR), otkrivena je administrativna pogreška koja se odnosi na dohodak od izvoza proizvođača izvoznika koji surađuje u izjavi o povratu poreza na dohodak trgovačkog društva iz 2008. Pogreška je ispravljena na odgovarajući način. Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program za proizvođača izvoznika tijekom RIP-a iznosi 1,97 % (umjesto 1,95 %).
(71)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 106. do 116. Privremene uredbe i zamijenjenim uvodnom izjavom 70. ove Uredbe.
V. Program dugoročnog financiranja izvoza s fiksnom stopom (LTF-EOP)
(72)
Obje su stranke tvrdile da kamatna stopa korištena za izračun marže subvencije ovog programa financiranja mora biti kamatna stopa dostupna u vrijeme kad je proizvođač izvoznik pregovarao o financiranju s fiksnom stopom, odnosno stopa 2004. - 2005. Nadalje, nazivnik korišten za izračun privremene marže subvencije treba bi biti ukupan promet trgovačkog društva, a ne ukupan promet od izvoza, jer se jednaka proizvodna postrojenja, koja se financiraju u okviru programa LTF-EOP, koriste za proizvodnju domaće i izvezene robe.
(73)
Ove je tvrdnje trebalo odbaciti. Kao prvo treba razjasniti da je kamatna stopa korištena pri izračunu komercijalna kamatna stopa primijenjena tijekom RIP-a u Pakistanu, prema podacima s internetske stranice Državne banke Pakistana. Financiranje oko kojeg se pregovaralo 2004./2005. dotični je izvoznik smanjio u obrocima. Kod izračuna iznosa subvencija, korišten je iznos kredita za RIP, kako je naveo proizvođač izvoznik koji surađuje. Tijekom ispitivanja koristi stranke tijekom specifičnog RIP-a, obično se uspoređuje primjenljiva komercijalna stopa kreditiranja koja prevladava na tržištu tijekom RIP-a sa stopom plaćenom na zajam primljen tijekom RIP-a, što je i ovdje bio slučaj. Vezano uz nazivnik izračuna subvencije, treba podsjetiti da je preduvjet za ostvarivanje koristi iz programa da trgovačko društvo mora izravno ili neizravno izvesti najmanje 50 % godišnje proizvodnje. Stoga iznos subvencije (brojnik) mora biti dodijeljen za promet izvoza dotičnog proizvoda tijekom RIP-a jer je subvencija zavisna o realizaciji izvoza.
(74)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 117. do 133. Privremene uredbe.
VI. Program financiranja izvoza od strane Državne banke Pakistana (EFS)
(75)
Pakistanska je Vlada navela da je PET sektor isključen iz ovog programa odlukom Državne banke Pakistana od 28. lipnja 2010. Tvrdilo se da ovaj program odgovara odredbama članka 15. Osnovne uredbe i da Komisija protiv njega ne bi trebala uvesti kompenzacijske mjere jer je dokazano da je subvencija povučena. Proizvođač izvoznik koji surađuje tvrdio je da u skladu s okružnicom br. 09 Državne banke Pakistana iz 2010., od 28. lipnja 2010. trgovačko društvo podmirilo cjelokupni iznos financiranja EFS-a i da nema nepodmirenih iznosa dana 30. lipnja 2010. vezano uz EFS.
(76)
Vezano uz tu tvrdnju podsjeća se da je u članku 15. Osnovne uredbe navedeno da mjere neće biti uvedene ako se subvencija povuče ili se dokaže da uključeni izvoznik više nema koristi od subvencije. Što se tiče podnesenih dokumenata važnih za EFS, napominje se da odluka Državne banke Pakistana navodi da banke ne smiju dozvoliti olakšice financiranja za PET u okviru ovog programa. U odgovarajućem je tekstu također navedeno da će postojeće olakšice odobrene izvoznicima ostati važeće do datuma dospijeća najma dok će realizacija izvoza trgovačkih društava biti uzeta u obzir za zaduživanje trgovačkih društava tijekom 2009. - 2010. i za dodijeljena prava do 2011.
Vezano uz navedene točke, pakistanska je Vlada objasnila, priloživši potrebne dokumente, da trgovačka društva u Pakistanu koja u okviru ovog programa nemaju kratkoročni zajam tijekom financijske godine 2009. - 2010. (odnosno, do 30. lipnja 2010.) nemaju pravo na ikakve prednosti tijekom prijelaznog razdoblja do 2011. Što se tiče tvrdnje da proizvođač izvoznik koji surađuje nema nepodmireni iznos financiranja u okviru EFS-a, napominje se da je ova tvrdnja poduprta nizom dokaza odgovarajućih banaka koje je potvrdio ovlašteni računovođa trgovačkog društva. Uzimajući u obzir prethodno navedeno, zaključuje se da su stranke bile u položaju dokazati da uključeni izvoznik više nema koristi od programa EFS-a. Stoga su uvjeti navedeni u članku 15. Osnovne uredbe ispunjeni i tvrdnje su se smatrale opravdanima. Zaključeno je da se protiv ovog programa ne bi trebale uvesti kompenzacijske mjere.
(77)
Proizvođač izvoznik koji surađuje također je tvrdio da kamatna stopa korištena za izračun marže štete mora biti kratkoročna kamatna stopa dostupna trgovačkom društvu tijekom RIP-a. Također se tvrdilo da se dobivena sredstva koriste za ispunjavanje cjelokupnih financijskih potreba kratkoročne imovine trgovačkog društva za domaću i izvoznu prodaju, i stoga bi nazivnik izračuna marže štete trebao biti ukupan promet trgovačkog društva.
(78)
Ove je tvrdnje trebalo odbaciti. Podsjeća se da je kamatna stopa korištena pri izračunu komercijalna kamatna stopa primijenjena tijekom RIP-a u Pakistanu, prema podacima s internetske stranice Državne banke Pakistana. Navedena stopa predstavlja uobičajenu kreditnu stopu koja prevladava na tržištu. Što se tiče nazivnika izračuna subvencije, napominje se da je preduvjet za korištenje programa ili ispunjenje specifičnih poslova koji se odnose na izvoz ili cjelokupna realizacija izvoza. Stoga iznos subvencije (brojnik) mora biti dodijeljen za cjelokupni promet izvoza tijekom RIP-a jer je subvencija zavisna o realizaciji izvoza.
(79)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 134. do 148. Privremene uredbe i zamijenjenim uvodnim izjavama od 75. do 78. ove Uredbe.
VII. Financiranje na temelju okružnice F.E. br. 25 Državne banke Pakistana
(80)
Obje su stranke navele u podnesku da se Državna banka Pakistana nije uplitala u navedeni program, da komercijalne banke osiguravaju financiranje u stranoj valuti bez povlaštenih kamatnih stopa i da program nije zavisan o realizaciji izvoza jer ga mogu koristiti i izvoznici i uvoznici.
(81)
Navedeni argumenti su analizirani u smislu odgovarajućih pravnih odredaba i praktične provedbe programa i utvrđeno je da su opravdani. Zaključeno je da se protiv ovog programa ne bi trebale uvesti kompenzacijske mjere. S obzirom na to da se protiv programa na temelju okružnice F.E. br. 25 Državne banke Pakistana neće uvesti kompenzacijske mjere, nije potrebno odgovoriti na odgovarajuće komentare na objavu.
3.2.3. Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere
(82)
Uzimajući u obzir gore navedeno, konačan iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere u skladu s odredbama Osnovne uredbe, izražene kao ad valorem, za jedinog pakistanskog proizvođača izvoznika koji surađuje iznosi 5,15 %.
3.3. Ujedinjeni Arapski Emirati (UAE)
3.3.1. Uvod
(83)
Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata i proizvođač izvoznik koji surađuje komentirali su sljedeće programe, protiv kojih su u okviru Privremene uredbe uvedene kompenzacijske mjere:
I.
Savezni zakon br. 1. iz 1979.
II.
Zona slobodne trgovine (FTZ)
3.3.2. Posebni programi
I. Savezni zakon br. 1. iz 1979.
(84)
Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata izjavila je da je program u okviru Saveznog zakona br. 1. iz 1979. općenito i horizontalno dostupan svim industrijskim sektorima i poduzećima u Ujedinjenim Arapskim Emiratima i da se odobrava bez ikakvog izuzeća. Proizvođač izvoznik koji surađuje izjavio je da dozvola izdana u okviru Saveznog zakona br. 1. iz 1979. čini preduvjet za postojanje i poslovanje u Ujedinjenim Arapskim Emiratima.
(85)
U odnosu na gore navedeno, napominje se da je ispitni postupak utvrdio da bi industrijska poduzeća u Ujedinjenim Arapskim Emiratima mogla poslovati na temelju raznih vrsta dozvola. Osim dozvole odobrene u okviru Saveznog zakona br. 1 iz 1979., industrijsko poduzeće može poslovati na temelju dozvole izdane od strane regionalnih tijela u posebnom emiratu u kojem se nalazi njegovo sjedište. Tako je bilo u primjeru proizvođača izvoznika koji surađuje koji ima dozvolu izdanu od strane Vlade emirata Ras al Khaimaha. Nadalje, industrijsko poduzeće moglo bi poslovati u okviru zone slobodne trgovine u kojoj, u skladu s prethodno navedenim zakonom, nije potrebna ikakva dozvola. Stoga nije ispravno reći da sva industrijska poduzeća u Ujedinjenim Arapskim Emiratima posluju u okviru Saveznog zakona br. 1 iz 1979. Nije dokazano da je dodjela programa automatska i odgovarajuću tvrdnju valja odbaciti.
(86)
Obje su stranke tvrdile da su zahtjevi navedeni u zakonu samo preduvjeti potrebni da bi bilo koji industrijski projekt djelovao u zemlji te da ne bi bio izuzet od plaćanja carinskih pristojba i zato je analiza Komisije u Privremenoj uredbi članaka 12., 13. i 21. Saveznog zakona br. 1 pogrešna. Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata također je izjavila da s obzirom na članak 13. izraz „razmatrano” nema obvezno značenje u arapskoj verziji zakona. Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata također je tvrdila da članci 11. i 12. prethodno navedenog zakona nikad u praksi nisu primijenjeni jer Tehnički odbor, odgovoran za iznošenje preporuka vezanih uz primjene ministru, nikad nije osnovan. Također se tvrdilo da je uloga Odjela za industrijski razvoj određena u korisničkom priručniku Elektroničkog industrijskog sustava koje je izdalo ministarstvo, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 173. Privremene uredbe.
(87)
Ove je tvrdnje trebalo odbaciti. Napominje se da članci 13. i 21. zakona čine dio postepenog procesa predviđenog u analizi radi ishođenja industrijske dozvole u okviru Saveznog zakona br. 1 iz 1979. Vezano uz članke 11. i 12. napominje se da ti članci navode ulogu i odgovornosti raznih tijela državne vlasti koja izdaju industrijsku dozvolu u okviru Saveznog zakona br. 1 iz 1979. Činjena da tijelo nikad nije osnovano iako je predviđeno zakonom i odgovorno je za: i. ocjenu ulaznog materijala osiguranog od strane Odjela za industrijski razvoj i ii. davanje preporuka za odobrenjem ili odbijanjem primjena ministru, potvrđuje da se zakonodavstvo na temelju kojeg tijelo koje izdaje dozvolu posluje u praksi ne provodi i da zato nema pravne sigurnosti vezane uz način odobravanja subvencije. Štoviše, tvrdnja Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata u odnosu na Tehnički odbor kontradiktorna je u usporedbi s prethodnim tvrdnjama prema kojima je ministar od navedenog odbora zatražio iznošenje komentara vezanih uz moguću reviziju zakona. U smislu definicije riječi „razmatrano” u članku 13. saveznog zakona, napominje se da je Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata tijekom ispitnog postupka priložila jedino englesku verziju teksta. Povrh toga, tek je nakon privremene objave navela mogućnost da postoje razlike između definicija verzija na engleskom i arapskom jeziku. Činjenica da dvije verzije teksta bacaju sumnju na određene dijelove kriterija prihvatljivosti ponovno predstavlja jasan pokazatelj da kriteriji i uvjeti prihvatljivosti subvencije nisu jasni u pravnom smislu. Vezano uz ulogu Odjela za industrijski razvoj, napominje se da nisu izneseni novi podaci koji bi mogli osporiti nalaze ispitnog postupka.
(88)
Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata izjavila je da njezina industrijska statistika dokazuje da je više od 4 000 industrijskih poduzeća registrirano prema Saveznom zakonu br. 1 iz 1979. Obje su stranke tvrdile da Komisija nije uspjela osigurati pozitivne dokaze da su Ujedinjeni Arapski Emirati provodili diskrecijsko pravo pri odobravanju ili odbijanju primjena programa.
(89)
Ove je tvrdnje trebalo odbaciti. Napominje se da je ispitni postupak pokazao da odobravanje industrijske dozvole u okviru Saveznog zakona br. 1 iz 1979. nije automatsko i da pravila procesa odobravanja koji se odnosi na odabir primatelja nisu objektivna. Uzimajući u obzir činjenicu da je program bio specifičan u skladu s odredbama članka 4. stavka 2. točke (a) i članka 4. stavka 2. točke (b) Osnovne uredbe, Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata morala je dokazati, u skladu s odredbama članka 4. stavka 2. točke (c) Osnovne uredbe, svoju tvrdnju da su odobreni zahtjevi svih stranaka koje su podnijele zahtjev za industrijskom dozvolom u okviru Saveznog zakona br. 1 iz 1979. od njegovog donošenja. Takvi podaci koji se mogu provjeriti nikada nisu izneseni.
(90)
Obje su stranke tvrdile da su sva industrijska poduzeća u Ujedinjenim Arapskim Emiratima izuzeta od plaćanja carinske pristojbe za vlastitu proizvodnju. Proizvođač izvoznik koji surađuje također je tvrdio da je revizija trgovinske politike WTO-a koja se odnosi na Ujedinjene Arapske Emirate, objavljena 2006., analizirala Savezni zakon br. 1 iz 1979. i pokazala da su sva industrijska poduzeća izuzeta od plaćanja carinskih pristojba. Također se tvrdilo da postoje kontrole sustava jer se industrijske dozvole obnavljaju svake godine, trgovačka društva u okviru programa izvještavaju o uvezenim materijalima oslobođenim od carine, a tijela odbacuju uvoz oslobođen od carine ako ulazni materijali nisu povezani s proizvodnjom.
(91)
Ove je tvrdnje trebalo odbaciti. Važno je napomenuti da su od plaćanja carinske pristojbe izuzeta trgovačka društva koja koriste program u okviru Saveznog zakona br. 1 iz 1979. i da uobičajena stopa carinske pristojbe za sirovine nije jednaka nuli. Proizvođač izvoznik koji surađuje nije dokazao na koji je način općenita izjava u dokumentu revizije trgovinske politike WTO-a točnija od detaljne analize, temeljene na posjetu radi provjere, priložene u Privremenoj uredbi koja se isključivo odnosi na prihvatljivosti i praktične primjene Saveznog zakona br. 1 iz 1979. Još važnije, ispitni je postupak ukazao na diskriminativno djelovanje tijela pri upravljanju uvozom materijala oslobođenih od carine u okviru programa. S obzirom na to da nema pravila vezanih uz prihvaćanje ili odbijanje uvoza oslobođenog od carine i uzimajući u obzir nedostatak učinkovitog sustava provjere upravljanja programom, nije jasno zašto jednoj stranki u određenom trenutku može biti dozvoljen uvoz oslobođen od carine, a u drugom joj se trenutku uvoz oslobođen od carine odbija. Takav je bio primjer proizvođača izvoznika koji surađuje od kojeg se zahtijevalo da s vremena na vrijeme plati pristojbe bez ikakvog objašnjenja od strane tijela za odobravanje. Dvije stranke nisu osigurale dokaze kojima bi poduprle tvrdnje vezane uz upravljanje programom i dodjelu uvoza oslobođenog od carine.
(92)
Također je izjavljeno da je program uređen na objektivnim kriterijima, naime na zahtjevu da se izuzeće od plaćanja pristojbe može odnositi jedino na uvezenu robu namijenjenu proizvodnji industrijskog poduzeća. Navedenu je tvrdnju valjalo odbaciti jer, kako je objašnjeno u prethodno navedenim u uvodnim izjavama 89. i 91., nije dokazano da postoje takvi objektivni kriteriji.
(93)
Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata izjavila je da se trenutačno provodi revizija Saveznog zakona br. 1 iz 1979. i da su navedeni podaci izneseni Komisiji. Također se tvrdilo da je Komisija zanemarila podatke o dokumentima koje je iznijela Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata te da nije pružila argumente i pozitivne dokaze vezane uz činjenice i zakon na kojima su se njezini zaključci temeljili.
(94)
Vezano uz gore navedeno, napominje se da je Komisija detaljno ispitala i analizirala sve podatke stranaka. Što se tiče revizije Saveznog zakona br. 1 iz 1979., važno je napomenuti da je tekst koji je priložila Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata radni interni dokument Ministarstva financija i industrije. Kao takav nema pravne vrijednosti. Tijelo koje provodi ispitni postupak mora analizirati stvarne pravne odredbe i način na koji se one provode, a ne neobvezujući radni dokument koji upravna i zakonodavna vlast Ujedinjenih Arapskih Emirata nisu donijele i odobrile. Još važnije, činjenica da se Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata trenutačno bavi mogućom revizijom Saveznog zakona br. 1 iz 1979. potvrđuje da su tijela shvatila da postoji potreba, kako je navela Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata, da se uklone sve nedosljednosti sa Sporazumom WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama.
(95)
S obzirom na gore navedeno, potvrđuju se nalazi u vezi s ovim programom kako su određeni u uvodnim izjavama od 166. do 183. Privremene uredbe.
II. Zona slobodne trgovine (FTZ)
(96)
Obje su stranke izjavile da je svim poduzećima u Ujedinjenim Arapskim Emiratima odobren uvoz osnovnih sredstava oslobođen od carine.
(97)
U tom se pogledu napominje da je ispitni postupak pokazao da trgovačka društva s poslovnim nastanom u zoni slobodne trgovine imaju uvoz osnovnih sredstava oslobođen od carine. Činjenica da jedna stranka može koristiti jednake pogodnosti korištenjem drugog programa (Saveznog zakona br. 1 iz 1979.) ne ukazuje na to da se dotična subvencija ne smatra subvencijom protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere. Nadalje, stranke nisu bile u položaju osigurati dokaze koji bi odbacili nalaze ispitnog postupka vezane uz zonu slobodne trgovine. Uzimajući u obzir gore navedeno, navedena tvrdnja se morala odbaciti.
(98)
S obzirom na gore navedeno, potvrđuju se nalazi u vezi s ovim programom kako su određeni u uvodnim izjavama od 184. do 199. Privremene uredbe.
3.3.3. Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere
(99)
Uzimajući u obzir gore navedeno, konačan iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere u skladu s odredbama Osnovne uredbe, izražene kao ad valorem, za jedinog proizvođača izvoznika iz Ujedinjenih Arapskih Emirata koji surađuje iznosi 5,13 %.
3.4. Komentari na konačnu objavu
(100)
Podsjeća se da je svim zainteresiranim strankama nakon konačne objave pružena prilika da iznesu komentare i prigovore. Njihovi su komentari razmotreni i prema potrebi uzeti u obzir, no nisu mogli promijeniti gore navedene nalaze.
(101)
Iranski proizvođač izvoznik koji surađuje ponovno je predstavio svoju analizu činjenica slučaja, no nije priložio nove dokaze koji bi osporili nalaze ispitnog postupka.
(102)
Pakistanska je Vlada izrazila nezadovoljstvo odbacivanjem njezinog preuzimanja obveze u odnosu na program proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) i ponovila komentare koji se odnose na program LTF-EOP i FTR. Također je iznijela novu odluku Saveznog vijeća za prihode, objavljenu 27. srpnja 2010., koja određuje carinsku pristojbu na uvoz PTA-a (sirovine korištene za PET) po stopi od 3 % i tvrdila da su institucije zakonski obvezne ponovno izračunati maržu štete utvrđenu za program proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”). Navedeno je trebalo odbaciti jer nema pokazatelja da subvencija i dalje ne postoji. Pakistanska Vlada tvrdi da je smanjena. No bez obzira na to, prema pravilima programa proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”), ulazni se materijal može koristiti barem do dvije godine nakon uvoza. Drugim riječima, nešto što je uvezeno do srpnja 2010. (kad je stopa pristojbe iznosila 7,5 %) može se koristiti do srpnja 2012. Institucije su utvrdile iznos subvencije na temelju podataka koji se odnose na RIP, a u skladu s pravilima programa i dalje je moguć učinak prošle carinske stope do 2012. Stoga je subvencioniranje očito prisutno u trenutku uvođenja konačne pristojbe. Nadalje, carinska pristojba samo je jedan element niza podataka i, kako je navedeno u gore navedenim uvodnim izjavama od 43. do 53., da je stopa pristojbe bila niža, obujam uvoza možda bi bio veći.
(103)
Pakistanski proizvođač izvoznik koji surađuje nije se slagao s analizom vezanom uz FTR, no priloženi elementi nisu mogli promijeniti nalaze ispitnog postupka. Također je izjavio da postoje dokazi koji se mogu provjeriti koji točno prikazuju obveze poreza na dohodak i priložio niz dokumenata koji dokazuju da nalazi Komisije nisu točni. U tom se smislu napominje da su priloženi podaci nepotpuni i ne mogu se provjeriti i stoga ih se ne može uzeti u obzir.
(104)
Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata ponovno je predstavila svoju analizu činjenica slučaja i tvrdila da su institucije temeljile svoje nalaze na nejasnom tumačenju Saveznog zakona br. 1 iz 1979. te da nisu osigurale nikakve pozitivne dokaze. U tom se smislu podsjeća da je u skladu s člancima 4. stavkom 2. točkom (a) i člankom 4. stavkom 2. točkom (b) Osnovne uredbe utvrđena specifičnost da su institucije tumačenje Saveznog zakona br. 1 iz 1979. temeljile na priloženim informacijama, dokazima i podacima i da nisu pronađeni dokazi koji bi mogli promijeniti nalaze ispitnog postupka. Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata objasnila je da proces izmjena Saveznog zakona br. 1 iz 1979. napreduje i da je u fazi ispunjenja posljednjih uvjeta prije proglašenja. U tom se pogledu napominje da Komisija pozdravlja napore Ujedinjenih Arapskih Emirata da izmjene odgovarajuće pravne odredbe, no prethodno navedeni napredak ne utječe na nalaze ispitnog postupka jer nema jasnog rasporeda vezanog uz zaključak procesa izmjena i donošenja novog zakona.
(105)
Proizvođač izvoznik iz Ujedinjenih Arapskih Emirata koji surađuje ponovio je svoje tvrdnje vezane uz Savezni zakon br. 1 iz 1979. Također je izjavio da izračun marže subvencije sadrži pogreške. Tvrdio je da je trgovačko društvo nakon konačne objave shvatilo da nabava sirovine iz Kraljevine Saudijske Arabije ne snosi carinsku pristojbu jer Ujedinjeni Arapski Emirati i Kraljevina Saudijska Arabija čine dio carinske unije Vijeća za suradnju u Zaljevu te je priložilo niz dokumenata povezanih s njegovim tvrdnjama. U tom se pogledu napominje da navedena očitovanja čine dio posve novog niza podataka koji su već trebali biti predstavljeni u odgovoru na upitnik ili najkasnije tijekom posjeta radi provjere kako bi Komisija mogla provjeriti istinitost tih tvrdnji. Stoga se priloženi podaci u ovoj kasnoj fazi ispitnog postupka ne mogu provjeriti. Štoviše, nema nikakvih dokaza koji bi poduprli navedene tvrdnje. Nadalje se tvrdilo da bi korist trebalo izračunati na temelju sirovina potrošenih tijekom RIP-a, a ne na temelju kupljenih sirovina. U tom se pogledu napominje da je razlika između potrošenih i kupljenih sirovina nebitna jer je iznos protiv kojeg se mogu uvesti kompenzacijske mjere ukupan iznos koji se pripisuje RIP-u kako je navedeno u prethodnim uvodnim izjavama od 84. do 95.
4. ŠTETA
4.1. Proizvodnja Unije, industrija Unije i potrošnja Unije
(106)
Nisu zaprimljeni nikakvi komentari u pogledu proizvodnje Unije, industrije Unije i potrošnje Unije. Slijedom toga, potvrđuju se uvodne izjave od 201. do 206. Privremene uredbe.
4.2. Uvoz iz dotičnih zemalja
(107)
Nisu zaprimljeni nikakvi komentari u pogledu kumulativne ocjene učinaka dotičnog uvoza, obujma uvoza iz dotičnih zemalja i njihovog tržišnog udjela. Slijedom toga, potvrđuju se uvodne izjave od 207. do 213. Privremene uredbe.
(108)
S obzirom odluku da se, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 20., proizvod obuhvaćen ispitnim postupkom podijeli u nekoliko vrsta proizvoda, izvršen je novi obračun sniženja cijene koji odražava navedenu promjenu.
(109)
Za potrebe analize sniženja cijene, usporedilo se ponderirane prosječne prodajne cijene industrije Unije nepovezanim kupcima na tržištu Unije prema vrsti proizvoda, prilagođene razini franko tvornica, i odgovarajuće ponderirane prosječne cijene uvoza iz dotičnih zemalja prvim nezavisnim kupcima na tržištu Unije, utvrđene na razini CIF s odgovarajućim prilagodbama za troškove nakon uvoza i razlike u razini trgovine.
(110)
Usporedba je pokazala da je tijekom RIP-a subvencionirani uvoz podrijetlom iz UAE-a koji se prodavao u Uniji snizio cijene industrije Unije za 3,2 %. Subvencionirani uvoz podrijetlom iz Irana koji se prodavao u Uniji snizio je cijene industrije Unije za 3,0 %. Subvencionirani uvoz podrijetlom iz Pakistana koji se prodavao u Uniji snizio je cijene industrije Unije za 0,5 %. Ponderirana prosječna marža sniženja cijene dotičnih zemalja tijekom RIP-a jest 2,5 %.
(111)
Iranski je izvoznik komentirao da je šteta pretjerana budući da su utvrđene ponderirane prosječne jedinične prodajne cijene podcijenjene zbog netočnog izračuna prilagodbe iznosa razine trgovine. Što se tiče ove tvrdnje, treba napomenuti da je iznos za razinu trgovine koji se koristio u privremenom izračunu bio fiksni iznos po toni što je provizija koju naplaćuje uvozni zastupnik koji surađuje koja iznosi oko 1 % prosječne cijene CIF. Međutim, budući da nije predložena nikakva alternativna kvantifikacija prilagodbe razine trgovine te nema drugih podataka za takvu prilagodbu, tvrdnja se stoga odbacuje.
(112)
Ista je stranka također tvrdila da se čini da je stopa od 2 % za troškove nakon uvoza podcijenjena.
(113)
Ponavlja se u vezi s tim da ni jedan uvoznik nije surađivao u ovom ispitnom postupku te nije bilo moguće potvrditi stvarni trošak nakon uvoza. Stoga, u izostanku drugih dostupnih podataka, primijenjena je stopa koja se koristila u prethodnim postupcima.
4.3. Stanje industrije Unije
(114)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da šteta ne postoji budući da je uzorak pogrešno odabran te se zato nije moglo ekstrapolirati podatke za cjelokupnu industriju Unije. Tvrdilo se da, budući da je jedno trgovačko društvo (izvan uzorka) navelo da koristi preko 100 % kapaciteta, je to jasan pokazatelj da nema štete. Napominje se da su dostavljeni podaci izvadak iz podneska navedenog trgovačkog društva tijelima burze u trećoj zemlji te da nisu provjereni. Navedeni se podaci također ne podudaraju s podacima u dokumentu. Štoviše, i u svakom slučaju, iskorištenost kapaciteta jednog proizvođača iz EU-a sama po sebi ne može promijeniti nalaze o šteti za proizvođače iz EU-a u uzorku i za ostale proizvođače iz EU-a.
(115)
U izostanku drugih tvrdnji i komentara, potvrđuju se nalazi određeni u uvodnim izjavama od 218. do 237. Privremene uredbe.
4.4. Zaključak o šteti
(116)
U izostanku bilo kakvih komentara, potvrđuje se zaključak o šteti određen u uvodnom izjavama od 238. do 240. Privremene uredbe.
5. UZROČNOST
5.1. Učinak subvencioniranog uvoza
(117)
U izostanku bilo kakvih komentara, potvrđuju se uvodne izjave od 241. do 245. Privremene uredbe.
5.2. Učinak drugih čimbenika
(118)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da bilo kakva utvrđena šteta ne bi bila uzrokovana subvencioniranim uvozom, nego da niske cijene PET-a u EU-u odražavaju svjetski ciklus industrije te da su od rujna 2008. do lipnja 2009. cijene PET-a u EU-u slijedile niske cijene sirove nafte. Što se tiče ovog argumenta,potvrđuje se da cijene PET-a ovise u određenoj mjeri o cijenama sirove nafte, čiji su derivati glavna sirovina za proizvodnju PET-a. Međutim, cijene sirove nafte nisu bile niske tijekom cijelog RIP-a, već vrlo promjenljive, pri čemu su na početku značajno pale, nakon čega je uslijedio oporavak. Navedena promjenljivost svjetskih cijena sirove nafte ne može objasniti zašto je uvoz PET-a bio subvencioniran, čime je snizio cijene proizvođača iz Unije. Upravo je navedeno sniženje cijene, omogućeno dobivenim subvencijama, snizilo cijene industrije Unije, prisiljavajući proizvođače iz EU-a da prodaju s gubitkom kako ne bi izgubili kupce.
(119)
Iranski je izvoznik tvrdio da financijski i tehnički problemi nekih proizvođača iz EU-a nisu ispravno razdvojeni od analize štete te su pogrešno pripisani iranskom uvozu budući da se isti pojavio na tržištu tek 2006. U tom se pogledu napominje da je uvoz iz Irana bio prisutan već u 2006. i 2007. u količinama manjima od 1 % tržišnog udjela. Od 2008. isti je iznosio iznad 1 % i doprinio niskim cijenama sniženju cijena u EU-u. Štoviše, uvjeti kumulativne ocjene u ovom su slučaju ispunjeni te se uvjeti subvencioniranog uvoza iz svih dotičnih zemalja mogu ocjenjivati kumulativno. Nadalje, samo je jedno trgovačko društvo koje je naveo iranski izvoznik bilo u uzorku, a tehnički problemi ovog proizvođača iz EU-a, ograničeni na razdoblje od rujna do sredine listopada 2008., nisu značajno utjecali na ukupnu sliku štete.
(120)
Ista je stranka ponovila da bi svaka utvrđena šteta bila povezana sa smanjenjem potražnje, posebno tijekom RIP-a koji je bio obilježen globalnom financijskom i gospodarskom krizom. Međutim, navedena stranka nije odbacila argumente navedene u uvodnim izjavama od 254. do 256. Privremene uredbe: da gospodarski pad koji je započeo u zadnjem tromjesečju 2008. ne može ni na koji način umanjiti štetne učinke subvencioniranog uvoza po niskim cijenama na tržištu EU-a tijekom cijelog razmatranog razdoblja te da, bez obzira na to što je smanjena potražnja bila čimbenik koji je doprinio pretrpljenoj šteti, ista nije prekinula uzročno-posljedičnu vezu. Dalje se napominje da je navedeni subvencionirani uvoz čak i povećao svoj tržišni udio kad je došlo do smanjenja potražnje, odnosno sa 7,6 % na 10,2 % na štetu proizvođača iz EU-a.
(121)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da je svaka šteta bila uzrokovana izostankom ulaganja proizvođača PET-a iz EU-a i posljedičnim troškovnim nedostatkom u usporedbi s izvoznicima.
(122)
Poznato je da je PET kapitalno intenzivna industrija te da je potrebna određena razina ulaganja kako bi se zadržala konkurentnost u srednjoročnoj, odnosno dugoročnoj perspektivi. Podsjeća se da su, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 237. Privremene uredbe, neka trgovačka društva u uzorku ostvarila važna ulaganja u 2006. i 2007, ali je u 2008. i u RIP-u bila samo minimalna razina ulaganja.
(123)
U vezi s tim napominje se da bi, s obzirom na smanjenje proizvodnje i stopa iskorištenosti kapaciteta u 2008. i u RIP-u zajedno s naglim smanjenjem tržišnog udjela proizvođača iz Unije, bilo nerazumno očekivati velika ulaganja u nove kapacitete u istom razdoblju.
(124)
Također se ponavlja da je, kako je navedeno u uvodnim izjavama 233. i 234. Privremene uredbe, financijsko stanje proizvođača iz Unije u uzorku bilo vrlo loše tijekom cijelog razmatranog razdoblja te da su isti pretrpjeli značajne gubitke između 2006. i RIP-a. Ponovno bi u takvom stanju bilo nerazumno očekivati velike investicije proizvođača iz Unije.
(125)
Zato se zaključuje da ograničeno ulaganje u 2008. i RIP-u nije značajno doprinijelo šteti koju je pretrpjela industrija Unije, nego je bilo rezultat iste.
5.3. Zaključak o uzročnosti
(126)
U izostanku daljnjih komentara o uzročnosti, potvrđuju se uvodne izjave od 246. do 264. Privremene uredbe.
6. INTERES UNIJE
(127)
Nakon privremene objave, značajan broj prerađivača i/ili punionica javio se i tvrdio da analiza interesa Unije ne odražava točno argumente velikog broja korisnika koji surađuju te da su nalazi u suprotnosti s trenutačnim gospodarskim okruženjem. Međutim, nisu uslijedili daljnji dokazi ili objašnjenja. Sva su trgovačka društva zatražila raspravu, ali samo dva trgovačka društva iz ove skupine korisnika i jedno udruženje talijanskih punionica zaista su prisustvovali raspravi. Značajnije komentare dostavili su jedan prerađivač koji surađuje iz EU-a (ALPLA), skupina prerađivača (Caiba SA, Coca-Cola group, Danone Waters, Logoplaste, MFS Commodities, PepsiCO, Novara International i Silico Polymers), uvozni zastupnik koji surađuje (GSI) te udruženje prerađivača plastike (EuPC). Sve su se navedene stranke snažno suprotstavile uvođenju bilo kakvih mjera.
6.1. Interes industrije Unije i ostalih proizvođača iz Unije
(128)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da bi proizvođači iz EU-a (zlo)upotrijebili trgovinske zaštitne instrumente za zaštitu tržišta Unije te za određivanje umjetno visokih cijena u EU-u. Navedene stranke ukazuju na postojeće antidampinške i/ili kompenzacijske mjere na snazi protiv Indije, Indonezije, Južne Koreje, Malezije, Tajvana, Tajlanda i Narodne Republike Kine. Međutim, napominje se da bilo koje trgovačko društvo koje proizvodi u EU-u ima pravo uložiti pritužbu i tražiti pravni lijek u slučaju da može dokazati postojanje štetnih subvencijskih praksi. Činjenica da su prakse subvencioniranja i dampinga utvrđene u brojnim zemljama možda se može se objasniti činjenicom da se potražnja za ovim proizvodom izrazito povećala od 90-ih uz obično dvoznamenkaste godišnje stope rasta. To je privuklo značajne investicije diljem svijeta, dovodeći do strukturne prekomjerne ponude PET-a diljem svijeta. Također se napominje da neke treće zemlje imaju na snazi mjere protiv nekoliko gore navedenih zemalja, što naglašava postojeći strukturni problem.
(129)
Nekoliko je zainteresiranih stranaka ponovilo da proizvođači iz Unije nisu mogli dugoročno poboljšati svoje rezultate budući da bi se uskoro pojavila nova ulaganja u ostale treće zemlje i snizila umjetno visoke cijene u EU-u.
(130)
Ispitni je postupak pokazao da je novo ulaganje koje se nedavno pojavilo u Omanu značajno povećalo obujam uvoza u 2009. te se ne može isključiti da bi isti mogao uzrokovati probleme industriji Unije u budućnosti. Međutim, kako je već navedeno u uvodnoj izjavi 270. Privremene uredbe, nova ulaganja koja bi se mogla pojaviti i uzrokovati štetu industriji Unije nisu valjani razlog za uskratu pravne zaštite u ovom postupku.
(131)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da bi povećanje cijena PET-a u EU-u omogućilo samo proizvođačima iz EU-a s ulaganjima u treće zemlje koje ne podliježu mjerama (Tajland, SAD, Rusija) ili ostalim proizvođačima PET-a u trećim zemljama (Južna Koreja) poboljšanje rezultata. Stoga je stranka tvrdila da bi kratkoročna korist za proizvođače iz EU-a jasno bila poništena prijenosom bogatstva na proizvođače izvan EU-a.
(132)
S tim u vezi napominje se da nema dokaza u dokumentu koji podupire izjavu da bi bilo kakva financijska korist koja bi se mogla prenijeti na proizvođače u trećim zemljama koji ne podliježu zaštitnim trgovinskim mjerama ili trgovačka društva s nultom pristojbom, poništila koristi za industriju Unije.
(133)
Također se tvrdilo da proizvođači iz Unije zapošljavaju samo oko 2 000 ljudi, dok prerađivači PET-a i punionice na koje bi znatno utjecala bilo kakva pristojba, zapošljavaju oko 20 000, odnosno 60 000 ljudi.
(134)
Napominje se da zapošljavanje koje stvaraju proizvođači PET-a nije zanemarivo te se pitanje je li uvođenje mjera protiv interesa Unije u cjelini ne može svesti na jednostavno pitanje broja zaposlenih osoba. U vezi toga također je posebno važno da je vjerojatno da mjere ne bi značajno utjecale na relevantne korisnike uzimajući u obzir razinu pristojbe kao i alternativne izvoze opskrbe, kako je određeno u uvodnim izjavama od 141. do 156. u nastavku.
6.2. Interes nepovezanih uvoznika u Uniji
(135)
Ponavlja se da ni jedan nepovezani uvoznik nije surađivao u ovom ispitnom postupku.
(136)
Zastupnik koji surađuje snažno se usprotivio tome da uvođenje pristojba ne bi imalo značajan učinak na njegovo poslovanje. Trgovačko društvo tvrdilo je da bi, iako doista radi na osnovi provizije, učinak bio značajan budući da je važan dio njegovog poslovanja povezan s dotičnim zemljama. U slučaju uvođenja mjera, to bi utjecalo na proviziju koja se dobiva od proizvođača u dotičnim zemljama s obzirom da PET iz dotičnih zemalja više ne bi konkurirao PET-u koji proizvode ostali proizvođači.
(137)
U pogledu ukupne umjerene razine pristojbe, nije vjerojatno da će prodaja PET-a iz dotičnih zemalja biti značajno pogođena. Štoviše, zastupnik se može u srednjoročnom razdoblju najvjerojatnije prebaciti na ostale izvore opskrbe, odnosno na uvoz iz Omana, SAD-a, Brazila, Meksika i trgovačka društva s nultom stopom antidampinške pristojbe u Južnoj Koreji. Prodaja navedenih proizvođača izvoznika trebala bi dovesti zastupnika u položaj da nadoknadi gubitke koji mogu nastati zbog uvođenja mjera. Zbog toga se zahtjev odbacuje.
6.3. Interes dobavljača sirovina u Uniji
(138)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da nije legitimno štititi dobavljače sirovina proizvođača PET-a iz Unije na štetu industrije ambalaže, punionica i krajnjih potrošača.
(139)
Napominje se da je analiza učinka mjera na industriju opskrbe sukladna članku 31. Osnovne uredbe. Uobičajena je praksa provesti takvu analizu, posebno kada postoji snažna ovisnost između dobavljača sirovine i proizvođača iz Unije.
(140)
U izostanku drugih komentara s time u vezi, konačno se potvrđuju uvodne izjave od 265. do 279. Privremene uredbe.
6.4. Interes korisnika
(141)
Ponavlja se da PET koji se koristi u proizvodnji predformi za boce čini od 70 % do 80 % ukupnog troška proizvodnje prerađivača. Stoga je isti kritična komponenta troška za navedena trgovačka društva.
(142)
Neke su zainteresirane stranke navele da je industrija ambalaže iz EU-a pred stalnim izazovima punionica u vezi novog dizajna i ekološki prihvatljivijeg pakiranja. Zbog toga se čini da neki prerađivači stalno ulažu u istraživanje i razvoj kako bi kreirali nove proizvode i dizajn kako bi ostali konkurentni i dodali više vrijednosti u lancu.
(143)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da će učinak na prerađivačku industriju iz EU-a biti vrlo snažan te da će dovesti do propadanja sredstava za ulaganje u novo, ekološki prihvatljivije pakiranje te, moguće, čak do zatvaranja stotina manjih trgovačkih društava jer su njihove marže sve manje zbog malog prerađenog obujma i ograničene pregovaračke snage.
(144)
Doista, prihvate li prerađivači cjelokupno povećanje cijene uzrokovano mjerama, učinak na njih mogao bi biti golem, ovisno o izvoru opskrbe s obzirom na to da trošak PET-a čini većinu njihovih troškova te da mnoga mala i srednja trgovačka društva posluju s malim maržama.
(145)
U vezi s tim izvršen je posjet radi provjere kod malog prerađivača plastike u Italiji kako bi se stekao bolji uvid u učinak pristojba na ovu skupinu korisnika. Ispitni je postupak pokazao da, iako ograničenu, prerađivači imaju određenu mogućnost prenošenja povećanja cijene, posebno ako isto nije zanemarivo i ako se može predvidjeti. Štoviše, neki prerađivači PET-a u svojim ugovorima o cijenama sirovine imaju odredbe o prilagodbi, što bi moglo potaknuti prerađivače iz EU-a da djelomično prenesu povećanje cijene na punionice.
(146)
Zbog toga i na temelju relativno umjerene razine pristojbe, zaključuje se da uvođenje kompenzacijskih pristojba vjerojatno ne bi imalo razorni učinak na prerađivače.
(147)
Neke zainteresirane stranke ponovile su argument da bi se rizik preseljenja prerađivača PET-a povećao u slučaju uvođenja konačnih mjera. Navedene su stranke također tvrdile da zbog preseljenja prerađivača iz EU-a ne bi bilo dugoročne koristi za proizvođače iz EU-a. Jedan je prerađivač PET-a koji surađuje izjavio da postupak preseljenja već traje te da bi uvođenje kompenzacijskih pristojba dodatno ubrzao navedeni razvoj. Ova je stranka tvrdila da bi značajan dio prerađivača iz EU-a bio smješten u područjima blizu granica EU-a (Švicarska, Hrvatska, Bosna, Srbija, Turska, Rusija i Ukrajina) te da bi neki prerađivači bili znatno spremniji preseliti svoju proizvodnju u navedena područja nego što se to navodi u Privremenoj uredbi.
(148)
Na temelju podataka u dokumentu, preseljenje je doista postupak koji već traje te se, stoga, smatra da bi uvođenje kompenzacijskih pristojba mogao biti jedan čimbenik od mnogih razmatranja koja utječu na takvu odluku trgovačkog društva. Nije utvrđeno da bi, bez uvođenja mjera u ovom slučaju, navedena trgovačka društva bila spremna ostati unutar EU-a s obzirom da je takva odluka obično rezultat analize koja uzima u obzir brojne druge aspekte osim zaštitnih trgovačkih mjera, poput blizine kupaca, pristupa kvalificiranim radnicima za istraživanje i razvoj, opće strukture troška itd.
(149)
Također se napominje da podaci u dokumentu pokazuju da se prerađivačka industrija EU-a suočava s brojnim značajnim izazovima zbog svojstvenih strukturnih nedostataka koji su sve očitiji u rastuće konkurentskom okruženju koje se brzo mijenja. Očito je da veličina jest važna u toj industriji te da konsolidacija tržišta već traje, uključujući zatvaranja i preseljenja. Zato se smatra da povećanje cijene PET-a uzrokovano kompenzacijskim mjerama nije razlog za bojazan od zatvaranja manjih prerađivača.
(150)
Zato se zaključuje da uvođenje kompenzacijskih pristojba neće biti odlučujući čimbenik u mogućoj odluci o preseljenju za trgovačka društva u industriji prerade PET-a.
(151)
Nekoliko je zainteresiranih stranaka izjavilo da bi mjere imale veliki učinak na mnoge punionice jer bi se zbog ugovornih obveza svako povećanje cijena polietilen tereftalatne smole (barem djelomično) prenijelo na njih. Također se tvrdilo da neke punionice možda nisu u mogućnosti prenijeti povećanja cijene na svoje kupce jer su supermarketi/maloprodajni lanci te da možda ne bi preživjeli povećani trošak.
(152)
Navedene su stranke tvrdile da je raspon proizvoda na koji će utjecati mjere podcijenjen budući da iste neće utjecati samo na flaširanu vodu, bezalkoholna pića i jestivo ulje, već i pivo, mlijeko i mliječne proizvode, proizvođače sokova, kečapa i začina, kozmetičkih proizvoda i proizvoda za osobnu njegu, lijekova, vitamina i dodataka prehrani, proizvoda za čišćenje kućanstva te ulja i maziva za automobile.
(153)
Potvrđuje se da je ambalaža od PET-a raznovrsna. Međutim, napominje se da se Privremena uredba usredotočila na učinak na punionice, kako se temelji na podacima koje su dostavila trgovačka društva koja surađuju u ovom ispitnom postupku, pri čemu su ista uglavnom proizvođači vode, bezalkoholnih pića i sokova. Nije bio na raspolaganju ni jedan drugi podatak koji bi ukazivao na još veći utjecaj na gore navedene primjene.
(154)
Zato se smatra da se privremeni nalazi opisani u uvodnoj izjavi 291. Privremene uredbe mogu konačno potvrditi. Nadalje, s obzirom na umjerenu razinu, predložene mjere mogu uzrokovati povećanje troška ne veće od 1 % (u najgorem slučaju - odnosno da punionice snose cjelokupni učinak mjera) te će, stoga, imati ograničeni utjecaj na stanje punionica čak i da, kako se tvrdi, iste ne mogu prenijeti povećani trošak na kupce.
(155)
Nekoliko je zainteresiranih stranaka tvrdilo da će mjere za zaštitu trgovine pogoršati manjak opskrbe na tržištu Unije što će biti posebno problematično u ljetnim mjesecima s obzirom na veću potražnju za vodom/pićima. Tvrdilo se da će u 2010. biti potrebno uvesti do 900 000 tona. Taj bi se problem posebno povećao činjenicom da su neki proizvođači iz EU-a također prerađivači PET-a te da bi prodavali na slobodnom tržištu po najboljim cijenama tek kada bi zadovoljili unutarnje potrebe.
(156)
U vezi s tim nisu dostavljeni nikakvi novi podaci, a argumenti navedeni u uvodnim izjavama 294. i 295. Privremene uredbe ne osporavaju se. Također napominje se da, s obzirom na umjerenu razinu pristojba uvedenih na uvoz iz UAE-a i Pakistana, utjecaj na obujam trgovine iz navedenih zemalja možda ne bude značajno pogođen. Zato se nalazi određeni uvodnim izjavama 294. i 295. konačno potvrđuju.
6.5. Učinak na potrošače
(157)
nekoliko je zainteresiranih stranaka tvrdilo da se u Privremenoj uredbi nije primjereno govorilo o učinku na potrošače koji bi svakodnevno kupovali proizvode koji sadrže polietilen tereftalatne smole Za navedene tvrdnje nisu dostavljeni daljnji dokazi osim izjave da bi povećanje od 50 EUR/t primijenjeno na potrošnju od 3 milijuna tona dovelo do 150 milijuna EUR koje bi godišnje trebali snositi krajnji potrošači.
(158)
Napominje se da je predložena procjena nerealna s obzirom na to da se većina stranaka složila s tim da će dio učinka snositi prerađivači PET-a, punionice i supermarketi/maloprodajni lanci, odnosno da će se dio povećanog troška podijeliti u prodajnom lancu.
(159)
Učinak na krajnjeg potrošača, u najgorem slučaju (odnosno nerealističnom slučaju kada kupac snosi cjelokupni učinak povećanja cijene), s obzirom na predloženu umjerenu razinu mjera, ne bi premašivao 0,5 eurocenta po kupljenoj boci, a vrlo je vjerojatno da će biti znatno manji.
6.6. Zaključak o interesu Unije
(160)
S obzirom na gore navedeno i nakon detaljne analize svih interesa u ovom slučaju, konačno se zaključuje da, uzevši sve u obzir, ne postoje uvjerljivi razlozi za neuvođenje mjera u ovom slučaju. U izostanku drugih komentara u vezi s tim, konačno se potvrđuju uvodne izjave od 280. do 298. Privremene uredbe.
6.7. Komentari o konačnoj objavi
(161)
Nakon objave bitnih činjenica i razmatranja na temelju kojih je Komisija predložila uvođenje konačne kompenzacijske pristojbe, neke su zainteresirane stranke dostavile daljnje komentare. S obzirom da je većina navedenih komentara bila ponavljanje već iznesenih i razjašnjenih primjedba, isti nisu promijenili gornje nalaze.
(162)
U vezi s ponovljenim argumentom da je nedavna promjena deviznog tečaja između USD i EUR dovela do značajnog povećanja cijene uvezenog PET-a te da zbog toga industriji Unije navodno ne treba zaštita mjera za zaštitu trgovine, napominje se da antisubvencijski ispitni postupak obično ne uzima u obzir razvoj nakon RIP-a, osim ako se, u izvanrednim stanjima, ne može dokazati da su ista, između ostalog, trajne prirode te da bi značajno promijenila nalaze slučaja. Ne može se smatrati da su promjene deviznog tečaja između USD i EUR takve prirode.
7. KONAČNE MJERE
7.1. Razina uklanjanja štete
(163)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da je ciljna dobit od 5 % precijenjena za drugo tromjesečje RIP-a s obzirom na to da u ovom tromjesečju (4. tromjesečje 2008.) ne samo da je potražnja bila manja (zimsko vrijeme), nego je i globalna gospodarska kriza također ozbiljno utjecala na proizvođače PET-a. Stoga se tvrdi da ispravna primjena načela iz predmeta T-210/95 (5) mora dovesti do marže od 0 % u izostanku subvencioniranog uvoza. Štoviše, stranka je tvrdila da bi se, budući da je kriza utjecala na sva tromjesečja RIP-a, također u ostalim tromjesečjima profitna marža od 5 % činila nerealnom s obzirom na to da čak i bez gospodarske krize, odnosno u 2006./2007., industrija Unije nije bila ni blizu dobiti od 5 %.
(164)
Potvrđuje se da bi, u skladu sa sudskom praksom, ciljna dobit koja se koristi trebala biti dobit koju industrija Unije objektivno može ostvariti u uobičajenim uvjetima tržišnog nadmetanja u izostanku subvencioniranog uvoza. Podsjeća se da se u prethodnim ispitnim postupcima za isti proizvod ciljna dobit od 7 % i iznad koristila umjesto dobiti od 5 % koja se privremeno koristila u trenutačnom ispitnom postupku. Ciljna dobit od 5 % smatra se dobiti koju industrija Unije može očekivati u izostanku subvencioniranog uvoza. Zato se zahtjev za smanjenje ciljne dobiti odbacuje.
(165)
S obzirom na prilagođeni izračun sniženja cijene naveden u uvodnim izjavama od 108. do 110., odgovarajuće su razine uklanjanja štete kako slijedi:
Zemlja
Razina uklanjanja štete
Iran
16,7 %
Pakistan
14,1 %
UAE
17,5 %
7.2. Konačne mjere
(166)
U pogledu konačnih zaključaka u vezi subvencioniranja, štete, uzročnosti i interesa Unije, te u skladu s člankom 15. stavkom 1. Osnovne uredbe, smatra se da treba uvesti konačnu kompenzacijsku pristojbu na uvoz dotičnog proizvoda podrijetlom iz Irana, Pakistana i Ujedinjenih Arapskih Emirata na razini najniže subvencije i utvrđene razine uklanjanja štete, u skladu s pravilom niže pristojbe.
(167)
U vezi gore navedenog te u skladu s člankom 12. stavkom 1. Osnovne uredbe, smatra se da treba uvesti konačnu kompenzacijsku pristojbu na uvoz podrijetlom iz Irana na razini utvrđene marže štete dok za uvoz podrijetlom iz Pakistana i Ujedinjenih Arapskih Emirata treba uvesti kompenzacijsku pristojbu na razini utvrđene marže subvencije.
(168)
Podsjeća se da su troškovi i cijene PET-a izloženi značajnim fluktuacijama u relativno kratkim vremenskim razdobljima. Stoga se smatralo primjerenim uvesti pristojbe u obliku određenog iznosa po toni. Navedeni iznos proizlazi iz primjene kompenzacijske pristojbe na izvozne cijene CIF koje su se koristile za izračune u usporednim antidampinškim postupcima.
(169)
Na temelju navedenog, predloženi su iznosi kompenzacijske pristojbe, izraženi na razini cijene CIF na granici Unije, neocarinjeno, kako slijedi:
Zemlja
Ukupna marža subvencije
Marža štete
Konačna stopa kompenzacijske pristojbe
%
Iznos (EUR/tona)
Iran
51,8 %
16,7 %
16,7 %
139,70
Pakistan
5,1 %
14,1 %
5,1 %
44,02
UAE
5,1 %
17,5 %
5,1 %
42,34
(170)
Svaki zahtjev kojim se traži primjena stope kompenzacijske pristojbe za pojedinačno trgovačko društvo (npr. nakon promjene naziva subjekta ili nakon osnivanja novog proizvodnog ili prodajnog tijela) treba bez odlaganja uputiti Komisiji (6) sa svim relevantnim podacima, posebno o promjenama djelatnosti trgovačkog društva u vezi s proizvodnjom, domaćom i izvoznom prodajom povezanom s, na primjer, takvom promjenom naziva ili takvom promjenom proizvodnog ili prodajnog tijela. Prema potrebi, Uredba će se na odgovarajući način izmijeniti tako što će se ažurirati popis trgovačkih društava za koje vrijede pojedinačne stope pristojba.
7.3. Preuzimanje obveza
(171)
Nakon objave bitnih činjenica i razmatranja na temelju kojih se namjeravalo preporučiti uvođenje konačnih antisubvencijskih mjera, iranski proizvođač izvoznik ponudio je preuzimanje obveza u vezi cijene u skladu s člankom 13. stavkom 1. Osnovne uredbe.
(172)
Ponuda je ispitana i u pogledu činjenice da se cijene pojedinačnih vrsta proizvoda značajno razlikuju, utvrđeno je da jedina ponuđena najniža uvozna cijena (NUC) ne bi jamčila uklanjanje štetnog subvencioniranja za sve proizvode.
(173)
Također je utvrđeno da iranski proizvođač izvoznik koji surađuje prodaje dotični proizvod i ostale proizvode u EU-u isključivo putem povezanog trgovačkog društva koje izvozi različite proizvode koje proizvode razna trgovačka društva. Navedena struktura prodaje nosi veliki rizik unakrsne naknade budući da bi se PET koji je obuhvaćen obvezom u vezi cijene mogao prodavati istim kupcima zajedno s ostalim proizvodima te bi se cijene različitih proizvoda koji se prodaju istom kupcu mogle lako kompenzirati ili prebiti. Na kraju, također se čini iz javno dostupnih izvora da postoji barem još jedan proizvođač PET-a u Iranu. U pogledu gore navedene strukture prodaje, ovo stanje dovodi u ozbiljnu sumnju mogu li institucije i carinska tijela osigurati da se prodaje samo PET proizvođača izvoznika koji surađuje u skladu s odredbama preuzimanja obveze budući da je isti potrošni proizvod koji je lako zamjenljiv u smislu da kod takvih potrošnih proizvoda nije moguće jasno fizički prepoznati proizvođača.
(174)
Na temelju gore navedenog, zaključeno je da je takvo preuzimanje obveze nepraktično i da se stoga ne može prihvatiti. Stranka je obaviještena na odgovarajući način i dana joj je mogućnost iznošenja komentara. Međutim, njezini komentari nisu promijenili gornji zaključak.
8. KONAČNA NAPLATA PRIVREMENE PRISTOJBE
(175)
U pogledu visine utvrđenih subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere i s obzirom na razinu štete koja je prouzročena industriji Unije, smatra se potrebnim konačno naplatiti iznose osigurane privremenom pristojbom koja je uvedena Privremenom uredbom u iznosu uvedenih konačnih pristojba,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
1. Uvodi se konačna kompenzacijska pristojba na uvoz polietilen tereftalata viskoznosti 78 ml/g ili više, prema ISO standardu 1628-5, obuhvaćenog oznakom KN 39 076 020 podrijetlom iz Irana, Pakistana i Ujedinjenih Arapskih Emirata.
2. Stopa konačne kompenzacijske pristojbe koja se primjenjuje na neto cijenu franko granica Unije, neocarinjeno, za proizvod opisan u stavku 1. jest sljedeća:
Zemlja
Konačna stopa kompenzacijske pristojbe (EUR/tona)
Iran: Sva trgovačka društva
139,70
Pakistan: Sva trgovačka društva
44,02
Ujedinjeni Arapski Emirati: Sva trgovačka društva
42,34
3. U slučajevima kada je roba oštećena prije ulaska u slobodni promet pa je, stoga, cijena koja je stvarno plaćena ili koju treba platiti raspodijeljena radi utvrđivanja carinske vrijednosti prema članku 145. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (7), iznos konačne kompenzacijske pristojbe, izračunane na temelju gore utvrđenih iznosa, smanjuje se za postotak koji odgovara raspodjeli cijene koja je stvarno plaćena ili koju treba platiti.
4. Osim ako je drukčije određeno, primjenjuju se važeće odredbe o carinskim pristojbama.
Članak 2.
Konačno se naplaćuju iznosi osigurani privremenom kompenzacijskom pristojbom prema Uredbi Komisije (EU) br. 473/2010 o uvozu polietilen tereftalata viskoznosti 78 ml/g ili više, prema ISO standardu 1628-5, obuhvaćenog oznakom KN 3907 60 20 podrijetlom iz Irana, Pakistana i Ujedinjenih Arapskih Emirata, po stopi konačne kompenzacijske pristojbe uvedene prema članku 1. Oslobađaju se iznosi osigurani iznad stopa konačne kompenzacijske pristojbe.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 27. rujna 2010.