NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1158/2010
ze dne 9. prosince 2010
o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody s požadavky pro získání osvědčení o bezpečnosti železnic
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic) (1), a zejména na čl. 6 odst. 1uvedené směrnice,
s ohledem na doporučení Evropské agentury pro železnice ERA/REC/SAF/09-2009 o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody doručené Komisi dne 18. září 2009,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2004/49/ES stanoví rámec pro vytvoření rovných podmínek pro všechny železniční podniky uplatňováním stejných požadavků v oblasti udělování osvědčení o bezpečnosti v celé Unii uplatňovány. Účelem této společné bezpečnostní metody (CSM) je vytvořit rámec pro vnitrostátní bezpečnostní orgány s cílem harmonizovat jejich rozhodovací kritéria v celé Unii v souladu s čl. 17 odst. 4 směrnice 2004/49/ES.
(2)
Je nezbytné stanovit pro vnitrostátní bezpečnostní orgány metodu posuzování přiměřenosti procesů vytvořených železničními podniky s cílem splnit harmonizované požadavky pro získání části A osvědčení o bezpečnosti vydávaných podle čl. 10 odst. 2 písm. a) a části B osvědčení o bezpečnosti vydávaných podle čl. 10 odst. 2 písm. b) část B osvědčení o bezpečnosti směrnice 2004/49/ES. Měla by být definována kritéria, na jejichž základě budou vnitrostátní bezpečnostní orgány posuzování provádět, a měly by být stanoveny postupy, kterými se budou řídit.
(3)
Pokud jde o shodu s požadavkem na bezpečnost, aby byla jasně vymezena odpovědnost za údržbu železničních vozidel, železniční podnik, který není subjektem odpovědným za údržbu všech vozidel používaných v jeho provozu, by měl na základě vhodných smluvních ujednání, jako je všeobecná dohoda o používání (GCU), zajistit, aby byl ke každému vozidlu přidělen subjekt odpovědný za údržbu, který přijme odpovědnost za údržbu vozidla v souladu s článkem 14a směrnice 2004/49/ES. V rámci smlouvy by měla být upřesněna výměna informací mezi oběma podniky nutná k zaručení bezpečného provozu vozidel.
(4)
Při posuzování shody s bezpečnostními požadavky na výrobky a služby poskytované železničním podnikům smluvními subjekty nebo dodavateli, jako je poskytování služeb školicími středisky uznávanými v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/59/ES ze dne 23. října 2007 o vydávání osvědčení strojvedoucím obsluhujícím hnací vozidla a vlaky v železničním systému Společenství (2), lze za platný doklad považovat schválení nebo osvědčení udělená smluvním subjektům či dodavatelům v souladu s příslušným právem Unie. Za platný doklad lze rovněž považovat osvědčení udělené subjektům odpovědným za údržbu v souladu s článkem 14a směrnice 2004/49/ES. Dokud nevstoupí v platnost evropský systém udělování osvědčení, lze za platný doklad při posuzování shody s příslušnými bezpečnostními požadavky považovat i osvědčení vydaná na základě memoranda o porozumění (3), kterým se stanoví základní zásady společného systému osvědčení subjektů odpovědných za údržbu nákladních vagónů, podepsaného dne 14. května 2009.
(5)
Vnitrostátní bezpečnostní orgány posuzují schopnost železničních podniků dodržet veškeré požadavky nezbytné pro provoz obecně či pro provoz v konkrétní síti, na kterou se jím požadované osvědčení vztahuje, posouzením jejich systému zajišťování bezpečnosti na globální úrovni.
(6)
Jednotlivé vnitrostátní bezpečnostní orgány musí zavést opatření, aby mohly přezkoumat, zda výsledky popsané v žádosti o osvědčení o bezpečnosti jsou v praxi plněny i po udělení osvědčení a zda jsou průběžně dodržovány všechny nezbytné požadavky, jak je stanoveno v čl. 16 odst. 2 písm. f) a čl. 17 odst. 2 směrnice 2004/49/ES. Aby byl zaručen harmonizovaný přístup vnitrostátních bezpečnostních orgánů v jednotlivých členských státech, je třeba vytvořit režim dozoru po udělení osvědčení založený na základních klíčových zásadách.
(7)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 27 odst. 1 směrnice 2004/49/ES,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví společnou bezpečnostní metodu (CSM) pro posuzování shody s požadavky pro získání osvědčení o bezpečnosti podle čl. 6 odst. 3 písm. b) směrnice 2004/49/ES.
Metoda CSM zahrnuje:
a)
postupy a kritéria pro posuzování žádostí o osvědčení o bezpečnosti podaných železničními podniky podle čl. 10 odst. 2 směrnice 2004/49/ES, jež jsou stanoveny v příloze I, II a III tohoto nařízení;
b)
zásady pro dozor nad dodržováním požadavků směrnice 2004/49/ES poté, co vnitrostátní bezpečnostní orgán udělí osvědčení, jež jsou stanoveny v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice: „dozorem“ se rozumí opatření zavedená vnitrostátním bezpečnostním orgánem za účelem kontroly výkonu v oblasti bezpečnosti poté, co udělil osvědčení o bezpečnosti.
Článek 3
Postupy pro posuzování žádostí
1. Při zkoumání žádostí o část A a část B osvědčení o bezpečnosti podaných po vstupu tohoto nařízení v platnost vnitrostátní bezpečnostní orgány uplatní pro posouzení shody s požadavky stanovenými ve směrnici 2004/49/ES postup stanovený v příloze I tohoto nařízení. Pro osvědčení o bezpečnosti vydaná v souladu s čl. 10 odst. 3 směrnice 2004/49/ES vnitrostátní bezpečnostní orgány použijí kritéria pro posuzování shody stanovená v příloze II tohoto nařízení a pro osvědčení o bezpečnosti vydaná v souladu s čl. 10 odst. 4 směrnice 2004/49/ES kritéria stanovená v příloze III tohoto nařízení. Tato kritéria se rovněž použijí v případě obnovení osvědčení o bezpečnosti v souladu s čl. 10 odst. 5 směrnice 2004/49/ES.
2. Při posuzování žádosti mohou vnitrostátní bezpečnostní orgány přijímat závazky žadatelů k řízení rizik na základě smluv uzavřených s třetími stranami. Ve smlouvách musí být rovněž upřesněn způsob výměny informací potřebných k zajištění bezpečného provozu vozidel, zejména v oblastech týkajících se zajišťování údržby.
3. Má se za to, že výrobky či služby poskytované železničním podnikům smluvními subjekty či dodavateli odpovídají bezpečnostním požadavkům, mají-li tyto smluvní subjekty, dodavatelé či výrobky k poskytování uvedených výrobků a služeb osvědčení vydaná v souladu s příslušnými systémy udělování osvědčení vytvořenými v souladu s právními předpisy Unie.
Článek 4
Dozor
Po udělení osvědčení o bezpečnosti dohlíží vnitrostátní bezpečnostní orgány jak v případě části A, tak v případě části B osvědčení o bezpečnosti na to, aby železniční podniky průběžné uplatňovaly svůj systém zajišťování bezpečnosti, a uplatňují zásady dozoru stanovené v příloze IV.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. prosince 2010.
32010R1158
L 326/11
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
09.12.2010.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1158/2010
od 9. prosinca 2010.
o zajedničkoj sigurnosnoj metodi za ocjenu sukladnosti sa zahtjevima za dobivanje rješenja o sigurnosti za obavljanje usluga željezničkog prijevoza
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2004/49/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o sigurnosti željeznica Zajednice i izmjeni Direktive Vijeća 95/18/EZ o izdavanju dozvola željezničkim prijevoznicima i Direktive 2001/14/EZ o dodjeli željezničkog infrastrukturnog kapaciteta i ubiranju pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture i dodjeli rješenja o sigurnosti (Direktiva o sigurnosti željeznice) (1), a posebno njezin članak 6. stavak 1.,
uzimajući u obzir Preporuku Europske agencije za željeznice ERA/REC/SAF/09-2009 o zajedničkoj sigurnosnoj metodi za ocjenu sukladnosti, dostavljenu Komisiji 18. rujna 2009.,
budući da,
(1)
Direktivom 2004/49/EZ utvrđuje se okvir za jednake uvjete za sve željezničke prijevoznike kroz primjenu istih zahtjeva za rješenja o sigurnosti u cijeloj Uniji. Svrha je zajedničke sigurnosne metode (CSM) osigurati okvir za nacionalna tijela nadležna za sigurnost kako bi uskladili svoje kriterije za donošenje odluka u cijeloj Uniji u skladu s člankom 17. stavkom 4. Direktive 2004/49/EZ.
(2)
Potrebno je osigurati metodu kojom će nacionalna tijela nadležna za sigurnost ocijeniti prikladnost postupaka koje su razradili željeznički prijevoznici radi ispunjavanja usklađenih zahtjeva za dodjelu dijela A rješenja o sigurnosti izdanih u skladu s člankom 10. stavkom 2. točkom (a) i dijela B rješenja o sigurnosti izdanih u skladu s člankom 10. stavkom 2. točkom (b) Direktive 2004/49/EZ. Potrebno je definirati kriterije prema kojima nacionalna tijela nadležna za sigurnost izvode ocjenu, te odrediti postupke koje je potrebno slijediti.
(3)
U pogledu usklađenosti sa sigurnosnim zahtjevom prema kojemu odgovornost za održavanje željezničkih vozila mora biti jasno definirana, željeznički prijevoznik koji nije subjekt nadležan za održavanje svih vozila koje koristi u svom poslovanju treba, putem odgovarajućih ugovornih sporazuma kao što je Opći ugovor o uporabi (GCU) osigurati da za svako vozilo postoji subjekt nadležan za održavanje, koji će preuzeti odgovornost za održavanje vozila u skladu s člankom 14.a Direktive 2004/49/EZ. U ugovoru između stranaka potrebno je podrobno utvrditi razmjenu informacija između oba prijevoznika, koja je potrebna za osiguravanje sigurnog rada vozila.
(4)
Pri ocjeni sukladnosti sa sigurnosnim zahtjevima proizvoda ili usluga koje pružaju ugovaratelji ili dobavljači željezničkih prijevoznika, kao što je pružanje usluga centara za obuku priznatih u skladu s Direktivom 2007/59/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o davanju ovlaštenja strojovođama koji upravljaju lokomotivama i vlakovima na željezničkom sustavu Zajednice (2), odobrenja ili ovlaštenja koja su dodijeljena ugovarateljima ili dobavljačima u skladu s mjerodavnim zakonodavstvom Unije mogu se smatrati valjanim dokazima. Izdavanje ovlaštenja subjektima nadležnim za održavanje u skladu s člankom 14.a Direktive 2004/49/EZ također se može smatrati valjanim dokazom. Sve do stupanja na snagu europskog sustava za izdavanje ovlaštenja, rješenja koja su dodijeljena na temelju Memoranduma o razumijevanju kojim se određuju osnovna načela zajedničkog sustava izdavanja ovlaštenja subjektima nadležnim za održavanje teretnih vagona (3), potpisanog 14. svibnja 2009., mogu se smatrati valjanim dokazom pri ocjeni sukladnosti s mjerodavnim sigurnosnim zahtjevima.
(5)
Nacionalna tijela nadležna za sigurnost ocjenjuju sposobnost željezničkog prijevoznika za ispunjavanje svih zahtjeva potrebnih za djelovanje općenito, te na određenoj mreži za koje traže potvrdu na temelju ocjene svojeg sustava upravljanja sigurnošću na globalnoj razini.
(6)
Svako nacionalno tijelo nadležno za sigurnost treba organizirati provjeru postižu li se u djelovanju ciljevi navedeni u zahtjevu za izdavanje rješenja o sigurnosti nakon dodjele istog, te ispunjavaju li se kontinuirano svi potrebni zahtjevi u skladu s člankom 16. stavkom 2. točkom (f) i člankom 17. stavkom 2. Direktive 2004/49/EZ. Stoga je potrebno razviti režim nadzora koji se temelji na ključnim temeljnim načelima kako bi se osigurao usklađeni pristup nacionalnih tijela nadležnih za sigurnost u svakoj državi članici.
(7)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora iz članka 27. stavka 1. Direktive 2004/49/EZ,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom određuje zajednička sigurnosna metoda (CSM) za ocjenu sukladnosti sa zahtjevima za dobivanje rješenja o sigurnosti za obavljanje usluga željezničkog prijevoza iz članka 6. stavka 3. točke (b) Direktive 2004/49/EZ.
Zajednička sigurnosna metoda (CSM) uključuje:
(a)
postupak i kriterije za ocjenu zahtjeva željezničkih prijevoznika za dodjelu rješenja o sigurnosti iz članka 10. stavka 2. Direktive 2004/49/EZ, kako je navedeno u prilozima I., II. i III. ovoj Uredbi;
(b)
načela za nadzor sukladnosti sa zahtjevima Direktive 2004/49/EZ nakon što nacionalno tijelo nadležno za sigurnost dodijeli rješenje, kako je utvrđeno u Prilogu IV. ovoj Uredbi.
Članak 2.
Definicije
U svrhu ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije: „nadzor” su mjere koje je odredilo nacionalno tijelo nadležno za sigurnost radi nadziranja stanja sigurnosti nakon što je dodijelilo rješenje o sigurnosti.
Članak 3.
Postupci za ocjenu zahtjeva
1. Pri ocjeni zahtjeva za dio A i dio B rješenja o sigurnosti, podnesenih nakon stupanja na snagu ove Uredbe, nacionalna tijela nadležna za sigurnost primjenjuju postupke utvrđene u Prilogu I. ovoj Uredbi za ocjenu sukladnosti sa zahtjevima iz Direktive 2004/49/EZ. Nacionalna tijela nadležna za sigurnost koriste kriterije ocjenjivanja utvrđene u Prilogu II. ovoj Uredbi za rješenja o sigurnosti izdana u skladu s člankom 10. stavkom 3. Direktive 2004/49/EZ i one koji su sadržani u Dodatku III. ovoj Uredbi za rješenja izdana u skladu s člankom 10. stavkom 4. Direktive 2004/49/EZ. Ti se kriteriji također koriste u slučaju obnavljanja rješenja o sigurnosti u skladu s člankom 10. stavkom 5. Direktive 2004/49/EZ.
2. Tijekom ocjene nacionalna tijela nadležna za sigurnost mogu prihvatiti da će podnositelji zahtjeva upravljati rizicima putem ugovora s trećim osobama. U ugovorima se također određuje razmjena informacija koja je potrebna radi osiguravanja sigurne uporabe vozila, posebno u područjima koja se odnose na upravljanje održavanjem.
3. Proizvodi ili usluge koje željezničkim prijevoznicima pružaju ugovaratelji ili dobavljači smatraju se usklađenima sa sigurnosnim zahtjevima, ukoliko su ugovaratelji, dobavljači ili proizvodi potvrđeni u skladu s mjerodavnim programima potvrđivanja, koji su utvrđeni prema zakonodavstvu Unije, za nabavu takvih proizvoda, odnosno pružanje takvih usluga.
Članak 4.
Nadzor
Nakon dodjele rješenja o sigurnosti nacionalno tijelo nadležno za sigurnost nadzire kontinuiranu primjenu sustava upravljanja željezničkih prijevoznika za dijelove A i B rješenja o sigurnosti, te primjenjuje načela nadzora navedena u Prilogu IV.
Članak 5.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 9. prosinca 2010.