NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1094/2010,
ze dne 24. listopadu 2010
o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/79/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Finanční krize v letech 2007 a 2008 odhalila závažné nedostatky v dohledu nad finančním trhem jak v konkrétních případech, tak ve vztahu k finančnímu systému jako celku. Modely dohledu na úrovni jednotlivých členských států pokulhávají za finanční globalizací a realitou integrovaných a vzájemně propojených evropských finančních trhů, na kterých mnoho finančních institucí působí přeshraničně. Krize odhalila nedostatky v oblasti spolupráce, koordinace, jednotného uplatňování práva Unie a důvěry mezi vnitrostátními orgány dohledu.
(2)
Evropský parlament vyzýval před finanční krizí i v jejím průběhu k přechodu k integrovanějšímu evropskému dohledu, aby byly zajištěny skutečně rovné podmínky pro všechny zúčastněné subjekty na úrovni Unie a zohlednila se rostoucí integrace finančních trhů v Unii (a to v usnesení ze dne 13. dubna 2000 o sdělení Komise o provádění rámce pro finanční trhy: akční plán (4); usnesení ze dne 21. listopadu 2002 o pravidlech obezřetnostního dohledu v Evropské unii (5); usnesení ze dne 11. července 2007 o politice finančních služeb (2005-2010) - bílá kniha (6); ze dne 23. září 2008 obsahující doporučení Komisi o zajišťovacích fondech a soukromých kapitálových fondech (7) a usnesení ze dne 9. října 2008 s doporučeními Komisi ohledně opatření navazujících na Lamfalussyho proces: budoucí struktura dohledu (8), a v postoji ze dne 22. dubna 2009 k pozměněnému návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) (9) a postoji ze dne 23.dubna 2009 k návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o ratingových agenturách (10)).
(3)
V listopadu 2008 Komise zmocnila skupinu odborníků na vysoké úrovni vedenou Jacquesem de Larosièrem, aby učinila doporučení, jakým způsobem mají být posíleny požadavky na dohled za účelem lepší ochrany občanů a obnovení důvěry ve finanční systém. Ve své závěrečné zprávě zveřejněné dne 25. února 2009 (dále jen „de Larosièrova zpráva“) doporučila skupina odborníků na vysoké úrovni posílit rámec dohledu, aby se snížilo riziko a závažnost budoucích finančních krizí. Skupina odborníků na vysoké úrovni doporučila reformy struktury dohledu nad finančním odvětvím v Unii. Dále uvedla, že by měl být vytvořen Evropský systém orgánů dohledu nad finančním trhem, který by se skládal ze tří evropských orgánů dohledu, jednoho pro bankovnictví, jednoho pro cenné papíry a jednoho pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění, a doporučila zřídit Evropskou radu pro systémová rizika. Zpráva představila reformy, které odborníci považovali za nezbytné a na nichž se mělo začít ihned pracovat.
(4)
Komise ve sdělení ze dne 4. března 2009 nazvaném „Urychlit oživení evropské ekonomiky“ navrhla předložení legislativních návrhů týkajících se zřízení Evropského systému dohledu nad finančním trhem a Evropské rady pro systémová rizika. Ve sdělení ze dne 27. května 2009 nazvaném „Evropský dohled nad finančním trhem“ uvedla podrobnější informace o možné architektuře tohoto nového rámce dohledu, přičemž zohlednila podstatu de Larosièrovy zprávy.
(5)
Evropská rada v závěrech ze dne 19. června 2009 potvrdila, že by měl být zřízen Evropský systém orgánů dohledu nad finančním trhem, který by se měl skládat ze tří nových evropských orgánů dohledu. Systém by se měl zaměřit na zvýšení kvality a jednotnosti vnitrostátního dohledu, posílení kontroly nad skupinami působícími přeshraničně a vytvoření jednotného evropského souboru pravidel, která by se vztahovala na všechny finanční instituce na vnitřním trhu. Evropská rada zdůraznila, že evropské orgány dohledu by také měly mít pravomoc dohledu nad ratingovými agenturami, a vyzvala Komisi, aby připravila konkrétní návrhy pro zajištění stěžejní úlohy Evropského systému orgánů dohledu nad finančním trhem v krizových situacích, a současně zdůraznila, že rozhodnutí přijatá evropskými orgány ohledu by neměla nijak zasahovat do fiskálních pravomocí členských států.
(6)
V důsledku finanční a hospodářské krize vznikla reálná a vážná rizika pro stabilitu finančního systému a fungování vnitřního trhu. Obnovení a udržení stabilního a spolehlivého finančního systému je absolutně nezbytným předpokladem pro zachování důvěry a soudržnosti na vnitřním trhu, a tedy pro zachování a zlepšení podmínek pro vytvoření plně integrovaného a fungujícího vnitřního trhu v oblasti finančních služeb. Kromě toho hlouběji a šířeji integrované finanční trhy nabízejí lepší možnosti financování a diverzifikace rizika, čímž přispívají ke zlepšení schopnosti ekonomik absorbovat šoky.
(7)
Unie se dostala na hranice svých možností ohledně toho, čeho lze dosáhnout na základě současného postavení evropských výborů orgánů dohledu. Unie nemůže zůstat v situaci, kdy neexistuje žádný mechanismus, který by zajistil, že vnitrostátní orgány dohledu přijmou nejlepší možná rozhodnutí ohledně dohledu nad finančními institucemi, které působí přeshraničně, nemůže zůstat v situaci, kdy je nedostatečná spolupráce a výměna informací mezi vnitrostátními orgány dohledu, kdy společné opatření vnitrostátních orgánů dohledu vyžaduje složité přípravy, aby se zohlednily nejrůznější požadavky na regulaci a dohled, kdy řešení na vnitrostátní úrovni jsou nejčastěji jedinou proveditelnou možností reakce na problémy na úrovni Unie a kdy existují různé výklady stejného právního textu. Evropský systém dohledu nad finančním trhem (dále jen „SFS“) by měl být navržen tak, aby uvedené nedostatky překonal a představoval systém, který je v souladu s cílem stabilního a jednotného trhu finančních služeb Unie a který spojuje vnitrostátní orgány dohledu v silné síti v rámci Unie.
(8)
ESFS by měl představovat integrovanou síť vnitrostátních orgánů dohledu a orgánů dohledu Unie, která ponechá každodenní dohled nad finančními institucemi na vnitrostátní úrovni. Kromě toho by mělo být dosaženo větší harmonizace a jednotného uplatňování pravidel pro finanční instituce a trhy v celé Unii. Kromě Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) (dále jen „orgán pro pojišťovnictví“) by měly být dále zřízeny Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví), Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) a Společný výbor evropských orgánů dohledu (dále jen „polečný výbor“). Evropská rada pro systémová rizika (dále jen „ESRB“) by za účelem plnění úkolů stanovených v tomto nařízení a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 (11) měla být součástí ESFS.
(9)
Evropské orgány dohledu by měly nahradit Evropský výbor orgánů bankovního dohledu zřízený rozhodnutím Komise 2009/78/ES (12), Evropský výbor orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním zřízený rozhodnutím Komise 2009/79/ES (13) a Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry zřízený rozhodnutím Komise 2009/77/ES (14) a měly by převzít všechny úkoly a pravomoci těchto výborů, včetně případného pokračování probíhající práce a projektů. Působnost každého evropského orgánu dohledu by měla být jasně vymezena. Evropské orgány dohledu by měly být odpovědné Evropskému parlamentu a Radě. V případě, že se tato odpovědnost týká meziodvětvových otázek koordinovaných společným výborem, měly by nést odpovědnost za takovou koordinaci evropské orgány dohledu prostřednictvím společného výboru.
(10)
Orgán pro pojišťovnictví by se měl zasazovat o zlepšení fungování vnitřního trhu, především zajištěním vysoké, účinné a jednotné úrovně regulace a dohledu s ohledem na různé zájmy všech členských států a na rozdílnou povahu finančních institucí. Měl by chránit veřejné zájmy, jako je stabilita finančního systému, průhlednost trhů a finančních produktů a ochrana pojistníků, účastníků penzijních systémů a oprávněných osob. Orgán pro pojišťovnictví by měl rovněž předcházet regulatorní arbitráži, zajistit rovné podmínky a posílit koordinaci dohledu na mezinárodní úrovni, a to ve prospěch hospodářství jako celku, včetně finančních institucí a dalších zúčastněných subjektů, spotřebitelů a zaměstnanců. Mezi jeho úkoly by měla také patřit podpora sbližování dohledu a poskytování poradenství orgánům Unie v oblasti regulace pojišťovnictví, zajišťovnictví a poskytování zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi, jakož i související otázky správy a řízení společností, auditů a finančního výkaznictví. Orgánu pro pojišťovnictví by také měly být svěřeny určité pravomoci v oblasti stávajících i nových finančních činností.
(11)
Orgán pro pojišťovnictví by měl mít rovněž možnost dočasně zakázat nebo omezit některé finanční činnosti, které ohrožují řádné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu celého finančního systému Unie nebo jeho části, v případech a za podmínek stanovených v legislativních aktech uvedených v tomto nařízení. Bude-li takový dočasný zákaz nutný, v případě mimořádné situace, měl by jej orgán pro pojišťovnictví vydat v souladu s tímto nařízením a za podmínek v něm stanovených. V případech, v nichž má dočasný zákaz nebo omezení některých finančních činností dopad na více odvětví, by měly odvětvové právní předpisy stanovit, že orgán pro pojišťovnictví by měl svou činnost v případě potřeby konzultovat a koordinovat s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví) a s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy) prostřednictvím společného výboru.
(12)
Orgán pro pojišťovnictví by měl brát náležitě v úvahu dopad své činnosti na hospodářskou soutěž a inovace v rámci vnitřního trhu, konkurenceschopnost Unie v celosvětovém měřítku, finanční začlenění a novou strategii Unie pro růst a zaměstnanost.
(13)
Aby mohl orgán pro pojišťovnictví plnit své cíle, měl by mít právní subjektivitu a být administrativně a finančně autonomní.
(14)
Na základě práce mezinárodních organizací a skupin by systémové riziko mělo být definováno jako riziko narušení kontinuity finančního systému, které může mít závažné negativní dopady na vnitřní trh a reálnou ekonomiku. Určitý stupeň systémové důležitosti mohou mít potenciálně všechny typy finančních zprostředkovatelů, trhy a infrastruktury.
(15)
Přeshraničním rizikem se rozumí veškerá rizika způsobená hospodářskou nerovnováhou nebo finančními selháními v celé Unii nebo v jejích částech, které mohou mít výrazně negativní dopady na transakce mezi hospodářskými subjekty dvou nebo více členských států, na fungování vnitřního trhu nebo na veřejné finance Unie nebo jakéhokoli z jejích členských států.
(16)
Soudní dvůr Evropské unie ve svém rozsudku ze dne 2. května 2006 ve věci C-217/04 (Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Evropský parlament a Rada Evropské unie) konstatoval, že: „nic ve znění článku 95 ES [nyní článek 114 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen ‚Smlouva o fungování EU‘) neumožňuje dojít k závěru, že opatření přijatá zákonodárcem Společenství na základě tohoto ustanovení jsou určena pouze členským státům. Podle uvážení uvedeného zákonodárce se totiž může ukázat nezbytné stanovit zřízení subjektu Společenství pověřeného přispívat k uskutečnění procesu harmonizace v situacích, kdy se zdá vhodné přijmout nezávazná doprovodná a usměrňující opatření pro usnadnění jednotného provádění a uplatňování aktů založených na uvedeném ustanovení“ (15). Účel a úkol orgánu pro pojišťovnictví, totiž podporovat příslušné vnitrostátní orgány dohledu při jednotném výkladu a uplatňování předpisů Unie a přispívat k finanční stabilitě nezbytné pro finanční integraci, úzce souvisejí s cíli acquis Unie v oblasti vnitřního trhu finančních služeb. Proto by měl být orgán pro pojišťovnictví zřízen na základě článku 114 Smlouvy o fungování EU.
(17)
Těmito legislativními akty, které stanoví úkoly příslušných orgánů členských států, včetně vzájemné spolupráce a spolupráce s Komisí, jsou: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) (16), s výjimkou hlavy IV této směrnice, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění (17), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES ze dne 3. června 2003 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi (18), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu (19), směrnice Rady 64/225/EHS ze dne 25. února 1964 o odstranění omezení svobody usazování a volného pohybu služeb v oblasti zajištění a retrocese (20), první směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu (21), směrnice Rady 73/240/EHS ze dne 24. července 1973, kterou se odstraňují omezení svobody usazování v oblasti přímého pojištění jiného než životního (22), směrnice Rady 76/580/EHS ze dne 29. června 1976, kterou se mění směrnice 73/239/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu (23) směrnice Rady 78/473/EHS ze dne 30. května 1978 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se soupojištění v rámci Společenství (24), směrnice Rady 84/641/EHS ze dne 10. prosince 1984, kterou se mění první směrnice Rady 73/239/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu, a to zejména ve vztahu k asistenčním službám pro turisty (25), směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany (26), druhá směrnice Rady 88/357/EHS ze dne 22. června 1988 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního, kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb (27), směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního (třetí směrnice o neživotním pojištění) (28), směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES ze dne 27. října 1998 o doplňkovém dozoru nad pojišťovnami v pojišťovací skupině (29), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/17/ES ze dne 19. března 2001 o reorganizaci a likvidaci pojišťoven (30), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění (31) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/68/ES ze dne 16. listopadu 2005 o zajištění (32). Pokud jde o instituce poskytující zaměstnanecké penzijní pojištění, nemělo by být činností orgánu pro pojišťovnictví dotčeno vnitrostátní právo sociálního zabezpečení a pracovní právo.
(18)
Mezi stávající právní předpisy Unie upravující oblast, na niž se vztahuje toto nařízení, dále patří příslušné části směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu (33) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES ze dne 23. září 2002 o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku (34)
(19)
Je žádoucí, aby orgán pro pojišťovnictví přispíval k posuzování potřeby evropské soustavy pro vnitrostátní systémy záruk pojištění, který disponuje dostatečnými finančními prostředky a je dostatečně harmonizován.
(20)
V souladu s prohlášením (č. 39) k článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie připojeným k závěrečnému aktu mezivládní konference, která přijala Lisabonskou smlouvu je k vypracování regulačních technických norem zapotřebí odborných znalostí v podobě, která je specifická pro oblast finančních služeb. Je nezbytné umožnit orgánu pro pojišťovnictví, aby takovéto odborné znalosti poskytl rovněž pokud jde o normy nebo části norem, které nejsou založeny na návrhu regulační technické normy, kterou vypracoval.
(21)
Je nutné zavést efektivní nástroj pro přípravu harmonizovaných regulačních technických norem ve finančních službách, aby byly rovněž prostřednictvím jednotného souboru pravidel zajištěny rovné podmínky na trhu a dostatečná ochrana pojistníků, účastníků penzijních systémů a dalších oprávněných osob v celé Unii. V oblastech vymezených právem Unie je vhodné a smysluplné pověřit orgán pro pojišťovnictví jako subjekt s vysoce specializovanými odbornými znalostmi vypracováním návrhů regulačních technických norem, které nejsou politické povahy.
(22)
Komise by měla schválit tyto návrhy regulačních technických norem prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování EU, aby jim dala závaznou právní účinnost. Měly by být měněny jen za velmi omezených a mimořádných okolností, jelikož orgán pro pojišťovnictví je tím, kdo je v úzkém kontaktu s finančními trhy a zná jejich každodenní fungování nejlépe. Návrhy regulačních technických norem by měly být změněny, pokud by normy nebyly v souladu s právem Unie, neodpovídaly zásadě proporcionality nebo by odporovaly základním zásadám vnitřního trhu finančních služeb odrážejícím se v acquis Unie pro oblast finančních služeb. Komise by neměla měnit obsah navržených norem vypracovaných orgánem pro pojišťovnictví bez předchozí koordinace s tímto orgánem. Pro zajištění bezproblémového a urychleného procesu přijímání těchto norem by měla být Komisi pro přijetí rozhodnutí o jejich schválení stanovena lhůta.
(23)
S ohledem na odborné znalosti orgánu pro pojišťovnictví v oblastech, v nichž by měly být regulační technické normy vypracovány, je třeba vzít v úvahu deklarovaný záměr Komise vycházet při přijímání odpovídajících aktů v přenesené pravomoci zpravidla z návrhů regulačních technických norem, které jí orgán pro pojišťovnictví předloží. V případě, že orgán pro pojišťovnictví návrh regulačních technických norem ve lhůtách stanovených v příslušném právním předpise nepředloží, by však mělo být zajištěno, že cíle přenesení pravomoci bude skutečně dosaženo a že bude zachována efektivnost rozhodovacího procesu. Proto by Komise měla být v těchto případech zmocněna k přijetí regulačních technických norem i při neexistenci návrhu ze strany orgánu pro pojišťovnictví.
(24)
Komise by měla být rovněž zmocněna k přijímání prováděcích technických norem prostřednictvím prováděcích aktů podle článku 291 Smlouvy o fungování EU.
(25)
V oblastech, na které se regulační technické normy nebo prováděcí technické normy nevztahují, by měl mít orgán pro pojišťovnictví pravomoc vydávat obecné pokyny a doporučení pro uplatňování práva Unie. Pro zajištění transparentnosti a zlepšení dodržování těchto obecných pokynů a doporučení vnitrostátními orgány dohledu by mělo být orgánu pro pojišťovnictví umožněno, aby zveřejnil důvody, proč se orgány dohledu neřídí těmito obecnými pokyny nebo doporučeními.
(26)
Zajištění správného a úplného uplatňování práva Unie je základním předpokladem pro dosažení integrity, průhlednosti, účinnosti a řádného fungování finančních trhů, stability finančního systému a neutrálních podmínek pro hospodářskou soutěž mezi finančními institucemi Unie. Měl by být tedy vytvořen mechanismus, na jehož základě by orgán pro pojišťovnictví řešil případy neuplatňování nebo nesprávného uplatňování práva Unie, které lze považovat za jeho porušení. Tento mechanismus by se měl uplatňovat v oblastech, ve kterých právní předpisy Unie stanovují jednoznačné a nepodmíněné povinnosti.
(27)
Pro přiměřenou reakci na případy nesprávného či nedostatečného uplatňování práva Unie by měl být zaveden třístupňový mechanismus. Za prvé by měl být orgán pro pojišťovnictví oprávněn vyšetřovat údajné nesprávné či nedostatečné plnění povinností vyplývajících z práva Unie ze strany vnitrostátních orgánů při provádění dohledu; výstupem z této úrovně by bylo doporučení. Za druhé, pokud se příslušný vnitrostátní orgán neřídí tímto doporučením, Komise by měla být zmocněna k vydání formálního stanoviska zohledňujícího doporučení orgánu pro pojišťovnictví požadujícího po příslušném orgánu, aby přijal nezbytná opatření pro zajištění souladu s právem Unie.
(28)
Za třetí ve výjimečných případech, v nichž dojde k trvalé nečinnosti dotčeného příslušného orgánu a situaci nebude možné řešit jiným způsobem, by měl být orgán pro pojišťovnictví oprávněn přijímat rozhodnutí určená jednotlivým finančním institucím. Toto oprávnění by mělo být omezeno na výjimečné situace, kdy příslušný orgán nedodržuje jemu určené formální stanovisko a kdy se právo Unie přímo vztahuje na finanční instituce prostřednictvím současných nebo budoucích nařízení Unie.
(29)
Vážné ohrožení řádného fungování a integrity finančních trhů nebo stability finančního systému v Unii vyžaduje urychlenou a společnou reakci na úrovni Unie. Orgán pro pojišťovnictví by tedy měl mít možnost požadovat po vnitrostátních orgánech dohledu přijetí konkrétních opatření k nápravě mimořádné situace. Pravomoc rozhodnout, že nastala mimořádná situace, by měla být svěřena Radě v návaznosti na žádost kteréhokoli evropského orgánu dohledu, Komise nebo ESRB.
(30)
Orgán pro pojišťovnictví by měl mít možnost požadovat po vnitrostátních orgánech dohledu přijetí konkrétních opatření k nápravě mimořádné situace. Činností prováděnou orgánem pro pojišťovnictví v tomto ohledu, by neměly být dotčeny pravomoci Komise podle článku 258 Smlouvy o fungování EU zahájit řízení o nesplnění povinnosti vůči členskému státu dotyčného orgánu dohledu z důvodu nepřijetí daných opatření tímto orgánem, ani oprávnění Komise požadovat za těchto okolností přijetí předběžných opatření v souladu s jednacím řádem Soudního dvora Evropské unie. Dále by neměly být touto činností dotčeny žádné závazky, které by tomuto členskému státu mohly vzniknout v souladu s judikaturou Soudního dvora Evropské unie, pokud orgány dohledu tohoto členského státu nepřijmou opatření požadovaná orgánem pro pojišťovnictví.
(31)
Pro zajištění účinného a efektivního dohledu a vyváženého posouzení stanovisek příslušných orgánů v různých členských státech je zapotřebí, aby orgán pro pojišťovnictví mohl závazně urovnávat spory týkající se přeshraničních situací mezi příslušnými vnitrostátními orgány, a to i v rámci kolegií orgánů dohledu. Měla by být stanovena lhůta pro smírné urovnání sporu, v níž by mohly příslušné vnitrostátní orgány dosáhnout dohody. Působnost orgánu pro pojišťovnictví by se měla vztahovat na spory ohledně postupu nebo obsahu opatření nebo nečinnosti ze strany příslušného orgánu členského státu v případech stanovených v právně závazných aktech Unie uvedených v tomto nařízení. V takové situaci by měl být některý z dotčených orgánů dohledu oprávněn předložit otázku orgánu pro pojišťovnictví, který by měl jednat v souladu s tímto nařízením. Orgán pro pojišťovnictví by měl mít pravomoc od dotčených příslušných orgánů vyžadovat přijetí konkrétního opatření nebo zdržení se určitého jednání, s cílem urovnat celou záležitost a zajistit tak soulad s právem Unie, se závaznými účinky pro dotyčné příslušné orgány. Pokud příslušný orgán nevyhoví rozhodnutí umožňujícímu urovnání sporu, které mu je určeno, měl by mít orgán pro pojišťovnictví pravomoc přijímat rozhodnutí určená přímo finančním institucím, a to v oblastech práva Unie, které se na tyto instituce přímo vztahují. Pravomoc přijmout takové rozhodnutí by se měla uplatnit pouze v krajním případě a výhradně pro zajištění řádného a jednotného uplatňování práva Unie. V případě, že příslušné právní předpisy Unie dávají příslušným orgánům členských států možnost jednat podle vlastního uvážení, rozhodnutí přijatá orgánem pro pojišťovnictví nemohou nahradit toto jednání podle práva Unie.
(32)
Krize ukázala, že stávající systém spolupráce mezi vnitrostátními orgány, jejichž pravomoci jsou omezeny na jednotlivé členské státy, je nedostatečný, pokud jde o finanční instituce působící přeshraničně.
(33)
Skupina odborníků zřízená členskými státy za účelem posouzení příčin krize a vypracování návrhů na zlepšení regulace finančního odvětví a dohledu nad ním potvrdila, že stávající mechanismy nejsou dobrým základem pro budoucí regulaci finančních institucí působících přeshraničně a dohled nad nimi v celé Unii.
(34)
Jak se uvádí v de Larosièrově zprávě: „v zásadě mámě dvě možnosti: první z nich je přístup ‚každý sám za sebe‘ na úkor druhých; druhou možností je posílená, pragmatická a rozumná spolupráce na evropské úrovni prospěšná pro všechny v zájmu zachování otevřené světové ekonomiky. Taková spolupráce bude znamenat nezpochybnitelný ekonomický přínos.“
(35)
Důležitou úlohu při účinném, efektivním a jednotném dohledu nad finančními institucemi působícími přeshraničně hrají kolegia orgánů dohledu. Orgán pro pojišťovnictví by měl přispívat k podpoře a sledování účinného, efektivního a jednotného fungování kolegií orgánů dohledu a v tomto ohledu by měl mít vedoucí postavení při zajišťování jednotného a soudržného fungování kolegií orgánů dohledu, jež dohlížejí nad institucemi působícími přeshraničně v rámci celé Unie. Orgán pro pojišťovnictví by proto měl mít plné právo účasti v kolegiích orgánů dohledu, aby mohl optimalizovat fungování těchto kolegií a proces výměny informací v nich a aby mohl podporovat sbližování a jednotnost mezi kolegii při uplatňování práva Unie. Jak se uvádí v de Larosièrově zprávě, „je třeba se vyvarovat narušování hospodářské soutěže a regulatorní arbitráži v důsledku odlišných postupů dohledu, jelikož mohou ohrozit finanční stabilitu, mimo jiné tím, že podporují přesun do zemí, v nichž je dohled méně přísný. Je třeba, aby byl systém dohledu vnímán jako spravedlivý a vyvážený“.
(36)
Je nezbytné sbližovat postupy v oblasti předcházení krizím, jejich řízení a řešení, včetně mechanismů financování, aby bylo zajištěno, že veřejné orgány jsou s to vyřešit úpadky finančních institucí a zároveň minimalizovat dopad těchto úpadků na finanční systém, využívání prostředků daňových poplatníků na záchranu pojišťoven či zajišťoven a využívání zdrojů veřejného sektoru, jakož i omezit hospodářské škody a koordinovat uplatňování vnitrostátních opatření pro řešení úpadků. V této souvislosti by Komise měla mít možnost orgán pro pojišťovnictví požádat, aby přispěl k posouzení uvedenému v článku 242 směrnice 2009/138/ES, zejména pokud jde o spolupráci orgánů dohledu v rámci kolegií dohledu a fungování kolegií dohledu, praxi dohledu týkající se stanovení navýšení kapitálu, hodnocení přínosu posílení skupinového dohledu a řízení kapitálu ve skupině pojišťoven a zajišťoven, včetně případných opatření pro rozšíření řádného přeshraničního řízení pojišťovacích skupin, především s ohledem na rizika a správu majetku, a rovněž informování o jakémkoli novém vývoji a pokroku spojeném se souborem koordinovaných vnitrostátních opatření pro řízení krizí, včetně případné potřeby systému soudržných a důvěryhodných mechanismů financování s odpovídajícími nástroji financování.
(37)
V rámci probíhající přezkumu směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů (35) a směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 3. března 1997 o systémech pro odškodnění investorů (36) je patrný záměr Komise věnovat zvláštní pozornost potřebě zajistit další harmonizaci v celé Unii. V oblasti pojišťovnictví je rovněž patrný záměr Komise posoudit možnost zavedení pravidel Unie na ochranu pojistníků v případě úpadku pojišťovny. Evropské orgány dohledu by v těchto oblastech měly mít významnou úlohu a měly by jim být svěřeny vhodné pravomoci ve vztahu k evropským soustavám garančních systémů.
(38)
Delegování úkolů a povinností může být užitečným nástrojem pro fungování sítě orgánů dohledu, aby se předešlo zdvojování úkolů v oblasti dohledu, podporovala se spolupráce, a tím se optimalizoval proces dohledu a snížila se zátěž finančních institucí. Toto nařízení by tedy mělo pro toto delegování stanovit jasný právní základ. Při respektování obecného pravidla, že delegování by mělo být povoleno, by členské státy měly mít současně možnost zavést zvláštní podmínky pro delegování povinností, například pokud jde o informování a oznamování postupů delegování. Delegování úkolů znamená, že úkoly provádí orgán pro pojišťovnictví nebo jiný než příslušný orgán dohledu, zatímco odpovědnost za rozhodnutí v rámci dohledu zůstává orgánu, který úkol delegoval. Na základě delegování povinností by měl mít orgán pro pojišťovnictví nebo vnitrostátní orgán dohledu (dále jen „pověřený orgán“) možnost rozhodnout o určité záležitosti dohledu svým jménem místo orgánu pro pojištění nebo místo jiného vnitrostátního orgánu dohledu. Delegování by se mělo řídit zásadou, podle níž je dohledem pověřen ten orgán dohledu, který může v dané věci nejsnadněji přijmout příslušné opatření. Delegování povinností by bylo vhodné například z důvodu úspor z rozsahu, jednotnosti při dohledu nad skupinami a optimálního využití odborných znalostí vnitrostátních orgánů dohledu. Pověřující orgán a ostatní příslušné orgány by měly rozhodnutí pověřeného orgánu uznat jako závazné, pokud pověřený orgán nepřekročil rámec svého pověření. Příslušné právní předpisy Unie by mohly dále stanovit zásady, jak lze delegovat povinnosti na základě dohody.
Orgán pro pojišťovnictví by měl všemi možnými prostředky podporovat a sledovat uzavírání dohod o delegování mezi vnitrostátními orgány dohledu. Předem by měl být informován o plánovaných dohodách o delegování, aby mohl případně vyjádřit své stanovisko. Kromě toho by měl centralizovat zveřejňování těchto dohod, aby se zajistila včasnost, transparentnost a dobrá dostupnost informací o dohodách všem dotčeným stranám. Orgán pro pojišťovnictví by také měl určovat a zveřejňovat osvědčené postupy týkající se delegování a dohod o delegování.
(39)
Orgán pro pojišťovnictví by měl aktivně podporovat sbližování dohledu v rámci celé Unie s cílem zavedení společné kultury dohledu.
(40)
Účinným a efektivním nástrojem pro podporu jednoty v rámci sítě orgánů dohledu nad finančním trhem je srovnávací hodnocení. Orgán pro pojišťovnictví by měl tedy vytvořit metodický rámec pro toto hodnocení a zajistit jeho pravidelné provádění. Hodnocení by se mělo zaměřit nejen na sbližování postupů dohledu, ale i na posouzení schopnosti orgánů dohledu dosahovat při dohledu vysoce kvalitních výsledků a na nezávislost těchto příslušných orgánů. Se souhlasem příslušného orgánu, který je předmětem hodnocení, by výsledky srovnávacích hodnocení měly být zveřejněny. Osvědčené postupy by rovněž měly být určeny a zveřejněny.
(41)
Orgán pro pojišťovnictví by měl aktivně podporovat koordinovanou reakci Unie v oblasti dohledu, zejména zajistit řádné fungování a integritu finančních trhů a stabilitu finančního systému v Unii. Kromě pravomocí přijímat opatření v mimořádných situacích by orgánu pro pojišťovnictví tedy měla být svěřena i funkce obecné koordinace v rámci ESFS. Činnost orgánu pro pojišťovnictví by se měla především zaměřit na bezproblémový tok všech důležitých informací mezi příslušnými orgány.
(42)
Pro zajištění finanční stability je nutné včas identifikovat trendy, možná rizika a slabá místa vyplývající z mikroobezřetnostní úrovně v mezinárodním měřítku a napříč odvětvími. Orgán pro pojišťovnictví by měl sledovat a hodnotit tento vývoj v oblasti své působnosti a pravidelně a v případě nutnosti i v jednotlivých konkrétních případech informovat Evropský parlament, Radu, Komisi, ostatní evropské orgány dohledu a ESRB. Dále by měl orgán pro pojišťovnictví ve spolupráci s ESRB iniciovat a koordinovat v rámci celé Unie zátěžové testy, jejichž cílem je vyhodnotit odolnost finančních institucí vůči nepříznivému tržnímu vývoji, a zajistit co nejjednotnější metodiku provádění těchto testů na vnitrostátní úrovni. Má-li orgán pro pojišťovnictví řádně plnit své funkce, měl by provádět ekonomické analýzy trhů a dopadů potenciálního vývoje trhů.
(43)
Vzhledem ke globalizaci finančních služeb a rostoucímu významu mezinárodních norem by měl orgán pro pojišťovnictví podporovat dialog a spolupráci s orgány dohledu mimo Unii. V jeho pravomoci by mělo být navazování kontaktů a uzavírání správních dohod s orgány dohledu a správními orgány třetích zemí a mezinárodními organizacemi za současného plného respektování stávajících úloh a příslušných pravomocí orgánů členských států a orgánů Unie. Země, které uzavřely dohody s Unií, v jejichž důsledku přijaly a uplatňují právo Unie, by měly mít možnost účastnit se činnosti orgánu pro pojišťovnictví a orgán pro pojišťovnictví by měl mít možnost spolupracovat se třetími zeměmi, které uplatňují právní předpisy, jež byly uznány jako rovnocenné právním předpisům Unie.
(44)
Orgán pro pojišťovnictví by měl být v rámci své působnosti nezávislým poradním orgánem Evropského parlamentu, Rady a Komise. Aniž jsou dotčeny pravomoci dotčených příslušných orgánů, mělo by být orgánu pro pojišťovnictví umožněno předkládat stanovisko k obezřetnostnímu posuzování fúzí a nabývání účastí podle směrnice 92/49/EHS a směrnic 2002/83/ES a 2005/68/ES, ve znění směrnice 2007/44/ES (37), v případě, že uvedená směrnice vyžaduje konzultaci mezi příslušnými orgány dvou nebo více členských států.
(45)
Aby mohl orgán pro pojišťovnictví efektivně vykonávat své povinnosti, měl by být oprávněn vyžadovat veškeré nezbytné informace. Aby se zabránilo zdvojování oznamovací povinnosti finančních institucí, měly by být tyto informace běžně předkládány vnitrostátními orgány dohledu, které jsou co nejblíže finančním trhům a institucím, a měly by zohlednit již existující statistické údaje. Orgán pro pojišťovnictví by však měl mít v krajním případě, možnost podat řádně odůvodněnou žádost o informace přímo u finančních institucí, jestliže příslušný vnitrostátní orgán tyto informace neposkytne nebo nemůže poskytnout včas. Orgány členských států by měly být povinny pomáhat orgánu pro pojišťovnictví při uplatňování těchto přímých žádostí. V této souvislosti je naprosto zásadní pracovat na společných formátech výkaznictví. Opatřeními pro shromažďování informací by neměl být dotčen právní rámec Evropského statistického systému a Evropského systému centrálních bank v oblasti statistiky. Tímto nařízením by proto nemělo být dotčeno nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 223/2009 ze dne 11. března 2009 o evropské statistice (38) ani nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou (39).
(46)
Pro zajištění plné efektivity fungování ESRB a následné reakce na jeho varování a doporučení je podstatná úzká spolupráce mezi orgánem pro pojišťovnictví a ESRB. Orgán pro pojišťovnictví a ESRB by měly vzájemně sdílet všechny příslušné informace. Údaje týkající se jednotlivých podniků by měly být předkládány pouze základě odůvodněné žádosti. Jakmile orgán pro pojišťovnictví nebo vnitrostátní orgán dohledu od ESRB obdrží varování či doporučení, měl by orgán pro pojišťovnictví zajistit vhodná následná opatření.
(47)
Orgán pro pojišťovnictví by měl vést konzultace o regulačních technických normách nebo prováděcích technických normách, obecných pokynech a doporučeních se zainteresovanými stranami a měl by jim dát přiměřenou možnost předložit připomínky k navrhovaným opatřením. Před přijetím návrhu regulačních technických norem nebo prováděcích technických norem, obecných pokynů a doporučení by měl orgán pro pojišťovnictví provést posouzení dopadů. Za tímto účelem a z důvodu vyšší účinnosti by měla být využita skupina subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění a skupina subjektů působících v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění, kde by měly být vyváženě a patřičným způsobem zastoupeny příslušné finanční instituce působící v Unii (zastupující rozdílné modely a velikost finančních institucí a podniků), malé a střední podniky, odbory, akademičtí pracovníci, spotřebitelé, jiní retailoví uživatelé těchto finančních institucí a zástupci příslušných profesních sdružení. Tyto skupiny subjektů by měly vystupovat jako prostředník ve vztahu k ostatním skupinám uživatelů finančních služeb zřízeným Komisí nebo právními předpisy Unie.
(48)
Členům těchto skupin subjektů zastupujícím neziskové organizace či akademickou obec by se mělo dostat odpovídajících náhrad, aby se osoby, které nemají dostatek finančních prostředků ani nezastupují finanční instituce, mohly plně zapojit do diskuse o finanční regulaci.
(49)
Skupiny subjektů by měly být orgánem pro pojišťovnictví konzultovány a mělo by jim být umožněno předkládat stanoviska a poskytovat rady ohledně otázek týkajících se možného uplatňování tohoto nařízení na instituce, na něž se vztahují směrnice 2002/83/ES či směrnice 2003/41/ES.
(50)
Základní povinností členských států je zajišťování koordinovaného řešení krizí a udržování finanční stability v krizových situacích, zejména s ohledem na stabilizaci a záchranu konkrétních finančních institucí nacházejících se v úpadku. Rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví v mimořádných situacích a při řešení problémů, která mají dopad na stabilitu finanční instituce, by neměla nijak zasahovat do fiskálních pravomocí členských států. Měl by být vytvořen mechanismus, kterým by se členské státy mohly odvolat na toto ochranné opatření a postoupit záležitost Radě ke konečnému rozhodnutí. Tento ochranný mechanismus by však neměl být zneužíván, zejména v souvislosti s rozhodnutím orgánu pro pojišťovnictví, které nemá značný nebo podstatný finanční dopad, jako je snížení příjmu v návaznosti na dočasný zákaz konkrétních činností nebo produktů za účelem ochrany spotřebitele. Při přijímání rozhodnutí podle ochranného mechanismu by Rada měla hlasovat v souladu se zásadou, že každý členský stát má jeden hlas. S ohledem na konkrétní povinnosti členských států je v tomto ohledu vhodné zapojit do celé záležitosti i Radu. Vzhledem k citlivosti dané otázky by měly být přijaty postupy zajišťující naprostou důvěrnost.
(51)
Při svém rozhodování by měl být orgán pro pojišťovnictví vázán předpisy Unie a obecnými zásadami spravedlivého řízení a transparentnosti. Mělo by být plně respektováno právo osob, jimž je rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví určeno, být slyšen. Akty vydané orgánem pro pojišťovnictví by měly tvořit nedílnou součást práva Unie.
(52)
Hlavním rozhodovacím orgánem orgánu pro pojišťovnictví by měla být rada orgánů dohledu sestávající z vedoucích představitelů příslušných orgánů v každém členském státě, v jejímž čele by měl být předseda orgánu pro pojišťovnictví. Jako pozorovatelé by se měli účastnit zástupci Komise, ESRB, Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví) a Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy). Členové rady orgánů dohledu by měli jednat nezávisle a pouze v zájmu Unie.
(53)
Jako obecné pravidlo by rada orgánů dohledu měla přijímat svá rozhodnutí prostou většinou členů v souladu se zásadou, podle níž má každý člen jeden hlas. Nicméně u aktů obecné povahy, včetně aktů týkajících se regulačních technických norem a prováděcích technických norem, obecných pokynů a doporučení, u rozpočtových záležitostí, jakož i v případě žádosti členského státu o přezkoumání rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví o dočasném zákazu nebo omezení určité finanční činnosti je vhodné uplatňovat pravidla o kvalifikované většině stanovená v čl. 16 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii a v Protokolu (č. 36) o přechodných ustanoveních, který tvoří přílohu Smlouvy o Evropské unii a Smlouvy o fungování Evropské unie. Případy týkající se urovnávání sporů mezi vnitrostátními orgány dohledu by měly být posuzovány užší nestrannou odbornou skupinou, složenou z členů, kteří nejsou zástupci příslušných orgánů, jež jsou účastníky sporu, ani nemají žádný zájem na sporu nebo přímé spojení s dotyčnými příslušnými orgány. Složení odborné skupiny by mělo být přiměřeně vyvážené. Rozhodnutí přijaté odbornou skupinou by mělo být schváleno radou orgánů dohledu prostou většinou členů v souladu se zásadou, podle níž má každý člen jeden hlas. Co se však týče rozhodnutí přijímaných konsolidujícím orgánem dohledu, mohla by být rozhodnutí navržená odbornou skupinou zamítnuta blokační menšinou hlasů uvedenou v čl. 16 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii a v článku 3 Protokolu (č. 36) o přechodných ustanoveních.
(54)
Plnění úlohy orgánu pro pojišťovnictví a jemu přidělených úkolů by měla zajistit správní rada složená z předsedy orgánu a zástupců vnitrostátních orgánů dohledu a Komise. Správní rada by měla mít nezbytné pravomoci, aby mohla mimo jiné navrhovat roční a víceletý pracovní program, vykonávat určité rozpočtové pravomoci, přijímat plán personální politiky orgánu pro pojišťovnictví, přijímat zvláštní ustanovení týkající se práva na přístup k dokumentům a navrhovat výroční zprávu.
(55)
Orgán pro pojišťovnictví by měl zastupovat předseda, který bude zaměstnán na plný pracovní úvazek a bude jmenován radou orgánů dohledu na základě zásluh, dovedností, znalostí finančních institucí a trhů a zkušeností významných pro finanční dohled a regulaci, v návaznosti na otevřené výběrové řízení pořádané a vedené radou orgánů dohledu, jíž je nápomocna Komise. Za účelem jmenování prvního předsedy orgánu pro pojišťovnictví by Komise kromě jiného měla na základě zásluh, dovedností, znalostí finančních institucí a trhů a zkušeností významných pro dohled nad finančním trhem a jeho regulaci sestavit užší seznam uchazečů. V souvislosti se jmenováním následných předsedů by měla být možnost sestavení užšího seznamu Komisí předmětem přezkumu ve zprávě, která má být vypracována podle tohoto nařízení. Do doby než se vybraná osoba ujme svých povinností a do jednoho měsíce po jejím výběru radou orgánů dohledu může Evropský parlament po vyslechnutí vybrané osoby radou orgánů dohledu vznést proti jmenování vybrané osoby námitky.
(56)
Řízení orgánu pro pojišťovnictví by mělo být svěřeno výkonnému řediteli, který by měl mít právo účastnit se zasedání rady orgánů dohledu a správní rady bez hlasovacího práva
(57)
Aby byl zajištěn soulad mezi činnostmi evropských orgánů dohledu v jednotlivých odvětvích, měly by tyto orgány pracovat v úzké součinnosti prostřednictvím společného výboru a v případě nutnosti přijímat společná stanoviska. Společný výbor by měl koordinovat funkce evropských orgánů dohledu ve vztahu k finančním konglomerátům a dalším meziodvětvovým záležitostem. V případě potřeby by měly být akty spadající také do oblasti působnosti Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví) nebo Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy) přijímány dotčenými evropskými orgány dohledu souběžně. Společnému výboru by měli předsedat po dobu 12 měsíců střídavě předsedové evropských orgánů dohledu. Předseda společného výboru by měl být místopředsedou ESRB. Evropské orgány dohledu by měly poskytnout společnému výboru vybrané zaměstnance, aby se umožnila neformální výměna informací a rozvoj společné kultury dohledu ve všech evropských orgánech dohledu.
(58)
Je nutné zajistit, aby strany, kterých se dotýkají rozhodnutí přijatá orgánem pro pojišťovnictví, mohly uplatnit odpovídající opravné prostředky. Má-li orgán pro pojišťovnictví rozhodovací pravomoci, měly by mít pro zajištění efektivní ochrany práv jednotlivých stran a z důvodu procesní ekonomie příslušné strany právo odvolat se k odvolacímu senátu. Z důvodu účinnosti a jednotnosti by měl být odvolací senát společným orgánem všech evropských orgánů dohledu, nezávislým na jejich organizační a regulační struktuře. Proti rozhodnutí odvolacího senátu by mělo být možné podat žalobu u Soudního dvora Evropské unie.
(59)
Aby byla zajištěna úplná autonomie a nezávislost orgánu pro pojišťovnictví, měl by mít tento orgán autonomní rozpočet, jehož příjmy budou pocházet především z povinných příspěvků vnitrostátních orgánů dohledu a ze souhrnného rozpočtu Evropské unie. Financování orgánu pro pojišťovnictví z prostředků Unie je předmětem dohody s rozpočtovým orgánem podle bodu 47 interinstitucionální dohody Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 17. května 2006 o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení (40). Měla by platit rozpočtová pravidla Unie. Kontrolu účtů by měl provádět Účetní dvůr. Celkový rozpočet je předmětem postupu udělování absolutoria.
(60)
Na orgán pro pojišťovnictví by se mělo vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (41). Orgán pro pojišťovnictví by měl také přistoupit k Interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (42).
(61)
Aby byly zajištěny otevřené a transparentní podmínky zaměstnávání a rovné zacházení se zaměstnanci měly by sena zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví vztahovat služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (43).
(62)
Je zásadně důležité chránit obchodní tajemství a ostatní důvěrné informace. Důvěrnost informací poskytnutých orgánu pro pojišťovnictví a sdílených v rámci sítě by měla podléhat přísným a účinným pravidlům zachování důvěrnosti.
(63)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (44) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (45), se plně použijí na zpracování osobních údajů pro účely tohoto nařízení.
(64)
Pro zajištění průhledné činnosti orgánu pro pojišťovnictví by se mělo na tento orgán vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (46).
(65)
Třetím zemím by měla být umožněna účast na činnosti orgánu pro pojišťovnictví v souladu s příslušnými dohodami, které Unie uzavře.
(66)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž zlepšení fungování vnitřního trhu díky zajištění vysoké, efektivní a jednotné úrovně obezřetnostní regulace a dohledu, ochrany pojistníků, účastníků penzijních systémů a dalších oprávněných osob, ochrany integrity, účinnosti a řádného fungování finančních trhů, udržování stability finančního systému a posilování mezinárodní koordinace dohledu, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a proto jich může být z důvodu rozsahu tohoto nařízení lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(67)
Orgán pro pojišťovnictví by měl převzít všechny stávající úkoly a pravomoci Evropského výboru orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním. Ke dni zřízení orgánu pro pojišťovnictví by tedy mělo být zrušeno rozhodnutí Komise 2009/79/ES a příslušným způsobem pozměněno rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 716/2009/ES ze dne 16. září 2009, kterým se zavádí program Společenství na podporu zvláštních činností v oblasti finančních služeb, účetního výkaznictví a auditů (47). S ohledem na existující struktury a činnosti Evropského výboru orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním je důležité zajistit velmi úzkou spolupráci mezi tímto výborem a Komisí při zavádění vhodných přechodných opatření a rovněž zajistit, aby bylo co nejvíce omezeno období, během něhož by Komise byla odpovědná za administrativní zřízení a počáteční administrativní fungování orgánu pro pojišťovnictví.
(68)
Je vhodné stanovit dobu, od kdy bude toto nařízení uplatňováno, aby se zajistila odpovídající připravenost orgánu pro pojišťovnictví na zahájení činnosti a bezproblémový přechod z Evropského výboru orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním na orgán pro pojišťovnictví. Orgán pro pojišťovnictví by měl být odpovídajícím způsobem financován. Alespoň zpočátku by měl být financován ze 40 % z prostředků Unie a ze 60 % z příspěvků členských států, poskytnutých v souladu s postupem vážení hlasů uvedeným v čl. 3 odst. 3 Protokolu (č. 36) o přechodných ustanoveních.
(69)
Aby mohl být orgán pro pojišťovnictví zřízen k 1. lednu 2011, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ZŘÍZENÍ A PRÁVNÍ POSTAVENÍ
Článek 1
Zřízení a působnost
1. Tímto nařízením se zřizuje Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) (dále jen „orgán pro pojišťovnictví“).
2. Orgán pro pojišťovnictví jedná v rámci pravomocí, které mu byly svěřeny tímto nařízením a v rozsahu působnosti směrnice 2009/138/ES s výjimkou Hlavy IV této směrnice, směrnice 2002/92/ES, směrnice 2003/41/ES, směrnice 2002/87/ES, směrnic 64/225/ES, 73/239/EHS, 73/240/EHS, 76/580/EHS, 78/473/EHS, 84/641/EHS, 87/344/EHS, 88/357/EHS, 92/49/EHS, 98/78/ES, 2001/17/ES, 2002/83/ES a 2005/68/ES a příslušných částí směrnice 2005/60/ES a směrnice 2002/65/ES, pokud se tyto akty použijí na pojišťovny, zajišťovny, instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění a pro zprostředkovatele pojištění, včetně všech směrnic, nařízení a rozhodnutí vycházejících z uvedených aktů a v rozsahu působnosti dalších právně závazných aktů Unie, které stanoví úkoly orgánu pro pojišťovnictví.
3. Orgán pro pojišťovnictví jedná rovněž v oblasti činností pojišťoven, zajišťoven, finančních konglomerátů, institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a zprostředkovatelů pojištění ve vztahu k otázkám, které nejsou přímo upraveny akty uvedenými v odstavci 2, včetně otázek správy společností, auditů a finančního výkaznictví, a to za předpokladu, že takové činnosti ze strany orgánu pro pojišťovnictví jsou nutné pro zajištění účinného a důsledného uplatňování uvedených aktů.
4. Pokud jde o instituce poskytující zaměstnanecké penzijní pojištění, činností orgánu pro pojišťovnictví není dotčeno vnitrostátní právo sociálního zabezpečení a pracovní právo.
5. Ustanoveními tohoto nařízení nejsou dotčeny pravomoci Komise zajistit dodržování práva Unie, zejména podle článku 258 Smlouvy o fungování EU.
6. Cílem orgánu pro pojišťovnictví je chránit veřejné zájmy přispíváním ke krátkodobé, střednědobé a dlouhodobé stabilitě a účinnosti finančního systému v zájmu hospodářství Unie, jejích občanů a podniků. Orgán pro pojišťovnictví přispívá k:
a)
lepšímu fungování vnitřního trhu, včetně především důkladné, účinné a jednotné úrovně regulace a dohledu,
b)
zajištění integrity, průhlednosti, účinnosti a řádného fungování finančních trhů,
c)
posílení koordinace dohledu na mezinárodní úrovni,
d)
předcházení regulatorní arbitráži a k prosazování rovných podmínek hospodářské soutěže,
e)
zajištění toho, aby riskování spojené s pojištěním, zajištěním a činnostmi v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění bylo vhodně upraveno a podléhalo řádnému dohledu a
f)
posílení ochrany spotřebitelů.
Za tímto účelem přispívá orgán pro pojišťovnictví k zajištění jednotného, účinného a efektivního uplatňování aktů uvedených v odstavci 2 tím, že podporuje sbližování dohledu a předkládá stanoviska Evropskému parlamentu, Radě a Komisi a provádí ekonomické analýzy trhů a napomáhá tak dosahovat svých cílů.
Při plnění úkolů, jež jsou mu svěřeny tímto nařízením, věnuje orgán pro pojišťovnictví zvláštní pozornost všem případným systémovým rizikům představovaným finančními institucemi, jejichž selhání může ohrozit fungování finančního sytému nebo reálné ekonomiky.
Při plnění svých úkolů jedná orgán pro pojišťovnictví nezávisle a objektivně a ve výlučném zájmu Unie.
Článek 2
Evropský systém dohledu nad finančním trhem
1. Orgán pro pojišťovnictví je součástí Evropského systému dohledu nad finančním trhem (dále jen „ESFS“). Hlavním cílem ESFS je zajistit, aby pravidla vztahující se na finanční odvětví byla náležitě uplatňována v zájmu zachování finanční stability a k zajištění důvěry ve finanční systém jako celek a dostatečné ochrany spotřebitelů finančních služeb.
2. ESFS tvoří:
a)
Evropská rada pro systémová rizika (dále jen „ESRB“), a to pro účely plnění úkolů stanovených nařízením (EU) č. 1092/2010 a tímto nařízením;
b)
orgán pro pojišťovnictví;
c)
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (48);
d)
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (49);
e)
Společný výbor evropských orgánů dohledu (dále jen „společný výbor“), a to pro účely plnění úkolů stanovených v článcích 54 až 57 tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 1093/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010;
f)
příslušné orgány nebo orgány dohledu v členských státech vymezené v aktech Unie uvedených v čl. 1 odst. 2 tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 1093/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010;
3. Prostřednictvím společného výboru spolupracuje orgán pro pojišťovnictví pravidelně a úzce s ESRB, jakož i s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví) a s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy), zajišťuje meziodvětvově jednotnou činnosti a zaujímá společné postoje v oblasti dohledu nad finančními konglomeráty a v dalších meziodvětvových otázkách.
4. Podle zásady loajální spolupráce v souladu s čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii spolupracují subjekty, které jsou součástí ESFS, na základě důvěry a plného vzájemného respektu, zejména při zajišťování toků náležitých a spolehlivých informací mezi nimi.
5. Orgány dohledu, které jsou součástí ESFS, jsou povinny provádět dohled nad finančními institucemi působícími v Unii v souladu s akty uvedenými v čl. 1 odst. 2.
Článek 3
Odpovědnost orgánů
Orgány uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. a) až d) jsou odpovědné Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 4
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
1)
„finančními institucemi“ rozumí podniky, subjekty a fyzické a právnické osoby, na které se vztahuje některý legislativní akt uvedený v čl. 1 odst. 2. Pokud však jde o směrnici 2005/60/ES, „finančními institucemi“ se rozumí pouze pojišťovny a zprostředkovatelé pojištění ve smyslu uvedené směrnice;
2)
„příslušnými orgány“ rozumí:
i)
orgány dohledu ve smyslu směrnice 2009/138/ES a příslušné orgány ve smyslu směrnic 2003/41/ES a 2002/92/ES;
ii)
pokud jde o směrnice 2002/65/ES a 2005/60/ES, orgány příslušné pro zajištění souladu s požadavky těchto směrnic ze strany finančních institucí vymezených v bodě 1.
Článek 5
Právní postavení
1. Orgán pro pojišťovnictví je subjektem Unie a má právní subjektivitu.
2. V každém členském státě požívá orgán pro pojišťovnictví nejširšího rozsahu právní subjektivity stanovené vnitrostátním právem pro právnické osoby. Může zejména nabývat nebo zcizovat movitý a nemovitý majetek a účastnit se soudních řízení.
3. Orgán pro pojišťovnictví zastupuje předseda.
Článek 6
Složení
Orgán pro pojišťovnictví tvoří:
1)
rada orgánů dohledu, která plní úkoly stanovené článkem 43;
2)
správní rada, která plní úkoly stanovené článkem 47;
3)
předseda, který plní úkoly stanovené článkem 48;
4)
výkonný ředitel, který plní úkoly stanovené článkem 53;
5)
odvolací senát, který plní úkoly stanovené článkem 60.
Článek 7
Sídlo
Orgán pro pojišťovnictví má sídlo ve Frankfurtu nad Mohanem.
KAPITOLA II
ÚKOLY A PRAVOMOCI ORGÁNU PRO POJIŠŤOVNICTVÍ
Článek 8
Úkoly a pravomoci orgánu pro pojišťovnictví
1. Orgán pro pojišťovnictví má tyto úkoly:
a)
přispívat k vytváření vysoce kvalitních společných norem a postupů regulace a dohledu, zejména předkládáním stanovisek orgánům Unie a vypracováváním obecných pokynů, doporučení a návrhů regulačních technických norem a prováděcích technických norem, které vycházejí z legislativních aktů uvedených v čl. 1 odst. 2;
b)
přispívat k jednotnému uplatňování právně závazných aktů Unie, zejména tak, že přispívá ke společné kultuře dohledu, zajišťuje jednotné, účinné a efektivní uplatňování aktů uvedených v čl. 1 odst. 2, zabraňuje regulatorní arbitráži, zprostředkovává a urovnává spory mezi příslušnými orgány, zajišťuje účinný a jednotný dohled nad finančními institucemi a zajišťuje jednotné působení kolegií orgánů dohledu a přijímá opatření mimo jiné v mimořádných situacích;
c)
podněcovat a podporovat delegování úkolů a povinností mezi příslušnými orgány;
d)
úzce spolupracovat s ESRB, zejména tak, že bude ESRB poskytovat informace nezbytné pro plnění jejích úkolů a bude zajišťovat řádný následný postup v návaznosti na varování a doporučení ESRB;
e)
organizovat a provádět srovnávací hodnocení činnosti příslušných orgánů, včetně vydávání obecných pokynů a doporučení a zjišťování osvědčených postupů, v zájmu větší jednoty výsledků dohledu;
f)
sledovat a posuzovat tržní vývoj v oblasti své působnosti;
g)
provádět ekonomickou analýzu trhů, aby měl informace nezbytné pro plnění svých funkcí;
h)
posilovat ochranu pojistníků, účastníků penzijních systémů a oprávněných osob;
i)
přispívat k jednotnému a soudržnému fungování kolegií orgánů dohledu, ke sledování, posuzování a měření systémového rizika, k vypracování a koordinaci ozdravných plánů a plánů řešení úpadků, k zajišťování vysoké úrovně ochrany pojistníků a oprávněných osob v celé Unii v souladu s články 21 až 26;
j)
plnit další konkrétní úkoly stanovené v tomto nařízení a v jiných legislativních aktech;
k)
zveřejňovat a pravidelně aktualizovat informace související s touto oblastí činnosti, zejména v rámci své působnosti, na svých internetových stránkách o registrovaných finančních institucích s cílem zajistit pro veřejnost snadnou dostupnost informací.
l)
přebírat podle potřeby veškeré stávající úkoly od Evropského výboru orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním (dále jen „CEIOPS“);
2. Pro dosažení úkolů stanovených v odstavci 1 má orgán pro pojišťovnictví pravomoci stanovené tímto nařízením, zejména pravomoc:
a)
vypracovávat návrhy regulačních technických norem v konkrétních případech stanovených v článku 10;
b)
vypracovávat návrhy prováděcích technických norem v konkrétních případech stanovených v článku 15;
c)
vydávat obecné pokyny a doporučení, jak je stanoveno v článku 16;
d)
vydávat doporučení v konkrétních případech uvedených v čl. 17 odst. 3;
e)
přijímat individuální rozhodnutí určená příslušným orgánům v konkrétních případech uvedených v čl. 18 odst. 3 a 19 odst. 3;
f)
v případech týkajících se přímo použitelného práva Unie přijímat individuální rozhodnutí určená finančním institucím, a to v konkrétních případech uvedených v čl. 17 odst. 6, v čl. 18 odst. 4 a v čl. 19 odst. 4;
g)
vydávat stanoviska pro Evropský parlament, Radu nebo Komisi podle článku 34.
h)
shromažďovat nezbytné informace týkající se finančních institucí podle článku 35;
i)
vypracovávat jednotné metodiky pro posuzování účinku charakteristik produktů a distribučních procesů na finanční pozici institucí a na ochranu spotřebitelů.
j)
zajistit centrálně přístupnou databázi registrovaných finančních institucí v oblasti své působnosti, je-li to stanoveno v aktech uvedených v čl. 1 odst. 2;
Článek 9
Úkoly spojené s ochranou spotřebitelů a finančními činnostmi
1. Orgán pro pojišťovnictví převezme vedoucí úlohu při prosazování průhlednosti, zjednodušování a spravedlnosti podmínek na trhu se spotřebitelskými finančními produkty či službami v rámci vnitřního trhu, a to i prostřednictvím:
a)
shromažďování a analýzy informací o spotřebitelských trendech a podávání zpráv o nich;
b)
posuzování a koordinace iniciativ v oblasti finanční gramotnosti a vzdělávání prováděných příslušnými orgány;
c)
vypracování norem pro odbornou přípravu v tomto odvětví; a
d)
účasti na vypracovávání společných pravidel pro zveřejňování údajů.
2. Orgán pro pojišťovnictví sleduje nové i stávající finanční činnosti a může přijmout obecné pokyny a doporučení s cílem posílit bezpečnost a odolnost trhů a sbližování regulačních postupů.
3. Orgán pro pojišťovnictví rovněž může vydat varování v případě, že určitá finanční činnost vážně ohrožuje cíle stanovené v čl. 1 odst. 6.
4. Orgán pro pojišťovnictví zřídí jako svou nedílnou součást výbor pro finanční inovace, který bude sdružovat všechny příslušné vnitrostátní orgány dohledu s cílem dosáhnout koordinovaného přístupu při stanovování pravidel pro nové nebo inovativní finanční činnosti a vykonávání dohledu nad nimi a poskytovat orgánu pro pojišťovnictví odborné rady určené k předložení Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.
5. V případech a za podmínek stanovených v legislativních aktech uvedených v čl. 1 odst. 2, nebo bude-li to nutné, v případě mimořádné situace za podmínek stanovených v článku 18, může orgán pro pojišťovnictví dočasně zakázat nebo omezit určité finanční činnosti, které ohrožují řádné fungování a integritu finančních trhů či stabilitu celého finančního systému Unie nebo jeho části.
Rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci přezkoumává orgán pro pojišťovnictví v přiměřených intervalech, nejméně však každé tři měsíce. Není-li rozhodnutí v uvedené tříměsíční lhůtě obnoveno, pozbývá automaticky platnosti.
Členský stát může orgán pro pojišťovnictví požádat, aby své rozhodnutí znovu zvážil. V tomto případě orgán pro pojišťovnictví rozhodne postupem podle čl. 44 odst. 1 druhého pododstavce, zda své rozhodnutí potvrzuje.
Orgán pro pojišťovnictví může rovněž posoudit nutnost zakázat či omezit určité typy finančních činností a v případě, že to skutečně nutné je, informovat Komisi, aby usnadnil přijetí takového zákazu či omezení.
Článek 10
Regulační technické normy
1. Pokud Evropský parlament a Rada svěří Komisi pravomoc přijímat regulační technické normy prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování EU za účelem zajištění důsledné harmonizace v oblastech konkrétně stanovených legislativními akty uvedenými v čl. 1 odst. 2, může orgán pro pojišťovnictví vypracovat návrhy regulačních technických norem. Návrhy norem předkládá orgán pro pojišťovnictví Komisi ke schválení.
Regulační technické normy jsou technické povahy a nepředstavují strategická či politická rozhodnutí a jejich obsah je vymezen legislativními akty, z nichž vycházejí.
Před předložením návrhu Komisi povede orgán pro pojišťovnictví otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem a provede analýzu potenciálních souvisejících nákladů a přínosů, ledaže by takové konzultace a analýzy nebyly přiměřené v poměru k rozsahu a dopadu dotyčných regulačních technických norem nebo v poměru ke zvláštní naléhavosti příslušné záležitosti. Orgán pro pojišťovnictví si rovněž vyžádá stanovisko příslušné skupiny subjektů uvedené v článku 37.
V případě, že orgán pro pojišťovnictví předloží návrh regulační technické normy, Komise jej okamžitě předá Evropskému parlamentu a Radě.
Do tří měsíců od obdržení návrhu regulační technické normy rozhodne Komise o tom, zda jej schválí. Komise může navržené regulační technické normy schválit pouze částečně nebo v pozměněném znění, jestliže to vyžadují zájmy Unie.
Pokud Komise nehodlá schválit navržené regulační technické normy nebo je hodlá schválit zčásti nebo se změnami, zašle návrh regulační technické normy zpět orgánu pro pojišťovnictví s uvedením důvodů, proč nebyly schváleny, nebo případně s uvedením důvodů pro své změny. Orgán pro pojišťovnictví může pozměnit návrh regulační technické normy na základě změn navržených Komisí ve lhůtě šesti týdnů a opětovně jej Komisi předložit ve formě formálního stanoviska. Kopii svého formálního stanoviska zašle orgán pro pojišťovnictví Evropskému parlamentu a Radě.
Pokud orgán pro pojišťovnictví v uvedené šestitýdenní lhůtě pozměněný návrh regulační technické normy nepředloží nebo předloží návrh regulační technické normy, který nebyl pozměněn způsobem odpovídajícím změnám navrženým Komisí, může Komise tuto regulační technickou normu přijmout se změnami, které považuje za relevantní, nebo může tuto normu odmítnout.
Komise nesmí měnit obsah navržené regulační technické normy vypracované orgánem pro pojišťovnictví bez předchozí koordinace s tímto orgánem, jak je stanoveno v tomto článku.
2. Pokud orgán pro pojišťovnictví návrh regulační technické normy nepředloží ve lhůtě stanovené v legislativních aktech uvedených v čl. 1 odst. 2, může Komise požádat o předložení tohoto návrhu v nové lhůtě.
3. Pouze pokud orgán pro pojišťovnictví svůj návrh regulační technické normy Komisi nepředloží ve lhůtě podle odstavce 2, může Komise regulační technickou normu přijmout prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci bez návrhu orgánu pro pojišťovnictví.
Komise povede otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem a provede analýzu potenciálních souvisejících nákladů a přínosů, ledaže by takové konzultace a analýzy nebyly přiměřené v poměru k rozsahu a dopadu navržených regulačních technických norem nebo v poměru ke zvláštní naléhavosti příslušné záležitosti. Komise si rovněž vyžádá stanovisko nebo radu příslušné skupiny subjektů uvedené v článku 37.
Návrh regulační technické normy Komise neprodleně předá Evropskému parlamentu a Radě.
Komise zašle svůj návrh regulační technické normy rovněž orgánu pro pojišťovnictví. Orgán pro pojišťovnictví může ve lhůtě šesti týdnů návrh regulační technické normy pozměnit a předložit jej Komisi v podobě formálního stanoviska. Kopii svého formálního stanoviska zašle orgán pro pojišťovnictví Evropskému parlamentu a Radě.
Pokud orgán pro pojišťovnictví pozměněný návrh regulační technické normy nepředloží v šestitýdenní lhůtě uvedené ve čtvrtém pododstavci, může Komise regulační technickou normu přijmout.
Pokud orgán pro pojišťovnictví pozměněný návrh regulační technické normy do šesti týdnů předloží, může Komise návrh regulační technické normy pozměnit na základě změn navržených orgánem pro pojišťovnictví nebo regulační technickou normu přijmout se změnami, které považuje za relevantní. Komise nesmí měnit obsah navržené regulační technické normy vypracované orgánem pro pojišťovnictví bez předchozí koordinace s tímto orgánem, jak je stanoveno v tomto článku
4. Regulační technické normy se přijímají ve formě nařízení nebo rozhodnutí. Vyhlašují se v Úředním věstníku Evropské unie a vstupují v platnost dnem v nich stanoveným.
Článek 11
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v článku 10 je svěřena Komisi na dobu čtyř let od 16. prosince 2010. Komise vypracuje zprávu o výkonu přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto čtyřletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 14.
2. Přijetí regulační technické normy Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat regulační technické normy je Komisi svěřena za podmínek stanovených v článcích 12 až 14.
Článek 12
Zrušení přenesení pravomoci
1. Přenesení pravomoci uvedené v článku 10 může Evropský parlament nebo Rada kdykoliv zrušit.
2. Orgán, který zahájí vnitřní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mohlo být zrušeno.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Námitky proti regulačním technickým normám
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti regulační technické normě přijaté Komisí vyslovit námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
Pokud Komise přijímá regulační technickou normu, která je shodná s návrhem regulační technické normy předloženým orgánem pro pojišťovnictví, lhůta, v níž mohou Evropský parlament a Rada vyslovit námitky, činí jeden měsíc ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o jeden měsíc.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada ve lhůtě uvedené v odstavci 1 námitky proti regulační technické normě nevysloví, zveřejní se v Úředním věstníku Evropské unie a vstupují v platnost dnem v nich stanoveným. Pokud Evropský parlament i Rada informují Komisi o svém úmyslu námitky proti regulační technické normě nevyslovit, může být regulační technická norma zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím této lhůty.
3. Regulační technická norma nevstoupí v platnost, pokud proti ní Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky ve lhůtě uvedené v odstavci 1. Orgán, který vyslovuje námitky proti regulační technické normě, je v souladu s článkem 296 Smlouvy o fungování EU odůvodní.
Článek 14
Neschválení nebo změna návrhu regulačních technických norem
1. V případě, že Komise neschválí návrh regulační technické normy nebo jej pozmění v souladu s článkem 10, informuje o této skutečnosti orgán pro pojišťovnictví, Evropský parlament a Radu a uvede důvody.
2. Ve vhodných případech může Evropský parlament nebo Rada pozvat příslušného komisaře spolu s předsedou orgánu pro pojišťovnictví do jednoho měsíce od oznámení uvedeného v odstavci 1 na zasedání příslušného výboru Evropského parlamentu nebo na zasedání Rady k tomuto účelu svolané, aby přednesli a vysvětlili své rozdílné postoje.
Článek 15
Prováděcí technické normy
1. Orgán pro pojišťovnictví může prostřednictvím prováděcích aktů podle článku 291 Smlouvy o fungování EU vypracovat prováděcí technické normy v oblastech, které jsou konkrétně stanoveny v legislativních aktech uvedených v čl. 1 odst. 2. Prováděcí technické normy jsou technické povahy, nepředstavují strategická či politická rozhodnutí a jejich obsah vymezuje podmínky uplatňování uvedených aktů. Návrhy prováděcích technických norem orgán pro pojišťovnictví Komisi ke schválení.
Před předložením návrhu prováděcích technických norem Komisi povede orgán pro pojišťovnictví otevřené veřejné konzultace a provede analýzu potenciálních souvisejících nákladů a přínosů, ledaže by takové konzultace a analýzy nebyly přiměřené v poměru k rozsahu a dopadu těchto navržených prováděcích technických norem nebo v poměru ke zvláštní naléhavosti příslušné záležitosti. Orgán pro pojišťovnictví si rovněž vyžádá stanovisko příslušné skupiny subjektů uvedené v článku 37.
V případě, že orgán pro pojišťovnictví předloží návrh prováděcí technické normy, Komise jej okamžitě předá Evropskému parlamentu a Radě.
Do tří měsíců od obdržení návrhu prováděcí technické normy rozhodne Komise o tom, zda tento návrh schválí. Komise může tuto lhůtu prodloužit o jeden měsíc. Komise může navržené prováděcí technické normy schválit pouze částečně nebo v pozměněném znění, jestliže to vyžadují zájmy Unie.
Pokud Komise nehodlá schválit navržené prováděcí technické normy nebo je hodlá schválit zčásti nebo se změnami, zašle návrh norem zpět orgánu pro pojišťovnictví s uvedením důvodů pro neschválení, nebo případně s odůvodněním navrhovaných změn. Orgán pro pojišťovnictví může ve lhůtě šest týdnů návrh prováděcí technické normy pozměnit na základě změn navržených Komisí a opětovně jej Komisi předložit v podobě formálního stanoviska. Kopii svého formálního stanoviska zašle orgán pro pojišťovnictví Evropskému parlamentu a Radě.
Pokud orgán pro pojišťovnictví v šestitýdenní lhůtě uvedené v pátém pododstavci pozměněný návrh prováděcí technické normy nepředloží nebo předloží návrh prováděcí technické normy, který nebyl pozměněn způsobem odpovídajícím změnám navrženým Komisí, může Komise danou prováděcí technickou normu přijmout se změnami, které považuje za relevantní, nebo může tuto normu odmítnout.
Komise nesmí měnit obsah navržené prováděcí technické normy vypracované orgánem pro pojišťovnictví bez předchozí koordinace s tímto orgánem, jak je stanoveno v tomto článku
2. Pokud orgán pro pojišťovnictví návrh prováděcí technické normy nepředloží ve lhůtě stanovené v legislativních aktech uvedených v čl. 1 odst. 2, může Komise požádat o předložení tohoto návrhu v nové lhůtě.
3. Pouze v případech, kdy orgán pro pojišťovnictví svůj návrh prováděcí technické normy Komisi nepředloží ve lhůtách podle odstavce 2, může Komise prováděcí technickou normu přijmout prostřednictvím prováděcího aktu bez návrhu orgánu pro pojišťovnictví.
Komise povede otevřené veřejné konzultace o návrzích prováděcích technických norem a provede analýzu potenciálních souvisejících nákladů a přínosů, ledaže by takové konzultace a analýzy nebyly přiměřené v poměru k rozsahu a dopadu dotyčných navrhovaných prováděcích technických norem nebo v poměru ke zvláštní naléhavosti příslušné záležitosti. Komise si rovněž vyžádá stanovisko příslušné skupiny subjektů uvedené v článku 37.
Návrh prováděcí technické normy Komise neprodleně předá Evropskému parlamentu a Radě.
Návrh prováděcí technické normy zašle Komise též orgánu pro pojišťovnictví. Orgán pro pojišťovnictví může ve lhůtě šesti týdnů návrh prováděcí technické normy pozměnit a předložit jej Komisi v podobě formálního stanoviska. Kopii svého formálního stanoviska zašle orgán pro pojišťovnictví Evropskému parlamentu a Radě.
Pokud orgán pro pojišťovnictví pozměněný návrh prováděcí technické normy v šestitýdenní lhůtě uvedené ve čtvrtém pododstavci nepředloží, může Komise prováděcí technickou normu přijmout.
Pokud orgán pro pojišťovnictví pozměněný návrh prováděcí technické normy ve lhůtě šesti týdnů předloží, může Komise návrh prováděcí technické normy pozměnit na základě změn navržených orgánem pro pojišťovnictví nebo prováděcí technickou normu přijmout se změnami, které považuje za relevantní.
Komise nesmí měnit obsah navržených prováděcích technických norem vypracovaných orgánem pro pojišťovnictví bez předchozí koordinace s tímto orgánem, jak je stanoveno v tomto článku.
4. Prováděcí technické normy se přijímají ve formě nařízení nebo rozhodnutí. Vyhlašují se v Úředním věstníku Evropské unie a vstupují v platnost dnem v nich stanoveným.
Článek 16
Obecné pokyny a doporučení
1. S cílem zavést jednotné, účinné a efektivní postupy dohledu v rámci ESFS a zajistit společné, důsledné a jednotné uplatňování práva Unie vydává orgán pro pojišťovnictví obecné pokyny a doporučení určená příslušným orgánům či finančním institucím.
2. Orgán pro pojišťovnictví povede v případech, v nichž je to vhodné, otevřené veřejné konzultace o obecných pokynech a doporučeních a provede analýzu souvisejících potenciálních nákladů a přínosů. Takovéto konzultace a analýzy musí být přiměřené, v poměru k rozsahu, povaze a dopadům těchto obecných pokynů či doporučení. Je-li to vhodné, vyžádá si orgán pro pojišťovnictví rovněž stanovisko nebo radu příslušné skupiny subjektů uvedené v článku 37.
3. Příslušné orgány a finanční instituce vynaloží veškeré úsilí, aby se těmito obecnými pokyny a doporučeními řídily.
Do dvou měsíců od vydání obecných pokynů nebo doporučení každý příslušný orgán potvrdí, zda se těmito obecnými pokyny nebo doporučením řídí nebo hodlá řídit. V případě, že se příslušný orgán obecnými pokyny nebo doporučeními neřídí nebo nehodlá řídit, informuje o tom orgán pro pojišťovnictví a uvede své důvody.
Orgán pro pojišťovnictví zveřejní, že se příslušný orgán obecnými pokyny nebo doporučením neřídí nebo nehodlá řídit. Orgán pro pojišťovnictví může rovněž v jednotlivých případech rozhodnout o tom, že zveřejní důvody příslušného orgánu, proč se určitými obecnými pokyny nebo doporučením neřídí. Dotčený příslušný orgán je o zveřejnění předem informován.
Pokud je to stanoveno v obecných pokynech či doporučení, musí finanční instituce jasným a podrobným způsobem podávat zprávu o tom, zda se těmito obecnými pokyny nebo doporučením řídí.
4. Ve zprávě uvedené v čl. 43 odst. 5 orgán pro pojišťovnictví informuje Evropský parlament, Radu a Komisi o vydaných obecných pokynech a doporučeních a o tom, jaké příslušné orgány se těmito obecnými pokyny a doporučeními neřídí, a jakým způsobem hodlá orgán pro pojišťovnictví zajistit, aby se tyto dotčené příslušné orgány v budoucnu jeho doporučeními a obecnými pokyny řídily.
Článek 17
Porušení práva Unie
1. Jestliže příslušný orgán neuplatňuje akty uvedené v čl. 1 odst. 2 či je uplatňuje způsobem, který se jeví jako porušení práva Unie, včetně regulačních technických norem a prováděcích technických norem stanovených v souladu s články 10 až 15, zejména jestliže nezajistí, aby finanční instituce plnila požadavky stanovené uvedenými akty, postupuje orgán pro pojišťovnictví v souladu s pravomocemi stanovenými v odstavcích 2, 3 a 6 tohoto článku.
2. Na žádost jednoho nebo více příslušných orgánů, Evropského parlamentu, Rady, Komise, příslušné skupiny subjektů nebo z vlastní iniciativy a po sdělení dotčenému příslušnému orgánu může orgán pro pojišťovnictví provádět šetření údajného porušování nebo neuplatňování práva Unie.
Aniž jsou dotčeny pravomoci stanovené v článku 35, poskytne příslušný orgán orgánu pro pojišťovnictví neprodleně veškeré informace, které orgán pro pojišťovnictví považuje za nezbytné pro své šetření.
3. Orgán pro pojišťovnictví může do dvou měsíců od zahájení šetření vydat dotčenému příslušnému orgánu doporučení, ve kterém stanoví opatření nezbytná pro zajištění souladu s právem Unie.
Do deseti pracovních dnů od obdržení doporučení příslušný orgán informuje orgán pro pojišťovnictví o opatřeních, která přijal nebo které hodlá přijmout pro zajištění souladu s právem Unie.
4. Jestliže příslušný orgán nezajistí soulad s právem Unie do jednoho měsíce ode dne, kdy obdrží doporučení orgánu pro pojišťovnictví, může Komise poté, co byla informována orgánem pro pojišťovnictví, nebo z vlastní iniciativy vydat formální stanovisko, kterým bude po příslušném orgánu požadovat, aby přijal opatření nezbytná pro dosažení souladu s právem Unie. Formální stanovisko Komise zohlední doporučení orgánu pro pojišťovnictví.
Komise vydá toto formální stanovisko do tří měsíců po přijetí doporučení. Tuto lhůtu může Komise o jeden měsíc prodloužit.
Orgán pro pojišťovnictví a všechny příslušné orgány poskytnou Komisi veškeré nezbytné informace.
5. Do deseti pracovních dnů od obdržení formálního stanoviska podle odstavce 4 příslušný orgán informuje Komisi a orgán pro pojišťovnictví o opatřeních, která přijal nebo hodlá přijmout, aby vyhověl uvedenému formálnímu stanovisku.
6. Aniž jsou dotčeny pravomoci Komise podle článku 258 Smlouvy o fungování EU, jestliže příslušný orgán nevyhoví formálnímu stanovisku uvedenému v odstavci 4 ve lhůtě v něm uvedené a je-li nutné včas napravit tento nesoulad, aby byly zachovány nebo obnoveny neutrální podmínky pro hospodářskou soutěž na trhu nebo aby se zajistilo řádné fungování a integrita finančního systému, může orgán pro pojišťovnictví v případě, že se příslušné požadavky aktů uvedených v čl. 1 odst. 2 přímo vztahují na finanční instituce, přijmout individuální rozhodnutí určené finanční instituci, v němž bude vyžadovat přijetí nezbytných opatření ke splnění jejích povinností podle práva Unie, včetně případného ukončení konkrétního jednání.
Rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví musí být v souladu s formálním stanoviskem přijatým Komisí podle odstavce 4.
7. Rozhodnutí přijatá podle odstavce 6 mají přednost před veškerými předchozími rozhodnutími přijatými příslušnými orgány v téže záležitosti.
Při přijímání opatření souvisejících s otázkami, které jsou předmětem formálního stanoviska podle odstavce 4 nebo rozhodnutí podle odstavce 6, musí příslušné orgány dodržovat toto formální stanovisko nebo rozhodnutí.
8. Ve zprávě podle čl. 43 odst. 5 orgán pro pojišťovnictví uvede, které příslušné orgány a finanční instituce nedodržují formální stanoviska nebo rozhodnutí uvedená v odstavcích 4 a 6 tohoto článku.
Článek 18
Opatření v mimořádných situacích
1. V případě nepříznivého vývoje, který může vážně ohrozit řádné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu celého finančního systému Unie nebo jeho části, orgán pro pojišťovnictví aktivně podporuje a v případě nutnosti koordinuje veškerá opatření přijatá dotyčnými příslušnými vnitrostátními orgány dohledu.
Aby mohl orgán pro pojišťovnictví vykonávat svou podpůrnou a koordinační roli, musí jej dotyčné příslušné vnitrostátní orgány dohledu plně informovat o relevantním vývoji a zvát v roli pozorovatele na veškerá důležitá jednání.
2. Rada může za konzultace s Komisí a ESRB a případně s evropskými orgány dohledu přijmout na žádost orgánu pro pojišťovnictví, Komise nebo ESRB rozhodnutí určené orgánu pro pojišťovnictví, kterým pro účely tohoto nařízení určí, že nastala mimořádná situace. Toto rozhodnutí Rada přezkoumává v přiměřených intervalech, nejméně však jednou měsíčně. Není-li rozhodnutí ve lhůtě jednoho měsíce obnoveno, pozbývá automaticky platnosti. Rada může kdykoli určit, že mimořádná situace skončila.
Pokud ESRB nebo orgán pro pojišťovnictví mají za to, že by mohlo dojít k mimořádné situaci, vydají důvěrné doporučení určené Radě a předloží posouzení situace. Rada potom posoudí, zda je nutné svolat zasedání. Při tomto postupu musí být zaručeno, že se bude náležitě dbát na zachování důvěrnosti.
Pokud Rada rozhodne o existenci mimořádné situace, neprodleně o tom informuje Evropský parlament a Komisi.
3. Jestliže Rada přijala rozhodnutí podle odstavce 2 a za výjimečných okolností v případě, že jsou nutná koordinovaná opatření ze strany vnitrostátních orgánů v zájmu řešení nepříznivého vývoje, který by mohl v Unii vážně ohrozit řádné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu celého finančního systému nebo jeho části, může orgán pro pojištění přijímat individuální rozhodnutí, která budou po příslušných orgánech vyžadovat přijetí nezbytných opatření v souladu právními předpisy uvedenými v čl. 1 odst. 2, s cílem reagovat na takovýto vývoj tím, že zajistí, aby finanční instituce a příslušné orgány plnily požadavky stanovené těmito právními předpisy.
4. Aniž jsou dotčeny pravomoci Komise podle článku 258 Smlouvy o fungování EU, nevyhoví-li příslušný orgán rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví uvedené v odstavci 3 ve lhůtě stanovené v tomto rozhodnutí, může orgán pro pojišťovnictví v případě, že se příslušné požadavky legislativních aktů uvedených v čl. 1 odst. 2, včetně regulačních technických norem a prováděcích technických norem přijatých v souladu s uvedenými akty, přímo vztahují na finanční instituce, přijmout individuální rozhodnutí určené finanční instituci, v němž bude vyžadovat přijetí nezbytných opatření ke splnění jejích povinností podle uvedených právních předpisů, včetně případného ukončení konkrétního jednání. Ustanovení se použije pouze v situacích, kdy příslušný orgán neuplatní legislativní akty uvedené v čl. 1 odst. 2, včetně regulačních technických norem a prováděcích technických norem přijatých v souladu s uvedenými akty, nebo je uplatní způsobem, který se jeví jako zjevné porušování těchto aktů, a kdy je naléhavě zapotřebí náprava v zájmu obnovy řádného fungování a integrity finančních trhů nebo stability celého finančního systému Unie nebo jeho části.
5. Rozhodnutí přijatá podle odstavce 4 mají přednost před veškerými předchozími rozhodnutími přijatými příslušnými orgány v téže záležitosti.
Jakékoliv opatření příslušných orgánů související s otázkami, které jsou předmětem rozhodnutí podle odstavce 3 nebo 4, musí být s těmito rozhodnutími slučitelné.
Článek 19
Urovnávání sporů mezi příslušnými orgány týkajících se přeshraničních situací
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci stanovené v článku 17, jestliže příslušný orgán nesouhlasí s postupem nebo obsahem opatření či nečinností příslušného orgánu jiného členského státu v případech stanovených v aktech uvedených v čl. 1 odst. 2, může orgán pro pojišťovnictví na žádost jednoho nebo více dotyčných příslušných orgánů pomoci orgánům dosáhnout dohody postupem stanoveným v odstavcích 2 až 4 tohoto článku.
V případech stanovených v právních předpisech uvedených v čl. 1 odst. 2, a jestliže lze na základě objektivních kritérií konstatovat, že mezi příslušnými orgány různých členských států dochází ke sporu, může orgán pro pojišťovnictví z vlastní iniciativy pomoci těmto orgánům dosáhnout dohody postupem stanoveným v odstavcích 2 až 4.
2. Orgán pro pojišťovnictví stanoví lhůtu pro smírné urovnání sporu mezi příslušnými orgány, přičemž vezme v úvahu veškeré související lhůty stanovené v aktech uvedených v čl. 1 odst. 2 a složitost a naléhavost záležitosti. V této etapě působí orgán pro pojišťovnictví jako zprostředkovatel.
3. Jestliže dotčené příslušné orgány nedosáhnou dohody ve lhůtě pro smírné urovnání sporu uvedené v odstavci 2, může orgán pro pojišťovnictví postupem stanoveným v čl. 44 odst. 1 třetím a čtvrtém pododstavci přijmout rozhodnutí požadující, aby dotyčné příslušné orgány za účelem urovnání dané záležitosti přijaly konkrétní opatření nebo se zdržely jednání, přičemž toto rozhodnutí bude mít pro tyto příslušné orgány závazné účinky, tak aby bylo zajištěno dodržování práva Unie.
4. Aniž jsou dotčeny pravomoci Komise podle článku 258 Smlouvy o fungování EU, jestliže příslušný orgán nevyhoví rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví, a tedy nezajistí, aby finanční instituce plnila požadavky, které se na ni přímo vztahují prostřednictvím aktů uvedených v čl. 1 odst. 2, může orgán pro pojišťovnictví přijmout individuální rozhodnutí určené finanční instituci, v němž bude vyžadovat přijetí nezbytných opatření ke splnění jejích povinností podle práva Unie, včetně případného ukončení konkrétního jednání.
5. Rozhodnutí přijatá podle odstavce 4 mají přednost před veškerými předchozími rozhodnutími přijatými příslušnými orgány v téže záležitosti. Jakékoliv opatření příslušných orgánů související se skutečnostmi, které jsou předmětem rozhodnutí podle odstavce 3 nebo 4, musí být slučitelné s těmito rozhodnutími.
6. Ve zprávě podle čl. 50 odst. 2 informuje předseda orgánu pro pojišťovnictví o povaze a druhu sporů mezi příslušnými orgány, o dosažených dohodách a o rozhodnutích ohledně urovnání takových sporů.
Článek 20
Urovnávání sporů mezi příslušnými orgány v různých odvětvích
Společný výbor řeší postupem stanoveným v článcích 19 a 56 spory, které se týkají několika odvětví a které mohou vzniknout mezi příslušnými orgány ve smyslu čl. 4 bodě 2 tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 1093/2010 nebo nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 21
Kolegia orgánů dohledu
1. Orgán pro pojišťovnictví přispívá k podpoře a sledování účinného, efektivního a jednotného fungování kolegií orgánů dohledu podle směrnice 2009/138/ES a prosazuje jednotné uplatňování práva Unie mezi nimi. V zájmu sbližování osvědčených postupů v oblasti dohledu mají zaměstnanci orgánu pro pojišťovnictví možnost účastnit se činností kolegií orgánů dohledu, včetně kontrol na místě, jež společně provádějí nejméně dva příslušné orgány.
2. Orgán pro pojišťovnictví má rozhodující úlohu při zajišťování jednotného a soudržného fungování kolegií orgánů dohledu nad institucemi působícími přeshraničně v celé Unii a zohledňuje přitom systémové riziko, které by mohly představovat finanční instituce uvedené v článku 23.
Pro účely tohoto odstavce a odstavce 1 tohoto článku se orgán pro pojišťovnictví považuje za „příslušný orgán“ ve smyslu příslušných právních předpisů.
Orgán pro pojišťovnictví může:
a)
shromažďovat a sdílet veškeré související informace ve spolupráci s příslušnými orgány, s cílem usnadnit práci kolegia, a zřídit a spravovat centrální systém, v jehož rámci budou informace přístupné příslušným orgánům v kolegiu;
b)
iniciovat a koordinovat v rámci celé Unie zátěžové testy v souladu s článkem 32 nařízení, jejichž cílem je vyhodnotit odolnost finančních institucí, zejména systémové riziko představované finančními institucemi uvedenými v článku 23, vůči nepříznivému tržnímu vývoji a posouzení možnosti nárůstu systémového rizika v zátěžových situacích, a zajistit přitom jednotnou metodiku provádění těchto testů na vnitrostátní úrovni, a případně vydat příslušnému orgánu doporučení k napravení problémů uvedených v zátěžovém testu;
c)
podporovat účinné a efektivní činnosti dohledu, včetně hodnocení rizik, jimž jsou nebo by mohly být finanční instituce vystaveny a jež byla zjištěna v rámci procesu kontroly orgánem dohledu nebo v zátěžových situacích;
d)
v souladu s úkoly a pravomocemi stanovenými tímto nařízením dohlížet na činnost příslušných orgánů a
e)
požadovat další jednání kolegia v případech, v nichž se domnívá, že rozhodnutí by mělo za následek nesprávné uplatňování práva Unie nebo by nepřispělo k dosažení cíle, kterým je sbližování postupů dohledu. Může rovněž požadovat, aby konsolidující orgán dohledu naplánoval zasedání kolegia nebo aby do pořadu jednání pro takové zasedání vložil další bod.
3. Orgán pro pojišťovnictví může vypracovat návrhy regulačních technických norem a prováděcích technických norem za účelem zajištění jednotných podmínek uplatňování ustanovení týkajících se operativní činnosti kolegií orgánů dohledu, a vydávat obecné pokyny a doporučení přijatá podle článku 16 s cílem podpořit sbližování fungování dohledu a osvědčené postupy, jež byly přijaty kolegii orgánů dohledu.
4. Orgán pro pojišťovnictví má mít právně závaznou úlohu zprostředkovatele, která by měla umožnit řešit spory mezi příslušnými orgány v souladu s postupem stanoveným v článku 19. Orgán pro pojišťovnictví může v souladu s článkem 19 přijímat rozhodnutí v oblasti dohledu, která se přímo vztahují na dotčenou instituci.
Článek 22
Obecná ustanovení
1. Orgán pro pojišťovnictví řádně zváží systémové riziko vymezené v nařízení (EU) č. 1092/2010. Řeší jakékoli riziko narušení kontinuity finančních služeb, které:
a)
je způsobeno zhoršením celého finančního systému nebo jeho částí a
b)
může mít závažné negativní dopady na vnitřní trh a reálnou ekonomiku.
Orgán pro pojišťovnictví případně zváží sledování a posuzování systémových rizik vyvinuté ESRB a orgánem pro pojišťovnictví a reaguje na varování a doporučení ESRB v souladu s článkem 17 nařízení (EU) č. 1092/2010.
2. Orgán pro pojišťovnictví vypracuje ve spolupráci s ESRB a v souladu s čl. 23 odst. 1 společný přístup ke zjišťování a měření systémového významu, případně včetně kvantitativních a kvalitativních ukazatelů.
Tyto ukazatele mají zásadní význam při stanovování vhodných opatření v oblasti dohledu. Orgán pro pojišťovnictví při stanovování opatření sleduje úroveň shody s cílem prosazovat společný přístup.
3. Aniž jsou dotčeny akty uvedené v čl. 1 odst. 2, vypracuje orgán pro pojišťovnictví podle potřeby dodatečné obecné pokyny a doporučení pro finanční instituce, aby se zohlednilo systémové riziko, které tyto instituce představují.
Orgán pro pojišťovnictví zajistí, aby se systémové riziko představované finančními institucemi zohlednilo při přípravě návrhu regulačních technických norem a prováděcích technických norem v oblastech stanovených legislativními akty uvedenými v čl. 1 odst. 2.
4. Na žádost jednoho nebo více příslušných orgánů, Evropského parlamentu, Rady nebo Komise, nebo z vlastní iniciativy může orgán pro pojišťovnictví provádět šetření u určitého typu finančních institucí nebo typu produktu nebo způsobu chování s cílem posoudit případné hrozby pro stabilitu finančního systému a doporučit dotyčným příslušným orgánům vhodná opatření.
Pro tyto účely může orgán pro pojišťovnictví využít pravomoci, které mu svěřuje toto nařízení, včetně článku 35.
5. Společný výbor zajistí celkovou a meziodvětvovou koordinaci činností prováděných v souladu s tímto článkem.
Článek 23
Zjištění a měření systémového rizika
1. Orgán pro pojišťovnictví vytvoří po konzultaci s ESRB kritéria pro zjišťování a měření systémového rizika a vhodný mechanismus zátěžového testování, který zahrne hodnocení možnosti růstu systémového rizika v zátěžových situacích představovaného finančními institucemi.
Orgán pro pojišťovnictví rovněž vyvine náležitý mechanismus zátěžového testování, který pomůže identifikovat instituce, jež mohou představovat systémové riziko. Tyto instituce musí podléhat zpřísněnému dohledu a v případě potřeby ozdravným postupům a postupům pro řešení úpadků uvedeným v článku 25.
2. Orgán pro pojišťovnictví při vytváření kritérií pro zjišťování a měření systémového rizika představovaného finančními institucemi plně zohlední příslušné mezinárodní přístupy, včetně přístupů vytvořených Radou pro finanční stabilitu, Mezinárodním měnovým fondem, Mezinárodní asociací orgánů pro dozor v pojišťovnictví a Bankou pro mezinárodní platby.
Článek 24
Trvalá schopnost reagovat na systémová rizika
1. Orgán pro pojišťovnictví zajistí, že bude mít neustále k dispozici specializované kapacity, které mu umožní účinně reagovat na vznik systémových rizik uvedených v článcích 22 a 23, a zejména ve vztahu k institucím, které představují systémové riziko.
2. Orgán pro pojišťovnictví plní úkoly, které mu jsou svěřeny tímto nařízením právními předpisy uvedenými v čl. 1 odst. 2, a přispívá k zajištění soudržného a koordinovaného režimu řízení a řešení krizí v Unii.
Článek 25
Ozdravné postupy a postupy pro řešení úpadků
1. Orgán pro pojišťovnictví přispívá k vytváření a koordinaci účinných a soudržných ozdravných plánů a plánů řešení úpadků, postupů pro mimořádné situace a preventivních opatření k minimalizaci systémového dopadu případného úpadku, a aktivně se na vytváření těchto nástrojů podílí.
2. Orgán pro pojišťovnictví může určit osvědčené postupy zaměřené na usnadňování řešení úpadků institucí, zejména skupin působících přeshraničně, a to způsoby, které zamezují přenosu nákazy, a zároveň zajistit dostupnost vhodných nástrojů včetně dostatečných zdrojů, jež dané instituci nebo skupině umožní řešit úpadek řádně, nákladově efektivním způsobem a včas.
3. Orgán pro pojišťovnictví může vypracovat regulační technické normy a prováděcí technické normy v mezích stanovených v legislativních aktech uvedených v čl. 1 odst. 2 postupem stanoveným v článcích 10 až 15.
Článek 26
Vytvoření evropské sítě pro vnitrostátní systémy záruk pojištění
Orgán pro pojišťovnictví může přispívat k posuzování potřeb evropské sítě pro vnitrostátní systémy záruk pojištění, která disponuje dostatečnými finančními prostředky a je dostatečně harmonizována.
Článek 27
Předcházení krizím, jejich řízení a řešení
Komise může orgán pro pojišťovnictví požádat, aby přispěl k posouzení uvedeném v článku 242 směrnice 2009/138/ES, zejména pokud jde o spolupráci orgánů dohledu v rámci kolegií dohledu a fungování kolegií dohledu, postupy dohledu týkající se stanovení navýšení kapitálu, hodnocení přínosu posílení skupinového dohledu a řízení kapitálu ve skupině pojišťoven a zajišťoven, především s ohledem na rizika a správu majetku a může informovat o jakémkoli novém vývoji a pokroku v oblasti:
a)
harmonizovaného rámce pro včasný zásah,
b)
postupů týkajících se řízení rizik v centralizované skupině a fungování skupinových interních modelů včetně zátěžových testů,
c)
operací v rámci skupiny a koncentrace rizik,
d)
projevů diverzifikace a koncentrace z dlouhodobého hlediska,
e)
harmonizovaného rámce pro postupy v případě převodu aktiv, platební neschopnosti a likvidace, který odstraňuje překážky převoditelnosti aktiv obsažené ve vnitrostátním právu týkajícím se obchodních společností,
f)
srovnatelné úrovně ochrany pojistníků a oprávněných osob podniků v rámci jedné skupiny, zejména v krizových situacích,
g)
harmonizovaného a přiměřeně finančně zajištěného řešení systémů záruk pojištění v rámci Unie.
Pokud jde o bod f), může orgán pro pojišťovnictví dále informovat o jakémkoli novém vývoji a pokroku spojeném se souborem koordinovaných vnitrostátních opatření pro řízení krizí, včetně systému soudržných a důvěryhodných mechanismů financování s odpovídajícími nástroji financování.
Přezkum tohoto nařízení stanovený v článku 81 se bude zabývat zejména možným posílením úlohy orgánu pro pojišťovnictví v rámci předcházení krizím a při jejich řízení a řešení.
Článek 28
Delegování úkolů a povinností
1. Příslušné orgány mohou se souhlasem orgánu, na nějž mají být úkoly či povinnosti delegovány, delegovat úkoly a povinnosti na orgán pro pojišťovnictví nebo na jiné příslušné orgány za podmínek stanovených v tomto článku. Členské státy mohou stanovit konkrétní podmínky pro delegování povinností, které musí být splněny dříve, než jejich příslušné orgány uzavřou takové dohody o delegování, a mohou omezit rozsah delegování na to, co je nezbytně nutné pro účinný dohled nad finančními institucemi nebo skupinami působícími přeshraničně.
2. Orgán pro pojišťovnictví povzbuzuje a podporuje delegování úkolů a povinností mezi příslušnými orgány tak, že určí úkoly a povinnosti, které mohou být delegovány nebo prováděny společně, a prosazuje uplatňování osvědčených postupů.
3. Delegování povinností vede k přenesení pravomocí stanovených v aktech uvedených v čl. 1 odst. 2. Postupy, vymáhání a správní a soudní přezkum v souvislosti s delegovanými povinnostmi se řídí právem pověřeného orgánu.
4. Příslušné orgány informují orgán pro pojišťovnictví o dohodách o delegování, které hodlají uzavřít. Tyto dohody uzavřou s účinností nejdříve jeden měsíc poté, kdy je o nich orgán pro pojišťovnictví informován.
Orgán pro pojišťovnictví může vydat stanovisko k plánované dohodě do jednoho měsíce ode dne, kdy je o ní informován.
Orgán pro pojišťovnictví vhodným způsobem zveřejní dohodu o delegování uzavřenou mezi příslušnými orgány, aby o ní byly řádně informovány všechny dotčené strany.
Článek 29
Společná kultura dohledu
1. Orgán pro pojišťovnictví hraje aktivní úlohu při budování společné unijní kultury dohledu a jednotných zásad dohledu, jakož i při zajišťování jednotných postupů a přístupů v rámci celé Unie. Orgán pro pojišťovnictví vykonává alespoň tyto činnosti:
a)
předkládá stanoviska příslušným orgánům;
b)
prosazuje efektivní dvoustrannou a mnohostrannou výměnu informací mezi příslušnými orgány, přičemž plně respektuje příslušná ustanovení o důvěrnosti a ochraně údajů obsažená v příslušných právních předpisech Unie;
c)
přispívá k vypracování vysoce kvalitních a jednotných norem pro dohled, včetně norem pro předkládání zpráv, a mezinárodních účetních standardů v souladu s čl. 1 odst. 3;
d)
přezkoumává uplatňování příslušných regulačních technických norem a prováděcích technických norem přijatých Komisí a obecných pokynů a doporučení vydaných orgánem pro pojišťovnictví a v případě potřeby navrhuje změny; a
e)
zavádí odvětvové a meziodvětvové vzdělávací programy, napomáhá výměnám zaměstnanců a vybízí příslušné orgány, aby více využívaly režimy dočasného přidělování pracovníků a jiné nástroje.
2. Orgán pro pojišťovnictví může případně vyvíjet nové praktické nástroje, včetně nástrojů sbližování, na podporu společných přístupů a postupů v oblasti dohledu.
Článek 30
Srovnávací hodnocení činnosti příslušných orgánů
1. Orgán pro pojišťovnictví pravidelně organizuje a provádí srovnávací hodnocení některých nebo všech činností příslušných orgánů, aby ještě více posílil jednotnost výsledků dohledu. K tomuto účelu vypracuje metody, které mu umožní objektivní posouzení a srovnávání jednotlivých hodnocených orgánů. Při provádění srovnávacích hodnocení se zohlední stávající informace a již provedená hodnocení týkající se dotčeného příslušného orgánu.
2. Srovnávací hodnocení mimo jiné zahrnuje posouzení:
a)
přiměřenosti zdrojů a postupů řádného řízení příslušného orgánu, s důrazem na efektivní uplatňování regulačních technických norem a prováděcích technických norem uvedených v článcích 10 až 15 a aktů uvedených v čl. 1 odst. 2 a na schopnost reagovat na vývoj na trhu;
b)
úrovně sbližování dosažené při uplatňování práva Unie a při výkonu dohledu, včetně regulačních technických norem a prováděcích technických norem, obecných pokynů a doporučení přijatých podle článků 10 až 16, a rozsahu, ve kterém výkon dohledu splňuje cíle stanovené právem Unie;
c)
osvědčených postupů vyvinutých příslušnými orgány, jejichž přijetí může být přínosem pro jiné příslušné orgány.
d)
účinnosti a úrovně shody dosažené, pokud jde o prosazování ustanovení přijatých při provádění práva Unie, včetně správních opatření a sankcí namířených proti odpovědným osobám, jestliže tato ustanovení nejsou plněna;
3. Na základě srovnávacího hodnocení může orgán pro pojišťovnictví vydávat obecné pokyny a doporučení podle článku 16. V souladu s článkem 16 odst. 3 se příslušné orgány vynasnaží těmito obecnými pokyny a doporučeními řídit. Orgán pro pojišťovnictví zohlední při vypracovávání návrhů regulačních technických norem nebo prováděcích technických norem v souladu s články 10 až 15 výsledky srovnávacího hodnocení.
4. Orgán pro pojišťovnictví zveřejní osvědčené postupy, které byly určeny v rámci těchto srovnávacích hodnocení. Kromě toho mohou být zveřejněny všechny další výsledky srovnávacích hodnocení, pokud s tím příslušný orgán, který je předmětem srovnávacího hodnocení, souhlasí.
Článek 31
Funkce koordinace
Orgán pro pojišťovnictví plní obecnou úlohu koordinátora mezi příslušnými orgány, zejména v případě, že by nepříznivý vývoj mohl potenciálně ohrozit řádné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu finančního systému Unie.
Orgán pro pojišťovnictví podporuje koordinovanou reakci Unie, mimo jiné tak, že:
a)
usnadňuje výměnu informací mezi příslušnými orgány;
b)
určuje rozsah a, pokud je to možné a vhodné, ověřuje spolehlivost informací, které by měly být poskytnuty všem dotčeným příslušným orgánům;
c)
na žádost příslušných orgánů nebo z vlastní iniciativy provádí nezávazná zprostředkování, aniž by tím byl dotčen článek 19;
d)
neprodleně informuje ESRB o jakékoliv potenciální mimořádné situaci.
e)
přijímá veškerá vhodná opatření v případě vývoje, který může ohrozit fungování finančních trhů s cílem podpořit koordinaci opatření přijatých dotyčnými příslušnými orgány.
f)
shromažďuje informace, které získá od příslušných orgánů v souladu s články 21 a 35 v rámci plnění oznamovací povinnosti regulačnímu orgánu u institucí činných ve více než jednom členském státě. Orgán pro pojišťovnictví sdílí tyto informace s dalšími dotčenými příslušnými orgány.
Článek 32
Posuzování tržního vývoje
1. Orgán pro pojišťovnictví sleduje a posuzuje tržní vývoj v oblasti své působnosti a v případě nutnosti informuje Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy), ESRB, Evropský parlament, Radu a Komisi o souvisejících trendech na mikroobezřetnostní úrovni, možných rizicích a slabých místech. Orgán pro pojišťovnictví do svého hodnocení zahrne ekonomickou analýzu trhů, v nichž finanční instituce fungují, a hodnocení dopadů možného vývoje trhu na tyto instituce.
2. Ve spolupráci s ESRB orgán pro pojišťovnictví v rámci celé Unie zejména iniciuje a koordinuje posuzování odolnosti finančních institucí vůči nepříznivému tržnímu vývoji. Za tímto účelem vyvine následující metodiky a přístupy, které budou následně používat příslušné orgány:
a)
společné metodiky pro posuzování vlivu hospodářských scénářů na finanční postavení instituce,
b)
společné přístupy ke sdělování výsledků těchto posouzení odolnosti finančních institucí,
c)
společné metodiky pro posuzování účinku určitých produktů nebo distribučních procesů na finanční situaci instituce a na informování pojistníků, účastníků penzijních systémů, oprávněných osob a zákazníků.
3. Aniž jsou dotčeny úkoly ESRB stanovené v nařízení (EU) č. 1092/2010, předkládá orgán pro pojišťovnictví tato posouzení trendů, možných rizik a slabých míst v oblasti své působnosti Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a ESRB alespoň jednou ročně a v případě nutnosti častěji.
Orgán pro pojišťovnictví zahrne do posouzení i klasifikaci hlavních rizik a slabých míst a v případě nutnosti doporučí preventivní opatření či opatření k nápravě.
4. Orgán pro pojišťovnictví zajistí odpovídající pokrytí meziodvětvového vývoje, rizik a slabých míst úzkou spoluprací s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví) a Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy) prostřednictvím společného výboru.
Článek 33
Mezinárodní vztahy
1. Aniž jsou dotčeny příslušné pravomoci orgánů Unie a členských států, může orgán pro pojišťovnictví navazovat kontakty a uzavírat správní dohody s orgány dohledu, mezinárodními organizacemi a správními orgány třetích zemí. Z dohod nevyplývají pro Unii a její členské státy žádné právní závazky a ani nebrání členským státům a jejich příslušným orgánům v uzavírání dvoustranných nebo vícestranných dohod s těmito třetími zeměmi.
2. Orgán pro pojišťovnictví napomáhá při přípravě rozhodnutí o rovnocennosti týkajících se režimů dohledu ve třetích zemích v souladu s akty uvedenými v čl. 1 odst. 2.
3. Ve zprávě uvedené v čl. 43 odst. 5 uvede orgán pro pojišťovnictví správní dohody, které byly dohodnuty s mezinárodními organizacemi nebo se správními orgány třetích zemí, a pomoc, která bude poskytována při přípravě rozhodnutí o rovnocennosti.
Článek 34
Další úkoly
1. Na žádost Evropského parlamentu, Rady nebo Komise nebo z vlastní iniciativy může orgán pro pojišťovnictví předkládat Evropskému parlamentu, Radě a Komisi stanoviska ke všem otázkám souvisejícím s jeho oblastí působnosti.
2. Pokud jde o obezřetnostní posuzování fúzí a nabývání účastí v rámci působnosti směrnice 92/49/ES a směrnic 2002/83/ES a 2005/68/ES, ve znění směrnice 2007/44/ES, jež podle těchto směrnic vyžaduje konzultace mezi příslušnými orgány ze dvou nebo více členských států, může orgán pro pojišťovnictví na žádost jednoho z dotčených příslušných orgánů vydat a zveřejnit stanovisko k obezřetnostnímu posouzení, kromě případu posouzení kritérií uvedených v čl. 15b odst. 1 písm. e) směrnice 92/49/ES, čl. 15b odst. 1 písm. e) směrnice 2002/83/ES a čl. 19a odst. 1 písm. e) směrnice 2005/68/ES. Stanovisko vydá bez prodlení a v každém případě před koncem lhůty pro posouzení v souladu se směrnicí 92/49/ES ve znění směrnice 2007/44/ES. Článek 35 se použije v oblastech, ve kterých může orgán pro pojišťovnictví vydávat stanovisko.
Článek 35
Shromažďování informací
1. Příslušné orgány členských států poskytnou orgánu pro pojišťovnictví na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro plnění jeho povinností stanovených tímto nařízením, za předpokladu, že mají zákonný přístup k příslušným informacím, a pokud tato žádost o informace je nezbytná vzhledem k povaze dotyčné povinnosti.
2. Orgán pro pojišťovnictví může také požádat o předkládání informací v pravidelném intervalu a ve stanoveném formátu. Pro tyto žádosti se pokud možno použijí jednotné formáty pro předkládání zpráv.
3. Na řádně odůvodněnou žádost příslušného orgánu členského státu mu může orgán pro pojišťovnictví poskytnout veškeré informace, které jsou nezbytné k tomu, aby mohl plnit své povinnosti v souladu s povinností zachovávat služebního tajemství, kterou stanoví příslušné odvětvové právní předpisy a článek 70.
4. Před vyžádáním informací podle tohoto článku a aby se zabránilo zdvojování oznamovací povinnosti orgán pro pojišťovnictví zohlední existující statistiky vypracovávané a šířené Evropským statistickým systémem a Evropským systémem centrálních bank.
5. Jestliže informace nejsou k dispozici nebo je příslušné orgány neposkytnou včas, může orgán pro pojišťovnictví předložit řádně odůvodněnou žádost jiným orgánům dohledu, ministerstvu odpovědnému za finance, pokud má ministerstvo k dispozici obezřetnostní informace, národní centrální bance nebo statistickému úřadu dotčeného členského státu.
6. Pokud informace nejsou k dispozici nebo nejsou poskytnuty včas v souladu s odstavci 1 nebo 5, může orgán pro pojišťovnictví předložit řádně odůvodněnou žádost přímo příslušným finančním institucím. Odůvodněná žádost obsahuje vysvětlení, proč jsou informace týkající se příslušných konkrétních finančních institucí nezbytné.
Orgán pro pojišťovnictví informuje dotyčné příslušné orgány o žádostech podle tohoto odstavce a odstavce 5.
Na žádost orgánu pro pojišťovnictví jsou příslušné orgány orgánu pro pojišťovnictví při shromažďování informací nápomocny.
7. Orgán pro pojišťovnictví může používat důvěrné informace získané podle tohoto článku pouze pro účely plnění svých povinností stanovených tímto nařízením.
Článek 36
Vztahy s ESRB
1. Orgán pro pojišťovnictví úzce a pravidelně spolupracuje s ESRB.
2. Orgán pro pojišťovnictví pravidelně ESRB předkládá včasné informace nezbytné pro plnění jejích úkolů. Jakékoli údaje nezbytné pro plnění těchto úkolů, které nejsou poskytovány v souhrnné podobě, neprodleně poskytne ESRB na její odůvodněnou žádost, jak je stanoveno v článku 15 nařízení (EU) č. 1092/2010. Orgán pro pojišťovnictví ve spolupráci s ESRB zavede odpovídající interní postupy týkající se předávání důvěrných informací, zejména informací o jednotlivých finančních institucích.
3. Po obdržení varování a doporučení ESRB uvedených v článku 16 nařízení (EU) č. 1092/2010 zajistí orgán pro pojišťovnictví příslušná následná opatření podle odstavce 4 a 5.
4. Jakmile orgán pro pojišťovnictví obdrží od ESRB jemu určené varování nebo doporučení, svolá neprodleně zasedání rady orgánů dohledu a posoudí důsledky tohoto varování nebo doporučení pro plnění svých úkolů.
Na základě odpovídajícího rozhodovacího postupu rozhodne o veškerých opatřeních, která přijme v souladu s pravomocemi, jež mu byly svěřeny tímto nařízením, aby vyřešil problémy uvedené ve varováních a doporučeních.
Jestliže orgán pro pojišťovnictví nejedná v souladu s doporučením, vysvětlí ESRB a Radě důvody pro toto jednání.
5. Jestliže orgán pro pojišťovnictví obdrží od ESRB varování nebo doporučení určené příslušnému vnitrostátnímu orgánu dohledu, využije v případě nutnosti pravomocí, jež mu byly svěřeny tímto nařízením, aby zajistil včasná následná opatření.
Jestliže se příjemce nehodlá doporučením ESRB řídit, informuje o tom radu orgánů dohledu a projedná s ní důvody svého jednání.
Pokud příslušný orgán informuje Radu a ESRB podle článku 17 nařízení (EU) č. 1092/2010, vezme při tom patřičně v úvahu názory rady orgánů dohledu.
6. Při plnění svých úkolů stanovených tímto nařízením přihlíží orgán pro pojišťovnictví v nejvyšší možné míře k varováním a doporučením ESRB.
Článek 37
Skupina subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění a skupina subjektů působících v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění
1. Na podporu konzultací se subjekty působícími v oblastech souvisejících s úkoly orgánu pro pojišťovnictví se zřídí skupina subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění a skupina subjektů působících v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění (společně dále jen „skupiny subjektů“). Se skupinami subjektů se konzultují opatření přijímaná v souladu s články 10 až 15 týkající se regulačních technických norem a prováděcích technických norem a v případě, že se nevztahují na jednotlivé finanční instituce, s článkem 16 týkajícím se obecných pokynů a doporučení. Pokud musí být v naléhavých případech přijata opatření a konzultace není možná, jsou skupiny subjektů co nejdříve informovány.
Skupiny subjektů zasedají alespoň čtyřikrát ročně. Mohou společně projednávat oblasti společného zájmu a navzájem se informují o dalších projednaných tématech.
Členové jedné skupiny subjektů mohou být současně i členy skupiny druhé.
2. Skupina subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění se skládá ze 30 členů, kteří rovnoměrně zastupují unijní pojišťovny a zajišťovny a zprostředkovatele pojištění působící v Unii, ze zástupců jejich zaměstnanců, jakož i ze spotřebitelů, uživatelů služeb pojištění a zajištění a představitelů malých a středních podniků a představitelů příslušných profesních sdružení. Nejméně pět jejích členů tvoří nezávislí špičkoví akademičtí pracovníci. Deset jejích členů zastupuje pojišťovny, zajišťovny nebo zprostředkovatele pojištění a tři z nich zastupují družstevní a vzájemné pojišťovny a zajišťovny.
3. Skupina subjektů působících v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění se skládá z 30 členů, kteří rovnoměrně zastupují instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění působící na území Unie, zástupce jejich zaměstnanců, zástupce oprávněných osob, zástupce malých a středních podniků a představitele příslušných profesních sdružení. Nejméně pět jejích členů tvoří nezávislí špičkoví akademičtí pracovníci. Deset jejích členů zastupuje instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění.
4. Členy skupin subjektů jmenuje rada orgánů dohledu na návrh příslušných subjektů. Při svém rozhodování zajistí rada orgánů dohledu v největším možném rozsahu odpovídající geografickou rovnováhu a rovné zastoupení mužů a žen, jakož i jednotlivých subjektů z celé Unie.
5. Orgán pro pojišťovnictví poskytne veškeré nezbytné informace, s výhradou služebního tajemství podle článku 70, a zajistí pro skupiny subjektů potřebnou podporu sekretariátu. Členům skupin subjektů zastupujícím neziskové organizace, s výjimkou zástupců finančních institucí, bude poskytnuta odpovídající náhrada. Skupiny mohou zřizovat pracovní skupiny k technickým otázkám. Funkční období členů skupin subjektů je dva a půl roku a po jeho uplynutí proběhne nové výběrové řízení.
Členové skupin subjektů mohou ve funkci působit dvě po sobě jdoucí funkční období.
6. Skupiny subjektů předkládají stanoviska a radí orgánu pro pojišťovnictví ve všech otázkách souvisejících s úkoly orgánu pro pojišťovnictví, se zvláštním zaměřením na úkoly uvedené v článcích 10 až 16 a článcích 29, 30 a 32.
7. Skupiny subjektů přijmou dvoutřetinovou většinou svých členů svůj jednací řád.
8. Orgán pro pojišťovnictví zveřejní stanoviska a rady skupin subjektů a výsledky konzultací s těmito skupinami.
Článek 38
Ochranná opatření
1. Orgán pro pojišťovnictví zajistí, aby žádné rozhodnutí přijaté podle článků 18 nebo 19 nijak nezasahovalo do fiskálních pravomocí členských států.
2. Jestliže se členský stát domnívá, že rozhodnutí přijaté podle čl. 19 odst. 3 zasahuje do jeho fiskálních pravomocí, může orgánu pro pojišťovnictví a Komisi do dvou týdnů ode dne, kdy je rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví sděleno příslušnému orgánu, oznámit, že příslušný orgán nebude rozhodnutí uplatňovat.
Ve svém oznámení členský stát jednoznačně a konkrétně vysvětlí, z jakých důvodů a jakým způsobem rozhodnutí zasahuje do jeho fiskálních pravomocí.
V případě takového oznámení se rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví pozastavuje.
Do jednoho měsíce od oznámení členského státu orgán pro pojišťovnictví informuje členský stát, zda své rozhodnutí potvrzuje, pozměňuje, či zrušuje. Je-li rozhodnutí potvrzeno nebo pozměněno, orgán pro pojišťovnictví uvede, že fiskální pravomoci nejsou dotčeny.
Jestliže orgán pro pojišťovnictví své rozhodnutí potvrdí, rozhodne Rada většinou odevzdaných hlasů na jednom ze svých zasedání do dvou měsíců ode dne, kdy orgán pro pojišťovnictví informoval členský stát ve smyslu čtvrtého pododstavce, o tom, zda se rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví potvrzuje.
Jestliže Rada po posouzení záležitosti nepotvrdí rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví svým rozhodnutím podle pátého pododstavce, rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví se zrušuje.
3. Jestliže se členský stát domnívá, že rozhodnutí přijaté podle čl. 18 odst. 3 zasahuje do jeho fiskálních pravomocí, může orgánu pro pojišťovnictví, Komisi a Radě do tří pracovních dnů ode dne, kdy je rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví sděleno příslušnému orgánu, oznámit, že příslušný orgán nebude rozhodnutí uplatňovat.
Ve svém oznámení členský stát jednoznačně a konkrétně vysvětlí, z jakých důvodů a jakým způsobem rozhodnutí zasahuje do jeho fiskálních pravomocí.
V případě takového oznámení se rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví pozastavuje.
Do deseti pracovních dní Rada svolá zasedání a prostou většinou svých členů rozhodne o tom, zda se rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví zrušuje.
Jestliže Rada po posouzení záležitosti nezruší rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví svým rozhodnutím podle čtvrtého pododstavce, pozastavení rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví se ukončuje.
4. Jestliže Rada přijala v souladu s odstavcem 3 rozhodnutí nezrušit rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví podle čl. 18 odst. 3 a dotyčný členský stát se stále domnívá, že toto rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví zasahuje do jeho fiskálních pravomocí, může to členský stát oznámit Komisi a orgánu pro pojišťovnictví a požádat Radu, aby záležitost znovu posoudila. Dotčený členský stát jasně odůvodní, proč s rozhodnutím Rady nesouhlasí.
Do čtyř týdnů od oznámení podle prvního pododstavce Rada potvrdí své původní rozhodnutí nebo přijme nové rozhodnutí podle odstavce 3.
Uvedenou lhůtu čtyř týdnů může Rada prodloužit o další čtyři týdny, vyžadují-li to zvláštní okolnosti případu.
5. Jakékoli zneužití tohoto článku, zejména v souvislosti s rozhodnutím orgánu pro pojišťovnictví, které nemá významný nebo zásadní fiskální dopad, je zakázáno jakožto neslučitelné s vnitřním trhem.
Článek 39
Rozhodovací postupy
1. Před přijetím rozhodnutí podle tohoto nařízení oznámí orgán pro pojišťovnictví všem zamýšleným adresátům rozhodnutí svůj úmysl přijmout rozhodnutí a stanoví lhůtu, ve které může adresát rozhodnutí vyjádřit své stanovisko v dané záležitosti, přičemž vezme plně v úvahu naléhavost, složitost a možné důsledky záležitosti. Totéž platí obdobně v případě doporučení, jak je uvedeno v čl. 17 odst. 3.
2. Rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví obsahuje důvody, ze kterých vychází.
3. Adresáti rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví jsou informováni o opravných prostředcích, které mají podle tohoto nařízení k dispozici.
4. Jestliže orgán pro pojišťovnictví přijme rozhodnutí podle čl. 18 odst. 3 nebo 4, přezkoumává toto rozhodnutí v přiměřených intervalech.
5. Rozhodnutí přijatá orgánem pro pojišťovnictví podle článků 17, 18 nebo 19 se zveřejňují, přičemž se uvádí totožnost dotčeného příslušného orgánu nebo finanční instituce a hlavní obsah rozhodnutí, ledaže je takové zveřejnění v rozporu s oprávněnými zájmy finančních institucí na ochraně jejich obchodního tajemství nebo by mohlo vážně ohrozit správné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu celého finančního systému Unie nebo jeho části.
KAPITOLA III
ORGANIZACE
ODDÍL 1
Rada orgánů dohledu
Článek 40
Složení
1. Členy rady orgánů dohledu jsou:
a)
předseda, který nemá hlasovací právo,
b)
vedoucí představitelé vnitrostátních orgánů členských států odpovědní za dohled nad finančními institucemi, kteří se osobně setkávají nejméně dvakrát za rok;
c)
jeden zástupce Komise, který nemá hlasovací právo,
d)
jeden zástupce ESRB, který nemá hlasovací právo,
e)
jeden zástupce každého ze dvou ostatních evropských orgánů dohledu, přičemž tento zástupce nemá hlasovací právo.
2. Rada orgánů dohledu pravidelně svolává setkání se skupinami subjektů, nejméně dvakrát ročně.
3. Každý příslušný orgán odpovídá za jmenování náhradníka z řad svých vedoucích zaměstnanců, který může nahradit člena rady orgánů dohledu uvedeného v odst. 1 písm. b) v případě, že se tento člen nemůže zasedání rady orgánů dohledu zúčastnit.
4. V členských státech, v nichž existuje více než jeden orgán odpovědný za dohled podle tohoto nařízení, se tyto orgány dohodnou na společném zástupci. Pokud však věc projednávaná radou orgánů dohledu nespadá do příslušnosti vnitrostátního orgánu zastupovaného členem podle odst. 1 písm. b), může být tento člen doprovázen zástupcem z příslušného vnitrostátního orgánu, přičemž tento zástupce nemá hlasovací právo.
5. Rada orgánů dohledu může dle vlastního rozhodnutí připustit účast pozorovatelů.
Zasedání rady orgánů dohledu se může zúčastnit výkonný ředitel, přičemž nemá hlasovací právo.
Článek 41
Vnitřní výbory a odborné skupiny
1. Rada orgánů dohledu může zřizovat vnitřní výbory nebo odborné skupiny ke konkrétním úkolům, které vykonává, a může pověřit určitými jednoznačně vymezenými úkoly a rozhodnutími vnitřní výbory nebo odborné skupiny, správní radu nebo předsedu.
2. Pro účely článku 19 svolá rada orgánů dohledu nezávislou odbornou skupinu, která má pomoci spor nestranně urovnat, přičemž tuto skupinu tvoří předseda a dva členové rady orgánů dohledu, kteří nezastupují příslušné orgány, jež jsou účastníky sporu, a kteří na sporu nemají žádný zájem ani nejsou nijak přímo spjati s dotčenými příslušnými orgány.
3. S výhradou čl. 19 odst. 2 odborná skupina navrhne rozhodnutí ke konečnému přijetí radou orgánů dohledu postupem podle čl. 44 odst. 1 třetího pododstavce.
4. Rada orgánů dohledu přijme jednací řád odborné skupiny uvedené v odstavci 2.
Článek 42
Nezávislost
Při provádění úkolů stanovených tímto nařízením vystupují předseda a členové rady orgánů dohledu s hlasovacím právem nezávisle a objektivně ve výlučném zájmu Unie jako celku a nevyžadují ani nepřijímají pokyny od orgánů či institucí Unie, vlád členských států ani od jiných veřejných či soukromých subjektů.
Členské státy, orgány Unie ani žádný jiný veřejný či soukromý subjekt se nesmí snažit ovlivňovat členy rady orgánů dohledu při plnění jejich úkolů.
Článek 43
Úkoly
1. Rada orgánů dohledu udává směr pro práci orgánu pro pojišťovnictví a přijímá rozhodnutí podle kapitoly II.
2. Rada orgánů dohledu přijímá stanoviska, doporučení a rozhodnutí a poskytuje rady podle kapitoly II.
3. Rada orgánů dohledu jmenuje předsedu.
4. Rada orgánů dohledu každý rok před 30. zářím přijme na základě návrhu správní rady pracovní program orgánu pro pojišťovnictví pro následující rok a předloží jej pro informaci Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.
Pracovní program se přijímá, aniž je dotčen roční rozpočtový proces, a zveřejňuje se.
5. Rada orgánů dohledu přijme na základě návrhu správní rady výroční zprávu o činnosti orgánu pro pojišťovnictví, včetně výkonu funkce předsedy, vycházející z návrhu zprávy podle čl. 53 odst. 7 a do 15. června každého roku tuto zprávu předloží Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Účetnímu dvoru a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru. Zpráva se zveřejňuje.
6. Rada orgánů dohledu přijme víceletý pracovní program orgánu pro pojišťovnictví a předloží jej pro informaci Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.
Víceletý pracovní program se přijímá, aniž je dotčen roční rozpočtový proces, a zveřejňuje se.
7. Rada orgánů dohledu přijímá rozpočet podle článku 63.
8. Rada orgánů dohledu má kárné pravomoci vůči předsedovi a výkonnému řediteli a může je odvolat z funkce podle čl. 48 odst. 5 v případě předsedy a čl. 51 odst. 5 v případě výkonného ředitele.
Článek 44
Rozhodování
1. Rozhodnutí rady orgánů dohledu jsou přijímána prostou většinou členů. Každý člen rady má jeden hlas.
Pokud jde o akty uvedené v článcích 10 až 16 a opatření a rozhodnutí přijímaná podle čl. 9 odst. 5 třetího pododstavce a kapitoly VI, přijímá rada orgánů dohledu, odchylně od prvního pododstavce tohoto odstavce, rozhodnutí kvalifikovanou většinou svých členů v souladu s čl. 16 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii a článkem 3 Protokolu (č. 36) o přechodných ustanoveních.
Pokud jde o rozhodnutí v souladu s čl. 19 odst. 3, rozhodnutí navržená odbornou skupinou se v případě rozhodnutí přijímaných orgánem dohledu nad skupinou považují za přijatá, jsou-li schválena prostou většinou členů rady orgánů dohledu, ledaže by je zamítli členové zastupující blokační menšinu hlasů uvedenou v čl. 16 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii a v článku 3 Protokolu č. 36 o přechodných ustanoveních.
U všech ostatních rozhodnutí podle čl. 19 odst. 3 se rozhodnutí navržená odbornou skupinou přijímají prostou většinou členů rady orgánů dohledu. Každý člen má jeden hlas.
2. Zasedání rady orgánů dohledu svolává předseda z vlastního podnětu nebo na žádost třetiny členů rady orgánů dohledu a rovněž jim předsedá.
3. Rada orgánů dohledu přijme a zveřejní svůj jednací řád.
4. Jednací řád podrobně stanoví postup hlasování, včetně případných pravidel pro usnášeníschopnost. Členové bez hlasovacího práva a pozorovatelé, s výjimkou předsedy a výkonného ředitele, se neúčastní diskuzí rady orgánů dohledu o jednotlivých finančních institucích, pokud článek 75 odst. 3 nebo akty uvedené v čl. 1 odst. 2 nestanoví jinak.
ODDÍL 2
správní rada
Článek 45
Složení
1. Správní radu tvoří předseda a šest členů rady orgánů dohledu zvolených jejími členy s hlasovacím právem.
S výjimkou předsedy má každý člen správní rady náhradníka, který jej může nahradit v případě, že se tento člen nemůže zúčastnit zasedání správní rady.
Funkční období členů volených radou orgánů dohledu je dva a půl roku. Může být jednou prodlouženo. Složení správní rady musí být vyvážené a úměrné a musí odrážet složení Unie jako celku. Mandáty se musejí překrývat a použije se vhodný postup pro rotaci členů.
2. Rozhodnutí správní rady se přijímají většinou všech přítomných členů. Každý člen má jeden hlas.
Zasedání správní rady se účastní výkonný ředitel a zástupce Komise, přičemž tyto osoby nemají hlasovací právo.
Zástupce Komise má hlasovací právo v záležitostech uvedených v článku 63.
Správní rada přijme a zveřejní svůj jednací řád.
3. Zasedání správní rady svolává předseda z vlastní iniciativy nebo na žádost alespoň třetiny členů řídící rady a rovněž jim předsedá.
Zasedání správní rady se koná před každým zasedáním rady orgánů dohledu a tak často, jak to správní rada považuje za nutné. Zasedání správní rady se koná alespoň pětkrát ročně.
4. Členům správní rady mohou být v rámci ustanovení jednacího řádu nápomocni poradci či odborníci. Členové bez hlasovacího práva s výjimkou výkonného ředitele se v rámci řídící rady neúčastní jednání týkajícího se jednotlivých finančních institucí.
Článek 46
Nezávislost
Členové správní rady vystupují nezávisle a objektivně ve výlučném zájmu Unie jako celku a nevyžadují ani nepřijímají pokyny od orgánů či institucí Unie, od vlád členských států ani od jiných veřejných či soukromých subjektů.
Členské státy, orgány či instituce Unie, ani žádný jiný veřejný či soukromý subjekt se nesmí snažit ovlivňovat členy správní rady při plnění jejich úkolů.
Článek 47
Úkoly
1. Správní rada zajišťuje, aby orgán pro pojišťovnictví plnil svou úlohu a úkoly svěřené mu tímto nařízením.
2. Správní rada navrhuje radě orgánů dohledu k přijetí roční a víceletý pracovní program.
3. Správní rada uplatňuje své rozpočtové pravomoci podle článků 63 a 64.
4. Správní rada přijme plán personální politiky orgánu pro pojišťovnictví a podle čl. 68 odst. 2 i nezbytná opatření pro provádění služebního řádu úředníků Evropských společenství (dále jen „služební řád“).
5. Správní rada přijme zvláštní ustanovení o právu na přístup k dokumentům orgánu pro pojišťovnictví podle článku 72.
6. Správní rada navrhne výroční zprávu o činnosti orgánu pro pojišťovnictví, včetně výkonu funkce předsedy, vycházející z návrhu zprávy podle čl. 53 odst. 7 a předloží ji ke schválení radě orgánů dohledu.
7. Správní rada přijme a zveřejní svůj jednací řád.
8. Správní rada jmenuje a odvolává členy odvolacího senátu podle čl. 58 odst. 3 a 5.
ODDÍL 3
Předseda
Článek 48
Jmenování a úkoly
1. Orgán pro pojišťovnictví zastupuje předseda, kterým je nezávislý odborník zaměstnaný na plný úvazek.
Předseda odpovídá za přípravu práce rady orgánů dohledu a předsedá zasedáním rady orgánů dohledu i správní rady.
2. Předsedu jmenuje rada orgánů dohledu po otevřeném výběrovém řízení na základě zásluh, dovedností, znalostí o finančních institucích a trzích a zkušeností s dohledem nad finančním trhem a regulací.
Evropský parlament se po slyšení kandidáta vybraného radou orgánů dohledu může vyslovit proti jmenování vybrané osoby, a to předtím, než se tento kandidát ujme svých povinností a do jednoho měsíce od jeho výběru radou orgánů dohledu.
Rada orgánů dohledu dále zvolí ze svých členů náhradníka, který vykonává funkci předsedy v jeho nepřítomnosti. Tento náhradník nesmí být zvolen z řad členů správní rady.
3. Funkční období předsedy činí pět let a může být jednou prodlouženo.
4. Během devíti měsíců před uplynutím pětiletého funkčního období předsedy rada orgánů dohledu vyhodnotí:
a)
výsledky dosažené v prvním funkčním období a způsob jejich dosažení,
b)
povinnosti a potřeby orgánu pro pojišťovnictví v nadcházejících letech.
Rada orgánů dohledu může s přihlédnutím k hodnocení jednou prodloužit funkční období předsedy, přičemž toto prodloužení musí být potvrzeno Evropským parlamentem.
5. Předseda může být odvolán z funkce pouze Evropským parlamentem na základě rozhodnutí rady orgánů dohledu.
Předseda nesmí radě orgánů dohledu bránit v jednání o záležitostech, které se předsedy týkají, zejména o nutnosti jeho odvolání, a projednávání takové záležitosti se neúčastní.
Článek 49
Nezávislost
Aniž je dotčena úloha rady orgánů dohledu ve vztahu k úkolům předsedy, předseda nevyžaduje ani nepřijímá pokyny od orgánů či institucí Unie, od vlád členských států ani od jiných veřejných či soukromých subjektů.
Členské státy, orgány či instituce Unie ani žádný jiný veřejný či soukromý subjekt se nesmí snažit ovlivňovat předsedu při plnění jeho úkolů.
V souladu se služebním řádem podle článku 68 je předseda po skončení svého funkčního období nadále povinen jednat čestně a uvážlivě při přijímání určitých funkcí a výhod.
Článek 50
Zpráva o činnosti
1. Evropský parlament a Rada mohou vyzvat předsedu nebo jeho náhradníka, aby vystoupil s prohlášením, přičemž se plně respektuje nezávislost předsedy. Předseda vystoupí před Evropským parlamentem s prohlášením a zodpoví veškeré otázky poslanců Parlamentu, kdykoli je o to požádán.
2. Na žádost Evropského parlamentu předkládá předseda písemnou zprávu o hlavních činnostech orgánu pro pojišťovnictví, a to nejméně 15 dní před svým vystoupením s prohlášením uvedeným v odstavci 1.
3. Kromě informací uvedených v článcích 11 až 18, 20 a 33 zpráva dále obsahuje veškeré relevantní informace, o něž Evropský parlament požádá případ od případu.
ODDÍL 4
Výkonný ředitel
Článek 51
Jmenování
1. Orgán pro pojišťovnictví řídí výkonný ředitel, kterým je nezávislý odborník zaměstnaný na plný úvazek.
2. Výkonného ředitele jmenuje rada orgánů dohledu po otevřeném výběrovém řízení na základě zásluh, dovedností, znalostí o finančních institucích a trzích, zkušeností s finančním dohledem a regulací a zkušeností s řízením, poté co jeho jmenování potvrdí Evropský parlament.
3. Funkční období výkonného ředitele činí pět let a může být jednou prodlouženo.
4. Během devíti měsíců před uplynutím pětiletého funkčního období výkonného ředitele rada orgánů dohledu zhodnotí zejména:
a)
výsledky dosažené v prvním funkčním období a způsob jejich dosažení,
b)
povinnosti a potřeby orgánu pro pojišťovnictví v nadcházejících letech.
Rada orgánů dohledu může s přihlédnutím k hodnocení uvedenému v prvním pododstavci jednou prodloužit funkční období výkonného ředitele.
5. Výkonný ředitel může být odvolán z funkce pouze rozhodnutím rady orgánů dohledu.
Článek 52
Nezávislost
Aniž by byla dotčena příslušná úloha správní rady a rady orgánů dohledu ve vztahu k úkolům výkonného ředitele, výkonný ředitel nevyžaduje ani nepřijímá pokyny od orgánů a institucí Unie, od vlád členských států ani od jiných veřejných či soukromých subjektů.
Členské státy, orgány či instituce Unie ani žádný jiný veřejný či soukromý subjekt se nesmí snažit ovlivňovat výkonného ředitele při plnění jeho úkolů.
V souladu se služebním řádem podle článku 68 je výkonný ředitel po skončení svého funkčního období nadále povinen jednat čestně a uvážlivě při přijímání určitých funkcí a výhod.
Článek 53
Úkoly
1. Výkonný ředitel je odpovědný za řízení orgánu pro pojišťovnictví a připravuje činnost správní rady.
2. Výkonný ředitel je odpovědný za provádění ročního pracovního programu orgánu pro pojišťovnictví pod vedením rady orgánů dohledu a pod dohledem správní rady.
3. Výkonný ředitel přijme nezbytná opatření, zejména pokud jde o přijetí vnitřních předpisů a zveřejňování oznámení, aby zajistil fungování orgánu pro pojišťovnictví v souladu s tímto nařízením.
4. Výkonný ředitel vypracuje víceletý pracovní program uvedený v čl. 47 odst. 2.
5. Výkonný ředitel každý rok do 30. června připraví pracovní program na následující rok uvedený v čl. 47 odst. 2.
6. Výkonný ředitel podle článku 63 vypracuje předběžný návrh rozpočtu orgánu pro pojišťovnictví a podle článku 64 plní rozpočet orgánu pro pojišťovnictví.
7. Výkonný ředitel každý rok vypracuje návrh zprávy, která obsahuje část týkající se činnosti orgánu pro pojišťovnictví v oblasti regulace a dohledu a část týkající se finančních a správních záležitostí.
8. Pokud jde o zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví, vykonává výkonný ředitel pravomoci stanovené v článku 68 a řídí personální záležitosti.
KAPITOLA IV
SPOLEČNÉ ORGÁNY EVROPSKÝCH ORGÁNŮ DOHLEDU
ODDÍL 1
Společný výbor evropských orgánů dohledu
Článek 54
Zřízení
1. Zřizuje se Společný výbor evropských orgánů dohledu(dále jen „společný výbor“).
2. Společný výbor slouží jako fórum, v jehož rámci orgán pro pojišťovnictví pravidelně a úzce spolupracuje a zajišťuje jednotný meziodvětvový přístup s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví) a Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy), zejména pokud jde o:
-
finanční konglomeráty;
-
účetnictví a audit;
-
analýzu mikroobezřetnostního dohledu meziodvětvového vývoje, rizik a slabých míst s ohledem na finanční stabilitu;
-
retailové investiční produkty;
-
opatření proti praní špinavých peněz; a
-
výměnu informací s ESRB a rozvoj vztahů mezi ESRB a evropskými orgány dohledu.
3. Evropské orgány dohledu poskytnou společnému výboru zaměstnance, kteří plní funkci sekretariátu. Orgán pro pojišťovnictví přispívá dostatečnými zdroji na administrativní a provozní výdaje a výdaje na infrastrukturu.
4. V případě, že se činnost finanční instituce dotýká několika odvětví, řeší společný výbor spory v souladu s článkem 56.
Článek 55
Složení
1. Společný výbor se skládá z předsedů evropských orgánů dohledu a a předsedy podvýboru zřízeného podle článku 57.
2. Výkonný ředitel, zástupce Komise a zástupce ESRB jsou zváni na zasedání společného výboru i podvýborů uvedených v článku 57 jako pozorovatelé.
3. Předseda společného výboru je jmenován na základě každoroční rotace z předsedů evropských orgánů dohledu. Předseda společného výboru je místopředsedou ESRB.
4. Společný výbor přijme a zveřejní svůj jednací řád. Tento řád může stanovit, kdo se může dále účastnit zasedání společného výboru.
Zasedání společného výboru se koná alespoň jednou za dva měsíce.
Článek 56
Společné postoje a společné akty
V rozsahu svých úkolů podle kapitoly II a v příslušných oblastech zejména s ohledem na provádění směrnice 2002/87/ES zaujme orgán pro pojišťovnictví, podle situace, společný postoj s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví) a s Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy).
Akty podle článků 10 až 15, 17, 18 nebo 19 tohoto nařízení ve vztahu k provádění směrnice 2002/87/ES a jiných aktů Unie uvedených v čl. 1 odst. 2, které spadají také do oblasti působnosti Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví) nebo Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), se přijímají podle situace souběžně orgánem pro pojišťovnictví, Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví) a Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy).
Článek 57
Podvýbory
1. Pro účely článku 56 se zřídí podvýbor pro finanční konglomeráty společného výboru.
2. Tento podvýbor se skládá z osob uvedených v čl. 55 odst. 1 a jednoho zástupce stávajících zaměstnanců z řad vedoucích pracovníků dotyčného příslušného orgánu z každého členského státu.
3. Podvýbor si zvolí ze svých členů předsedu, který je současně členem společného výboru.
4. Společný výbor může zřizovat další podvýbory.
ODDÍL 2
Odvolací senát
Článek 58
Složení a fungování
1. Odvolací senát je společným orgánem evropských orgánů dohledu.
2. Odvolací senát tvoří šest členů a šest náhradníků, kterými jsou fyzické osoby těšící se velké vážnosti v odborných kruzích a s prokázanými příslušnými znalostmi a odbornými zkušenostmi na dostatečně vysoké úrovni, včetně zkušeností v oblasti dohledu, v odvětví bankovnictví, pojišťovnictví, zaměstnaneckého penzijního pojištění, trhů cenných papírů nebo jiných finančních služeb, avšak nikoli současní zaměstnanci příslušných orgánů nebo jiných vnitrostátních orgánů nebo orgánů Unie, jež se podílejí na činnosti orgánu pro pojišťovnictví. Odvolací senát musí mít dostatečné právnické znalosti pro poskytování odborných právních rad týkajících se zákonnosti výkonu pravomocí orgánu pro pojišťovnictví.
Odvolací senát určí svého předsedu.
3. Dva členy odvolacího senátu a dva náhradníky jmenuje správní rada orgánu pro pojišťovnictví ze seznamu kandidátů navrženého Komisí na základě veřejné výzvy k vyjádření zájmu zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie a po poradě s radou orgánů dohledu.
Ostatní členové jsou jmenováni podle nařízení (EU) č. 1093/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.
4. Funkční období členů odvolacího senátu je pět let. Toto období může být jednou prodlouženo.
5. Člen odvolacího senátu jmenovaný správní radou orgánu pro pojišťovnictví nesmí být během svého funkčního období odvolán, s výjimkou případu, kdy se dopustil vážného porušení úředních povinností a správní rada po poradě s radou orgánů dohledu v tomto smyslu vydala rozhodnutí.
6. Rozhodnutí odvolacího senátu se přijímají většinou alespoň čtyř z jeho šesti členů. Pokud se na napadené rozhodnutí vztahuje oblast působnosti tohoto nařízení, tato rozhodující většina čtyř členů musí zahrnovat nejméně jednoho ze dvou členů odvolacího senátu jmenovaných orgánem pro pojišťovnictví.
7. Odvolací senát svolává jeho předseda vždy, když je to nutné.
8. Evropské orgány dohledu zajistí pro odvolací senát prostřednictvím společného výboru odpovídající provozní podporu a podporu sekretariátu.
Článek 59
Nezávislost a nestrannost
1. Členové odvolacího senátu jsou ve svém rozhodování nezávislí. Nejsou vázáni žádnými pokyny. Nesmějí ve vztahu k orgánu pro pojišťovnictví, jeho správní radě ani jeho radě orgánů dohledu vykonávat žádné jiné funkce.
2. Členové odvolacího senátu se nesmí účastnit žádného odvolacího řízení, pokud na něm mají jakýkoli osobní zájem nebo pokud dříve působili jako zástupci některého z účastníků řízení nebo pokud se podíleli na rozhodnutí, které je předmětem odvolání.
3. Člen odvolacího senátu informuje odvolací senát, domnívá-li se, že by se některý člen z některého z důvodů uvedených v odstavcích 1 a 2 nebo z jakéhokoli jiného důvodu neměl účastnit odvolacího řízení.
4. Proti účasti člena odvolacího senátu může být kterýmkoli účastníkem odvolacího řízení vznesena námitka z jakéhokoli důvodu uvedeného v odstavcích 1 a 2 nebo z důvodu podezření z podjatosti.
Námitka se nesmí zakládat na státní příslušnosti členů a je nepřípustná, učinil-li účastník odvolacího řízení, vědom si důvodu pro námitku, v odvolacím řízení kromě vznesení námitky proti složení odvolacího senátu další procesní úkon.
5. V případech uvedených v odstavcích 1 a 2 rozhodne odvolací senát o dalším postupu bez účasti dotyčného člena.
Za účelem přijetí uvedeného rozhodnutí je dotyčný člen nahrazen v odvolacím senátu svým náhradníkem. Pokud se náhradník nenachází v obdobné situaci, vybere předseda náhradu z dostupných náhradníků.
6. Členové odvolacího senátu se zavazují jednat nezávisle a ve veřejném zájmu.
Za tímto účelem učiní prohlášení o závazcích a prohlášení o zájmech, v němž uvedou jakékoli přímé nebo nepřímé zájmy, které by mohly být na újmu jejich nezávislosti, nebo že žádné zájmy, které by mohly být na újmu jejich nezávislosti, neexistují.
Tato prohlášení se zveřejňují a jsou činěna každý rok a v písemné podobě.
KAPITOLA V
OPRAVNÉ PROSTŘEDKY
Článek 60
Odvolání
1. Jakákoli fyzická nebo právnická osoba nebo příslušný orgán mohou podat odvolání proti rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví uvedenému v článku 17, 18 nebo 19 či jinému rozhodnutí přijatému orgánem pro pojišťovnictví v souladu s akty Unie uvedenými v čl. 1 odst. 2, které je určeno této osobě, nebo proti rozhodnutí, které se této osoby bezprostředně a přímo dotýká, i když je určeno jiné osobě.
2. Odvolání a jeho odůvodnění se podává písemně orgánu pro pojišťovnictví do dvou měsíců ode dne oznámení rozhodnutí dotyčné osobě, nebo pokud k oznámení nedošlo, do dvou měsíců ode dne, kdy orgán pro pojišťovnictví své rozhodnutí zveřejnil.
Odvolací senát rozhodne o odvolání do dvou měsíců ode dne podání odvolání.
3. Odvolání podané podle odstavce 1 nemá odkladný účinek.
Odvolací senát však může pozastavit uplatňování rozhodnutí, proti němuž bylo odvolání podáno, pokud to podle jeho názoru okolnosti vyžadují.
4. Je-li odvolání přípustné, odvolací senát přezkoumá, zda je odvolání opodstatněné. V Ve stanovených lhůtách vyzve účastníky odvolacího řízení k podání vyjádření k jeho oznámením nebo sdělením ostatních účastníků odvolacího řízení. Účastníci odvolacího řízení mají právo na ústní vyjádření.
5. Odvolací senát může potvrdit rozhodnutí přijaté příslušným orgánem orgánu pro pojišťovnictví nebo věc postoupit příslušnému orgánu pro pojišťovnictví. Tento orgán bude vázán rozhodnutím odvolacího senátu a přijme pozměněné rozhodnutí týkající se dané věci.
6. Odvolací senát přijme a zveřejní svůj jednací řád.
7. Rozhodnutí odvolacího senátu musí obsahovat odůvodnění a orgán pro pojišťovnictví je zveřejní.
Článek 61
Žaloby u Soudního dvora Evropské unie
1. Proti rozhodnutí odvolacího senátu nebo v případech, v nichž odvolání k odvolacímu senátu není možné, proti rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví lze podle článku 263 Smlouvy o fungování EU podat žalobu u Soudního dvora Evropské unie.
2. V souladu s článkem 263 Smlouvy o fungování EU mohou členské státy a orgány Unie, jakož i jakákoli fyzická nebo právnická osoba podat proti rozhodnutí orgánu pro pojišťovnictví žalobu u Soudního dvora Evropské unie.
3. V případě, že orgán pro pojišťovnictví má povinnost jednat a nevydá rozhodnutí, lze u Soudního dvora Evropské unie podat žalobu pro nečinnost podle článku 265 Smlouvy o fungování EU.
4. Orgán pro pojišťovnictví musí přijmout opatření nezbytná k zajištění souladu s rozsudkem Soudního dvora Evropské unie.
KAPITOLA VI
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 62
Rozpočet orgánu pro pojišťovnictví
1. Příjmy orgánu pro pojišťovnictví, evropského subjektu v souladu s článkem 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (50) (dále jen „finanční nařízení“), tvoří v různých kombinacích především:
a)
povinné příspěvky vnitrostátních orgánů příslušných k provádění dohledu nad finančními institucemi, které se vybírají podle vzorce založeného na vážení hlasů podle čl. 3 odst. 3 Protokolu (č. 36) o přechodných ustanoveních. Pro účely tohoto článku se čl. 3 odst. 3 Protokolu (č. 36) o přechodných ustanoveních bude uplatňovat i po uplynutí v něm stanovené lhůty 31. října 2014;
b)
dotace Unie ze souhrnného rozpočtu Evropské unie (oddíl Komise);
c)
poplatky placené orgánu pro pojišťovnictví v případech stanovených příslušnými nástroji práva Unie.
2. Výdaje orgánu pro pojišťovnictví zahrnují alespoň výdaje na zaměstnance, odměny, správu, infrastrukturu, odborné vzdělávání a provoz.
3. Příjmy a výdaje musí být vyrovnané.
4. Pro každý rozpočtový rok odpovídající kalendářnímu roku se vyhotovují odhady všech příjmů a výdajů orgánu pro pojišťovnictví, které se zahrnou do rozpočtu orgánu pro pojišťovnictví.
Článek 63
Sestavování rozpočtu
1. Výkonný ředitel vypracuje do 15. února každého roku návrh odhadu příjmů a výdajů pro následující rozpočtový rok a tento návrh odhadu příjmů a výdajů předloží správní radě a radě orgánů dohledu spolu s plánem pracovních míst. Rada orgánů dohledu sestaví každý rok na základě návrhu odhadu příjmů a výdajů vypracovaného výkonným ředitelem a schváleného správní radou odhad příjmů a výdajů orgánu pro pojišťovnictví na následující rozpočtový rok. Tento odhad příjmů a výdajů, který zahrnuje návrh plánu pracovních míst, předloží rada orgánů dohledu Komisi do 31. března. Před přijetím odhadu schvaluje návrh vypracovaný výkonným ředitelem správní rada.
2. Komise předloží odhad příjmů a výdajů společně s návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie Evropskému parlamentu a Radě (společně dále jen „rozpočtový orgán“).
3. Komise na základě odhadu příjmů a výdajů zanese do návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie ty položky odhadu, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst a výši dotace ze souhrnného rozpočtu Evropské unie podle článků 313 a 314 Smlouvy o fungování EU.
4. Rozpočtový orgán přijímá plán pracovních míst orgánu pro pojišťovnictví. Rozpočtový orgán odsouhlasí prostředky pro dotaci určenou pro orgán pro pojišťovnictví.
5. Rada orgánů dohledu přijme rozpočet orgánu pro pojišťovnictví. Rozpočet se stává konečným po konečném přijetí souhrnného rozpočtu Evropské unie. V případě potřeby se odpovídajícím způsobem upraví.
6. Správní rada neprodleně oznámí rozpočtovému orgánu svůj záměr provést jakýkoli projekt, který může mít výrazný finanční dopad na financování rozpočtu orgánu pro pojišťovnictví, zejména jedná-li se o projekty, které se vztahují k nemovitostem, například nájem nebo koupě budov. Správní rada o svém záměru informuje Komisi. Bude-li mít některá složka rozpočtového orgánu v úmyslu vydat stanovisko, oznámí orgánu pro pojišťovnictví svůj záměr vydat stanovisko do dvou týdnů od obdržení informace o projektu. V případě, že orgán pro pojišťovnictví odpověď neobdrží, může zahájit plánovaný projekt.
7. Financování orgánu pro pojišťovnictví Unií podléhá v prvním roce fungování orgánu pro pojišťovnictví, který končí dne 31. prosince 2011, souhlasu rozpočtového orgánu, jak je stanoveno v bodě 47 interinstitucionální dohody o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení.
Článek 64
Plnění a kontrola rozpočtu
1. Výkonný ředitel vykonává úlohu schvalujícího úředníka a plní rozpočet orgánu pro pojišťovnictví.
2. Do 1. března po skončení každého rozpočtového roku předá účetní orgánu pro pojišťovnictví účetnímu Komise a Účetnímu dvoru předběžnou účetní závěrku společně se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok. Do 31. března následujícího roku zašle účetní orgánu pro pojišťovnictví zprávu o rozpočtovém a finančním řízení rovněž členům rady orgánů dohledu, Evropskému parlamentu a Radě.
Účetní Komise poté konsoliduje předběžnou účetní závěrky orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 finančního nařízení.
3. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k předběžné účetní závěrce orgánu pro pojišťovnictví podle článku 129 finančního nařízení vypracuje výkonný ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku orgánu pro pojišťovnictví a předloží ji ke stanovisku správní radě.
4. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce orgánu pro pojišťovnictví.
5. Do 1. července po skončení rozpočtového roku předá výkonný ředitel tuto konečnou účetní závěrku společně se stanoviskem správní rady členům rady orgánů dohledu, Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
6. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
7. Výkonný ředitel zašle Účetnímu dvoru odpověď na jeho vyjádření do 30. září. Zároveň zašle kopii této odpovědi správní radě a Komisi.
8. Výkonný ředitel v souladu s ustanovením čl. 146 odst. 3 finančního nařízení předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace potřebné pro řádný průběh udělení absolutoria pro daný rozpočtový rok.
9. Evropský parlament na doporučení Rady přijaté kvalifikovanou většinou udělí orgánu pro pojišťovnictví před 15. květnem roku N + 2 absolutorium za plnění rozpočtu zahrnujícího příjmy ze souhrnného rozpočtu Evropské unie a příslušných orgánů za rozpočtový rok N.
Článek 65
Finanční předpisy
Správní rada po konzultaci s Komisí přijme finanční předpisy pro orgán pro pojišťovnictví. Tyto předpisy se nesmějí odchylovat od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (51), pokud to nevyžadují zvláštní potřeby fungování orgánu pro pojišťovnictví a pouze s předchozím souhlasem Komise.
Článek 66
Opatření proti podvodům
1. Pro účely boje proti podvodům, úplatkářství a jakékoli jiné nedovolené činnosti se na orgán pro pojišťovnictví bez omezení vztahuje nařízení (ES) č. 1073/1999.
2. Orgán pro pojišťovnictví přistoupí k Interinstitucionální dohodě o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům a neprodleně přijme příslušná ustanovení pro všechny zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví.
3. Rozhodnutí o financování a na ně navazující dohody a prováděcí nástroje musí obsahovat ustanovení o tom, že Účetní dvůr a OLAF mohou v případě potřeby provádět šetření na místě u příjemců finančních prostředků poskytovaných orgánem pro pojišťovnictví a u zaměstnanců odpovědných za jejich přidělování.
KAPITOLA VII
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 67
Výsady a imunity
Na orgán pro pojišťovnictví a jeho zaměstnance se vztahuje Protokol o výsadách a imunitách Evropské unie připojený ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování EU.
Článek 68
Zaměstnanci
1. Na zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví, včetně jeho výkonného ředitele a předsedy, se vztahuje služební řád, pracovní řád ostatních zaměstnanců a společná pravidla přijatá orgány Unie pro uplatňování těchto řádů.
2. Správní rada po dohodě s Komisí přijme nezbytná prováděcí opatření v souladu s ustanoveními článku 110 služebního řádu.
3. Ve vztahu ke svým zaměstnancům vykonává orgán pro pojišťovnictví pravomoci, které orgánu oprávněnému ke jmenování svěřuje služební řád, a pravomoci, které orgánu oprávněnému uzavírat smlouvy svěřuje pracovní řád.
4. Správní rada přijme ustanovení umožňující dočasné přidělení odborníků z členských států k orgánu pro pojišťovnictví.
Článek 69
Odpovědnost orgánu pro pojišťovnictví
1. V případě mimosmluvní odpovědnosti nahradí orgán pro pojišťovnictví v souladu s obecnými zásadami společnými právním řádům členských států veškerou škodu, kterou způsobil nebo kterou způsobili jeho zaměstnanci při plnění svých povinností. Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc rozhodovat v jakémkoli sporu o náhradě této škody.
2. Osobní finanční a kárnou odpovědnost zaměstnanců orgánu pro pojišťovnictví vůči orgánu pro pojišťovnictví se řídí příslušnými předpisy, které se vztahují na zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví.
Článek 70
Povinnost zachovávat služební tajemství
1. Na členy rady orgánů dohledu a správní rady, výkonného ředitele a zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví, včetně úředníků dočasně přidělených z členských států a všech dalších osob plnících úkoly pro orgán pro pojišťovnictví na smluvním základě, se vztahuje povinnost zachovávat služební tajemství podle článku 339 Smlouvy o fungování EU a příslušných ustanovení souvisejících právních předpisů Unie, i po skončení jejich funkcí.
Vztahuje se na ně článek 16 služebního řádu.
Podle služebního řádu jsou zaměstnanci i po skončení funkčního období povinni jednat čestně a uvážlivě při přijímání určitých funkcí a výhod.
Členské státy, orgány nebo instituce Unie ani žádný jiný veřejný či soukromý subjekt se nesmí snažit ovlivňovat zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví při plnění jejich úkolů.
2. Aniž jsou dotčeny případy, které jsou předmětem trestního práva, nesmějí být žádné důvěrné informace, které získají osoby uvedené v odstavci 1 při plnění svých povinností, sděleny jiné osobě nebo orgánu jinak než v souhrnné podobě, aby nebylo možné identifikovat jednotlivé finanční instituce.
Povinnost podle odstavce 1 a prvního pododstavce tohoto odstavce nebrání orgánu pro pojišťovnictví a vnitrostátním orgánům dohledu ve využívání informací při vymáhání aktů uvedených v čl. 1 odst. 2, zejména při přijímání rozhodnutí.
3. Odstavce 1 a 2 nebrání výměně informací mezi orgánem pro pojišťovnictví a vnitrostátními orgány dohledu v souladu s tímto nařízením a ostatními právními předpisy Unie vztahujícími se na finanční instituce.
Na tyto informace se vztahuje povinnost zachovávat služební tajemství za podmínek uvedených v odstavcích 1 a 2. Orgán pro pojišťovnictví stanoví ve svém jednacím řádu prováděcí opatření k pravidlům pro zachování důvěrnosti uvedeným v odstavcích 1 a 2.
4. Orgán pro pojišťovnictví uplatňuje rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom ze dne 29. listopadu 2001, kterým se mění její jednací řád (52).
Článek 71
Ochrana údajů
Tímto nařízením nejsou dotčeny povinnosti členských států týkající se zpracování osobních údajů podle směrnice 95/46/ES ani povinnosti orgánu pro pojišťovnictví týkající se zpracování osobních údajů podle nařízení (ES) č. 45/2001 při plnění jeho povinností.
Článek 72
Přístup k dokumentům
1. Na dokumenty, které má orgán pro pojišťovnictví k dispozici, se vztahuje nařízení (ES) č. 1049/2001.
2. Do 31. května správní rada přijme prováděcí opatření k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Rozhodnutí přijímaná orgánem pro pojišťovnictví v souladu s článkem 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 mohou být případně předmětem stížnosti veřejnému ochránci práv nebo řízení před Soudním dvorem Evropské unie následujícím po odvolání k odvolacímu senátu v souladu s podmínkami stanovenými v článcích 228 a 263 Smlouvy o fungování EU.
Článek 73
Jazykový režim
1. Na orgán pro pojišťovnictví se vztahuje nařízení Rady č. 1, kterým se stanoví jazyky, které se použijí v Evropském hospodářském společenství (53).
2. O vnitřním jazykovém režimu orgánu pro pojišťovnictví rozhoduje správní rada.
3. Překladatelské služby potřebné pro fungování orgánu pro pojišťovnictví zajišťuje Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie.
Článek 74
Dohoda o sídle
Nezbytná opatření týkající se umístění, které má být orgánu pro pojišťovnictví zajištěno ve členském státě, ve kterém se nachází jeho sídlo, a zařízení, která má tento členský stát poskytnout, ale i konkrétní pravidla vztahující se na výkonného ředitele, členy správní rady, zaměstnance orgánu pro pojišťovnictví a jejich rodinné příslušníky v tomto členském státě stanoví dohoda o sídle uzavřená mezi orgánem pro pojišťovnictví a daným členským státem a schválená správní radou.
Členský stát poskytne co nejlepší možné podmínky, aby zajistil řádné fungování orgánu pro pojišťovnictví, včetně vícejazyčného a evropsky orientovaného vzdělávání a vhodného dopravního spojení.
Článek 75
Účast třetích zemí
1. Účast na činnosti orgánu pro pojišťovnictví je otevřena třetím zemím, které uzavřely s Unií dohody, v jejichž důsledku přijaly a uplatňují právo Unie v oblasti působnosti orgánu pro pojišťovnictví podle čl. 1 odst. 2.
2. Orgán pro pojišťovnictví může spolupracovat se třetími zeměmi uvedenými v odstavci 1, které uplatňují právní předpisy, jež byly uznány za rovnocenné v oblastech působnosti orgánu pro pojišťovnictví uvedených v čl. 1 odst. 2, jak je stanoveno v mezinárodních dohodách uzavřených Unií v souladu s článkem 216 Smlouvy o fungování EU.
3. Na základě příslušných ustanovení dohod uvedených v odstavcích 1 a 2 budou přijata opatření uvádějící zejména povahu, rozsah a procedurální aspekty zapojení těchto zemí uvedených v odstavci 1 do činnosti orgánu pro pojišťovnictví, včetně ustanovení týkajících se finančních příspěvků a zaměstnanců. Tato opatření mohou stanovit zastoupení těchto zemí v radě orgánů dohledu v pozici pozorovatelů, ale musí zajistit, aby se tyto země neúčastnily jednání o jednotlivých finančních institucích, s výjimkou případů, kdy na tom mají přímý zájem.
KAPITOLA VIII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 76
Přípravná opatření
1. V období po vstupu tohoto nařízení v platnost a před zřízením orgánu pro pojišťovnictví pracuje CEIOPS v úzké spolupráci s Komisí na přípravě nahrazení výboru CEIOPS orgánem pro pojišťovnictví.
2. Jakmile bude orgán pro pojišťovnictví zřízen, Komise odpovídá za administrativní zřízení a počáteční administrativní zajištění činnosti orgánu pro pojišťovnictví, dokud orgán pro pojišťovnictví nejmenuje výkonného ředitele.
K tomuto účelu, dokud rada orgánů dohledu nejmenuje výkonného ředitele podle článku 51 a dokud tento výkonný ředitel nepřevezme své povinnosti, může Komise dočasně přidělit jednoho úředníka, který plní funkci výkonného ředitele. Přechodné období je omezené na dobu nezbytnou pro jmenování výkonného ředitele orgánu pro pojišťovnictví.
Dočasný výkonný ředitel může na základě souhlasu správní rady schvalovat veškeré platby pokryté prostředky v rámci rozpočtu orgánu pro pojišťovnictví a uzavírat smlouvy, včetně smluv se zaměstnanci po přijetí plánu pracovních míst orgánu pro pojišťovnictví.
3. Odstavci 1 a 2 nejsou dotčeny pravomoci rady orgánů dohledu a správní rady.
4. Orgán pro pojišťovnictví je považován za právního nástupce CEIOPS. Nejpozději ke dni zřízení orgánu pro pojišťovnictví budou veškerá aktiva a závazky a probíhající operace CEIOPS automaticky převedeny na orgán pro pojišťovnictví. CEIOPS vypracuje přehled konečných zůstatků aktiv a závazků ke dni tohoto převodu. Tento přehled bude předmětem auditu a bude schválen členy CEIOPS a Komisí.
Článek 77
Přechodná ustanovení o zaměstnancích
1. Odchylně od článku 68 jsou všechny pracovní smlouvy a dohody o dočasném přidělení uzavřené CEIOPS nebo jeho sekretariátem a platné ke dni 1. ledna 2011 nadále plněny až do uplynutí doby jejich platnosti. Jejich platnost nelze prodloužit.
2. Všem zaměstnancům s uzavřenou smlouvou podle odstavce 1 je nabídnuta možnost uzavřít smlouvy o dočasném zaměstnání podle čl. 2 písm. a) pracovního řádu pro různé platové třídy stanovené v plánu pracovních míst orgánu pro pojišťovnictví.
Po vstupu tohoto nařízení v platnost je orgánem oprávněným uzavírat smlouvy provedeno vnitřní výběrové řízení omezené na zaměstnance, kteří mají smlouvy s CEIOPS nebo jeho sekretariátem, a to v zájmu zjištění schopností, výkonnosti a bezúhonnosti osob, které mají být zaměstnány. Postupy vnitřního výběrového řízení plně zohlední kvalifikaci a zkušenosti prokázané danou osobou při plnění jejích povinností před přechodem na nové místo.
3. V závislosti na druhu a úrovni vykonávaných funkcí je úspěšným žadatelům nabídnuta smlouva o dočasném zaměstnání na dobu odpovídající přinejmenším době, která zbývá podle předchozí smlouvy.
4. Příslušná vnitrostátní právní úprava související s pracovními smlouvami a ostatní příslušné nástroje se použijí i nadále pro zaměstnance s předchozí smlouvou, kteří se rozhodnou nezažádat o uzavření smlouvy o dočasném zaměstnání nebo kterým není nabídnuta smlouva o dočasném zaměstnání podle odstavce 2.
Článek 78
Vnitrostátní předpisy
Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření pro účinné uplatňování tohoto nařízení.
Článek 79
Změny
Rozhodnutí č. 716/2009/ES se tímto mění tak, že CEIOPS se vyjímá ze seznamu příjemců uvedeného v oddílu B přílohy uvedeného rozhodnutí.
Článek 80
Zrušení
Rozhodnutí Komise 2009/79/ES o zřízení CEIOPS se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2011.
Článek 81
Přezkum
1. Komise do 2. ledna 2014 a následně každé tři roky zveřejní obecnou zprávu o zkušenostech získaných z činnosti orgánu pro pojišťovnictví a z postupů stanovených v tomto nařízení. Tato zpráva mimo jiné hodnotí:
a)
sbližování postupů dohledu dosažené příslušnými orgány;
i)
sbližování, pokud jde o funkční nezávislost příslušných orgánů a normy v oblasti správy a řízení společností;
ii)
nestrannost, objektivitu a nezávislost orgánu pro pojišťovnictví;
b)
fungování kolegií orgánů dohledu;
c)
pokrok dosažený v rámci sbližování v oblasti předcházení krizím, řízení a řešení krizí, včetně mechanismů Unie pro financování;
d)
úlohu orgánu pro pojišťovnictví, pokud jde o systémové riziko;
e)
uplatňování ochranných opatření stanovených v článku 38;
f)
plnění závazné úlohy zprostředkovatele stanovené v článku 19.
2. Zpráva uvedená v odstavci 1 rovněž zhodnotí, zda:
a)
je vhodné i nadále vykonávat dohled nad bankovnictvím, pojišťovnictvím, zaměstnaneckým penzijním pojištěním, trhy s cennými papíry a finančními trhy odděleně;
b)
je vhodné vykonávat obezřetnostní dohled a dohled nad obchodní činností odděleně, nebo zda by tak měl činit stejný orgán dohledu;
c)
je vhodné zjednodušit a posílit strukturu ESFS v zájmu jednotnosti při dohledu na makro- i mikroúrovni a dohledu jednotlivých evropských orgánů dohledu;
d)
vývoj ESFS odpovídá globálnímu vývoji;
e)
se ESFS vyznačuje dostatečnou rozmanitostí a kvalitou;
f)
požadavky na zveřejňování jsou dostatečně průhledné a jejich součástí je i požadavek na dostatečnou míru odpovědnosti;
g)
jsou zdroje orgánu pro pojišťovnictví přiměřené pro plnění jeho povinností;
h)
je sídlo orgánu pro pojišťovnictví na vhodném místě nebo zda je za účelem lepší vzájemné koordinace vhodné přesunout evropské orgány dohledu do jediného sídla.
3. V souvislosti s přímým dohledem nad institucemi nebo infrastrukturami s celoevropskou působností a s ohledem na tržní vývoj vypracuje Komise výroční zprávu o tom, zda je vhodné orgánu pro pojišťovnictví svěřit v této oblasti další dohledové pravomoci.
4. Tato zpráva a případně veškeré související návrhy se předávají Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 82
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2011, s výjimkou článku 76 a čl. 77 odst. 1 a 2, které se použijí ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Orgán pro pojišťovnictví se zřizuje ke dni 1. ledna 2011.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 24. listopadu 2010.
32010R1094
L 331/48
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
24.11.2010.
UREDBA (EU) br. 1094/2010 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 24. studenoga 2010.
o osnivanju Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje), o izmjeni Odluke br. 716/2009/EZ i o stavljanju izvan snage Odluke Komisije 2009/79/EZ
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da
(1)
Financijska kriza 2007. i 2008. otkrila je znatne nedostatke u financijskom nadzoru, kako u posebnim slučajevima tako i u odnosu na financijski sustav u cjelini. Nadzorni modeli na nacionalnoj razini zaostali su za financijskom globalizacijom te integriranom i međusobno povezanom realnošću europskih financijskih tržišta na kojima mnoge financijske institucije posluju na prekograničnoj osnovi. Kriza je otkrila nedostatke u području suradnje, usklađivanja, dosljedne primjene prava Unije i povjerenja između nacionalnih nadzornih tijela.
(2)
Prije i za vrijeme financijske krize, Europski je parlament pozvao na inicijativu prema integriranijem europskom nadzoru kako bi se uistinu osigurala jednaka pravila igre za sve sudionike na razini Unije i odrazila pojačana integracija financijskih tržišta u Uniji (u svojim rezolucijama od 13. travnja 2000. o Komunikaciji Komisije o provedbi okvira za financijska tržišta: Plan djelovanja (4), od 21. studenoga 2002. o pravilima bonitetnog nadzora u Europskoj uniji (5), od 11. srpnja 2007. o politici financijskih usluga (2005. - 2010.) - Bijela knjiga (6), od 23. rujna 2008. s preporukama Komisiji o hedge fondovima i vlastitom kapitalu (7) i od 9. listopada 2008. s preporukama Komisiji o nastavnom postupanju Lamfalussyjeva postupka: buduća struktura nadzora (8) te u svojim stajalištima od 22. travnja 2009. o izmijeni prijedloga Direktive Europskog parlamenta i Vijeća o osnivanju i provedbi djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) (9) te od 23. travnja 2009. o prijedlogu Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o agencijama za procjenu kreditnog rejtinga (10)).
(3)
U studenome 2008. Komisija je zadužila skupinu na visokoj razini pod predsjedanjem Jacquesa de Larosièrea da izradi preporuke o tome kako ojačati europske nadzorne mehanizme s ciljem bolje zaštite građana i ponovne uspostave povjerenja u financijski sustav. U svom završnom izvješću („izvješće de Larosière”), predstavljenom 25. veljače 2009., skupina na visokoj razini preporučila je jačanje nadzornog okvira kako bi se smanjio rizik i ozbiljnost budućih financijskih kriza. Preporučila je reforme strukture nadzora financijskog sektora Unije. Skupina je također zaključila da bi trebalo uspostaviti Europski sustav financijskih nadzornih tijela, koji bi obuhvatio tri Europska nadzorna tijela, jedno za sektor bankarstva, jedno za sektor vrijednosnih papira i jedno za sektor osiguranja i strukovnog mirovinskog osiguranja te je preporučila osnivanje Europskog vijeća za sistemske rizike. U izvješću su predstavljene reforme, za koje su stručnjaci smatrali da su potrebne i na kojima odmah treba započeti djelovanje.
(4)
Komisija je u svojoj Komunikaciji od 4. ožujka 2009. pod naslovom „Poticanje europskog oporavka” predložila nacrt zakonodavstva za uspostavu Europskog sustava financijskog nadzora i Europskog odbora za sistemski rizik. U svojoj Komunikaciji od 27. svibnja 2009. pod naslovom „Europski financijski nadzor” dala je više pojedinosti o mogućoj strukturi takvog novog nadzornog okvira koji odražava glavnu ideju izvješća de Larosière.
(5)
Europsko vijeće je u svojim zaključcima od 19. lipnja 2009. potvrdilo da bi trebalo uspostaviti Europski sustav financijskih supervizora koji bi obuhvatio tri nova Europska nadzorna tijela. Sustav bi trebao biti usmjeren prema poboljšanju kvalitete i dosljednosti nacionalnog nadzora, jačanju nadzora prekograničnih skupina te uspostavi jedinstvenih europskih propisa za sve financijske institucije na unutarnjem tržištu. Ono je naglasilo da bi Europska nadzorna tijela također trebala imati nadzorne ovlasti u odnosu na agencije za kreditni rejting i pozvalo je Komisiju da o tome pripremi konkretne prijedloge, kako bi Europski sustav financijskih nadzornih tijela imao jaku ulogu u kriznim situacijama, naglasivši da odluke koje donesu Europska nadzorna tijela ne bi trebale utjecati na fiskalne odgovornosti država članica.
(6)
Financijska i gospodarska kriza stvorila je stvarne i ozbiljne rizike za stabilnost financijskog sustava i funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Ponovna uspostava i održavanje stabilnog i pouzdanog financijskog sustava apsolutni je preduvjet za očuvanje povjerenja i koherentnosti na unutarnjem tržištu, čime se čuvaju i poboljšavaju uvjeti za uspostavu potpuno integriranog i funkcionirajućeg unutarnjeg tržišta u području financijskih usluga. Dodatno, dublja i integriranija financijska tržišta nude bolje mogućnosti za financiranje i diversifikaciju rizika te tako pomažu jačanje sposobnosti gospodarstva za apsorpciju šokova.
(7)
Unija je dosegla granice onoga što se može postići sadašnjim statusom Odbora europskih nadzornih tijela. Unija ne može ostati u situaciji u kojoj ne postoji mehanizam koji bi osigurao da nacionalna nadzorna tijela donesu najbolje moguće nadzorne odluke za prekogranične financijske institucije; u kojoj nema dovoljno suradnje i razmjene informacija između nacionalnih nadzornih tijela; u kojoj zajedničko djelovanje nacionalnih nadležnih tijela zahtijeva složene mehanizme zbog složenih regulatornih i nadzornih zahtjeva; u kojoj su nacionalna rješenja najčešće jedina izvediva mogućnost prilikom odgovora na probleme na razini Unije; i u kojoj postoje različita tumačenja istog pravnog teksta. Za prevladavanje tih nedostataka i osiguranje sustava koji je u skladu s ciljem stabilnog i jedinstvenog financijskog tržišta Unije za financijske usluge, povezujući nacionalna nadzorna tijela unutar snažne mreže Unije, trebalo bi osmisliti Europski sustav financijskog nadzora (dalje u tekstu „ESFS”)
(8)
ESFS bi trebala biti integrirana mreža nacionalnih nadzornih tijela i nadzornih tijela Unije, u kojoj svakodnevni nadzor ostaje na nacionalnoj razini. Trebala bi se postići veća usklađenost i koherentna primjena pravila za financijske institucije i tržišta diljem Unije. Pored Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje) (dalje u tekstu „Nadzorno tijelo”) trebalo bi osnovati Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) kao i Zajednički odbor Europskih nadzornih tijela (dalje u tekstu „Zajednički odbor”). Europski odbor za sistemske rizike (dalje u tekstu „ESRB”) trebao bi činiti dio ESFS-a u svrhe zadaća utvrđenih u ovoj Uredbi i Uredbi (EU) br. 1092/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (11)
(9)
Europska nadzorna tijela (dalje u tekstu zajednički „ESA”) trebala bi zamijeniti Odbor europskih nadzornih tijela za bankarstvo koji je osnovan Odlukom Komisije 2009/78/EZ (12), Odbor europskih nadzornih tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje koji je osnovan Odlukom Komisije 2009/79/EZ (13) i Odbor europskih regulatora za vrijednosnice koji je osnovan Odlukom Komisije 2009/77/EZ (14) te bi trebala preuzeti sve zadaće i nadležnosti ovih odbora, uključujući nastavak tekućeg posla na projektima, prema potrebi. Opseg djelovanja svakog Europskog nadzornog tijela trebao bi biti jasno utvrđen. ESA bi trebala biti odgovorna Europskom parlamentu i Vijeću. Kad se ta odgovornost odnosi na međusektorska pitanja, usklađena preko Zajedničkog odbora, ESA bi trebala biti odgovorna za takvo usklađivanje preko Zajedničkog odbora.
(10)
Nadzorno bi tijelo trebalo djelovati s ciljem poboljšanja funkcioniranja unutarnjeg tržišta, posebno pružanjem visoke, učinkovite i dosljedne razine uređenja i nadzora, vodeći računa o raznovrsnim interesima svih država članica i različitoj prirodi financijskih institucija. Nadzorno bi tijelo trebalo zaštititi javne vrijednosti poput stabilnosti financijskog sustava, transparentnosti tržišta i financijskih proizvoda te zaštite osiguranika, sudionika sustava mirovinskog osiguranja i korisnika. Nadzorno bi tijelo također trebalo spriječiti regulatornu arbitražu, jamčiti jednaka pravila igre za sve te ojačati međunarodnu usklađenost nadzora u korist gospodarstva u cjelini, uključujući financijske institucije te druge zainteresirane strane, potrošače i zaposlenike. Njegove zadaće također bi trebale uključivati promicanje konvergencije u području nadzora i davanje savjeta institucijama Unije u području osiguranja, reosiguranja i uređenja i nadzora strukovnog mirovinskog osiguranja i s tim povezanih pitanja korporativnog upravljanja, revizije i financijskog izvještavanja. Nadzornom bi tijelu također trebalo povjeriti određene nadležnosti za postojeće i nove financijske aktivnosti.
(11)
Nadzorno bi tijelo također trebalo moći privremeno zabraniti ili ograničiti određene financijske aktivnosti koje ugrožavaju uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost cjelokupnog ili dijela financijskog sustava u Uniji, u navedenim slučajevima i pod uvjetima utvrđenim u zakonodavnim aktima navedenim u ovoj Uredbi. Ako je nužna takva privremena zabrana u slučajevima izvanrednog stanja, Nadzorno bi tijelo trebalo učiniti navedeno u skladu i pod uvjetima utvrđenim u ovoj Uredbi. U slučajevima, kad privremena zabrana ili ograničenje određenih financijskih aktivnosti ima međusektorski učinak, sektorsko bi zakonodavstvo trebalo predvidjeti da se Nadzorno tijelo, prema potrebi, savjetuje i usklađuje svoje djelovanje putem Zajedničkog odbora s Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala).
(12)
Nadzorno bi tijelo trebalo posvetiti dužnu pažnju učinku svojih aktivnosti na konkurentnost i inovativnost u okviru unutarnjeg tržišta, na globalnu konkurentnost Unije, financijsku uključenost i novu strategiju Unije za zapošljavanje i rast.
(13)
Kako bi ispunilo svoje ciljeve, Nadzorno bi tijelo trebalo imati pravnu osobnost kao i administrativnu i financijsku samostalnost.
(14)
Na temelju rada međunarodnih tijela, trebalo bi definirati sistemski rizik kao rizik od poremećaja u financijskom sustavu, koji može uzrokovati ozbiljne negativne posljedice za unutarnje tržište i realno gospodarstvo. Sve vrste financijskih posrednika, tržišta i infrastrukture mogu potencijalno biti sistemski važne do određene mjere.
(15)
Prekogranični rizik uključuje sve rizike uzrokovane gospodarskim neravnotežama ili financijskim neuspjesima u svim ili dijelovima koji mogu uzrokovati ozbiljne negativne posljedice za transakcije između gospodarskih subjekata dvije ili više država članica, za funkcioniranje unutarnjeg tržišta ili za javne financije u Uniji ili bilo kojoj njenoj državi članici.
(16)
Sud Europske unije je u svojoj presudi od 2. svibnja 2006. u predmetu C-217/04 (Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije) ustanovio da „ništa u tekstu članka 95. EZ (sada članak 114. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU)) ne podrazumijeva da adresati mjera koje je donio zakonodavac Zajednice na temelju te odredbe, mogu biti samo pojedine države članice. Zakonodavac može smatrati potrebnim predvidjeti osnivanje tijela Zajednice odgovornog za doprinošenje provedbi procesa usklađivanja u situacijama kada se, radi olakšavanja jedinstvene provedbe i primjene zakona koji se temelje na toj odredbi, čini primjerenim usvajati neobvezujuće potporne i okvirne mjere” (15). Svrha zadaća Nadzornog tijela - pomaganje nadležnim nacionalnim nadzornim tijelima u dosljednom tumačenju i primjeni propisa Unije i doprinošenje financijskoj stabilnosti koja je potrebna za financijsku integraciju - usko su povezani s ciljevima pravne stečevine Unije u pogledu unutarnjeg tržišta financijskih usluga. Stoga bi se trebalo osnovati Nadzorno tijelo na temelju članka 114. UFEU-a.
(17)
Sljedeći zakonodavni akti propisuju zadaće nadležnih tijela država članica, uključujući njihovu međusobnu suradnju i suradnju s Komisijom: Direktiva 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) (16) s izuzetkom njene glave IV., Direktiva 2002/92/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 9. prosinca 2002. o posredovanju u osiguranju (17), Direktiva 2003/41/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 3. lipnja 2003. o djelatnostima i nadzoru institucija za mirovinsko osiguranje (18), Direktiva 2002/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2002. o dodatnom nadzoru kreditnih institucija, društava za osiguranje i investicijskih društava u financijskom konglomeratu (19), Direktiva Vijeća 64/225 EEZ od 25. veljače 1964. o ukidanju ograničenja slobode poslovnog nastana i slobode pružanja usluga u području reosiguranja i retrocesije (20), Direktiva Vijeća 73/239/EEZ od 24. srpnja 1973. o usklađivanju zakona i drugih propisa o pokretanju i obavljanju poslova direktnog osiguranja osim životnog osiguranja (21), Direktiva Vijeća 73/240/EEZ od 24. srpnja 1973. o okidanju ograničenja slobode poslovnog nastana u području direktnog osiguranja osim životnog osiguranja (22), Direktiva Vijeća 76/580/EEZ od 29. lipnja 1976. o izmjeni Direktive 73/239/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa o pokretanju i obavljanju poslova direktnog osiguranja osim životnog osiguranja (23), Direktiva Vijeća 78/473/EEZ od 30. svibnja 1978. o usklađivanju zakona i drugih propisa o suosiguranju na području Zajednice (24), Direktiva Vijeća 84/641/EEZ od 10. prosinca 1984. o izmjeni, posebno u vezi pomoći turistima, Prve direktive Vijeća 73/239/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa o pokretanju i obavljanju poslova direktnog osiguranja osim životnog osiguranja (25), Direktiva Vijeća 87/344/EEZ od 22. lipnja 1987. o usklađivanju zakona i drugih propisa o osiguranju pravnih troškova (26), Direktiva Vijeća 88/357/EEZ od 22. lipnja 1988. o usklađivanju zakona i drugih propisa o direktnom osiguranju osim životnog osiguranja i utvrđivanju odredbi koje će olakšati učinkovito korištenje slobode pružanja usluga (27), Direktiva Vijeća 92/49/EEZ od 18. lipnja 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa o direktnom osiguranju osim životnog osiguranja (treća direktiva o neživotnom osiguranju) (28), Direktiva 98/78/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. listopada 1998. o dodatnom nadzoru društava za osiguranje u grupi osiguravatelja (29), Direktiva 2001/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. ožujka 2001. o reorganizaciji i likvidaciji društava za osiguranje (30), Direktiva 2002/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. studenoga 2002. o životnom osiguranju (31) i Direktiva 2005/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća 2005/68/EZ od 16. studenoga 2005. o reosiguranju (32). Međutim, u vezi ustanova za dodjelu strukovnih mirovina, djelovanje Nadzornog tijela ne bi trebalo dovesti u pitanje nacionalno socijalno i radno pravo.
(18)
Postojeće zakonodavstvo Unije koje uređuje područje obuhvaćeno ovom Uredbom, također uključuje odgovarajuće dijelove Direktive 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2005. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca i financiranja terorizma (33), i Direktive 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. rujna 2002. o oglašavanju na daljinu financijskih usluga za potrošače (34).
(19)
Poželjno je da Nadzorno tijelo doprinese procjeni potrebe za europskom mrežom nacionalnih sustava jamstava u osiguranju koja je na odgovarajući način financirana i u dovoljnoj mjeri usklađena.
(20)
U skladu s Izjavom (br. 39) o članku 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), priloženom Završnom aktu Međuvladine konferencije koja je usvojila Ugovor iz Lisabona, priprema regulatornih tehničkih standarda zahtijeva pomoć tehničkog stručnog znanja u obliku specifičnom za područje financijskih usluga. Potrebno je omogućiti Nadzornom tijelu pružanje također i takvog stručnog znanja obzirom na standarde ili dijelove standarda koji se ne temelje na nacrtu tehničkih standarda pripremljenih od strane samog Nadzornog tijela.
(21)
Postoji potreba za uvođenjem učinkovitog instrumenta za uspostavu usklađenih regulatornih tehničkih standarda u području financijskih usluga kako bi se, također i preko jedinstvenih propisa, osigurala jedinstvena pravila igre za sve i odgovarajuća zaštita osiguranika, sudionika sustava mirovinskog osiguranja i korisnika diljem Unije. Kao tijelo s visoko specijaliziranim stručnim znanjem, učinkovito je i prikladno u području utvrđenom pravom Unije, povjeriti Nadzornom tijelu pripremu nacrta regulatornih tehničkih standarda, koji ne uključuju izbore politika.
(22)
Komisija bi trebala odobriti navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda putem delegiranih akata na temelju članka 290. UFEU-a, kako bi im dala pravno obvezujući učinak. Oni bi trebali podlijegati izmjenama samo u vrlo ograničenim i iznimnim okolnostima, budući da je Nadzorno tijelo činilac koji je u bliskoj suradnji s financijskim tržištima i ima najbolja saznanja o njihovom svakodnevnom funkcioniranju. Nacrt regulatornih tehničkih standarda podlijegao bi izmjenama u slučaju da je nespojiv s pravom Unije, da ne poštuje načelo proporcionalnosti ili da je u suprotnosti s temeljnim načelima unutarnjeg tržišta za financijske usluge, u skladu s pravnom stečevinom Unije u području financijskih usluga. Komisija ne bi trebala promijeniti sadržaj nacrta regulatornih tehničkih standarda koje je pripremilo Nadzorno tijelo bez prethodne koordinacije s Nadzornim tijelom. Kako bi se osigurao nesmetan i žuran postupak donošenja ovih standarda, odluka Komisije kojom se odobrava nacrt regulatornih tehničkih standarda trebala bi podlijegati vremenskom roku.
(23)
S obzirom na tehničko stručno znanje Nadzornog tijela u područjima u kojima bi trebalo razvijati regulatorne tehničke standarde, trebala bi se primiti na znanje iskazana namjera Komisije da se, u pravilu, oslanja na nacrt regulatornih tehničkih standarda dostavljenih od strane Nadzornog tijela radi donošenja odgovarajućih delegiranih akata. Međutim, u slučajevima kad Nadzorno tijelo ne dostavi nacrt regulatornih tehničkih standarda unutar vremenskog roka utvrđenog odgovarajućim zakonodavnim aktom, treba se osigurati da se rezultat izvršavanja delegiranih ovlasti uistinu ostvaruje i održava učinkovitost procesa odlučivanja. Komisija bi stoga, u takvim slučajevima, trebala biti ovlaštena donositi regulatorne tehničke standarde ako izostane nacrt Nadzornog tijela.
(24)
Komisija bi također trebala biti ovlaštena za usvajanje provedbenih tehničkih standarda primjenom provedbenih akata na temelju članka 291. UFEU-a.
(25)
U područjima koja nisu obuhvaćena regulatornim ili provedbenim tehničkim standardima, Nadzorno tijelo bi trebalo imati ovlasti za izdavanje smjernica i preporuka o primjeni prava Unije. Kako bi se osigurala transparentnost i jačanje poštovanja ovih smjernica i preporuka od strane nacionalnih nadzornih tijela, Nadzorno bi tijelo trebalo moći objaviti razloge nepoštovanja navedenih smjernica i preporuka od strane nadzornih tijela.
(26)
Osiguranje ispravne i cjelovite primjene prava Unije osnovni je preduvjet za integritet, transparentnost, učinkovitost i uredno funkcioniranje financijskih tržišta, stabilnost financijskog sustava i za neutralne uvjete natjecanja za financijske institucije u Uniji. Stoga bi trebalo uspostaviti mehanizam, kojim bi se Nadzorno tijelo suočilo sa slučajevima neprimjene ili nepravilne primjene prava Unije, što dovodi do njegovog kršenja. Taj bi se mehanizam trebao primijeniti na područja za koja pravo Unije utvrđuje jasne i bezuvjetne obveze.
(27)
Kako bi se omogućio razmjeran odgovor na slučajeve nepravilne ili nedovoljne primjene prava Unije, trebao bi se primjenjivati mehanizam u tri faze. Najprije bi Nadzorno tijelo trebalo biti ovlašteno za istraživanje navodne nepravilne ili nedovoljne primjene obveza iz prava Unije od strane nacionalnih nadležnih tijela u njihovoj nadzornoj praksi, što je zaključeno preporukom. Kao drugo, kad nadležno nacionalno tijelo ne poštuje preporuku, Komisija bi trebala biti ovlaštena izdati formalno mišljenje, vodeći računa o preporuci Nadzornog tijela, kojom se od nadležnog tijela traži poduzimanje djelovanja potrebnih za usklađenost s pravom Unije.
(28)
Kao treće, kako bi se prevladale iznimne situacije dugotrajnog nedjelovanja dotičnog nadležnog tijela, Nadzorno bi tijelo trebalo biti ovlašteno da, kao krajnje sredstvo, donosi odluke upućene pojedinim financijskim institucijama. Ove ovlasti trebale bi biti ograničene na iznimne okolnosti u kojima nadležno tijelo ne postupa u skladu s njemu upućenim formalnim mišljenjem, a u kojem se izravno primjenjuje pravo Unije na financijske institucije na temelju postojećih ili budućih propisa Unije.
(29)
Ozbiljne prijetnje za uredno funkcioniranje i integritet financijskih tržišta ili za stabilnost financijskog sustava u Uniji zahtijevaju brz i usklađen odgovor na razini Unije. Nadzorno bi tijelo stoga trebalo moći zahtijevati od nacionalnih nadzornih tijela da poduzmu posebne mjere kako bi otklonila izvanredno stanje. Vijeću bi trebalo dati ovlaštenje za određivanje postojanja izvanrednog stanja, slijedom zahtjeva bilo koje ESA-e, Komisije ili ESRB-a.
(30)
Nadzorno bi tijelo također trebalo imati mogućnost zatražiti nacionalna nadzorna tijela da poduzmu posebna djelovanja kako bi se otklonilo izvanredno stanje. Djelovanje koje u vezi s tim poduzme Nadzorno tijelo, ne bi trebalo dovesti u pitanje ovlasti Komisije, da na temelju članka 258. UFEU-a pokrene postupak zbog povrede protiv države članice tog nadzornog tijela radi njegovog propusta da poduzme takvo djelovanje i ne bi trebalo dovesti u pitanje pravo Komisije, da u takvim okolnostima zahtijeva privremene mjere u skladu s poslovnikom Suda Europske unije. Nadalje, ne bi trebalo dovesti u pitanje odgovornost koju bi država članica mogla snositi, u skladu sa sudskom praksom Suda Europske unije, ako njena nadzorna tijela ne poduzmu djelovanja koje zahtijeva Nadzorno tijelo.
(31)
Kako bi se osigurao učinkovit i djelotvoran nadzor te na uravnotežen način uzela u obzir stajališta nadležnih tijela u različitim državama članicama, Nadzorno bi tijelo trebalo moći riješiti neslaganja u prekograničnim situacijama između navedenih nadležnih tijela s obvezujućim učinkom, uključujući i ona unutar kolegija nadzornih tijela. Trebalo bi se predvidjeti faza mirenja tijekom koje nadležna tijela mogu postići dogovor. Nadležnost Nadzornog tijela trebalo bi obuhvatiti neslaganja u pogledu postupka ili sadržaja djelovanja ili nedjelovanja nadležnog tijela države članice u slučajevima koji su navedeni u pravno obvezujućim aktima Unije iz ove Uredbe. U toj situaciji, jedno od uključenih nadzornih tijela trebalo bi biti ovlašteno uputiti pitanje Nadzornom tijelu koje bi trebalo postupiti u skladu s ovom Uredbom. Nadzorno bi tijelo trebalo biti ovlašteno zatražiti od dotičnih nadležnih tijela poduzimanje posebnog djelovanja ili suzdržavanje od djelovanja kako bi se riješilo pitanje, u svrhu osiguranja usklađenosti s pravom Unije s obvezujućim učinkom za dotična nadležna tijela. Ako nadležno tijelo ne poštuje odluku o rješenju spora koja mu je upućena, Nadzorno bi tijelo trebalo biti ovlašteno za donošenje odluka koje su izravno upućene financijskoj instituciji u području prava Unije koje se izravno primjenjuje na njih. Ovlasti za donošenje takvih odluka trebale bi se primjenjivati samo kao krajnje sredstvo te samo kako bi se osigurala pravilna i dosljedna primjena prava Unije. U slučajevima kad relevantno zakonodavstvo Unije dodjeljuje diskreciju nadležnim tijelima država članica, odluke koje donosi Nadzorno tijelo ne mogu zamijeniti ostvarivanja te diskrecije u skladu s pravom Unije.
(32)
Kriza je pokazala da je sadašnji sustav suradnje između nacionalnih nadležnih tijela čije su ovlasti ograničene na pojedine države članice nedostatan što se tiče financijskih institucija koje posluju prekogranično.
(33)
Skupine stručnjaka koje su osnovale države članice kako bi ispitale uzroke krize i dale prijedloge za poboljšanje uređenja i nadzora financijskog sektora, potvrdile su da sadašnji postupci nisu pouzdana osnova za buduće uređenje i nadzor prekograničnih financijskih institucija u Uniji.
(34)
Kako se navodi u izvješću de Larosière, „[i] u suštini, imamo dvije mogućnosti: prva je rješenje ‚chacun pour soi’, odnosno osiromašivanje susjeda ili druga koja je pojačana, pragmatična i razumna europska suradnja u korist svih kako bi se očuvalo otvoreno svjetsko gospodarstvo. To će donijeti nesumnjive ekonomske dobitke”.
(35)
Kolegiji nadzornih tijela imaju važnu ulogu u učinkovitom, djelotvornom i dosljednom nadzoru financijskih institucija koje posluju prekogranično. Nadzorno bi tijelo trebalo doprinijeti promicanju i praćenju učinkovitog, djelotvornog i dosljednog funkcioniranja kolegija nadzornih tijela i, u tom pogledu, imati vodeću ulogu u osiguranju dosljednog i usklađenog funkcioniranja kolegija nadzornih tijela za prekogranične financijske institucije diljem Unije. Stoga Nadzorno bi tijelo trebalo imati potpuno pravo sudjelovanja na kolegijima nadzornih tijela s ciljem racionalizacije funkcioniranja i procesa razmjene informacija na kolegijima nadzornih tijela te poticanja konvergencije i dosljednosti na svim kolegijima prilikom primjene prava Unije. Kako se navodi u izvješću de Larosière „potrebno je izbjegavati poremećaje u tržišnom natjecanju i regulatorne arbitraže koje proizlaze iz različitih nadzornih praksi, jer imaju potencijal potkopati financijsku stabilnost - između ostalog, potičući prelazak financijske aktivnosti u države s blažim nadzorom. Nadzorni sustav trebao bi biti percipiran kao pravedan i uravnotežen.”.
(36)
Konvergencija je u područjima sprečavanja, upravljanja i rješavanja krize, uključujući mehanizme financiranja, potrebna kako bi se osiguralo da javna tijela mogu riješiti nelikvidne financijske institucije uz minimalan učinak stečajeva na financijski sustav, oslanjanje na sredstva poreznih obveznika za saniranje društava za osiguranje ili reosiguranje i korištenje sredstava javnog sektora, ograničavanje štete za gospodarstvo i usklađivanje primjene nacionalnih mjera za rješavanje. U tom smislu, Komisija bi trebala moći zatražiti od Nadzornog tijela da doprinese procjeni iz članka 242. Direktive 2009/138/EZ, posebno u pogledu suradnje nadzornih tijela u okviru kolegija nadzornih tijela i njegovog funkcioniranja; nadzornih praksi koje se odnose na određivanje kapitalnih dodataka; procjene koristi od pojačanoga grupnog nadzora i upravljanja kapitalom u grupi društava za osiguranje ili reosiguranje, uključujući moguće mjere za poboljšanje pouzdanog prekograničnog upravljanja grupa osiguravatelja, posebno koji se odnose na rizike i imovinu; i izvještavanje o bilo kojim novim kretanjima i napretku koji se odnose na niz usklađenih nacionalnih mjera za upravljanje krizom, uključujući postojanje potrebe za sustavom usklađenih i vjerodostojnih mehanizama financiranja, s odgovarajućim instrumentima financiranja.
(37)
U sadašnjem preispitivanju Direktive 94/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 1994. o sustavima depozitnih jamstava (35) i Direktive 97/9/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 3. ožujka 1997. o sustavima za zaštitu ulagača (36), konstatirana je namjera Komisije da posveti posebnu pozornost potrebi osiguranja daljnjeg usklađivanja u cijeloj Uniji. U sektoru osiguranja, također je konstatirana namjera Komisije da ispita mogućnost uvođenja propisa Unije za zaštitu osiguranika u slučaju nelikvidnosti društva za osiguranje. ESA bi trebala imati važnu ulogu u tim područjima i trebala bi joj biti dodijeljena odgovarajuća ovlaštenja u vezi europske mreže nacionalnih sustava jamstava u osiguranju.
(38)
Delegiranje zadaća i odgovornosti može biti koristan instrument za funkcioniranje mreže nadzornih tijela kako bi se smanjilo udvostručavanje nadzornih zadaća, potakla suradnja i time racionalizirao postupak nadzora te smanjio teret nametnut financijskim institucijama. Stoga bi ova Uredba trebala osigurati jasnu pravnu osnovu za takvo delegiranje. Poštujući opće pravilo da bi delegiranje trebalo biti dozvoljeno, države bi članice također trebale uvesti posebne uvjete za delegiranje odgovornosti, na primjer, u vezi informacija i obavijesti o modalitetima delegiranja. Delegiranje zadaća znači, da zadaće obavlja Nadzorno tijelo ili nacionalno nadzorno tijelo koje nije odgovorno nadležno tijelo, dok odgovornost za odluke o nadzoru ostaje na delegirajućem tijelu. Delegiranjem odgovornosti, Nadzorno tijelo ili nacionalno nadzorno tijelo (delegat) trebalo bi imati mogućnost odlučiti o određenom pitanju u vezi nadzora umjesto delegirajućeg tijela. Delegiranja bi trebala biti uređena po načelu dodjele odgovornosti za nadzor nadzornom tijelu koje je na najboljem mjestu za poduzimanje mjera na tom području. Preraspodjela odgovornosti bi bila primjerena, na primjer, zbog ekonomija razmjera ili opsega, usklađenosti pri grupnom nadzoru i optimalne upotrebe tehničkog stručnog znanja među nacionalnim nadzornim tijelima. Delegirajuće tijelo i druga nadležna tijela, trebala bi priznati odluke delegata kao odlučujuće, ako su te odluke unutar djelokruga delegiranja. Relevantno bi zakonodavstvo Unije moglo dalje odrediti načela za preraspodjelu odgovornosti na temelju sporazuma.ndatului delegării. Legislația relevantă a Uniunii ar putea oferi mai multe precizări cu privire la principiile realocării responsabilităților printr-un acord.
Nadzorno bi tijelo svim odgovarajućim sredstvima trebalo omogućiti i pratiti sporazume o delegiranju između nacionalnih nadzornih tijela. Ono bi trebalo biti unaprijed obaviješteno o predviđenim sporazumima o delegiranju kako bi, prema potrebi, moglo dati mišljenje. Nadzorno bi tijelo trebalo centralizirati objavljivanje takvih sporazuma, kako bi se osigurao pravovremen, transparentan i jednostavan pristup informacijama o sporazumima za sve zainteresirane strane. Ono bi trebalo utvrditi i dostaviti najbolje prakse koje se odnose na delegiranje i sporazume o delegiranju.
(39)
Nadzorno bi tijelo trebalo aktivno podupirati konvergenciju nadzora diljem Unije s ciljem uspostave zajedničke kulture nadzora.
(40)
Stručna preispitivanja su učinkovito i djelotvorno sredstvo za poticanje usklađenosti u mreži financijskih nadzornih tijela. Stoga bi Nadzorno tijelo trebalo razviti metodološki okvir za takva preispitivanja i redovito ih provoditi. Preispitivanja se ne bi trebala usredotočiti samo na konvergenciju nadzornih praksi već i na sposobnost nadzornih tijela da prilikom nadzora ostvare visokokvalitetne rezultate kao i na neovisnost tih nadležnih tijela. Rezultat stručnog preispitivanja bi trebao biti javno objavljen, uz suglasnost nadležnog tijela koji podliježe pregledu. Također bi trebalo utvrditi i objaviti najbolje prakse.
(41)
Nadzorno bi tijelo trebalo aktivno promicati usklađen odgovor Unije u vezi s nadzorom, posebno kako bi se osiguralo uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta te stabilnost financijskog sustava u Uniji. Uz ovlaštenja za djelovanje u kriznim situacijama, Nadzornom bi tijelu stoga trebalo povjeriti opću funkciju koordinacije u okviru ESFS-a. Postupci Nadzornog tijela trebali bi biti posebno usredotočeni na nesmetan tijek svih relevantnih informacija između nadležnih tijela.
(42)
Kako bi se zaštitila financijska stabilnost potrebno je u ranoj fazi utvrditi trendove, moguće rizike i osjetljivosti na mikrobonitetnoj razini u prekograničnom i međusektorskom kontekstu. Nadzorno bi tijelo trebalo pratiti i procijeniti takva kretanja u okviru svoje nadležnosti i, prema potrebi, obavijestiti Europski parlament, Vijeće, Komisiju, druga europska nadzorna tijela i ESRB, na redovitoj i, prema potrebi, ad hoc osnovi. Nadzorno bi tijelo također trebalo u suradnji s ESRB-om pokrenuti i koordinirati testiranja otpornosti na stres na razini Unije kako bi se ocijenila otpornost financijskih institucija na nepovoljna tržišna kretanja te osigurati da se na nacionalnoj razini na takva testiranja primjenjuje što je moguće dosljednija metodologija. Radi ispravnog obavljanja svojih poslova, Nadzorno bi tijelo trebalo provesti ekonomske analize tržišta i učinke mogućih tržišnih kretanja.
(43)
S obzirom na globalizaciju financijskih usluga i povećani značaj međunarodnih standarda, Nadzorno bi tijelo trebalo poticati dijalog i suradnju s nadzornim tijelima izvan Unije. Trebalo bi biti ovlašteno za uspostavu kontakata i zaključivanje administrativnih dogovora s nadzornim tijelima i upravama trećih zemalja i s međunarodnim organizacijama, uz potpuno poštovanje postojećih uloga i nadležnosti država članica i institucija Unije. Sudjelovanje u radu Nadzornog tijela trebalo bi biti otvoreno zemljama koje su zaključile sporazume s Unijom, čime su usvojile i primjenjuju pravo Unije, a Nadzorno bi tijelo trebalo imati mogućnost surađivati s trećim zemljama koje primjenjuju zakonodavstvo koje je priznato kao ekvivalentno zakonodavstvu Unije.
(44)
Nadzorno bi tijelo trebalo služiti kao neovisno savjetodavno tijelo Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije u području svoje nadležnosti. Ne dovodeći u pitanje nadležnosti dotičnih nadležnih tijela, Nadzorno bi tijelo trebalo imati mogućnost dostaviti svoje mišljenje o bonitetnoj procjeni spajanja i preuzimanja na temelju Direktive 92/49/EEZ i direktiva 2002/83/EZ i 2005/68/EZ, kako su izmijenjene Direktivom 2007/44/EZ (37), u onim slučajevima u kojima navedena Direktiva zahtijeva savjetovanje između nadležnih tijela iz dvije ili više država članica.
(45)
Za učinkovito obavljanje svojih zadaća Nadzorno bi tijelo trebalo imati pravo zatražiti sve potrebne informacije. Kako bi se izbjeglo udvostručavanje obveza izvještavanja za financijske institucije, ove informacije bi uobičajeno trebala dostavljati nacionalna nadzorna tijela koja su najbliža financijskim tržištima i institucijama, a trebalo bi voditi računa o već postojećim statističkim podacima. Međutim, kao krajnje sredstvo, Nadzorno bi tijelo trebalo imati mogućnost uputiti propisno opravdan i obrazložen zahtjev za informacijama izravno financijskoj instituciji, u slučaju kad nacionalno nadležno tijelo ne dostavlja ili ne može pravovremeno dostaviti takve informacije. Nadležna bi tijela država članica trebala biti obvezna pomoći Nadzornom tijelu prilikom izvršavanja takvih izravnih zahtjeva. U tom kontekstu, ključan je rad na zajedničkim obrascima izvještavanja. Mjere za prikupljanje informacija ne smiju dovesti u pitanje pravni okvir Europskog statističkog sustava i Europskog sustava središnjih banaka u tom području. Stoga ova Uredba ne bi trebala dovesti u pitanje ni Uredbu (EZ) br. 223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2009. o europskoj statistici (38) kao ni Uredbu Vijeća (EZ) br. 2533/98 od 23. studenoga 1998. o prikupljanju statističkih podataka od strane Europske središnje banke (39).
(46)
Bliska suradnja između Nadzornog tijela i ESRB-a nužna je za postizanje potpune učinkovitosti funkcioniranja ESRB-a te nastavno postupanje vezano uz njegova upozorenja i preporuke. Nadzorno tijelo i ESRB trebali bi dijeliti sve relevantne informacije. Podatke koji se odnose na pojedina društva trebalo bi dostavljati samo na temelju obrazloženog zahtjeva. Po primitku upozorenja ili preporuke koju je ESRB uputio Nadzornom tijelu ili nacionalnom nadzornom tijelu, Nadzorno bi tijelo trebalo osigurati nastavno postupanje, prema potrebi.
(47)
Nadzorno bi se tijelo trebalo posavjetovati sa zainteresiranim stranama o regulatornim ili provedbenim tehničkim standardima, smjernicama i preporukama te im dati razumnu mogućnost da dostave primjedbe o predloženim mjerama. Prije donošenja nacrta regulatornih ili provedbenih tehničkih standarda, smjernica i preporuka, Nadzorno bi tijelo trebalo provesti studiju učinka. Zbog učinkovitosti, za tu namjenu trebalo bi koristiti interesnu skupinu za osiguranje i reosiguranje i interesnu skupinu za strukovno mirovinsko osiguranje koje bi, u uravnoteženim omjerima i na odgovarajući način, trebale predstavljati mjerodavne financijske institucije koje djeluju u Uniji, koje predstavljaju različite poslovne modele i različite veličine financijskih institucija i poduzeća, malih i srednjih poduzeća (MSP-i), sindikata, znanstvenika, potrošača, drugih privatnih korisnika ovih financijskih institucija i predstavnike relevantnih profesionalnih udruga. Ove interesne skupine trebale bi raditi kao veza s drugim korisničkim skupinama u području financijskih usluga koje je uspostavila Komisija ili su uspostavljene zakonodavstvom Unije.
(48)
Članovi interesnih skupina koji predstavljaju neprofitne organizacije ili znanstvenike, trebali bi primati odgovarajuću naknadu kako bi se omogućilo osobama koje ne raspolažu velikim financijskim sredstvima niti su predstavnici sektora da u potpunosti sudjeluju u raspravama o financijskim propisima.
(49
Nadzorno tijelo trebalo bi se posavjetovati s interesnim skupinama koje bi trebale moći dostaviti mišljenja i savjete Nadzornom tijelu o pitanjima koja se odnose na neobveznu primjenu za institucije koje su obuhvaćene Direktivom 2002/83/EZ ili Direktivom 2003/41/EZ.
(50)
Države članice imaju ključnu odgovornost za osiguranje usklađenog upravljanja krizom i za očuvanje financijske stabilnosti u kriznim situacijama, posebno u vezi sa stabiliziranjem i rješavanjem pojedinih nelikvidnih financijskih institucija. Odluke Nadzornog tijela u kriznim situacijama ili situacijama rješavanja spora koje utječu na stabilnost financijske institucije ne bi trebale utjecati na fiskalnu odgovornost država članica. Trebalo bi uspostaviti mehanizam kojim bi se države članice mogle pozvati na ovu zaštitnu odredbu i u konačnoj instanci obratiti se Vijeću zbog donošenja odluke. Međutim, ovaj se zaštitni mehanizam ne smije zloupotrijebiti, posebno u odnosu na odluke koje donese Nadzorno tijelo koje nemaju značajan ili konkretan fiskalni utjecaj, kao što je to smanjenje prihoda koje je povezano s privremenom zabranom posebnih djelatnosti ili proizvoda radi zaštite potrošača. Prilikom donošenja odluke na temelju zaštitnog mehanizma, Vijeće bi trebalo glasati u skladu s načelom prema kome svaki član ima jedan glas. Primjereno je Vijeću dodijeliti ulogu u ovom pitanju, s obzirom na posebne odgovornosti država članica s tim u vezi. S obzirom na osjetljivost pitanja, trebalo bi osigurati mjere stroge povjerljivosti.
(51)
U postupcima odlučivanja Nadzorno bi tijelo trebalo biti obvezano pravilima i općim načelima Unije o prikladnom postupku i transparentnosti. Trebalo bi u potpunosti poštovati pravo primatelja odluka nadzornog tijela da budu saslušani. Akti Nadzornog tijela trebali bi biti sastavni dio prava Unije.
(52)
Odbor nadzornika, sastavljen od rukovoditelja relevantnih nadležnih tijela svake države članice, kojim predsjedava predsjednik Nadzornog tijela, trebao bi biti glavno tijelo odlučivanja Nadzornog tijela. Predstavnici Komisije, ESRB-a, Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) bi trebali sudjelovati kao promatrači. Članovi odbora nadzornika bi trebali djelovati neovisno i samo u interesu Unije.
(53)
U pravilu, Odbor nadzornika trebao bi donositi odluke običnom većinom, u skladu s načelom prema kojem svaki član ima jedan glas. Međutim, za akte opće naravi, uključujući one koji se odnose na regulatorne i provedbene tehničke standarde, smjernice i preporuke, za proračunska pitanja kao i u vezi zahtjeva država članica za ponovnim razmatranjem odluke Nadzornog tijela o privremenoj zabrani ili ograničenju određene financijske aktivnosti, primjereno je primijeniti pravila o glasovanju kvalificiranom većinom, kako je utvrđeno u članku 16. stavku 4. Ugovora o Europski uniji i Protokolu (br. 36) o prijelaznim odredbama priloženih Ugovoru o Europski uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije. Slučajeve koji se odnose na rješavanje sporova između nacionalnih nadzornih tijela trebalo bi ispitati uže, objektivno radno tijelo, sastavljeno od članova koji nisu ni predstavnici nadležnih tijela koje su strane u sporu niti imaju bilo kakav interes u sukobu ili izravne veze s dotičnim nadležnim tijelima. Sastav radnog tijela trebao bi biti uravnotežen na odgovarajući način. Odluku koju donese radno tijelo trebao bi odobriti Odbor nadzornika običnom većinom u skladu s načelom prema kojem svaki član ima jedan glas. Međutim, u odnosu na odluke koje donese konsolidacijsko nadzorno tijelo, odluke koje predloži radno tijelo, mogli bi odbaciti članovi koji predstavljaju blokirajuću manjinu glasova kako je određeno u članku 16. stavku 4. Ugovora o Europskoj uniji i članku 3. Protokola (br. 36) o prijelaznim odredbama.
(54)
Upravljački odbor sastavljen od predsjednika Nadzornog tijela, predstavnika nacionalnih nadzornih tijela i Komisije trebao bi osigurati da Nadzorno tijelo obavlja svoju misiju i izvršava zadaće koje su joj dodijeljene. Upravljačkom odboru trebalo bi povjeriti potrebna ovlaštenja, između ostalog, za predlaganje godišnjeg i višegodišnjeg programa rada, ostvarivanje određenih proračunskih ovlaštenja, donošenje plana kadrovske politike Nadzornog tijela, donošenja posebnih odredbi o pravu pristupa dokumentima i prijedloga godišnjeg izvješća.
(55)
Nadzorno tijelo trebao bi zastupati predsjednik s punim radnim vremenom, kojeg imenuje Odbor nadzornika na temelju postignuća, vještina i poznavanja financijskih institucija i tržišta te iskustva važnog za financijski nadzor i uređenje, nakon otvorenog postupka odabira, kojeg uz pomoć Komisije, organizira i provodi Odbor nadzornika. Za imenovanje prvog predsjednika Nadzornog tijela Komisija bi trebala, između ostalog, sastaviti uži izbor kandidata na temelju postignuća, vještina, poznavanja financijskih institucija i tržišta te iskustva važnog za financijski nadzor i uređenje. Za naknadna imenovanja, u izvješću koje je potrebno uspostaviti u skladu s ovom Uredbom, trebalo bi preispitati mogućnost da Komisija sastavlja uži izbor. Prije nego što odabrana osoba preuzme svoje dužnosti a najkasnije mjesec dana nakon što ju je odabrao Odbor nadzornika, Europski parlament trebao bi imati pravo, nakon što je saslušao odabranu osobu, suprotstaviti se njenom imenovanju.
(56)
Upravljanje Nadzornim tijelom trebalo bi povjeriti izvršnom direktoru koji bi trebao imati pravo sudjelovati na sastancima Odbora nadzornika i upravljačkog odbora, bez prava glasa.
(57)
Kako bi se osigurala međusektorska usklađenost u aktivnostima ESA-e, one bi se trebale blisko uskladiti preko Zajedničkog odbora i, kada je to potrebno, postići zajednička stajališta. Zajednički bi odbor trebao usklađivati funkcije ESA-e u vezi s financijskim konglomeratima i drugim međusektorskim pitanjima. Prema potrebi, dotična nadležna bi Europska nadzorna tijela trebala usporedno donijeti akte koji spadaju u područje nadležnosti Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) ili Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala). Zajedničkim bi odborom trebao predsjedati predsjednik svih ESA-a tijekom 12-mjesečnog mandata na temelju rotacije. Predsjednik Zajedničkog odbora trebao bi biti potpredsjednik ESRB-a. Zajednički odbor trebao bi imati odgovarajuće osoblje koje osiguravaju ESA-u, kako bi se omogućila neformalna razmjena informacija te razvoj zajedničke kulture na području nadzora u ESA-i.
(58)
Potrebno je osigurati da se stranke na koje utječe odluka koju usvoji Nadzorno tijelo, mogu poslužiti potrebnim pravnim lijekovima. Za učinkovitu zaštitu prava stranaka i zbog uštede postupanja, u slučaju kad Nadzorno tijelo ima ovlaštenja za donošenje odluka, strankama bi trebalo dati pravo da ulože žalbu Žalbenom vijeću. Zbog učinkovitosti i dosljednosti, Žalbeno vijeće trebalo biti zajedničko tijelo ESA-e, neovisno od njihovih administrativnih i regulatornih struktura. Protiv odluka Žalbenog vijeća može se uložiti žalba Sudu Europske unije.
(59)
Kako bi mu se zajamčila potpuna samostalnost i neovisnost, Nadzornom tijelu trebalo bi odobriti samostalni proračun s prihodima uglavnom iz obveznih doprinosa nacionalnih nadzornih tijela i iz općeg proračuna Europske unije. Financiranje Nadzornog tijela od strane Unije podliježe sporazumu iz točke 47. Međuinstitucionalnog sporazuma od 17. svibnja 2006. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini i pouzdanom financijskom upravljanju (40). Trebalo bi primjenjivati proračunski postupak Unije. Reviziju računa trebao bi provesti Revizorski sud. Cjelokupan postupak podliježe postupku razrješenja.
(60)
Na Nadzorno tijelo se primjenjuje Uredba (EZ) br. 1073/1999 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. svibnja 1999. o istragama koje vodi Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) (41) Nadzorno bi tijelo također trebalo pristupiti Međuinstitucionalnom sporazumu od 25. svibnja 1999. između Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije i Komisije Europskih zajednica o unutarnjim istragama Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) (42).
(61)
Kako bi se osigurali otvoreni i transparentni uvjeti zapošljavanja i jednako postupanje prema zaposlenicima, na osoblje bi se Nadzornog tijela trebao primjenjivati Pravilnik o osoblju za dužnosnike i uvjeti zaposlenja ostalih službenika Europskih zajednica (43).
(62)
Nužno je zaštiti poslovne tajne i druge povjerljive informacije. Povjerljivost informacija koje su dostupne Nadzornom tijelu i razmjena unutar mreže trebale bi podlijegati strogim i učinkovitim pravilima povjerljivosti.
(63)
Za obradu osobnih podataka, za potrebe ove Uredbe, u cijelosti se primjenjuje Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (44) te Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom protoku takvih podataka (45)
(64)
Kako bi se osiguralo transparentno djelovanje Nadzornog tijela, na Nadzorno bi se tijelo trebala primjenjivati Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (46).
(65)
Trebalo bi omogućiti trećim zemljama sudjelovanje u radu Nadzornog tijela u skladu s odgovarajućim sporazumima koje zaključi Unija.
(66)
Budući da ciljeve ove Uredbe, naime poboljšanje funkcioniranja unutarnjeg tržišta osiguranjem visoke, učinkovite i usklađene razine bonitetnog uređenja i nadzora, zaštitu osiguranika, sudionika sustava mirovinskog osiguranja i drugih korisnika, zaštitu cjelovitosti, učinkovitosti i urednog funkcioniranja financijskih tržišta, održavanje stabilnosti financijskog sustava i jačanje međunarodne nadzorne suradnje, države članice ne mogu dostatno ostvariti, nego se oni zbog razmjera djelovanja, mogu na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti određenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti određenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi okvire potrebne za ostvarivanje tih ciljeva.
(67)
Nadzorno bi tijelo trebalo preuzeti sve sadašnje zadaće i ovlaštenja Odbora europskih nadzornih tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje, stoga bi trebalo staviti izvan snage Odluku Komisije 2009/79/EZ na dan osnivanja Nadzornog tijela i u skladu s tim izmijeniti Odluku br. 716/2009/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o uspostavi programa Zajednice za podupiranje posebnih aktivnosti u području financijskih usluga, financijskog izvještavanja i revizije (47) S obzirom na postojeće strukture i poslove Odbora europskih nadzornih tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje, važno je osigurati vrlo blisku suradnju između Odbora europskih nadzornih tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje i Komisije prilikom uspostave odgovarajućih prijelaznih mehanizama kako bi se osiguralo da razdoblje tijekom kojeg je Komisija odgovorna za administrativnu uspostavu i početno administrativno djelovanje Nadzornog tijela bude što kraće.
(68)
Primjereno je odrediti vremenski rok za primjenu ove Uredbe kako bi se osigurala odgovarajuća priprema Nadzornog tijela za početak djelovanja i nesmetan prijelaz s Odbora europskih nadzornih tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje. Nadzorno bi se tijelo trebalo financirati na odgovarajući način. Njega bi barem na početku trebalo financirati s 40 % sredstava Unije, a 60 % preko doprinosa država članica u skladu s ponderiranjem glasova iz članka 3. stavka 3. Protokola (br. 36) o prijelaznim odredbama.
(69)
Kako bi se omogućilo osnivanje Nadzornog tijela 1. siječnja 2011., ova bi Uredba trebala stupiti na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OSNIVANJE I PRAVNI STATUS
Članak 1.
Osnivanje i područje djelovanja
1. Ovom se Uredbom osniva Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje (dalje u tekstu Nadzorno tijelo).
2. Nadzorno tijelo djeluje u okviru ovlaštenja dodijeljenih ovom Uredbom te unutar područja primjene Direktive 2009/138/EZ s iznimkom glave IV. navedene Direktive, direktiva 2002/92/EZ, 2003/41/EZ, 2002/87/EZ, 64/225/EEZ, 73/239/EEZ, 73/240/EEZ, 76/580/EEZ, 78/473/EEZ, 84/641/EEZ, 87/344/EEZ, 88/357/EEZ, 92/49/EEZ, 98/78/EZ, 2001/17/EZ, 2002/83/EZ i 2005/68/EZ i, u mjeri u kojoj se ovi akti primjenjuju na društva za osiguranje, društva za reosiguranje, institucije za strukovno mirovinsko osiguranje, posrednike u osiguranju, u okviru relevantnih dijelova Direktive 2005/60/EZ i Direktive 2002/65/EZ, uključujući sve direktive, uredbe i odluke koje se temelje na navedenim aktima, te u okviru bilo kojeg daljnjeg pravno obvezujućeg akta Unije kojim se Nadzornom tijelu dodjeljuju zadaće.
3. Nadzorno tijelo također djeluje u području aktivnosti društava za osiguranje, društava za reosiguranje, financijskih konglomerata, institucija za strukovno mirovinsko osiguranje i posrednika u osiguranju, u vezi s pitanjima koja nisu izravno obuhvaćena aktima iz stavka 2., uključujući pitanja korporativnog upravljanja, revizije i financijskog izvještavanja, pod uvjetom da su takve mjere Nadzornog tijela nužne za osiguranje učinkovite i dosljedne primjene navedenih akata.
4. U odnosu na institucije za strukovno mirovinsko osiguranje, Nadzorno tijelo djeluje ne dovodeći u pitanje nacionalno socijalno i radno pravo.
5. Odredbe ove Uredbe ne dovode u pitanje ovlaštenja Komisije, posebno na temelju članka 258. UFEU-a, da osigura usklađenost s pravom Unije.
6. Cilj Nadzornog tijela je zaštititi javne interese dajući doprinos kratkoročnoj, srednjoročnoj i dugoročnoj stabilnosti i učinkovitosti financijskog sustava za gospodarstvo Unije, njene državljane i poduzeća. Nadzorno tijelo doprinosi:
(a)
poboljšanju funkcioniranja unutarnjeg tržišta, što posebno uključuje pouzdanu, učinkovitu i dosljednu razinu uređenja i nadzora;
(b)
osiguranju cjelovitosti, transparentnosti, učinkovitosti i urednom funkcioniranju financijskih tržišta;
(c)
jačanju međunarodne usklađenosti nadzora;
(d)
sprečavanju regulatorne arbitraže i promicanju jednakih uvjeta tržišnog natjecanja;
(e)
osiguranju, da se preuzimanje rizika u vezi s osiguranjem, reosiguranjem i strukovnim mirovinskim osiguranjem uređuje i nadzire na odgovarajući način; te
(f)
poboljšanju zaštite potrošača.
U tu svrhu Nadzorno tijelo doprinosi osiguranju dosljedne, učinkovite i djelotvorne primjene akata iz stavka 2., promiče nadzornu konvergenciju, daje mišljenja Europskom parlamentu, Vijeću i Komisiji, te provodi ekonomske analize tržišta kako bi se promicalo postizanje ciljeva Nadzornog tijela.
Prilikom izvršavanja zadaća koje su mu dodijeljene ovom Uredbom, Nadzorno tijelo posvećuje posebnu pažnju svakom mogućem sistemskom riziku koji predstavljaju financijske institucije, čija propast može narušiti djelovanje financijskog sustava ili realnoga gospodarstva.
Pri obavljanju svojih zadaća Nadzorno tijelo djeluje neovisno i objektivno te isključivo u interesu Unije.
Članak 2.
Europski sustav financijskog nadzora
1. Nadzorno tijelo čini dio Europskog sustava financijskog nadzora (ESFS). Glavni cilj ESFS-a je osiguranje odgovarajuće provedbe pravila primjenjivih na financijski sektor kako bi se očuvala financijska stabilnost i osiguralo povjerenje u financijski sustav u cjelini, a korisnicima financijskih usluga osigurala dovoljna zaštita.
2. ESFS sastoji se od:
(a)
Europskog odbora za sistemske rizike (ESRB), za potrebe zadaća kako je utvrđeno Uredbom (EU) br. 1092/2010 i ovom Uredbom;
(b)
Nadzornog tijela;
(c)
Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo), osnovanog Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (48);
(d)
Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), osnovanog Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (49);
(e)
Zajedničkog odbora Europskih nadzornih tijela (dalje u tekstu Zajednički odbor) za potrebe obavljanja zadaća iz članaka 54. do 57. ove Uredbe, Uredbe (EU) br. 1093/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010;
(f)
nadležnih ili nadzornih tijela država članica, kako su utvrđena u aktima Unije iz članka 1. stavka 2. ove Uredbe, Uredbe (EU) br. 1093/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010.
3. Nadzorno tijelo putem Zajedničkog odbora redovito i blisko surađuje s ESRB-om kao i s Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), osiguranjem međusektorske usklađenosti rada i postizanjem zajedničkih stajališta u području nadzora financijskih konglomerata i u pogledu drugih međusektorskih pitanja.
4. U skladu s načelom lojalne suradnje na temelju članka 4. stavka 3. Ugovora o Europskoj uniji, partneri ESFS-a surađuju s povjerenjem i s potpunim uzajamnim poštovanjem, posebno prilikom osiguranja toka odgovarajućih i pouzdanih informacija među njima.
5. Ova nadzorna tijela koja su partneri ESFS-a imaju obvezu nadzirati financijske institucije, koje djeluju u Uniji, u skladu s aktima iz članka 1. stavka 2.
Članak 3.
Odgovornost nadležnih tijela
Nadležna tijela iz članka 2. stavka 2. točaka (a) do (d) odgovorna su Europskom parlamentu i Vijeću.
Članak 4.
Značenje pojmova
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„financijske institucije” znači društva, subjekti i fizičke i pravne osobe koje podliježu bilo kojem od zakonodavnih akata iz članka 1. stavka 2. U odnosu na Direktivu 2005/60/EZ „financijske institucije” znači samo društva za osiguranje i posrednike u osiguranju, kako je utvrđeno u navedenoj Direktivi;
2.
„nadležna tijela” znači:
i.
nadzorna tijela, kako su utvrđena u Direktivi 2009/138/EZ, i nadležna tijela, kako su utvrđena u direktivama 2003/41/EZ i 2002/92/EZ;
ii.
u odnosu na direktive 2002/65/EZ i 2005/60/EZ nadležna tijela za osiguranje poštovanja zahtjeva iz navedenih direktiva od strane financijskih institucija, kako je to utvrđeno u točki 1.
Članak 5.
Pravni status
1. Nadzorno tijelo je tijelo Unije s pravnom osobnošću.
2. Nadzorno tijelo u svakoj državi članici ima najširu pravnu i poslovnu sposobnost koja se priznaje pravnim osobama na temelju nacionalnog prava. Ona može, posebno, stjecati ili prodavati pokretnu i nepokretnu imovinu te biti stranka u sudskom postupku.
3. Nadzorno tijelo zastupa predsjednik.
Članak 6.
Sastav
Nadzorno tijelo se sastoji od:
1.
Odbora nadzornika, koji izvršava zadaće iz članka 43.;
2.
upravljačkog odbora, koji izvršava zadaće iz članka 47.;
3.
predsjednika, koji izvršava zadaće iz članka 48.;
4.
izvršnog direktora, koji izvršava zadaće iz članka 53.;
5.
Žalbenog vijeća koje izvršava zadaće iz članka 60.
Članak 7.
Sjedište
Sjedište Nadzornog tijela je u Frankfurtu na Majni.
POGLAVLJE II.
ZADAĆE I OVLASTI NADZORNOG TIJELA
Članak 8.
Zadaće i ovlasti Nadzornog tijela
1. Nadzorno tijelo ima sljedeće zadaće:
(a)
doprinositi uspostavi visokokvalitetnih zajedničkih regulatornih i nadzornih standarda i praksi, posebno davanjem mišljenja institucijama Unije te razvojem smjernica, preporuka i nacrta regulatornih i provedbenih tehničkih standarda koji se temelje na zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2.;
(b)
doprinositi dosljednoj primjeni pravno obvezujućih akata Unije, posebno doprinoseći zajedničkoj nadzornoj kulturi, osiguranjem dosljedne, učinkovite i djelotvorne primjene akata iz članka 1. stavka 2., sprečavanjem regulatorne arbitraže, posredovanjem i rješavanjem sporova između nadležnih tijela, osiguranjem učinkovitog i dosljednog nadzora financijskih institucija, osiguranjem usklađenog funkcioniranja kolegija nadzornih tijela i donošenjem mjera, između ostalog, u kriznim situacijama;
(c)
poticati i omogućavati delegiranje zadaća i odgovornosti između nadležnih tijela;
(d)
blisko surađivati s ESRB-om, posebno pružanjem informacija ESRB-u koje su potrebne za obavljanje njegovih zadaća te osiguranjem primjerenog nastavnog postupanja upozorenja i preporuka ESRB-a;
(e)
organizirati i provoditi analize stručnog pregleda nadležnih tijela, uključujući izdavanje smjernica i preporuka te utvrđivanje najboljih praksi, kako bi se ojačala dosljednost u rezultatima nadzora;
(f)
u okviru svoje nadležnosti, pratiti i procjenjivati tržišna kretanja;
(g)
provoditi ekonomske analize tržišta radi obavješćivanja o ispunjavanju funkcija Nadzornog tijela;
(h)
podupirati zaštitu osiguranika, sudionika i korisnika sustava mirovinskog osiguranja;
(i)
doprinositi dosljednom i usklađenom djelovanju kolegija nadzornih tijela, praćenju, procjenjivanju i mjerenju sistemskog rizika, razvoju i usklađivanju planova oporavka i rješavanja, osiguranjem visoke razine zaštite osiguranicima, korisnicima u cijeloj Uniji, u skladu s člancima 21. do 26.;
(j)
ispunjavati sve ostale posebne zadaće predviđene ovom Uredbom ili drugih zakonodavnim aktima;
(k)
na svojoj internetskoj stranici objavljivati i redovito ažurirati informacije u vezi s područjem svojega djelovanja, posebno, u okviru svojih nadležnosti, o registriranim financijskim institucijama, kako bi osiguralo da su informacije lako dostupne javnosti;
(l)
od Odbora europskih nadzornih tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje (CEIOPS) prema potrebi preuzimati sve postojeće i tekuće zadaće.
2. Radi ostvarivanja svojih zadaća iz stavka 1., Nadzorno tijelo ima ovlasti, predviđene ovom Uredbom, posebno za:
(a)
razvoj nacrta regulatornih tehničkih standarda u posebnim slučajevima iz članka 10.;
(b)
razvoj nacrta provedbenih tehničkih standarda u posebnim slučajevima iz članka 15.;
(c)
izdavanje smjernica i preporuka, kako je utvrđeno u članku 16.;
(d)
izdavanje preporuka u posebnim slučajevima iz članka 17. stavka 3.;
(e)
donošenje pojedinih odluka upućenih nadležnim tijelima u posebnim slučajevima iz članka 18. stavka 3. i članka 19. stavka 3.;
(f)
u slučajevima koji se odnose na izravno primjenjivo pravo Unije, donošenje pojedinih odluka koje su upućene financijskim institucijama u posebnim slučajevima iz članka 17. stavka 6., iz članka 18. stavka 4. i iz članka 19. stavka 4.;
(g)
izdavanje mišljenja za Europski parlament, Vijeće ili Komisiju, kako je predviđeno člankom 34.;
(h)
prikupljanje potrebnih informacija o financijskim institucijama, kako je predviđeno člankom 35.;
(i)
razvijanje zajedničkih metodologija za ocjenu učinka karakteristika proizvoda i postupaka distribucije na financijsko stanje institucija i zaštitu potrošača;
(j)
osiguranje središnje pristupačne baze podataka o registriranim financijskim institucijama u području svoje nadležnosti, u slučajevima kada je tako navedeno u aktima iz članka 1. stavka 2.
Članak 9.
Zadaće povezane sa zaštitom potrošača i financijskim aktivnostima
1. Nadzorno tijelo preuzima vodeću ulogu u promicanju transparentnosti, jednostavnosti i pravednosti na tržištu za financijske proizvode ili usluge namijenjene potrošačima na cijelom unutarnjem tržištu, uključujući:
(a)
prikupljanje, analiziranje i izvješćivanje o potrošačkim trendovima;
(b)
preispitivanje i usklađivanje financijskog opismenjavanja i obrazovne inicijative nadležnih tijela;
(c)
razvoj standarda osposobljavanja za sektor; i
(d)
doprinos razvoju zajedničkih pravila o objavljivanju.
2. Nadzorno tijelo prati nove i postojeće financijske aktivnosti i može usvajati smjernice i preporuke s ciljem promicanja sigurnosti i pouzdanosti tržišta te konvergencije regulatornih praksi.
3. Nadzorno tijelo također može izdati upozorenja u slučaju da financijske aktivnosti predstavljaju ozbiljnu prijetnju za ciljeve utvrđene u članku 1. stavku 6.
4. Nadzorno tijelo osniva, kao sastavni dio Nadzornog tijela, Odbor za financijske inovacije koji povezuje sva odgovarajuća nadležna nacionalna nadzorna tijela u svrhu postizanja usklađenog pristupa regulatornom i nadzornom postupanju s novim ili inovativnim financijskim aktivnostima i davanja savjeta Nadzornom tijelu, koji se podnose Europskom parlamentu, Vijeću i Komisiji.
5. Nadzorno tijelo može privremeno zabraniti ili ograničiti određene financijske aktivnosti koje ugrožavaju uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost cijelog ili dijela financijskog sustava u Uniji, u slučajevima i pod uvjetima i u uvjetima utvrđenima u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2. ili, ako je potrebno, u slučaju krizne situacije u skladu i na temelju uvjeta utvrđenih člankom 18.
Nadzorno tijelo preispituje odluke iz prvog podstavka u odgovarajućim vremenskim razmacima, a najmanje svaka tri mjeseca. Ako se odluka ne obnovi nakon tromjesečnog razdoblja, ona automatski istječe.
Država članica može zatražiti od Nadzornog tijela preispitivanje svoje odluke. U tom slučaju Nadzorno tijelo, u skladu s postupkom određenim u članku 44. stavku 1., drugom podstavku, donosi odluku o zadržavanju svoje odluke.
Nadzorno tijelo može također ocijeniti potrebu za zabranom ili ograničenjem određenih vrsta financijskih aktivnosti i, kad postoji takva potreba, obavješćuje Komisiju, kako bi se olakšalo usvajanje bilo koje takve zabrane ili ograničenja.
Članak 10.
Regulatorni tehnički standardi
1. Kad Europski parlament i Vijeće delegiraju Komisiji ovlaštenja za usvajanje regulatornih tehničkih standarda putem delegiranih akata na temelju članka 290. UFEU-a kako bi se osiguralo dosljedno usklađivanje u područjima koja su izričito navedena u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2., Nadzorno tijelo može razviti nacrt regulatornih tehničkih standarda. Nadzorno tijelo dostavlja svoj nacrt standarda Komisiji na prihvaćanje.
Regulatorni tehnički standardi su tehnički standardi, ne podrazumijevaju strateške ili političke odluke, a njihov sadržaj je ograničen zakonodavnim aktima na kojima se temelje.
Prije nego što ih podnese Komisiji, Nadzorno tijelo provodi otvorena javna savjetovanja o nacrtu regulatornih tehničkih standarda i analizira moguće povezane troškove i koristi, osim ako su takva savjetovanja i analize nerazmjerni u odnosu na opseg i učinak dotičnog nacrta regulatornih tehničkih standarda ili s obzirom na posebnu žurnost predmeta. Nadzorno tijelo također traži mišljenje odgovarajuće interesne skupine iz članka 37.
Kad Nadzorno tijelo podnosi nacrt regulatornog tehničkog standarda, Komisija ga odmah prosljeđuje Europskom parlamentu i Vijeću.
U roku od tri mjeseca od primitka nacrta regulatornog tehničkog standarda, Komisija donosi odluku o njegovom prihvaćanju. Komisija može prihvatiti nacrt regulatornih tehničkih standarda i samo djelomično, ili uz izmjene, kad to zahtijevaju interesi Unije.
U slučaju kad Komisija ne namjerava prihvatiti nacrt regulatornog tehničkog standarda ili ga namjerava prihvatiti samo djelomično ili s izmjenama, dužna je vratiti nacrt regulatornog tehničkog standarda Nadzornom tijelu, uz obrazloženje neprihvaćanja ili, ovisno o slučaju, objašnjenje razloga za izmjene. Nadzorno tijelo može izmijeniti nacrt regulatornog tehničkog standarda u roku od šest tjedana na temelju predloženih izmjena Komisije i ponovno ga podnijeti Komisiji u obliku formalnog mišljenja. Nadzorno tijelo šalje kopiju formalnog mišljenja Europskom parlamentu i Vijeću.
Ako po isteku toga šestotjednog razdoblja Nadzorno tijelo ne podnese izmijenjeni nacrt regulatornog tehničkog standarda ili podnese nacrt regulatornog tehničkog standarda koji nije izmijenjen na način koji je u skladu s predloženim izmjenama, Komisija može usvojiti regulatorni tehnički standard s izmjenama za koje smatra relevantnim ili ga može odbiti.
Komisija ne smije mijenjati sadržaj nacrta regulatornog tehničkog standarda koji je pripremilo Nadzorno tijelo, bez prethodne koordinacije s Nadzornim tijelom, kako je određeno u ovom članku.
2. Kad Nadzorno tijelo nije podnijelo nacrt regulatornog tehničkog standarda u roku utvrđenom u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2., Komisija može zatražiti takav nacrt u novom vremenskom roku.
3. Samo u slučaju kad Nadzorno tijelo ne podnese nacrt regulatornog tehničkog standarda Komisiji unutar rokova u skladu sa stavkom 2., Komisija može donijeti regulatorni tehnički standard putem delegiranog akta bez nacrta Nadzornog tijela.
Komisija provodi otvorena javna savjetovanja o nacrtu regulatornih tehničkih standarda i analizira moguće povezane troškove i koristi, osim ako su takva savjetovanja i analize nerazmjerni u odnosu na opseg i učinak dotičnog nacrta regulatornih tehničkih standarda i s obzirom na posebnu žurnost predmeta. Komisija također traži mišljenje odgovarajuće interesne skupine iz članka 37.
Komisija odmah prosljeđuje nacrt regulatornog tehničkog standarda Europskom parlamentu i Vijeću.
Komisija šalje nacrt regulatornog tehničkog standarda Nadzornom tijelu. Nadzorno tijelo može izmijeniti nacrt regulatornog tehničkog standarda u roku od šest tjedana i podnijeti ga Komisiji u obliku formalnog mišljenja. Nadzorno tijelo šalje kopiju formalnog mišljenja Europskom parlamentu i Vijeću.
Ako po isteku toga šestotjednog razdoblja iz četvrtog podstavka, Nadzorno tijelo ne podnese izmijenjeni nacrt regulatornog tehničkog standarda, Komisija može usvojiti regulatorni tehnički standard.
Ako je Nadzorno tijelo podnijelo izmijenjeni nacrt regulatornog tehničkog standarda u roku od šest tjedana, Komisija može izmijeniti nacrt regulatornog tehničkog standarda na temelju predloženih izmjena Nadzornog tijela, ili donijeti regulatorni tehnički standard s izmjenama za koje smatra relevantnim. Komisija ne smije mijenjati sadržaj nacrta regulatornog tehničkog standarda koji je pripremilo Nadzorno tijelo, bez prethodne koordinacije s Nadzornim tijelom, kako je određeno u ovom članku.
4. Regulatorni tehnički standardi donose se putem uredaba ili odluka. Oni se objavljuju u Službenom listu Europske Unije, a stupaju na snagu na dan koji je u njima naveden.
Članak 11.
Izvršavanje delegiranja
1. Ovlaštenje za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz članka 10. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od četiri godine od 16. prosinca 2010. Komisija sastavlja izvješće u vezi s delegiranim ovlaštenjem najkasnije šest mjeseci prije isteka četverogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti automatski se produžuje na razdoblja jednakog trajanja, osim ako Europski parlament ili Vijeće opozovu ovlaštenje u skladu s člankom 14.
2. Čim Komisija usvoji regulatorni tehnički standard, o tome istodobno obavješćuje Europski parlament i Vijeće.
3. Ovlaštenje za usvajanje regulatornih tehničkih standarda dodjeljuje se Komisiji ovisno o uvjetima utvrđenima u člancima 12. do 14.
Članak 12.
Opoziv delegiranja
1. Europski parlament ili Vijeće mogu u bilo kojem trenutku opozvati delegiranje ovlasti iz članka 10.
2. Institucija koja je počela unutarnji postupak u svrhu razmatranja moguće odluke o opozivu delegiranja ovlaštenja, nastoji o tome obavijestiti drugu instituciju i Komisiju, u razumnom roku prije donošenja konačne odluke, navodeći delegiranu ovlast koja bi mogla podlijegati opozivu.
3. Odlukom o opozivu okončava se delegiranje ovlasti navedeno u toj odluci. Ona stupa na snagu bez odgode ili kasnijeg dana koji je naveden u njoj. Odluka ne utječe na valjanost regulatornih tehničkih standarda koji su već na snazi. Ona se objavljuje u Službenom listu Europske unije.
Članak 13.
Prigovori na regulatorne tehničke standarde
1. Europski parlament ili Vijeće mogu staviti prigovor na regulatorni tehnički standard u roku od tri mjeseca od dana obavijesti o regulatornom tehničkom standardu koji je usvojila Komisija. Na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća ovo se razdoblje produžuje za tri mjeseca.
Kad Komisija donosi regulatorni tehnički standard koji je jednak nacrtu regulatornog tehničkog standarda koji je podnijelo Nadzorno tijelo, razdoblje tijekom kojega Europski parlament i Vijeće mogu staviti prigovor iznosi mjesec dana od dana obavijesti. Na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća ovo se razdoblje produžuje za jedan mjesec.
2. Ako po isteku razdoblja iz stavka 1. ni Europski parlament niti Vijeće ne stave prigovor na regulatorni tehnički standard, on se objavljuje u Službenom listu Europske unije i stupa na snagu na dan koji je u njemu naveden. Regulatorni tehnički standard može se objaviti u Službenom listu Europske unije i stupiti na snagu prije isteka navedenog razdoblja ako su i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju o svojoj namjeri da neće staviti prigovor.
3. Ako Europski parlament ili Vijeće stave prigovor na tehnički standard u roku iz stavka 1., akt ne stupa na snagu. Institucija koja stavi prigovor u skladu s člankom 296. UFEU-a navodi razloge zbog kojih stavlja prigovor.
Članak 14.
Neprihvaćanje ili izmjena nacrta regulatornih tehničkih standarda
1. Ako Komisija ne prihvati nacrt regulatornog tehničkog standarda ili ga izmijeni u skladu s člankom 10., Komisija o tome obavješćuje Nadzorno tijelo, Europski parlament i Vijeće te navodi razloge za navedeno.
2. Kada je to potrebno, Europski parlament ili Vijeće mogu pozvati odgovornog povjerenika, zajedno s predsjedavajućim Nadzornog tijela, u roku od mjesec dana od obavijesti iz stavka 1., na ad hoc sastanak nadležnog odbora Europskog parlamenta ili Vijeća kako bi predstavili ili objasnili razlike stajališta.
Članak 15.
Provedbeni tehnički standardi
1. Nadzorno tijelo može razviti provedbene tehničke standarde putem provedbenih akata na temelju članka 291. UFEU-a u područjima koja su posebno navedena u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2. Provedbeni tehnički standardi su tehnički standardi, koji ne podrazumijevaju strateške ili političke odluke, a njihov sadržaj je određivanje uvjeta za primjenu navedenih akata. Nadzorno tijelo podnosi nacrt provedbenih tehničkih standarda Komisiji na prihvaćanje.
Prije nego što podnese nacrt provedbenih tehničkih standarda Komisiji, Nadzorno tijelo provodi otvorena javna savjetovanja i analizira moguće tim povezane troškove i koristi, osim ako su takva savjetovanja i analize nerazmjerni u odnosu na opseg i učinak dotičnog nacrta provedbenog tehničkog standarda ili s obzirom na posebnu žurnost predmeta. Nadzorno tijelo također traži mišljenje odgovarajuće interesne skupine iz članka 37.
Kad Nadzorno tijelo podnosi nacrt provedbenog tehničkog standarda, Komisija ga odmah prosljeđuje Europskom parlamentu i Vijeću.
U roku od tri mjeseca od primitka nacrta provedbenog tehničkog standarda Komisija donosi odluku o njegovom prihvaćanju. Komisija može produžiti to razdoblje za jedan mjesec. Komisija može prihvatiti nacrt provedbenih tehničkih standarda i samo djelomično, ili uz izmjene, kad to zahtijevaju interesi Unije.
U slučaju kad Komisija ne namjerava prihvatiti nacrt provedbenog tehničkog standarda ili ga namjerava prihvatiti samo djelomično ili s izmjenama, šalje ga nazad Nadzornom tijelu, uz obrazloženje neprihvaćanja ili, ovisno o slučaju, objašnjenje razloga za izmjene. Nadzorno tijelo može izmijeniti nacrt provedbenog tehničkog standarda u roku od šest tjedana na temelju predloženih izmjena Komisije i ponovno ga podnijeti Komisiji u obliku formalnog mišljenja. Nadzorno tijelo šalje kopiju svoga formalnog mišljenja Europskom parlamentu i Vijeću.
Ako po isteku tog šestotjednog razdoblja iz petog podstavka, Nadzorno tijelo ne podnese izmijenjeni nacrt provedbenog tehničkog standarda ili podnese nacrt provedbenog tehničkog standarda koji nije izmijenjen na način koji je u skladu s predloženim izmjenama, Komisija može usvojiti provedbeni tehnički standard s izmjenama koje smatra relevantnim ili ga može odbiti.
Komisija ne mijenja sadržaj nacrta provedbenog tehničkog standarda koji je pripremilo Nadzorno tijelo bez prethodne koordinacije s Nadzornim tijelom, kako je određeno u ovom članku.
2. U slučajevima kad Nadzorno tijelo ne podnese nacrt provedbenog tehničkog standarda u vremenskom roku utvrđenom u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2., Komisija može zatražiti takav nacrt u novom roku.
3. Samo u slučaju kad Nadzorno tijelo nije podnijelo nacrt provedbenog tehničkog standarda Komisiji unutar roka u skladu sa stavkom 2., Komisija može donijeti provedbeni tehnički standard putem provedbenog akta bez nacrta Nadzornog tijela.
Komisija provodi otvorena javna savjetovanja o nacrtu provedbenih tehničkih standarda i analizira moguće povezane troškove i koristi, osim ako su takva savjetovanja i analize nerazmjerni u odnosu na opseg i učinak dotičnog nacrta provedbenih tehničkih standarda ili s obzirom na posebnu žurnost predmeta. Komisija također traži mišljenje odgovarajuće interesne skupine iz članka 37.
Komisija odmah prosljeđuje nacrt provedbenog tehničkog standarda Europskom parlamentu i Vijeću.
Komisija šalje nacrt provedbenog tehničkog standarda Nadzornom tijelu. Nadzorno tijelo može izmijeniti nacrt provedbenog tehničkog standarda u roku od šest tjedana i podnijeti ga Komisiji u obliku formalnog mišljenja. Nadzorno tijelo dostavlja kopiju formalnog mišljenja Europskom parlamentu i Vijeću.
Ako po isteku šestotjednog razdoblja iz četvrtog podstavka, Nadzorno tijelo ne podnese izmijenjeni nacrt provedbenog tehničkog standarda, Komisija može usvojiti provedbeni tehnički standard.
Ako je Nadzorno tijelo podnijelo izmijenjeni nacrt provedbenog tehničkog standarda u roku od šest tjedana, Komisija može izmijeniti nacrt provedbenog tehničkog standarda na temelju predloženih izmjena Nadzornog tijela ili usvojiti provedbeni tehnički standard s izmjenama koje smatra relevantnim.
Komisija ne mijenja sadržaj nacrta provedbenog tehničkog standarda koji je pripremilo Nadzorno tijelo, bez prethodne koordinacije s Nadzornim tijelom, kako je određeno u ovom članku.
4. Provedbeni tehnički standardi donose se putem uredaba ili odluka. Oni se objavljuju u Službenom listu Europske Unije, a stupaju na snagu na dan koji je u njima naveden.
Članak 16.
Smjernice i preporuke
1. S ciljem uspostave dosljednih, učinkovitih i djelotvornih nadzornih praksi u okviru ESFS-a, te osiguranja zajedničke, jedinstvene i dosljedne primjene prava Unije, Nadzorno tijelo izdaje smjernice i preporuke upućene nadležnim tijelima ili financijskim institucijama.
2. Nadzorno tijelo, ako je potrebno, provodi otvorena javna savjetovanja o smjernicama i preporukama i analizira moguće povezane troškove i koristi. Takva savjetovanja i analize razmjerni su obzirom na opseg, narav i učinak smjernica ili preporuka. Nadzorno tijelo također, ako je potrebno, traži mišljenje ili savjete odgovarajuće interesne skupine iz članka 37.
3. Nadležna tijela i financijske institucije ulažu sve napore kako bi poštovali navedene smjernice i preporuke.
Svako nadležno tijelo u roku od dva mjeseca od izdavanja smjernice ili preporuke, potvrđuje poštovanje ili namjeru o poštovanju navedene smjernice ili preporuke. U slučaju da ih nadležno tijelo ne poštuje ili ih ne namjerava poštovati, ono o tome obavješćuje Nadzorno tijelo, navodeći svoje razloge.
Nadzorno tijelo objavljuje činjenicu da nadležno tijelo ne poštuje ili da ne namjerava poštovati tu smjernicu ili preporuku. Nadzorno tijelo također može donijeti odluku, na pojedinačnoj osnovi, o objavljivanju razloga koje je dostavilo nadležno tijelo u vezi s nepoštovanjem te smjernice ili preporuke. Nadležno tijelo takvoj objavi prima prethodnu obavijest.
Ako to zahtijeva smjernica ili preporuka, financijske institucije jasno i na podroban način izvješćuju o poštovanju navedene smjernice ili preporuke.
4. U izvješću iz članka 43. stavka 5. Nadzorno tijelo obavješćuje Europski parlament, Vijeće i Komisiju o izdanim smjernicama i preporukama, navodeći nadležno tijelo koje im nije udovoljilo i izloživši ukratko kako Nadzorno tijelo namjerava osigurati poštovanje preporuka i smjernica od strane dotičnog nadležnog tijela ubuduće.
Članak 17.
Kršenje prava Unije
1. U slučaju da nadležno tijelo nije primijenilo akte iz članka 1. stavka 2. ili ih je primijenilo na način koji predstavlja kršenje prava Unije, uključujući regulatorne tehničke standarde i provedbene tehničke standarde utvrđene u skladu s člancima 10. do 15., posebno ako nije osiguralo da neka od financijskih institucija ispunjava zahtjeve utvrđene u navedenim aktima, Nadzorno tijelo postupa u skladu s ovlaštenjima iz stavaka 2., 3. i 6. ovog članka.
2. Nadzorno tijelo može istražiti navodno kršenje ili neprimjenu prava Unije, na zahtjev jednog ili više nadležnih tijela, Europskog parlamenta, Vijeća, Komisije ili odgovarajuće interesne skupine ili na vlastitu inicijativu, a nakon što je obavijestila dotično nadležno tijelo.
Ne dovodeći u pitanje ovlaštenja utvrđena člankom 35., nadležno tijelo, bez odlaganja, dostavlja Nadzornom tijelu sve informacije koje smatra neophodnim za njenu istragu.
3. Nadzorno tijelo može, najkasnije u roku od dva mjeseca od početka svoje istrage, uputiti preporuku dotičnom nadležnom tijelu, navodeći mjere koje su potrebne za usklađivanje s pravom Unije.
U roku od deset radnih dana od primitka preporuke, nadležno tijelo obavješćuje Nadzorno tijelo o koracima koje je poduzelo ili koje namjerava poduzeti kako bi osiguralo usklađenost s pravom Unije.
4. U slučaju da nadležno tijelo nije postupilo u skladu s pravom Unije u roku od mjesec dana od primitka preporuke Agencije, Komisija može, nakon što ju je obavijestilo Nadzorno tijelo ili na vlastitu inicijativu, izdati formalno mišljenje kojim od nadležnog tijela traži poduzimanje potrebnih mjera radi usklađivanja s pravom Unije. Formalno mišljenje Komisije vodi računa o preporuci Nadzornog tijela.
Komisija izdaje takvo formalno mišljenje najkasnije u roku od tri mjeseca nakon donošenja preporuke. Komisija može produžiti ovo razdoblje za mjesec dana.
Nadzorno tijelo i nadležno tijelo dostavljaju Komisiji sve potrebne informacije.
5. U roku od deset radnih dana od primitka formalnog mišljenja iz stavka 4., nadležno tijelo obavješćuje Komisiju i Nadzorno tijelo o koracima koje je poduzelo ili namjerava poduzeti kako bi osiguralo poštovanje formalnog mišljenja.
6. Ne dovodeći u pitanje ovlasti Komisije na temelju članka 258. UFEU-a, u slučaju kad nadležno tijelo ne poštuje formalno mišljenje iz stavka 4. u roku određenom u navedenom stavku i kad je takvo nepoštovanje potrebno pravovremeno otkloniti radi održavanja i ponovne uspostave neutralnih uvjeta tržišnog natjecanja ili osiguranja urednog funkcioniranja i cjelovitosti financijskog sustava, u slučaju kad su relevantni zahtjevi akata iz članka 1. stavka 2. izravno primjenljivi na financijske institucije, Nadzorno tijelo može donijeti pojedinačne odluke upućene financijskoj instituciji, kojima zahtijeva potrebno djelovanje za poštovanje svojih obveza na temelju prava Unije, uključujući prekid bilo koje prakse.
Odluka Nadzornog tijela u skladu je s formalnim mišljenjem koje je na temelju stavka 4. izdala Komisija.
7. Odluke donesene na temelju stavka 6. imaju prednost pred bilo kojom odlukom koje je prethodno donijelo nadležno tijelo o istom pitanju.
Prilikom poduzimanja djelovanja u vezi s pitanjima koja podliježu formalnom mišljenju na temelju stavka 4. ili odluci na temelju stavka 6., nadležna tijela poštuju formalno mišljenje ili odluku, ovisno o slučaju.
8. U izvješću iz članka 43. stavka 5. Nadzorno tijelo navodi nadležna tijela i financijske institucije koji nisu postupili u skladu s formalnim mišljenjima ili odlukama iz stavaka 4. i 6. ovog članka.
Članak 18.
Djelovanje u hitnim situacijama
1. U slučaju nepovoljnih kretanja koja mogu ozbiljno ugroziti pravilno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost cjelokupnog ili dijela financijskog sustava u Uniji, Nadzorno tijelo aktivno omogućuje i, ako se smatra potrebnim, koordinira sva djelovanja od strane odgovarajućih nacionalnih nadležnih nadzornih tijela.
Kako bi moglo obavljati tu ulogu omogućavanja i koordinacije, Nadzorno je tijelo u potpunosti obaviješteno o svim odgovarajućim kretanjima i pozvano od strane relevantnih nacionalnih nadležnih nadzornih tijela na sudjelovanje kao promatrač na svim relevantnim susretima.
2. Vijeće, u savjetovanju s Komisijom i ESRB-om te, kada je to potrebno, s ESA-om, i na zahtjev Nadzornog tijela, Komisije ili ESRB-a, može donijeti odluku upućenu Nadzornom tijelu, u kojoj određuje postojanje krizne situacije za potrebe ove Uredbe. Vijeće preispituje tu odluku u odgovarajućim vremenskim razmacima, a najmanje jednom mjesečno. Ako se odluka ne obnovi na završetku jednomjesečnog razdoblja, ona automatski istječe. Vijeće može u svakom trenutku objaviti prestanak krizne situacije.
Ako ESRB ili Nadzorno tijelo smatraju da može doći do krizne situacije, izdaju povjerljivu preporuku upućenu Vijeću, te mu dostavljaju procjenu situacije. Vijeće zatim procjenjuje potrebu za sazivanjem sastanka. U tom postupku jamči se dužna pažnja u vezi povjerljivosti.
Ako Vijeće odredi postojanje krizne situacije, ono pravovremeno obavješćuje Europski parlament i Komisiju.
3. U slučaju kad je Vijeće donijelo odluku na temelju stavka 2., a u iznimnim okolnostima kad je potrebno usklađeno djelovanje nacionalnih nadležnih tijela kako bi se odgovorilo na nepovoljna kretanja koja mogu ugroziti uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost cjelokupnog ili dijela financijskog sustava u Uniji, Nadzorno tijelo može donijeti pojedinačne odluke kojima od nadležnih tijela traži poduzimanje potrebnih mjera u skladu sa zakonodavstvom iz članka 1. stavka 2. radi rješavanja bilo kojih takvih kretanja osiguravanjem ispunjavanja zahtjeva utvrđenih u navedenom zakonodavstvu od strane financijskih institucija i nadležnih tijela.
4. Ne dovodeći u pitanje ovlasti Komisije na temelju članka 258. UFEU-a, u slučaju kad nadležno tijelo ne poštuje odluku Nadzornog tijela iz stavka 3. u roku određenom u toj odluci, Nadzorno tijelo može, u slučaju kad su odgovarajući zahtjevi utvrđeni u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2. uključujući regulatorne tehničke standarde i provedbene tehničke standarde koji su doneseni u skladu s tim aktima, izravno primjenjivi na financijske institucije, donijeti pojedinačnu odluku upućenu financijskoj instituciji, kojom traži potrebno djelovanje za poštovanje obveza u skladu s tim zakonodavstvom, uključujući prekid bilo koje prakse. Ovo se primjenjuje samo u situacijama u kojima nadležno tijelo ne primjenjuje zakonodavne akte iz članka 1. stavka 2., uključujući regulatorne tehničke standarde i provedbene tehničke standarde koji su doneseni u skladu s tim aktima, ili ih primjenjuje na način koji se čini očitim kršenjem tih akata i kad je potrebno hitno otklanjanje kako bi se ponovno uspostavilo uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost cjelokupnog ili dijela financijskog sustava u Uniji.
5. Odluke donesene na temelju stavka 4., imaju prednost pred bilo kojom odlukom koju je prethodno donijelo nadležno tijelo o istom pitanju.
Svako djelovanje nadležnog tijela u vezi s pitanjima koja podliježu odluci u skladu sa stavkom 3. ili 4. u skladu je s tim odlukama.
Članak 19.
Rješavanje nesuglasica između nadležnih tijela u prekograničnim situacijama
1. Ne dovodeći u pitanje ovlasti utvrđene u članku 17., u slučaju kad se nadležno tijelo ne slaže s postupkom ili sadržajem djelovanja ili nepostupanjem nadležnog tijela druge države članice, u slučajevima određenim u aktima iz članka 1. stavka 2., Nadzorno tijelo, na zahtjev jednog ili više dotičnih nadležnih tijela, može pomoći tijelima u postizanju dogovora u skladu s postupkom iz stavaka 2. do 4. ovog članka.
U slučajevima određenim u zakonodavstvu iz članka 1. stavka 2., i kad se na temelju objektivnih kriterija može odrediti neslaganje između nadležnih tijela različitih država članica, Nadzorno tijelo može, na vlastitu inicijativu, pomoći tijelima u postizanju dogovora u skladu s postupkom iz stavaka 2. do 4.
2. Nadzorno tijelo određuje vremenski rok za mirenje između nadležnih tijela, vodeći računa o svim odgovarajućim rokovima, utvrđenim u aktima iz članka 1. stavka 2. te složenosti i hitnosti pitanja. U toj fazi Nadzorno tijelo djeluje kao posrednik.
3. Ako dotična nadležna tijela ne postignu dogovor u fazi mirenja iz stavka 2. Nadzorno tijelo može, u skladu s postupkom iz trećeg i četvrtoga podstavka članka 44. stavka 1. donijeti odluku u kojoj od njih traži poduzimanje posebnog djelovanja ili suzdržavanje od djelovanja kako bi se riješilo pitanje, uz obvezujući učinak za dotična nadležna tijela, kako bi se osigurala usklađenost s pravom Unije.
4. Ne dovodeći u pitanje ovlasti Komisije na temelju članka 258. UFEU-a, kad nadležna tijela ne poštuju odluku Nadzornog tijela i time ne osiguraju da financijska institucija ispunjava zahtjeve koji se na nju izravno primjenjuju na temelju akata iz članka 1. stavka 2. Nadzorno tijelo može donijeti pojedinačnu odluku upućenu financijskoj instituciji kojom traži potrebno djelovanje za poštivanje obveza na temelju prava Unije, uključujući prekid bilo koje prakse.
5. Odluke donesene na temelju stavka 4., imaju prednost pred bilo kojom odlukom koju je prethodno donijelo nadležno tijelo o istom pitanju. Svako djelovanje koje nadležna tijela donesu u vezi s činjenicama koje podliježu odluci u skladu sa stavkom 3. ili 4. usklađene su s tim odlukama.
6. U izvješću iz članka 50. stavka 2., predsjednik Nadzornog tijela navodi prirodu i vrstu neslaganja između nadležnih tijela, postignute dogovore i odluke donesene za rješavanje takvih neslaganja.
Članak 20.
Rješavanje međusektorskih neslaganja između nadležnih tijela
Zajednički odbor, u skladu s postupkom utvrđenim u članku 19. i članku 56., rješava međusektorska neslaganja koje mogu nastati između nadležnih tijela kako je to utvrđeno člankom 4. točkom 2. ove Uredbe, Uredbe (EU) br. 1093/2010, odnosno Uredbe (EU) br. 1095/2010.
Članak 21.
Kolegij nadzornih tijela
1. Nadzorno tijelo doprinosi promicanju i praćenju učinkovitog, djelotvornog i usklađenog funkcioniranja kolegija nadzornih tijela iz Direktive 2009/138/EZ, te podupire koherentnost primjene prava Unije kolegija nadzornih tijela. Radi približavanja najbolje nadzorne prakse, zaposlenici Nadzornog tijela mogu sudjelovati u aktivnostima kolegija nadzornih tijela, uključujući ispitivanja na licu mjesta koja zajednički provode dva ili više nadležnih tijela.
2. Nadzorno tijelo ima vodeću ulogu u osiguranju dosljednog i koherentnog funkcioniranja kolegija nadzornih tijela za prekogranične institucije u Uniji, vodeći računa o sistemskom riziku koji predstavljaju financijske institucije iz članka 23.
Za potrebe ovog stavka i stavka 1. ovog članka, Nadzorno se tijelo smatra „nadležnim tijelom” u smislu odgovarajućeg zakonodavstva.
Nadzorno tijelo može:
(a)
prikupljati i dijeliti sve relevantne informacije u suradnji s nadležnim tijelima za omogućavanje rada kolegija i uspostaviti i upravljati središnjim sustavom, kako bi se nadležnim tijelima i kolegiju omogućio pristup navedenim informacijama;
(b)
pokrenuti i usklađivati testiranja otpornosti na stres na razini Unije u skladu s člankom 32. kako bi se ocijenila otpornost financijskih institucija, posebno sistemski rizik koji predstavljaju financijske institucije iz članka 23., na nepovoljna tržišna kretanja i procijenila mogućnost za povećanje sistemskog rizika u situacijama stresa, osiguravši primjenu dosljedne metodologije na nacionalnoj razini prilikom takvih testova i, kada je to potrebno, uputila preporuka nadležnom tijelu za ispravljanje problema utvrđenih prilikom testiranja otpornosti na stres;
(c)
promicati djelotvorne i učinkovite nadzorne aktivnosti, uključujući procjenu rizika kojim bi financijske institucije mogle biti izložene, kako je to određeno na temelju postupka nadzornog pregleda ili u stresnim situacijama;
(d)
nadzirati, u skladu sa zadaćama i ovlastima određenih ovom Uredbom, zadaće koje obavljaju nadležna tijela; i
(e)
zahtijevati daljnja vijećanja kolegija u slučaju kada smatra da bi odluka mogla rezultirati nepravilnom primjenom prava Unije ili ne bi doprinosila objektivnoj konvergenciji nadzornih praksi. Ona može također zahtijevati od nadzornika skupine zakazivanje sastanka kolegija ili dodavanje točke dnevnog reda sastanka.
3. Nadzorno tijelo može razviti nacrt regulatornih i provedbenih tehničkih standarda kako bi osigurala jednake uvjete primjene u odnosu na odredbe koje se odnose na operativno funkcioniranje kolegija nadzornih tijela te izdati smjernice i preporuke donesene u skladu s člankom 16. radi promicanja konvergencije u nadzornom funkcioniranju i najboljih praksi koje usvoje kolegiji nadzornih tijela.
4. Nadzorno tijelo ima pravno obvezujuću ulogu posredovanja u rješavanju sporova između nadležnih tijela u skladu s postupkom iz članka 19. Nadzorno tijelo može donijeti nadzorne odluke koje su izravno primjenjive na dotične institucije u skladu s člankom 19.
Članak 22.
Opće odredbe
1. Nadzorno tijelo na odgovarajući način razmatra sistemski rizik kako je određeno Uredbom (EU) br. 1092/2010. Ono se suočava sa svakim rizikom poremećaja financijskih usluga koji:
(a)
je uzrokovan slabljenjem cjelokupnog ili dijelova financijskog sustava; i
(b)
potencijalno može proizvesti ozbiljne negativne posljedice za unutarnje tržište i realno gospodarstvo.
Nadzorno tijelo, ako je potrebno, razmatra praćenje i ocjenu sistemskog rizika, kako je razvio ESRB i samo Nadzorno tijelo, te u skladu s člankom 17. Uredbe (EU) br. 1092/2010 odgovara na upozorenja i preporuke ESRB-a.
2. Nadzorno tijelo u suradnji s ESRB-om i u skladu s člankom 23. stavkom 1. razvija zajednički pristup utvrđivanju i mjerenju sistemske važnosti, uključujući kvantitativne i kvalitativne pokazatelje, prema potrebi.
Ovi su pokazatelji presudni element prilikom utvrđivanja odgovarajućih nadzornih djelovanja. Nadzorno tijelo nadzire stupanj konvergencije prilikom utvrđivanja s ciljem promicanja zajedničkog pristupa.
3. Ne dovodeći u pitanje akte iz članka 1. stavka 2. Nadzorno tijelo, prema potrebi, sastavlja dodatne smjernice i preporuke za financijske institucije kako bi povele računa o sistemskom riziku koji predstavljaju.
Nadzorno tijelo osigurava uzimanje u obzir sistemskog rizika koji predstavljaju financijske institucije prilikom razrade nacrta regulatornih i provedbenih tehničkih standarda u područjima utvrđenim u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2.
4. Na zahtjev jednog ili više nadležnih tijela, Europskog parlamenta, Vijeća ili Komisije ili na vlastitu inicijativu, Nadzorno tijelo može provesti istragu u vezi s posebnom vrstom financijske institucije ili vrstom proizvoda ili načinom postupanja, kako bi procijenilo moguće prijetnje za stabilnost financijskog sustava i dalo odgovarajuće preporuke za djelovanje dotičnim nadležnim tijelima.
U tu svrhu, Nadzorno tijelo može koristiti ovlasti dodijeljene u skladu s ovom Uredbom, uključujući članak 35.
5. Zajednički odbor osigurava opću i međusektorsku koordinaciju aktivnosti koje se obavljaju u skladu ovim člankom.
Članak 23.
Identifikacija i mjerenje sistemskog rizika
1. Nadzorno tijelo u savjetovanju s ESRB-om razrađuje kriterije za identifikaciju i mjerenje sistemskog rizika te odgovarajući sustav testiranja otpornosti na stres koji uključuje procjenu mogućnosti povećanog sistemskog rizika koji mogu predstavljati financijske institucije u situacijama stresa.
Nadzorno tijelo razvija odgovarajući sustav testiranja otpornosti na stres kako bi pomogla u identificiranju onih financijskih institucija koje mogu predstavljati sistemski rizik. Te institucije podliježu pojačanom nadzoru i, kada je to potrebno, postupcima oporavka i rješavanja iz članka 25.
2. Nadzorno tijelo u potpunosti vodi računa o relevantnim međunarodnim pristupima prilikom razvijanja kriterija za utvrđivanje i mjerenje sistemskih rizika, koje mogu predstavljati društva za osiguranje, društva za reosiguranje i institucije za strukovno mirovinsko osiguranje, uključujući one koje su osnovali Odbor za financijsku stabilnost, Međunarodni monetarni fond, Međunarodno udruženje osiguravateljnih nadzornih tijela i Banka za međunarodne namire.
Članak 24.
Trajna sposobnost odgovaranja na sistemske rizike
1. Nadzorno tijelo osigurava da ima specijaliziranu i stalnu sposobnost za učinkovito odgovaranje na pojavu sistemskih rizika iz članaka 22. i 23., posebno u vezi s institucijama koje predstavljaju sistemski rizik.
2. Nadzorno tijelo ispunjava zadaće koje su joj dodijeljene ovom Uredbom i zakonodavstvom iz članka 1. stavka 2. i doprinosi osiguranju koherentnog i usklađenog sustava za upravljanje i rješavanje kriza u Uniji.
Članak 25.
Postupci oporavka i rješavanja
1. Nadzorno tijelo doprinosi i aktivno sudjeluje u razradi i usklađivanju učinkovitih i dosljednih planova oporavka i rješavanja, postupaka u hitnim situacijama, i preventivnih mjera za smanjivanje sistemskog učinka bilo kakve nelikvidnosti.
2. Nadzorno tijelo može utvrditi najbolje prakse usmjerene prema olakšavanju rješavanja nelikvidnih institucija, a posebno, prekograničnih skupina, na način koji izbjegava zarazu, osiguravši da su na raspolaganju odgovarajući instrumenti, uključujući dovoljno sredstava i omogućavanjem da se institucija ili grupa riješe na uredan, ekonomičan i pravovremeni način.
3. Nadzorno tijelo može razraditi regulatorne i provedbene tehničke standarde, kao što je određeno u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2. u skladu s postupkom iz članaka 10. do 15.
Članak 26.
Razvoj europske mreže nacionalnih sustava jamstava u osiguranju
Nadzorno tijelo može doprinijeti procjeni potrebe za europskom mrežom nacionalnih sustava jamstava u osiguranju koja se na odgovarajući način financira i dovoljno je usklađena.
Članak 27.
Sprečavanje, upravljanje i rješavanje kriza
Komisija može zatražiti od Nadzornog tijela doprinos procjeni iz članka 242. Direktive 2009/138/EZ, posebno u pogledu suradnje između nadzornih tijela u okviru kolegija nadzornih tijela i funkcionalnosti kolegija nadzornih tijela; nadzorne prakse vezano uz određivanje kapitalnih dodataka; procjene koristi pojačanog nadzora grupe i upravljanja kapitalom u grupi društava za osiguranje ili reosiguranje, uključujući moguće mjere za poboljšanje pouzdanog prekograničnog upravljanja osiguravateljskih grupacija, posebno u vezi s upravljanjem rizicima i imovinom; i može izvijestiti o bilo kojim novim kretanjima i napretku koji se odnose na:
(a)
usklađeni okvir za rane intervencije;
(b)
prakse prilikom centraliziranog upravljanju rizikom u grupi, i funkcioniranje unutarnjih modela grupe, uključujući testiranje otpornosti na stres;
(c)
transakcije unutar grupe i koncentracije rizika;
(d)
ponašanje učinaka diverzifikacije i koncentracije tijekom vremena;
(e)
usklađeni okvir za prenosivost imovine, postupke insolventnosti i likvidacije koji otklanja prepreke za prenosivost imovine iz relevantnog nacionalnog korporativnog prava ili prava trgovačkih društava;
(f)
jednaku razinu zaštite osiguranicima i korisnicima društava iz iste grupe, posebno u kriznim situacijama;
(g)
usklađeno i na odgovarajući način financirano rješenje na razini Unije za sustav jamstava u osiguranju.
Uzimajući u obzir točku (f), Nadzorno tijelo može također izvijestiti o bilo kojim novim razvojima i napretku o nizu usklađenih nacionalnih mehanizama za upravljanje krizom, uključujući potrebu ili drugi razlog, za sustavom usklađenih i vjerodostojnih mehanizama financiranja s odgovarajućim financijskim instrumentima.
Preispitivanje ove Uredbe, koje je predviđeno u članku 81., posebno ispituje moguće poboljšanje uloge Nadzornog tijela u okviru sprečavanja, upravljanja i rješavanja krize.
Članak 28.
Delegiranje zadaća i odgovornosti
1. Nadležna tijela mogu, uz suglasnost delegata, delegirati zadaće i odgovornosti na Nadzorno tijelo ili druga nadležna tijela, pridržavajući se uvjeta iz ovog članka. Države članice mogu odrediti posebne postupke u pogledu prijenosa odgovornosti, koje je potrebno ispuniti prije nego što njihova nadležna tijela zaključe takve sporazume o delegiranju i mogu ograničiti opseg delegiranja na ono što je potrebno za učinkovit nadzor prekograničnih financijskih institucija ili grupa.
2. Nadzorno tijelo potiče i omogućava delegiranje zadaća i odgovornosti između nadležnih tijela utvrđujući one zadaće i odgovornosti koje se mogu delegirati ili zajednički izvršavati i promičući najbolje prakse.
3. Delegiranje odgovornosti dovodi do preraspodjela nadležnosti, utvrđenih u aktima iz članka 1. stavka 2. Postupak, izvršenje i administrativno i sudsko preispitivanje koji se odnose na delegirane odgovornosti uređuju se pravom tijela delegata.
4. Nadležna tijela obavješćuju Nadzorno tijelo o sporazumima o delegiranju koje namjeravaju sklopiti. Ona stavljaju sporazume na snagu najranije mjesec dana nakon što su obavijestili Nadzorno tijelo.
Nadzorno tijelo može dati mišljenje o planiranom sporazumu u roku od mjesec dana od primitka te informacije.
Nadzorno tijelo objavljuje, putem odgovarajućih sredstava, svaki sporazum o delegiranju koji zaključe nadležna tijela kako bi osigurala primjerenu obaviještenost svih dotičnih strana.
Članak 29.
Zajednička kultura na području nadzora
1. Nadzorno tijelo ima aktivnu ulogu u stvaranju zajedničke kulture Unije u području nadzora i dosljednih nadzornih praksi kao i u osiguranju ujednačenih postupaka i usklađenih pristupa u cijeloj Uniji. Nadzorno tijelo obavlja najmanje sljedeće aktivnosti:
(a)
pruža mišljenja nadležnim tijelima;
(b)
promiče učinkovitu bilateralnu i multilateralnu razmjenu informacija između nadležnih tijela, uz puno poštovanje važećih odredaba o povjerljivosti i zaštiti podataka predviđenih odgovarajućim zakonodavstvom Unije;
(c)
doprinosi razvoju visokokvalitetnih i jedinstvenih nadzornih standarda, uključujući standarde u vezi s izvješćivanjem i međunarodne računovodstvene standarde u skladu s člankom 1. stavkom 3.;
(d)
preispituje primjenu odgovarajućih regulatornih i provedbenih tehničkih standarda koje donosi Komisija te smjernice i preporuke koje izda Nadzorno tijelo te, prema potrebi, predlaže izmjene; i
(e)
uspostavlja sektorske i međusektorske programe osposobljavanja, omogućuje razmjene osoblja i potiče nadležna tijela na pojačano korištenje programa upućivanja zaposlenika i ostalih alata.
2. Nadzorno tijelo može, prema potrebi, razviti nove praktične instrumente i konvergencijske alate radi promicanja zajedničkih nadzornih pristupa i praksi.
Članak 30.
Stručna preispitivanja nadležnih tijela
1. Nadzorno tijelo periodično organizira i provodi stručna preispitivanja nekih ili svih aktivnosti nadležnih tijela kako bi dalje ojačala dosljednost rezultata nadzora. U tu svrhu, Nadzorno tijelo razvija metode kako bi omogućila objektivne procjene i usporedbe između preispitanih tijela. Prilikom provođenja stručnog preispitivanja, uzimaju se u obzir postojeće informacije i već izvršene procjene u vezi s dotičnim nadležnim tijelom.
2. Stručna preispitivanja, uključuju procjenu, ali se ne ograničavaju na:
(a)
primjerenost sredstava i upravljačke mehanizme nadležnog tijela, posebno obzirom na učinkovitu primjenu regulatornih tehničkih standarda i provedbenih tehničkih standarda iz članaka 10. do 15. te akata iz članka 1. stavka 2. i na sposobnost odgovora na tržišna kretanja;
(b)
stupanj postignute konvergencije u primjeni prava Unije i nadzornih praksi, uključujući regulatorne tehničke standarde i provedbene tehničke standarde, smjernice i preporuke, usvojene na temelju članaka 10. do 16., te mjere do koje nadzorna praksa ostvaruje ciljeve određene pravom Unije;
(c)
najbolje prakse koje razrade neka nadležna tijela čija bi primjena mogla biti od koristi drugim nadležnim tijelima;
(d)
učinkovitost i stupanj postignute konvergencije u izvršenju odredaba koje su usvojene u provedbi prava Unije, uključujući administrativne mjere i sankcije, uvedene protiv odgovornih osoba ako navedene odredbe nisu poštovane.
3. Na temelju stručnog preispitivanja, Nadzorno tijelo može izdati smjernice i preporuke u skladu s člankom 16. Nadležna tijela u skladu s člankom 16. stavkom 3. nastoje slijediti navedene smjernice i preporuke. Nadzorno tijelo, prilikom razrade nacrta regulatornih ili provedbenih tehničkih standarda u skladu s člancima 10. do 15., uzima u obzir rezultate stručnog pregleda.
4. Nadzorno tijelo dužno je učiniti javno dostupnim najbolje prakse utvrđene tijekom stručnih preispitivanja. Dodatno, svi ostali rezultati stručnog preispitivanja mogu se javno objaviti, što podliježe suglasnosti nadležnog tijela koje je predmet stručnog preispitivanja.
Članak 31.
Koordinacijska funkcija
Nadzorno tijelo ispunjava opću ulogu koordinacije nadležnih tijela, posebno u situacijama kad bi nepovoljna kretanja mogla ugroziti uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost financijskog sustava u Uniji.
Nadzorno tijelo promiče usklađen odgovor Unije, između ostalog:
(a)
omogućavanjem razmjene informacija između nadležnih tijela;
(b)
određivanjem opsega i, kada je to moguće i primjereno, provjerom pouzdanosti informacija koje bi trebalo staviti na raspolaganje svim dotičnim nadležnim tijelima;
(c)
na dovodeći u pitanje članak 19. provedbom neobvezujućeg posredovanja na zahtjev nadležnih tijela ili na vlastitu inicijativu;
(d)
obavješćivanjem ESRB-a bez odgađanja o svakoj mogućoj kriznoj situaciji;
(e)
donošenjem svim odgovarajućih mjera u slučaju kretanja koja mogu ugroziti funkcioniranje financijskih tržišta, s ciljem omogućavanja usklađivanja djelovanja poduzetih od strane relevantnog nadležnog tijela;
(f)
centraliziranjem informacija primljenih u skladu s člancima 21. i 35. kao posljedice regulatornih obveza izvješćivanja o institucijama aktivnim u više od jedne države članice. Nadzorno tijelo dijeli te informacije s drugim dotičnim nadležnim tijelima.
Članak 32.
Procjena tržišnih kretanja
1. Nadzorno tijelo, u području svoje nadležnosti, prati i procjenjuje tržišna kretanja te, kada je to potrebno, obavješćuje Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), ESRB te Europski parlament, Vijeće i Komisiju o relevantnim mikrobonitetnim trendovima, mogućim rizicima i osjetljivostima. Nadzorno tijelo u svoje procjene uključuje ekonomsku analizu tržišta na kojima djeluju financijske institucije i procjenu učinka mogućih tržišnih kretanja na takve institucije.
2. Nadzorno tijelo, u suradnji s ESRB-om pokreće i koordinira na razini Unije procjene otpornosti financijskih institucija na nepovoljna tržišna kretanja. S tim ciljem, ona za korištenje od strane nadležnih tijela razvija sljedeće:
(a)
zajedničke metodologije za procjenu učinka ekonomskih scenarija na financijsko stanje institucija;
(b)
zajedničke pristupe komunikacije rezultata tih procjena o otpornosti financijskih institucija;
(c)
zajedničke metodologije za procjenu učinka posebnih proizvoda ili postupaka distribucije na financijski položaj institucije i na osiguranike, sudionike mirovinskog sustava, korisnike i informacije o klijentima.
3. Ne dovodeći u pitanje zadaće ESRB-a određene Uredbom (EU) br. 1092/2010, Nadzorno tijelo, najmanje jednom godišnje, a i češće ako je potrebno, daje procjene Europskom parlamentu, Vijeću, Komisiji i ESRB-u o trendovima, mogućim rizicima i osjetljivostima u području svoje nadležnosti.
Nadzorno tijelo u navedene procjene uključuje klasifikaciju glavnih rizika i osjetljivosti te, kada je potrebno, preporučuje preventivne ili popravne mjere.
4. Nadzorno tijelo osigurava primjereno obuhvaćanje međusektorskih razvoja, rizika i osjetljivosti, blisko surađujući s Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) te Europskim nadzornim tijelom Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) preko Zajedničkog odbora.
Članak 33.
Međunarodni odnosi
1. Ne dovodeći u pitanje odgovarajuće nadležnosti država članica i institucija Unije, Nadzorno tijelo može uspostavljati kontakte i zaključivati administrativne dogovore s nadzornim tijelima, međunarodnim organizacijama i upravama trećih zemalja. Ovi dogovori ne stvaraju pravne obveze u odnosu na Uniju i njene države članice, niti sprečavaju države članice i njihova nadležna tijela da zaključe bilateralne ili multilateralne dogovore s trećim zemljama.
2. Nadzorno tijelo pomaže u pripremi odluka o ekvivalentnosti koje se odnose na nadzorne režime u trećim zemljama u skladu s aktima iz članka 1. stavka 2.
3. U izvješću iz članka 43. stavka 5., Nadzorno tijelo navodi administrativne dogovore, usuglašene s međunarodnim organizacijama ili upravama u trećim zemljama i pruženu pomoć u pripremi odluka o ekvivalentnosti.
Članak 34.
Druge zadaće
1. Na zahtjev Europskog parlamenta, Vijeća ili Komisije ili na vlastitu inicijativu, Nadzorno tijelo može davati mišljenja Europskom parlamentu, Vijeću i Komisiji o svim pitanjima koja su povezana s njegovim područjem nadležnosti.
2. U vezi s bonitetnim procjenama spajanja i preuzimanja obuhvaćenih Direktivom 92/49/EEZ i direktivama 2002/83/EZ i 2005/68/EZ, kako su izmijenjene Direktivom 2007/44/EZ, a za koje se, u skladu s navedenim direktivama, zahtijeva savjetovanje između nadležnih tijela dvije ili više država članica, Nadzorno tijelo može, na zahtjev jednog od dotičnih nadležnih tijela, izdati i objaviti mišljenje o bonitetnoj procjeni, osim u vezi s kriterijima iz članka 15.b stavka 1. točke (e) Direktive 92/49/EEZ, članka 15.b stavka 1. točke (e) Direktive 2002/83/EZ i članka 19.a stavka 1. točke (e) Direktive 2005/68/EZ. Mišljenje se izdaje bez odlaganja, a u svakom slučaju prije završetka razdoblja procjene u skladu s Direktivom 92/49/EEZ i direktivama 2002/83/EZ i 2005/68/EZ, kako su izmijenjene Direktivom 2007/44/EZ. Članak 35. primjenjuje se u područjima, u vezi s kojima Nadzorno tijelo izdaje mišljenje.
Članak 35.
Prikupljanje informacija
1. Na zahtjev Nadzornog tijela, nadležna tijela država članica daju Nadzornom tijelu sve informacije potrebne za obavljanje zadaća koje su mu dodijeljene ovom Uredbom, pod uvjetom da imaju zakonski pristup relevantnim informacijama i da je zahtjev za informacijama potreban obzirom na prirodu predmetne dužnosti.
2. Nadzorno tijelo može također zahtijevati da mu se informacije pružaju u ponavljajućim vremenskim razmacima i na određenim obrascima. Kad je to moguće, ovi zahtjevi se podnose korištenjem zajedničkih obrazaca za izvješćivanje.
3. Na valjano utemeljen zahtjev nadležnog tijela države članice Nadzorno tijelo može dostaviti sve informacije potrebne kako bi se nadležnom tijelu omogućilo obavljanje njegovih zadaća, u skladu s obvezama čuvanja poslovne tajne, utvrđene u sektorskom zakonodavstvu i u članku 70.
4. Prije zahtjeva za informacijama u skladu s ovim člankom i kako bi se izbjeglo udvostručavanje obveza izvješćivanja Nadzorno tijelo uzima u obzir sve relevantne postojeće statističke podatke koje su izradili i objavili Europski statistički sustav i Europski sustav središnjih banaka.
5. Ako informacije nisu dostupne ili ih nadležna tijela nisu pravovremeno stavila na raspolaganje, Nadzorno tijelo može uputiti valjano utemeljen i obrazložen zahtjev drugim nadzornim tijelima, ministarstvu odgovornom za financije i ako raspolaže informacijama o bonitetu, nacionalnoj središnjoj banci ili uredu za statistiku dotične države članice.
6. Ako informacije nisu dostupne ili nisu pravovremeno stavljene na raspolaganje u skladu s stavkom 1. ili 5., Nadzorno tijelo može izravno uputiti valjano utemeljen i obrazložen zahtjev odgovarajućim financijskim institucijama. Obrazloženi zahtjev objašnjava zbog čega su potrebne informacije o odgovarajućim financijskim institucijama
Nadzorno tijelo obavješćuje mjerodavna nadležna tijela u skladu s ovim stavkom i stavkom 5.
Na zahtjev Nadzornog tijela, nadležna tijela pomažu Nadzornom tijelu u prikupljanju informacija.
7. Nadzorno tijelo može koristiti povjerljive informacije koje dobije u skladu s ovim člankom, isključivo radi obavljanja dužnosti koje su joj dodijeljene ovom Uredbom.
Članak 36.
Odnos s ESRB-om
1. Nadzorno tijelo blisko i redovito surađuje s ESRB-om.
2. Nadzorno tijelo dostavlja ESRB-u redovite i pravovremene informacije, potrebne za ostvarivanje njegovih zadaća. Svi podaci koji su potrebni za ostvarivanje zadaća, koji nisu u sažetom ili zbirnom obliku, dostavljaju se ESRB-u bez odgađanja, na osnovu obrazloženog zahtjeva, kako je to određeno u članku 15. Uredbe (EU) br. 1092/2010. Nadzorno tijelo, u suradnji s ESRB-om, ima uspostavljene interne postupke za prijenos povjerljivih informacija, posebno informacija koje se odnose na pojedine financijske institucije.
3. Nadzorno tijelo, u skladu sa stavcima 4. i 5., osigurava pravilno nastavno postupanje na upozorenja i preporuke ESRB-a iz članka 16. Uredbe (EU) br. 1092/2010.
4. Po primitku upozorenja ili preporuka ESRB-a upućenih Nadzornom tijelu, Nadzorno tijelo bez odgađanja saziva sastanak Odbora nadzornika i procjenjuje posljedice navedenih upozorenja ili preporuka za ispunjavanje svojih zadaća.
Prema relevantnom postupku odlučivanja, odlučuje o svim djelovanjima koje je potrebno poduzeti u skladu s ovlastima koja su joj dodijeljena ovom Uredbom, za suočavanje s pitanjima utvrđenima upozorenjima i preporukama.
Ako Nadzorno tijelo ne postupi po preporuci, obrazlaže ESRB-u i Vijeću razloge za nepostupanje.
5. Po primitku upozorenja ili preporuka ESRB-a, upućenih nadležnom nacionalnom nadzornom tijelu, Nadzorno tijelo, prema potrebi, koristi ovlasti dodijeljene ovom Uredbom kako bi osigurala pravovremeno nastavno postupanje.
Ako primatelj ne namjerava poštovati preporuku ESRB-a, on obavješćuje Odbor nadzornika i s njim raspravlja o razlozima svoga nepostupanja.
Nadležno tijelo uzima u obzir stajališta Odbora nadzornika, kad izvješćuje Vijeće i ESRB, u skladu s člankom 17. Uredbe (EU) br. 1092/2010.
6. Prilikom obavljanja svojih zadaća iz ove Uredbe Nadzorno tijelo u najvećoj mogućoj mjeri uzima u obzir upozorenja i preporuke ESRB-a.
Članak 37.
Interesna skupina za osiguranje i reosiguranje i interesna skupina za strukovno mirovinsko osiguranje
1. Kako bi se olakšala savjetovanja sa zainteresiranim stranama u područjima koja su bitna za zadaće Nadzornog tijela, ustanovljuje se interesna skupina za osiguranje i reosiguranje i interesna skupina za strukovno mirovinsko osiguranje (dalje u tekstu zajednički „interesne skupine”). Potrebno je zatražiti mišljenje interesnih skupina o djelovanjima poduzetim u skladu s člancima 10. do 15. o regulatornim tehničkim standardima i provedbenim tehničkim standardima i, u mjeri u kojoj se one ne odnose na pojedinačne financijske institucije, s člankom 16. o smjernicama i preporukama. Ako je djelovanja potrebno hitno poduzeti i savjetovanje postane nemoguće, čim prije se obavješćuju interesne skupine.
Interesne skupine sastaju se najmanje četiri puta godišnje. One mogu zajedno raspravljati o područjima od zajedničkog interesa i međusobno se obavješćuju o drugim pitanjima o kojima se raspravlja.
Članovi jedne interesne skupine mogu također biti članovi druge interesne skupine.
2. Interesna skupina za osiguranje i reosiguranje sastavljena je od 30 članova koji u uravnoteženim omjerima zastupaju društva za osiguranje i reosiguranje i posrednike u osiguranju koji djeluju u Uniji, predstavnike njihovih zaposlenika, kao i potrošače, korisnike usluga osiguranja i reosiguranja, predstavnike MSP-a i predstavnike relevantnih stručnih udruga. Najmanje pet članova skupine su neovisni vrhunski znanstvenici. Deset članova skupine zastupaju društva za osiguranje, društva za reosiguranje i posrednike u osiguranju, od kojih trojica zastupaju zadružne i uzajamne osiguravatelje i reosiguravatelje.
3. Interesna skupina za strukovno mirovinsko osiguranje sastavljena je od 30 članova koji u uravnoteženim omjerima zastupaju institucije za strukovno mirovinsko osiguranje koje djeluju u Uniji, predstavnike zaposlenika, predstavnike korisnika, predstavnike MSP-a i predstavnike odgovarajućih stručnih udruga. Najmanje pet članova skupine su neovisni vrhunski znanstvenici. Deset članova skupine zastupaju institucije za strukovno mirovinsko osiguranje.
4. Članove interesnih skupina, slijedom prijedloga odgovarajućih zainteresiranih strana, imenuje Odbor nadzornika. Odbor nadzornika pri odlučivanju, u najvećoj mogućoj mjeri, osigurava odgovarajuću zemljopisnu uravnoteženost i jednaku zastupljenost spolova i zastupljenost zainteresiranih strana iz cijele Unije.
5. Nadzorno tijelo pruža sve potrebne informacije, pridržavajući se obveze čuvanja poslovne tajne određene člankom 70. i osigurava odgovarajuću potporu tajništva interesnim skupinama. Za članove interesnih skupina koji zastupaju neprofitne organizacije, isključivši zastupnike sektora, osigurava se odgovarajuća naknada. Interesne skupine mogu osnovati radne skupine o tehničkim pitanjima. Mandat članova interesnih skupina traje dvije i pol godine, nakon čega se provodi novi izborni postupak.
Članovi interesnih skupina mogu biti imenovani na dva uzastopna mandata.
6. Interesne skupine mogu dostaviti mišljenja i savjete Nadzornom tijelu o pitanjima koja su povezana sa zadaćama Nadzornog tijela, s posebnim naglaskom na zadaćama određenih člancima 10. do 16., te člancima 29., 30. i 32.
7. Interesne skupine donose svoj poslovnik na temelju pristanka dvotrećinske većine svojih članova.
8. Nadzorno tijelo javno objavljuje mišljenja i savjete interesnih skupina kao i rezultate njihovog savjetovanja.
Članak 38.
Zaštitni mehanizmi
1. Nadzorno tijelo osigurava da niti jedna odluka donesena na temelju članaka 18. ili 19. ne narušava fiskalne odgovornosti država članica.
2. Ako država članica smatra da odluka donesena na temelju članka 19. stavka 3. narušava njene fiskalne odgovornosti, može obavijestiti Nadzorno tijelo i Komisiju u roku od 2 tjedna nakon obavijesti nadležnom tijelu o odluci Nadzornog tijela o neprovođenju odluke od strane nadležnog tijela.
Država članica u svojoj obavijesti jasno i točno objašnjava zbog čega i kako ta odluka narušava njene fiskalne odgovornosti.
U slučaju takve obavijesti, odluka se Nadzornog tijela suspendira.
U razdoblju od mjesec dana od obavijesti države članice, Nadzorno tijelo obavješćuje državu članicu o zadržavanju, izmjeni ili opozivu svoje odluke. Ako se odluka zadržava ili mijenja, nadzorno tijelo navodi da odluka ne utječe na fiskalne odgovornosti.
U slučaju kada Nadzorno tijelo zadržava svoju odluku, Vijeće donosi odluku o zadržavanju odluke Nadzornog tijela, većinom danih glasova, na jednom od svojih sastanaka, najkasnije u roku od dva mjeseca nakon što je Nadzorno tijelo obavijestilo državu članicu, kako je određeno u četvrtom podstavku.
U slučaju kad Vijeće, nakon što je razmotrilo pitanje, ne donese odluku o zadržavanju odluke Nadzornog tijela, u skladu s petim podstavkom, odluka se Nadzornog tijela ukida.
3. U slučaju kad država članica smatra da odluka koja je donesena na temelju članka 18. stavka 3., narušava njene fiskalne odgovornosti, ona može obavijestiti Nadzorno tijelo, Komisiju i Vijeće u roku od tri radna dana, nakon obavijesti nadležnom tijelu o odluci Nadzornog tijela, da nadležno tijelo neće provesti odluku.
Država članica u svojoj obavijesti jasno i točno objašnjava zbog čega i kako ta odluka narušava njene fiskalne odgovornosti.
U slučaju takve obavijesti, odluka se Nadzornog tijela suspendira.
U roku od deset radnih dana Vijeće saziva sastanak i donosi odluku običnom većinom svojih članova o opozivu odluke Nadzornog tijela.
U slučaju kad Vijeće, nakon što je razmotrilo pitanje, ne donese odluku o opozivu odluke Nadzornog tijela u skladu s četvrtim podstavkom, suspenzija odluke Nadzornog tijela ukida se.
4. U slučaju kad Vijeće u skladu sa stavkom 3. donese odluku da neće opozvati odluku Nadzornog tijela koja se odnosi na članak 18. stavak 3., a dotična država članica i dalje smatra da odluka Nadzornog tijela narušava njene fiskalne odgovornosti, država članica može o tome obavijestiti Komisiju i Nadzorno tijelo i zahtijevati od Vijeća ponovno ispitivanje pitanja. Dotična država članica jasno navodi razloge svog neslaganja s odlukom Vijeća.
Vijeće potvrđuje svoju izvornu odluku ili donosi novu odluku u skladu sa stavkom 3. u razdoblju od četiri tjedna nakon obavijesti iz prvog podstavka.
Vijeće može produžiti razdoblje od četiri tjedna za dodatna četiri tjedna ako tako zahtijevaju posebne okolnosti slučaja.
5. Svaka zloupotreba ovog članka, posebno u vezi s odlukom Nadzornog tijela koja nema značajan ili materijalan fiskalni utjecaj, zabranjuje se kao nespojiva s unutarnjim tržištem.
Članak 39.
Postupci odlučivanja
1. Prije donošenja odluka predviđenih u ovoj Uredbi, Nadzorno tijelo obavješćuje bilo kojeg imenovanog primatelja o svojoj namjeri donošenja odluke i određuje rok do kojeg primatelj može izložiti svoje mišljenje o tom pitanju, pri čemu se u potpunosti vodi računa o žurnosti, složenosti i mogućim posljedicama pitanja. Ovo se, s nužnim izmjenama, primjenjuje na preporuke iz članka 17. stavka 3.
2. U odlukama Nadzornog tijela navode se razlozi na kojima se one temelje.
3. Primatelji odluke Nadzornog tijela obavješćuju se o pravnim lijekovima dostupnim na temelju ove Uredbe.
4. Kad Nadzorno tijelo donese odluku na temelju članka 18. stavka 3. ili 4. ono tu odluku preispituje u odgovarajućim vremenskim razmacima.
5. Odluke koje donosi Nadzorno tijelo na temelju članaka 17., 18. ili 19., objavljuju se, a navode identitet nadležnog tijela ili dotične financijske institucije i glavni sadržaj odluke, osim ako je takva objava u sukobu sa zakonitim interesima financijskih institucija glede zaštite njihovih poslovnih tajni ili bi mogla ozbiljno ugroziti uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost cjelokupnog ili dijela financijskog sustava Unije.
POGLAVLJE III.
ORGANIZACIJA
ODJELJAK 1.
Odbor nadzornika
Članak 40.
Sastav
1. Odbor nadzornika sastavljen je od:
(a)
predsjednika, bez prava glasa;
(b)
voditelja nacionalnog javnog tijela koje je nadležno za nadzor financijskih institucija u svakoj državi članici, koji osobno prisustvuje sastancima najmanje dva puta godišnje;
(c)
jednog predstavnika Komisije, bez prava glasa;
(d)
jednog predstavnika ESRB-a, bez prava glasa;
(e)
jednog predstavnika za svaku od dva druga Europska nadzorna tijela, bez prava glasa.
2. Odbor nadzornika redovito saziva sastanke s interesnima skupinama, najmanje dva puta godišnje.
3. Svako nadležno tijelo odgovorno je za imenovanje zamjenika na visokoj razini iz svojih redova, koji može zamijeniti člana Odbora nadzornika iz stavka 1. točke (b) ako je ta osoba spriječena prisustvovati.
4. U državama članicama u kojima je više od jednog tijela odgovorno za nadzor u skladu s ovom Uredbom, navedena nadležna tijela dogovaraju se o zajedničkom predstavniku. Međutim, kad točka predviđena za raspravu Odbora nadzornika nije u nadležnosti nacionalnog tijela koje je zastupano po članu iz stavka 1. točke (b) taj član može dovesti predstavnika iz relevantnog nacionalnog tijela, koji nema pravo glasa.
5. Odbor nadzornika može donijeti odluku o odobrenju pristupa promatračima.
Izvršni direktor može sudjelovati na sastancima Odbora nadzornika, bez prava glasa.
Članak41.
Interni odbori i radna tijela
1. Odbor nadzornika može osnovati interne odbore ili radna tijela za posebne zadaće, dodijeljene Odboru nadzornika i može osigurati delegiranje pojedinih, jasno određenih zadaća i odluka na interne odbore ili radna tijela, upravni odbor ili predsjednika.
2. Za potrebe članka 19., Odbor nadzornika saziva neovisno radno tijelo kako bi se olakšalo nepristrano rješavanje neslaganja, koje se sastoji od predsjednika i dva člana, koji nisu predstavnici nadležnih tijela u sporu i koji nemaju nikakav sukob interesa niti izravne veze s dotičnim nadležnim tijelom.
3. Pridržavajući se članka 19. stavka 2., radno tijelo predlaže odluku radi konačnog usvajanja od strane Odbora nadzornika u skladu s postupkom određenim trećim podstavkom članka 44. stavka 1.
4. Odbor nadzornika donosi poslovnik za radno tijelo iz stavka 2.
Članak 42.
Neovisnost
Predsjednik Odbora nadzornika i njegovi članovi s pravom glasa prilikom izvršavanja zadaća dodijeljenih ovom Uredbom, djeluju neovisno i objektivno, isključivo u interesu Unije u cjelini, i ne traže niti primaju naputke od institucija ili tijela Unije, bilo koje vlade države članice ili bilo kojih drugih javnih ili privatnih tijela.
Ni države članice, institucije ili tijela Unije niti bilo koje drugo javno ili privatno tijelo ne smiju nastojati utjecati na članove Odbora nadzornika prilikom obavljanja njihovih zadaća.
Članak 43.
Zadaće
1. Odbor nadzornika daje smjernice za rad Nadzornog tijela i nadležan je za donošenje odluka iz poglavlja II.
2. Odbor nadzornika donosi mišljenja, preporuke i odluke te izdaje mišljenja iz poglavlja II.
3. Odbor nadzornika imenuje predsjednika.
4. Odbor nadzornika donosi, do 30. rujna svake godine, na temelju prijedloga upravnog odbora, program rada Nadzornog odbora za sljedeću godinu i dostavlja ga na znanje Europskom parlamentu, Vijeću i Komisiji.
Program rada usvaja se ne dovodeći u pitanje godišnji proračunski postupak i objavljuje se.
5. Odbor nadzornika, na temelju prijedloga upravnog odbora usvaja godišnje izvješće o aktivnostima Nadzornog tijela, uključujući ostvarenje zadaća predsjednika, na temelju nacrta izvješća iz članka 53. stavka 7., te navedeno izvješće do 15. lipnja svake godine dostavlja Europskom parlamentu, Vijeću, Komisiji, Revizorskom sudu i Europskom gospodarskom i socijalnom odboru. Izvješće se objavljuje.
6. Odbor nadzornika donosi višegodišnji program rada Nadzornog tijela i dostavlja ga na znanje Europskom parlamentu, Vijeću i Komisiji.
Višegodišnji program rada donosi se ne dovodeći u pitanje godišnji proračunski postupak i objavljuje se.
7. Odbor nadzornika donosi proračun u skladu s člankom 63.
8. Odbor nadzornika provodi disciplinski nadzor nad predsjednikom i izvršnim direktorom i može ih razriješiti dužnosti u skladu s člankom 48. stavkom 5. ili člankom 51. stavkom 5.
Članak 44.
Odlučivanje
1. Odbor nadzornika donosi odluke običnom većinom svojih članova. Svaki član ima jedan glas.
Odstupajući od prvog podstavka ovog stavka, Odbor nadzornika u odnosu na akte navedene u člancima 10. do 16. te mjere i odluke donesene na temelju trećega podstavka članka 9. stavka 5. i poglavlja VI. donosi odluke kvalificiranom većinom svojih članova, kako je utvrđeno člankom 16. stavkom 4. Ugovora o Europskoj uniji i člankom 3. Protokola (br. 36) o prijelaznim odredbama.
U odnosu na odluke u skladu s člankom 19. stavkom 3., za odluke koje donosi nadzornik grupe, odluka koju predlaže radno tijelo smatra se prihvaćenom, ako ju odobri obična većina, osim ako ju odbace članovi koji predstavljaju blokirajuću manjinu glasova kako je utvrđeno člankom 16. stavkom 4. Ugovora o Europski uniji i člankom 3. Protokola (br. 36) o prijelaznim odredbama.
Za sve ostale odluke u skladu s člankom 19. stavkom 3., odluka koju predloži radno tijelo usvaja se običnom većinom članova Odbora nadzornika. Svaki član ima jedan glas.
2. Sastanke Odbora nadzornika saziva predsjednik na vlastitu inicijativu ili na zahtjev jedne trećine članova, a predsjeda im predsjednik.
3. Odbor nadzornika donosi i objavljuje svoj poslovnik.
4. U poslovniku se podrobno određuju postupci koji uređuju glasovanje, uključujući, kada je to potrebno, pravila koja uređuju kvorume. Članovi bez prava glasa i promatrači, uz iznimku predsjedavajućeg i izvršnog direktora, ne prisustvuju raspravama Odbora nadzornika o pojedinačnim financijskim institucijama, osim ako je drukčije predviđeno u članku 75. stavku 3. ili u aktima iz članka 1. stavka 2..
ODJELJAK 2.
Upravljački odbor
Članak 45.
Sastav
1. Upravljački odbor sastavljen je od predsjednika i šest drugih članova Odbora nadzornika, izabranih od strane i između članova Odbora nadzornika s pravom glasa.
Osim predsjednika, svaki član upravljačkog odbora ima zamjenika koji ga može zamijeniti ako je spriječen prisustvovati.
Mandat članova koje bira Odbor nadzornika, traje dvije i pol godine. Navedeni mandat može se jednom produžiti. Sastav upravljačkog odbora je uravnotežen i razmjeran, tako da odražava Uniju kao cjelinu. Mandati se preklapaju, a primjenjuje se odgovarajući sustav rotacije.
2. Odluke upravljačkog odbora donose se na temelju većine prisutnih članova. Svaki član ima jedan glas.
Izvršni direktor i predstavnik Komisije sudjeluju na sastancima upravljačkog odbora, bez prava glasa.
Predstavnik Komisije ima pravo glasa u pogledu pitanja iz članka 63.
Upravljački odbor donosi i objavljuje svoj poslovnik.
3. Sastanke upravljačkog odbora saziva predsjednik na vlastitu inicijativu ili na zahtjev najmanje jedne trećine članova, a predsjeda im predsjednik.
Upravljački odbor sastaje se prije svakog sastanka Odbora nadzornika i toliko često koliko upravljački odbor smatra potrebnim. Upravljački odbor sastaje se najmanje pet puta godišnje.
4. Članovima upravljačkog odbora, uz poštovanje odredbi poslovnika, mogu pomagati savjetnici ili stručnjaci. Članovi bez prava glasa, uz iznimku izvršnog direktora, ne prisustvuju raspravama upravljačkog odbora o pojedinim financijskim institucijama.
Članak 46.
Neovisnost
Članovi upravljačkog odbora postupaju neovisno i objektivno i isključivo u interesu Unije u cjelini, i ne traže niti primaju naputke od institucija ili tijela Unije, bilo koje vlade države članice ili bilo kojih drugih javnih ili privatnih tijela.
Ni države članice, institucije ili tijela Unije niti bilo koje drugo javno ili privatno tijelo ne smiju nastojati utjecati na članove upravljačkog odbora prilikom obavljanja njihovih zadaća.
Članak 47.
Zadaće
1. Upravljački odbor osigurava da Nadzorno tijelo izvršava svoju misiju i obavlja zadaće koje su mu dodijeljene u skladu s ovom Uredbom.
2. Upravljački odbor predlaže godišnji i višegodišnji program rada Odboru nadzornika na usvajanje.
3. Upravljački odbor izvršava svoje proračunske ovlasti u skladu s člancima 63. i 64.
4. Upravljački odbor donosi plan kadrovske politike Nadzornog tijela u skladu s člankom 68. stavkom 2., potrebne provedbene mjere za Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europskih zajednica (dalje u tekstu: Pravilnik o osoblju).
5. Upravljački odbor donosi posebne odredbe o pravima pristupa dokumentima Nadzornog tijela, u skladu s člankom 72.
6. Upravljački odbor, na temelju nacrta izvješća iz članka 53. stavka 7., predlaže Odboru nadzornika za odobrenje godišnje izvješće o aktivnostima Nadzornog tijela, uključujući i o dužnostima predsjednika.
7. Upravljački odbor donosi i objavljuje svoj poslovnik.
8. Upravljački odbor imenuje i razrješuje članove Žalbenog vijeća u skladu s člankom 58. stavcima 3. i 5.
ODJELJAK 3.
Predsjednik
Članak 48.
Imenovanje i zadaće
1. Nadzorno tijelo zastupa predsjednik, koji je neovisan stručnjak zaposlen s punim radnim vremenom.
Predsjednik je odgovoran za pripremu rada Odbora nadzornika te predsjeda sastancima Odbora nadzornika i upravljačkog odbora.
2. Nakon otvorenog postupka odabira, predsjednika imenuje Odbor nadzornika na temelju postignuća, vještina, poznavanja financijskih institucija i tržišta te iskustva relevantnog za financijski nadzor i uređenje.
Prije preuzimanja svojih dužnosti, a u roku od jednog mjeseca nakon odabira od strane Odbora nadzornika, Europski parlament također može uložiti prigovor na imenovanje odabrane osobe, nakon saslušanja kandidata odabranog od strane Odbora nadzornika.
Odbor nadzornika također bira iz redova svojih članova zamjenika koji u odsutnosti predsjednika obavlja njegove funkcije. Zamjenik se ne bira iz redova članova upravljačkog odbora.
3. Mandat predsjednika je pet godina i može se produžiti jednom.
4. Tijekom devet mjeseci koji prethode isteku petogodišnjeg mandata predsjednika, Odbor nadzornika procjenjuje:
(a)
rezultate, ostvarene u prvom mandatu i način na koji su ostvareni;
(b)
dužnosti i zahtjeve Nadzornog tijela u sljedećim godinama.
Odbor nadzornika, vodeći računa o procjeni, može jednom produžiti mandat predsjedniku, što podliježe potvrdi Europskog parlamenta.
5. Predsjednika može smijeniti s dužnosti samo Europski parlament nakon odluke Odbora nadzornika.
Predsjednik ne sprečava Odbor nadzornika u raspravljanju o pitanjima koja se odnose na predsjednika, posebno o potrebi za njegovim razrješenjem te nije uključen u rasprave u vezi s takvim pitanjem.
Članak 49.
Neovisnost
Ne dovodeći u pitanje ulogu Odbora nadzornika u vezi sa zadaćama predsjednika, predsjednik ne traži niti prima naputke od institucija ili tijela Unije, bilo koje vlade države članice ili bilo kojih drugih javnih ili privatnih tijela.
Ni države članice, institucije ili tijela Unije, niti bilo koje drugo javno ili privatno tijelo ne smiju nastojati utjecati na predsjednika pri obavljanju njegovih zadaća.
U skladu s Pravilnikom o osoblju iz članka 68., predsjednik je nakon napuštanja službe i dalje u obvezi poštovanja dužnosti časnog i suzdržanog ponašanja u pogledu prihvaćanja određenih imenovanja ili prednosti.
Članak 50.
Izvještavanje
1. Europski parlament i Vijeće mogu pozvati predsjednika ili njegovog zamjenika da daju izjavu, uz puno poštovanje njegove neovisnosti. Predsjednik daje izjavu pred Europskim parlamentom i odgovara na sva pitanja njegovih članova kad god se to od njega zahtijeva.
2. Predsjednik pisanim putem izvješćuje Europski parlament o glavnim aktivnostima Nadzornog tijela, u slučaju kad se to od njega traži, a najmanje 15 dana prije davanja izjave iz stavka 1.
3. Osim informacija iz članaka 11. do 18. te iz članaka 20. i 33. izvješće također uključuje sve bitne informacije koje traži Europski parlament na ad hoc osnovi.
ODJELJAK 4.
Izvršni direktor
Članak 51.
Imenovanje
1. Nadzornim tijelom upravlja izvršni direktor, koji je neovisan stručnjak zaposlen s punim radnim vremenom.
2. Nakon otvorenog postupka odabira, izvršnog direktora imenuje Odbor nadzornika, nakon potvrde Europskog parlamenta, na temelju postignuća, vještina, poznavanja financijskih institucija i tržišta te iskustva relevantnog za financijski nadzor i uređenje i upravljačkog iskustva.
3. Mandat izvršnog direktora je pet godina i može se produžiti jednom.
4. Tijekom devet mjeseci koji prethode isteku mandata izvršnog direktora, Odbor nadzornika procjenjuje posebno:
(a)
rezultate, ostvarene u prvom mandatu i način na koji su ostvareni;
(b)
dužnosti i zahtjeve Nadzornog tijela u sljedećim godinama.
Odbor nadzornika, vodeći računa o procjenama iz prvog podstavka, može jednom produžiti mandat izvršnom direktoru.
5. Izvršni direktor može biti razriješen dužnosti samo odlukom Odbora nadzornika.
Članak 52.
Neovisnost
Ne dovodeći u pitanje odgovarajuće uloge upravljačkog odbora i Odbora nadzornika u vezi sa zadaćama izvršnog direktora, izvršni direktor ne traži niti prima naputke od institucija ili tijela Unije, bilo koje vlade države članice ili bilo kojih drugih javnih ili privatnih tijela.
Ni države članice, institucije ili tijela Unije, niti bilo koje drugo javno ili privatno tijelo ne smiju nastojati utjecati na izvršnog direktora pri obavljanju njegovih zadaća.
U skladu s Pravilnikom o osoblju iz članka 68., izvršni direktor je nakon napuštanja službe i dalje u obvezi poštovanja dužnosti časnog i suzdržanog ponašanja u pogledu prihvaćanja određenih imenovanja ili prednosti.
Članak 53.
Zadaće
1. Izvršni direktor nadležan je za upravljanje Nadzornim tijelom i priprema rad upravljačkog odbora.
2. Izvršni direktor odgovoran je za provedbu godišnjeg plana rada Nadzornog tijela pod vodstvom Odbora nadzornika i pod kontrolom upravljačkog odbora.
3. Izvršni direktor poduzima potrebne mjere, posebno donošenje unutarnjih administrativnih uputa i objavljivanje obavijesti za osiguranje funkcioniranja Nadzornog tijela u skladu s ovom Uredbom.
4. Izvršni direktor priprema višegodišnji program rada iz članka 47. stavka 2.
5. Izvršni direktor svake godine do 30. lipnja priprema program rada za sljedeću godinu u skladu s člankom 47. stavkom 2.
6. Izvršni direktor sastavlja prednacrt proračuna Nadzornog tijela na temelju članka 63. i izvršava proračun Nadzornog tijela na temelju članka 64.
7. Izvršni direktor svake godine priprema nacrt izvješća s odjeljkom o regulatornim i nadzornim aktivnostima Nadzornog tijela te odjeljkom o financijskim i upravnim pitanjima.
8. Izvršni direktor u vezi s osobljem Nadzornog tijela, izvršava ovlasti utvrđene u članku 68. i upravlja kadrovskim pitanjima.
POGLAVLJE IV.
ZAJEDNIČKA TIJELA EUROPSKIH NADZORNIH TIJELA
ODJELJAK 1.
Zajednički odbor Europskih nadzornih tijela
Članak 54.
Osnivanje
1. Ovime se osniva Zajednički odbor Europskih nadzornih tijela.
2. Zajednički odbor služi kao forum, u kojem Nadzorno tijelo redovito i blisko surađuje te osigurava međusektorsku usklađenost s Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europskim nadzornim tijekom (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), posebno u vezi s:
-
financijskim konglomeratima,
-
računovodstvom i revizijom,
-
mikrobonitetnim analizama međusektorskih razvoja, rizika i osjetljivosti za financijsku stabilnost,
-
investicijskim proizvodima za male ulagače,
-
mjerama za borbu protiv pranja novca, i
-
razmjenom informacija s ESRB-om i razvijanjem odnosa između ESRB-a i ESA-e.
3. Zajednički odbor ima zasebno osoblje koje osiguravaju ESA-i, koje obavlja zadaće tajništva. Nadzorno tijelo doprinosi odgovarajućim sredstvima upravnim, infrastrukturnim i operativnim izdacima.
4. U slučaju kad financijska institucija obavlja višesektorsku aktivnost, Zajednički odbor rješava nesuglasice u skladu s članom 56.
Članak 55.
Sastav
1. Zajednički odbor sastavljen je od predsjednika ESA-e i, prema potrebi, predsjednika bilo kojeg pododbora osnovanog na temelju članka 57.
2. Izvršni direktor, predstavnik Komisije i ESRB-a pozivaju se na sastanke Zajedničkog odbora i svih pododbora iz članka 57. kao promatrači.
3. Predsjednik Zajedničkog odbora imenuje se prema načelu godišnje rotacije iz redova predsjednika ESA-e. Predsjednik Zajedničkog odbora je potpredsjednik ESRB-a.
4. Zajednički odbor donosi i objavljuje svoj poslovnik. U poslovniku se mogu odrediti daljnji sudionici sastanaka Zajedničkog odbora.
Zajednički odbor sastaje se najmanje jednom svaka dva mjeseca.
Članak 56.
Zajednička stajališta i zajednički akti
Nadzorno tijelo u okviru svojih zadaća iz poglavlja II., a posebno u pogledu provedbe Direktive 2002/87/EZ, prema potrebi, postiže zajednička stajališta s Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), ovisno o slučaju.
Nadzorno tijelo usporedno s Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), ovisno o slučaju, donosi dokumente iz članaka 10. do 15., 17., 18. ili 19. ove Uredbe u vezi s primjenom Direktive 2002/87/EZ i bilo kojih drugih akata Unije iz članka 1. stavka 2., koji također pripadaju u područje nadležnosti Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) ili Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala).
Članak 57.
Pododbori
1. Za potrebe članka 56. u okviru Zajedničkog odbora osniva se pododbor za financijske konglomerate.
2. Ovaj pododbor sastavljen je od pojedinaca navedenih u članku 55. stavku 1. i jednog predstavnika na visokoj razini koji je imenovan iz redova postojećeg osoblja relevantnog nadležnog tijela iz svake države članice.
3. Pododbor bira predsjednika iz redova svojih članova koji je također član Zajedničkog odbora.
4. Zajednički odbor može osnovati dodatne pododbore.
ODJELJAK 2.
Žalbeno vijeće
Članak 58.
Sastav i djelovanje
1. Žalbeno vijeće je zajedničko tijelo ESA-e.
2. Žalbeno vijeće sastavljeno je od šest članova i šest zamjenika, koji su osobe velikog ugleda s dokazanim relevantnim znanjem i stručnim iskustvom, uključujući nadzorno iskustvo do dovoljno visoke razine u području bankarstva, osiguranja, strukovnog mirovinskog osiguranja, tržišta vrijednosnih papira ili drugih financijskih usluga, isključivši postojeće osoblje nadležnih tijela ili drugih nacionalnih institucija ili institucija Unije uključenih u aktivnosti Nadzornog tijela. Žalbeno vijeće ima dostatnu pravnu stručnost za davanje pravnih mišljenja o zakonitosti izvršavanja ovlasti Nadzornog tijela.
Žalbeno vijeće imenuje svoga predsjednika.
3. Upravni odbor Nadzornog tijela imenuje dva člana Žalbenog vijeća i dva zamjenika s popisa kandidata u užem izboru koje je nakon javnog poziva za iskazom interesa, objavljenom u Službenom listu Europske unije predložila Komisija, i nakon savjetovanja s Odborom nadzornika.
Ostali članovi imenuju se u skladu s Uredbom (EU) br. 1093/2010 i Uredbom (EU) br. 1095/2010.
4. Mandat članova Žalbenog vijeća je pet godina. Mandat se može jednom produžiti.
5. Član Žalbenog vijeća kojeg je imenovao upravni odbor Nadzornog tijela ne može biti razriješen dužnosti za trajanja mandata, osim ako je dokazan krivim za ozbiljan propust i upravni odbor donese odluku u tom smislu, nakon savjetovanja s Odborom nadzornika.
6. Odluke Žalbenog vijeća donose se na temelju većine od najmanje četiri od šest članova. Kad odluka koja je predmet žalbe spada u područje primjene ove Uredbe, odlučujuća većina uključuje najmanje jednog od dva člana Žalbenog vijeća koje je imenovalo Nadzorno tijelo.
7. Predsjednik saziva Žalbeno vijeće prema potrebi.
8. ESA-e osiguravaju odgovarajuću operativnu i administrativnu potporu Žalbenom vijeću preko Zajedničkog odbora.
Članak 59.
Neovisnost i nepristranost
1. Članovi Žalbenog vijeća su neovisni prilikom donošenja odluka. Nisu vezani nikakvim uputama. Ne obavljaju druge aktivnosti u vezi s Nadzornim tijelom, njegovim upravljačkim odborom ili njegovim Odborom nadzornika.
2. Članovi Žalbenog vijeća ne sudjeluju u žalbenim postupcima u kojima imaju bilo kakav osobni interes, ako su prethodno bili uključeni kao zastupnici jedne od stranka u postupku ili ako su sudjelovali u odluci koja je predmet žalbe.
3. Ako, zbog jednog od razloga iz stavaka 1. i 2. ili zbog bilo kojeg drugog razloga, član Žalbenog vijeća smatra da neki drugi član ne bi smio sudjelovati u bilo kojem žalbenom postupku, on o tome obavješćuje Žalbeno vijeće.
4. Svaka stranka žalbenog postupka može staviti prigovor na sudjelovanje nekog od članova Žalbenog vijeća na temelju razloga iz stavaka 1. i 2. ili zbog sumnje na pristranost.
Ni jedan se prigovor ne može temeljiti na državljanstvu članova, niti je dopušteno ako je stranka u žalbenom postupku, iako upoznata s razlogom stavljanja prigovora, unatoč tome poduzela postupovnu mjeru osim prigovora na sastav Žalbenog vijeća.
5. Žalbeno vijeće odlučuje o djelovanju koje treba poduzeti u slučajevima određenim u stavcima 1. i 2., bez sudjelovanja dotičnog člana.
Za potrebe donošenja odluke, dotičnog člana u Žalbenom vijeću mijenja njegov zamjenik. U slučaju kad je zamjenik u sličnoj situaciji, predsjednik imenuje zamjenu između raspoloživih zamjenika.
6. Članovi Žalbenog vijeća obvezuju se da će djelovati neovisno i u javnom interesu.
S tim ciljem, daju izjavu o preuzetim obvezama i izjavu o interesima u kojoj se navodi ili nepostojanje bilo kakvih interesa koji bi mogli štetno utjecati na njihovu neovisnost ili bilo koji izravni ili neizravni interesi za koje bi se moglo smatrati da štetno utječu na njihovu neovisnost.
Ove izjave se svake godine objavljuju u pisanom obliku.
POGLAVLJE V.
PRAVNI LIJEKOVI
Članak 60.
Žalbe
1. Bilo koja fizička ili pravna osoba, uključujući nadležna tijela, može uložiti žalbu protiv odluke Nadzornog tijela iz članaka 17., 18. i 19. ili bilo koje druge odluke koju donese Nadzorno tijelo u skladu s aktima Unije iz članka 1. stavka 2. koja je upućena toj osobi ili protiv odluke koja se, iako je u obliku odluke upućene drugoj osobi, izravno i pojedinačno odnosi na tu osobu.
2. Žalba se, zajedno s navođenjem osnova, podnosi pisanim putem Nadzornom tijelu u roku od dva mjeseca od dana obavijesti o odluci dotičnoj osobi ili, u nedostatku obavijesti, od dana kad je Nadzorno tijelo objavilo svoju odluku.
Žalbeno vijeće odlučuje o žalbi u roku od dva mjeseca nakon podnošenja žalbe.
3. Žalba koja je podnesena u skladu sa stavkom 1., nema odgodni učinak.
Međutim, ako smatra da okolnosti to zahtijevaju, Žalbeno vijeće može suspendirati primjenu osporavane odluke.
4. Ako je žalba dopuštena, Žalbeno vijeće ispituje je li osnovana. Žalbeno vijeće poziva stranke u žalbenom postupku da, unutar utvrđenih rokova, podnesu opažanja o svojim vlastitim obavijestima ili priopćenjima drugih stranaka u žalbenom postupku. Stranke u žalbenom postupku imaju pravo na usmene izjave.
5. Žalbeno vijeće može potvrditi odluku koju donese nadležno tijelo Nadzornog tijela, ili upućuje predmet nadležnom tijelu Nadzornom tijelu. To je tijelo vezano odlukom Žalbenog vijeća i to tijelo donosi izmijenjenu odluku u vezi s dotičnim predmetom.
6. Žalbeno vijeće donosi i objavljuje svoj poslovnik.
7. Nadzorno tijelo obrazlaže i objavljuje odluke koje donese Žalbeno vijeće.
Članak 61.
Postupci pred Sudom Europske unije
1. U skladu s člankom 263. UFEU-a, pred Sudom Europske unije mogu se pokrenuti postupci kojima se osporava odluka donesena od strane Žalbenog vijeća ili Nadzornog tijela, u slučaju kad ne postoji pravo žalbe pred Žalbenim vijećem.
2. Države članice i institucije Unije kao i svaka fizička ili pravna osoba mogu u skladu s člankom 263. UFEU-a pokrenuti postupak pred Sudom Europske unije protiv odluka Nadzornog tijela.
3. U slučaju kad Nadzorno tijelo ima obvezu postupiti, a ne donese nikakvu odluku, postupak za propušteno djelovanje može se pokrenuti pred Sudom Europske unije, u skladu s člankom 265. UFEU-a.
4. Od Nadzornog tijela se traži poduzimanje potrebnih mjera kako bi postupilo u skladu s presudom Suda Europske unije.
POGLAVLJE VI.
FINANCIJSKE ODREDBE
Članak 62.
Proračun Agencije
1. Prihodi Nadzornog tijela, europskog tijela u skladu s člankom 185. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (50) (dalje u tekstu: „Financijska uredba”), sastoje se posebno od bilo koje kombinacije sljedećeg:
(a)
obveznih doprinosa nacionalnih javnih tijela, nadležnih za nadzor financijskih institucija koji se uplaćuju u skladu s formulom koja se temelji na ponderiranju glasova iz članka 3. stavka 3. Protokola (br. 36) o prijelaznim odredbama. Za potrebe ovog članka, članak 3. stavak 3. Protokola (br. 36) o prijelaznim odredbama nastavlja se primjenjivati nakon roka utvrđenog u njemu, odnosno 31. listopada 2014.;
(b)
subvencija Unije iz općeg proračuna Europske unije (odjeljak o Komisiji);
(c)
naknada plaćenih Nadzornom tijelu, u slučajevima navedenim u relevantnim instrumentima prava Unije.
2. Rashodi Nadzornog tijela uključuju, najmanje, naknadu zaposlenima, administrativne troškove, troškove infrastrukture, troškove stručnog osposobljavanja i troškove poslovanja.
3. Prihodi i rashodi su uravnoteženi.
4. Za svaku financijsku godinu, koja odgovara kalendarskoj godini, pripremaju se procjene svih prihoda i rashoda Nadzornog tijela koji se iskazuju u proračunu Nadzornog tijela.
Članak 63.
Donošenje proračuna
1. Do 15. veljače svake godine, izvršni direktor izrađuje nacrt računa procjene prihoda i rashoda za sljedeću financijsku godinu i upućuje ga upravljačkom odboru i Odboru nadzornika, zajedno s planom radnih mjesta. Svake godine, Odbor nadzornika na temelju navedenog nacrta računa kojeg je izradio izvršni direktor, a odobrio upravljački odbor, izrađuje račun procjene prihoda i rashoda Nadzornog tijela za sljedeću financijsku godinu. Odbor nadzornika taj račun procjene, zajedno s prijedlogom plana radnih mjesta dostavlja Komisiji do 31. ožujka. Prije usvajanja računa procjene, upravljački odbor odobrava nacrt kojeg je pripremio izvršni direktor.
2. Komisija dostavlja račun procjene Europskom parlamentu i Vijeću (dalje u tekstu zajedno: proračunsko tijelo) zajedno s nacrtom proračuna Europske unije.
3. Komisija na temelju navedenog računa procjene unosi u nacrt proračuna Europske unije procjene koje smatra potrebnima u vezi s planom radnih mjesta i iznos subvencije za koji će se teretiti opći proračun Europske unije u skladu s člancima 313. i 314. UFEU-a.
4. Proračunsko tijelo donosi plan radnih mjesta za Nadzorno tijelo. Proračunsko tijelo odobrava proračunska sredstva subvencije za Nadzorno tijelo.
5. Proračun Nadzornog tijela donosi Odbor nadzornika. On postaje konačan nakon konačnog usvajanja općeg proračuna Europske unije. Prema potrebi, proračun se usklađuje na odgovarajući način.
6. Upravljački odbor obavješćuje proračunsko tijelo, bez odgađanja, o svojoj namjeri da provede bilo koji projekt koji bi mogao imati znatne financijske implikacije za financiranje proračuna, posebno bilo koji projekt u vezi s nekretninama, kao što je najam ili kupnja zgrada. Upravljački odbor o tome obavješćuje Komisiju. Kad jedna od podružnica proračunskog tijela namjerava izdati mišljenje, ona, u roku od dva tjedna od primitka informacija o projektu, obavješćuje Nadzorno tijelo. U slučaju izostanku odgovora Nadzorno tijelo može nastaviti s planiranim postupkom.
7. U prvoj godini rada Nadzornog tijela, koja završava 31. prosinca 2011., financiranje Nadzornog tijela od strane Unije podliježe suglasnosti proračunskog tijela, kako je predviđeno točkom 47. Međuinstitucionalnog sporazuma o proračunskoj disciplini i zdravom financijskom upravljanju.
Članak 64.
Izvršavanje i nadzor proračuna
1. Izvršni direktor djeluje kao dužnosnik za odobravanje i izvršava proračun Nadzornog tijela.
2. Računovodstveni službenik Nadzornog tijela do 1. ožujka, nakon završetka svake financijske godine, šalje računovodstvenom službeniku Komisije i Revizorskom sudu privremeni financijski izvještaj, popraćen izvješćem o proračunskom i financijskom upravljanju tijekom financijske godine. Računovodstveni službenik Nadzornog tijela također šalje izvješće o proračunskom i financijskom upravljanju članovima Odbora nadzornika, Europskom parlamentu i Vijeću do 31. ožujka sljedeće godine.
Računovodstveni službenik Komisije zatim konsolidira privremene financijske izvještaje institucija i decentraliziranih tijela u skladu s člankom 128. Financijske uredbe.
3. Nakon što primi opažanja Revizorskog suda o privremenim financijskim izvještajima Nadzornog tijela u skladu s člankom 129. Financijske uredbe, izvršni direktor, pod vlastitom odgovornošću, priprema završne financijske izvještaje Nadzornog tijela i dostavlja ih upravnom odboru radi dobivanja njegovog mišljenja.
4. Upravni odbor daje mišljenje o završnim financijskim izvještajima Nadzornog tijela.
5. Izvršni direktor dostavlja te završne financijske izvještaje zajedno s mišljenjem upravnog odbora do 1. srpnja nakon završetka financijske godine, članovima Odbora nadzornika, Europskom parlamentu, Vijeću, Komisiji i Revizorskom sudu.
6. Završni financijski izvještaji se objavljuju.
7. Izvršni direktor do 30. rujna podnosi Revizorskom sudu odgovor na njegova opažanja. Presliku toga odgovora dostavlja također upravnom odboru i Komisiji.
8. Izvršni direktor podnosi Europskom parlamentu na njegov zahtjev i u skladu s člankom 146. stavkom 3. Financijske uredbe sve podatke potrebne za neometanu primjenu postupka davanja razrješnica za pojedinu financijsku godinu.
9. Europski parlament, na preporuku Vijeća koje odlučuje kvalificiranom većinom, do 15. svibnja godine n+2 daje razrješnicu Nadzornom tijelu za izvršenje proračuna, uključujući prihode iz općeg proračuna Europske unije, a nadležnim tijelima za financijsku godinu n.
Članak 65.
Financijska pravila
Financijska pravila koja se primjenjuju na Nadzorno tijelo, donosi upravni odbor nakon savjetovanja s Komisijom. Ova pravila, ne smiju odstupati od Uredbe Komisije (EZ, Euratom) br. 2343/2002 od 19. studenoga 2002. o okvirnoj Financijskoj uredbi za tijela iz članka 185. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (51), osim ako to zahtijevaju posebne potrebe poslovanja za funkcioniranje Nadzornog tijela i samo uz prethodnu suglasnost Komisije.
Članak 66.
Mjere za borbu protiv prijevara
1. S ciljem suzbijanja prijevara, korupcije i bilo koje druge nezakonite aktivnosti, na Nadzorno tijelo se bez ikakvog ograničenja primjenjuje Uredba (EZ) br. 1073/1999.
2. Nadzorno tijelo pristupa Međuinstitucionalnom sporazumu o internim istragama OLAF-a i odmah donosi odgovarajuće odredbe za sve zaposlenike Nadzornog tijela.
3. Odluke o financiranju te sporazumi i provedbeni instrumenti koji iz njih proizlaze izričito određuju da Revizorski sud i OLAF mogu, u slučaju potrebe, provesti provjere na licu mjesta korisnika novčanih sredstava koja je isplatilo Nadzorno tijelo kao i osoblja odgovornog za njihovu dodjelu.
POGLAVLJE VII.
OPĆE ODREDBE
Članak 67.
Povlastice i imuniteti
Protokol (br. 7) o povlasticama i imunitetima Europske unije koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i UFEU-u, primjenjuje se na Nadzorno tijelo i njegovo osoblje.
Članak 68.
Osoblje
1. Na osoblje Nadzornog tijela, uključujući njegovog izvršnog direktora i predsjednika, primjenjuje se Pravilnik o osoblju za dužnosnike i uvjeti zaposlenja ostalih službenika i pravila koja su zajednički donijele institucije Unije s ciljem njihove primjene.
2. Upravni odbor u suglasnosti s Komisijom donosi sve potrebne provedbene mjere u skladu s pravilima predviđenim u članku 110. Pravilnika o osoblju.
3. U odnosu na svoje osoblje, Nadzorno tijelo izvršava ovlasti koje su Pravilnikom o osoblju dodijeljene tijelu za imenovanje i koje su Uvjetima zapošljavanja ostalih službenika dodijeljene tijelu koje je ovlašteno za zaključivanje ugovora.
4. Upravni odbor može donijeti odredbe na temelju kojih se nacionalnim stručnjacima iz država članica omogućuje upućivanje u Nadzorno tijelo.
Članak 69.
Odgovornost Nadzornog tijela
1. U slučaju izvanugovorne odgovornosti, Nadzorno tijelo, u skladu s općim načelima koja su zajednička zakonodavstvima država članica, naknađuje svaku štetu koju je samo prouzročilo ili njeno osoblje prilikom obavljanja svojih zadaća. Sud Europske unije je nadležan za sve sporove u vezi s rješavanjem takve štete.
2. Osobna financijska i disciplinska odgovornost osoblja Nadzornog tijela prema Nadzornom tijelu uređena je relevantnim odredbama koje se primjenjuju na osoblje Nadzornog tijela.
Članak 70.
Obveza čuvanja poslovne tajne
1. Članovi Odbora nadzornika i upravnog odbora, izvršni direktor i zaposlenici Nadzornog tijela, uključujući dužnosnike koje su države članice privremeno dodijelile i sve ostale osobe koje obavljaju zadaće za Nadzorno tijelo na ugovornoj osnovi, podliježu zahtjevima čuvanja poslovne tajne u skladu s člankom 339. UFEU-a i odgovarajućim odredbama zakonodavstva Unije, čak i nakon prestanka njihovih dužnosti.
Na njih se primjenjuje članak 16. Pravilnika o osoblju.
U skladu s Pravilnikom o osoblju, osoblje je po napuštanju službe i dalje u obvezi poštovanja dužnosti časnog i suzdržanog ponašanja u pogledu prihvaćanja određenih imenovanja ili povlastica.
Ni države članice, institucije ili tijela Unije, niti bilo koje drugo javno ili privatno tijelo ne smiju nastojati utjecati na članove osoblja pri obavljanju njegovih zadaća.
2. Ne dovodeći u pitanje slučajeve obuhvaćene kaznenim pravom, nikakve povjerljive informacije koje prime osobe iz stavka 1. tijekom obavljanja svojih dužnosti, ne smiju se otkriti ni jednoj osobi niti bilo kojem tijelu, osim u sažetom i zbirnom obliku tako da se pojedina financijska institucija ne može prepoznati.
Nadalje obveza iz stavka 1. i prvog podstavka ovog stavka ne sprečava Nadzorno tijelo i nacionalna nadzorna tijela u korištenju informacija za provedbu akata iz članka 1. stavka 2. i posebno u pravnim postupcima za donošenje odluka.
3. Stavci 1. i 2. ne sprečavaju Nadzorno tijelo u razmjeni informacija s nadležnim tijelima u skladu s ovom Uredbom i drugim zakonodavstvom Unije koje se primjenjuje na financijske institucije.
Navedene informacije podliježu uvjetima čuvanja poslovne tajne iz stavaka 1. i 2. U svom internom poslovniku Nadzorno tijelo propisuje praktične postupke za provođenje pravila o povjerljivosti iz stavaka 1. i 2.
4. Nadzorno tijelo primjenjuje Odluku Komisije 2001/844/EZ, EZUČ, Euratom od 29. studenoga 2001. o izmjeni njezina unutarnjeg Poslovnika (52).
Članak 71.
Zaštita podataka
Ova Uredba ne dovodi u pitanje obveze država članica u vezi s obradom osobnih podataka na temelju Direktive 95/46/EZ ili obveze Nadzornog tijela u vezi s obradom osobnih podataka na temelju Uredbe (EZ) br. 45/2001 prilikom ispunjavanja svojih odgovornosti.
Članak 72.
Pristup dokumentima
1. Na dokumente koje vodi Nadzorno tijelo, primjenjuje se Uredba (EZ) br. 1049/2001.
2. Upravni odbor do 31. svibnja 2011. donosi praktične mjere za primjenu Uredbe (EZ) br. 1049/2001.
3. Odluke koje donese Nadzorno tijelo u skladu s člankom 8. Uredbe (EZ) br. 1049/2001, mogu biti predmetom pritužbe upućene Europskom ombudsmanu ili postupka pred Sudom Europske unije, nakon žalbe upućene Žalbenom vijeću, ovisno o slučaju, u skladu s uvjetima iz članaka 228. i 263. UFEU-a.
Članak 73.
Uređivanje pitanja jezika
1. Na Nadzorno se tijelo primjenjuje Uredba Vijeća br. 1. o određivanju jezika koji će se koristiti u Europskoj ekonomskoj zajednici (53).
2. Upravni odbor odlučuje o unutarnjem uređivanju pitanja jezika za Nadzorno tijelo.
3. Prevoditeljske usluge koje se traže za funkcioniranje Nadzornog tijela, osigurava Centar za prevođenje za tijela Europske unije.
Članak 74.
Sporazum o sjedištu
Potrebni dogovori u vezi smještaja koji treba osigurati za Nadzorno tijelo u državi članici u kojoj se nalazi njeno sjedište, a opremu treba staviti na raspolaganje ta država članica, kao i posebna pravila koja se primjenjuju u toj državi članici na izvršnog direktora, članove upravljačkog odbora, osoblje Nadzornog tijela i članove njihovih obitelji utvrđuju se u sporazumu o sjedištu između Nadzornog tijela i te države članice koji se zaključuje nakon dobivanja suglasnosti upravljačkog odbora.
Navedena država članica pruža najbolje moguće uvjete kako bi osigurala pravilno funkcioniranje Nadzornog tijela, uključujući višejezično, europski orijentirano školovanje i odgovarajuću prometnu povezanost.
Članak 75.
Sudjelovanje trećih zemalja
1. Sudjelovanje u radu Nadzornog tijela otvoreno je za treće zemlje koje su zaključile sporazume s Unijom, koje su donijele i primjenjuju pravo Unije u područjima nadležnosti Nadzornog tijela, kako je navedeno u članku 1. stavku 2.
2. Nadzorno tijelo može surađivati sa zemljama iz stavka 1. koje primjenjuju zakonodavstvo koje je priznato kao istovjetno, u područjima nadležnosti Nadzornog tijela, iz članka 1. stavka 2., kako je predviđeno međunarodnim sporazumima koje je zaključila Unija u skladu s člankom 216. UFEU-a.
U skladu s relevantnim odredbama sporazuma iz stavaka 1. i 2. zaključuju se dogovori u kojima se navode posebno, priroda, opseg i proceduralni aspekti uključivanja zemalja iz stavka 1. u rad Nadzornog tijela, uključujući odredbe koje se odnose na financijske doprinose i osoblje. Oni mogu predvidjeti zastupanje u Odboru nadzornika u ulozi promatrača, ali osiguravaju da ove zemlje ne sudjeluju u bilo kakvim raspravama u vezi s pojedinom financijskom institucijom, osim kad postoji izravan interes.
POGLAVLJE VIII.
PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 76.
Pripremne radnje
1. Nakon stupanja na snagu ove Uredbe, a prije osnivanja Nadzornog tijela, CEIOPS djeluje u uskoj suradnji s Komisijom kako bi se pripremila zamjena CEIOPS-a Nadzornim tijelom.
2. Nakon što je Nadzorno tijelo osnovano, Komisija je odgovorna za administrativnu uspostavu i početno administrativno poslovanje Nadzornog tijela, dok Nadzorno tijelo ne imenuje izvršnog direktora.
Za tu namjenu, dok izvršni direktor ne stupi na dužnosti nakon što ga je imenovao Odbor nadzornika u skladu s člankom 51., Komisija može privremeno dodijeliti jednog dužnosnika kako bi ispunjavao funkcije izvršnog direktora. Ovo razdoblje može se ograničiti na vrijeme koje je potrebno za imenovanje izvršnog direktora Nadzornog tijela.
Privremeni izvršni direktor može odobriti sva plaćanja obuhvaćena odobrenim sredstvima koja su predviđena u proračunu Nadzornog tijela, nakon što ih je odobrio upravni odbor i može zaključivati ugovore, uključujući ugovore sa zaposlenicima nakon donošenja plana radnih mjesta Nadzornog tijela.
3. Stavci 1. i 2. ne dovode u pitanje ovlasti Odbora supervizora i upravnog odbora.
4. Nadzorno tijelo je pravni slijednik CEIOPS-a. Do dana osnivanja Nadzornog tijela, sva imovina i obveze CEIOPS-a i sve njegove aktivnosti koje su u tijeku, automatski se prenose na Nadzorno tijelo. CEIOPS sastavlja izvještaj u kojem prikazuje svoje zaključno stanje imovine i obveza na dan prijenosa. Navedeni izvještaj revidiraju i odobravaju CEIOPS i Komisija.
Članak 77.
Prijelazne odredbe o osoblju
1. Odstupajući od članka 68. svi ugovori o radu i ugovori o privremenom premještaju zaposlenika koje je zaključio CEIOPS ili njegovo tajništvo, a koji su na snazi 1. siječnja 2011., biti će prihvaćeni do datuma njihovog isteka. Oni se ne mogu produžiti.
2. Svim ugovornim zaposlenicima iz stavka 1., ponudit će se mogućnost zaključivanja ugovora za privremene djelatnike iz članka 2(a) Uvjeta zaposlenja drugih službenika za različite razrede, kako je predviđeno u planu radnih mjesta Nadzornog tijela.
Prilikom stupanja na snagu ove Uredbe, tijelo ovlašteno za zaključivanje ugovora dužno je provesti unutarnji postupak odabira koji je ograničen na osoblje koje ima ugovore s CEIOPS-om ili njegovim tajništvom, kako bi se provjerila sposobnost, učinkovitost i integritet osoba koje će se zaposliti. Pri unutarnjem postupku odabira u cijelosti se uzimaju u obzir vještine i iskustvo pokazano tijekom rada pojedinaca prije zaposlenja.
3. Ovisno o vrsti i razini dužnosti koje je potrebno obavljati, uspješnim kandidatima nude se ugovori za privremene djelatnike čije trajanje odgovara najmanje razdoblju koje je preostalo na temelju prethodnog ugovora.
4. Relevantno nacionalno pravo koje se odnosi na ugovore o radu i ostali odgovarajući instrumenti i dalje će vrijediti za zaposlenike koji imaju prethodne ugovore koji odluče da se neće prijaviti za ugovore za privremene službenike ili kojima nisu ponuđeni ugovori za privremene službenike u skladu sa stavkom 2.
Članak 78.
Nacionalne odredbe
Države članice donose odredbe koje su primjerene za osiguranje učinkovite primjene ove Uredbe.
Članak 79.
Izmjene
Ovim se mijenja Odluka br. 716/2009/EZ utoliko što se CEIOPS uklanja s popisa korisnika iz odjeljka B Priloga navedenoj Odluci.
Članak 80.
Stavljanje izvan snage
Ovim se stavlja izvan snage Odluka Komisije 2009/79/EZ o osnivanju CEIOPS-a s učinkom od 1. siječnja 2011.
Članak 81.
Preispitivanje
1. Do 2. siječnja 2014. i svake tri godine nakon toga, Komisija objavljuje opće izvješće o iskustvu stečenom na temelju djelovanja Nadzornog tijela i postupcima utvrđenim ovom Uredbom. U tom izvješću, između ostalog, procjenjuje se:
(a)
konvergencija koju su postigla nadležna tijela u nadzornim praksama,
i.
konvergencija u funkcionalnoj neovisnosti nadležnih tijela i u standardima koji su jednaki korporativnom upravljanju;
ii.
nepristranost, objektivnost i samostalnost Nadzornog tijela;
(b)
funkcioniranje kolegija nadzornih tijela;
(c)
napredak ostvaren prema konvergenciji u području sprečavanja krize, upravljanja i rješavanja, uključujući mehanizme financiranja Unije;
(d)
uloga Nadzornog tijela u pogledu sistemskog rizika;
(e)
primjena zaštitne odredbe utvrđene u članku 38.;
(f)
primjena obvezujuće posredničke uloge, utvrđene u članku 19.
2. Izvješće iz stavka 1. također ispituje je li:
(a)
primjereno nastaviti odvojeni nadzor bankarstva, osiguranja, strukovnog mirovinskog osiguranja i tržišta vrijednosnih papira i financijskih tržišta;
(b)
primjereno poduzeti bonitetni nadzor i nadzirati poslovanje odvojeno ili od strane istog supervizora;
(c)
primjereno pojednostavniti ili osnažiti strukturu ESFS-a kako bi se ojačala povezanost između makro i mikro razina i između ESA-a;
(d)
razvoj ESFS-a usklađen s globalnim razvojem;
(e)
unutar ESFS-a dovoljno raznovrsnosti i izvrsnosti;
(f)
odgovornost i transparentnost u vezi sa zahtjevima objavljivanja primjerni;
(g)
sredstva Nadzornog tijela dostatna za izvršavanje njenih zadaća;
(h)
primjerno zadržati sjedište Nadzornog tijela ili je primjereno ujediniti ESA-e u jedno sjedište kako bi se poboljšala njihova međusobna usklađenost.
3. U vezi s pitanjem izravnog nadzora institucija ili infrastruktura koje su paneuropskog dosega, vodeći pritom računa o tržišnim kretanjima, Komisija priprema godišnje izvješće o primjerenosti povjeravanja daljnje odgovornosti Nadzornom tijelu za nadzor u tom području.
4. Izvješće i svi priloženi prijedlozi, prema potrebi, dostavljaju se Europskom parlamentu i Vijeću.
Članak 82.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2011., uz izuzetak članka 76. i članka 77. stavaka 1. i 2. koji se primjenjuju od dana njezinog stupanja na snagu.
Nadzorno tijelo osniva se 1. siječnja 2011.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 24. studenoga 2010.