SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/89/EU
ze dne 16. listopadu 2011,
kterou se mění směrnice 98/78/ES, 2002/87/ES, 2006/48/ES a 2009/138/ES, pokud jde o doplňkový dozor nad finančními subjekty ve finančním konglomerátu
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 53 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu (3) uděluje příslušným orgánům ve finančním sektoru doplňkové pravomoci a nástroje pro dozor nad skupinami složenými z mnoha regulovaných podniků, které jsou činné v různých odvětvích finančních trhů. Takové skupiny (dále jen „finanční konglomeráty“) jsou vystaveny rizikům (dále jen „skupinová rizika“), jež zahrnují rizika nákazy, kdy se rizika šíří z jednoho konce skupiny na druhý; koncentraci rizik, kdy se stejný typ rizika vyskytne současně v různých částech skupiny; složitost řízení mnoha různých právních subjektů; potenciální střet zájmů; a problém přidělování regulatorního kapitálu všem regulovaným podnikům, které jsou částí finančního konglomerátu, aby se tak zamezilo mnohonásobnému využití kapitálu. Doplňkový dozor by se měl na finanční konglomeráty vztahovat vedle dohledu na samostatném, konsolidovaném nebo skupinovém základě, aniž by docházelo ke zdvojování či k narušení skupiny, a bez ohledu na právní strukturu skupiny.
(2)
Je vhodné zajistit soulad mezi cíli směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES na jedné straně a směrnic Rady 73/239/EHS (4) a 92/49/EHS (5) a směrnic Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES (6), 2002/83/ES (7), 2004/39/ES (8), 2005/68/ES (9), 2006/48/ES (10), 2006/49/ES (11), 2009/65/ES (12), 2009/138/ES (13) a 2011/61/EU (14) na straně druhé, a tím umožnit vhodný doplňkový dozor nad pojišťovacími a bankovními skupinami, a to i v případě, kdy tvoří součást smíšené finanční holdingové struktury.
(3)
Je nezbytné, aby byly finanční konglomeráty určovány v Unii podle rozsahu, v jakém jsou vystaveny skupinovým rizikům, na základě společných pokynů vydaných Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (15), Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (16) a Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (17) v souladu s článkem 56 nařízení (EU) č. 1093/2010, (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 1095/2010, a to prostřednictvím Společného výboru evropských orgánů dohledu (dále jen „Společný výbor“). Je také velmi důležité, aby se požadavky týkající se upuštění od uplatnění doplňkového dozoru uplatňovaly na základě rizik a v souladu s uvedenými pokyny. To má zvláštní význam v případě větších, mezinárodně fungujících finančních konglomerátů.
(4)
Důsledné a přiměřené monitorování skupinových rizik ve velkých, složitých, mezinárodně fungujících finančních konglomerátech a dohled nad celoskupinovými kapitálovými politikami těchto skupin jsou možné pouze tehdy, když příslušné orgány shromáždí informace o dohledu a naplánují opatření dohledu nad rámec své vnitrostátní působnosti. Je proto nezbytné, aby příslušné orgány koordinovaly doplňkový dozor nad mezinárodně fungujícími finančními konglomeráty mezi příslušnými orgány, které jsou považovány za nejvhodnější pro výkon doplňkového dozoru nad finančním konglomerátem. Kolegia dotyčných orgánů příslušných pro finanční konglomeráty by měla jednat v souladu s doplňkovou povahou směrnice 2002/87/ES a jako taková by neměla zdvojovat ani nahrazovat činnost stávajících odvětvových kolegií, ale měla by spíše přidávat hodnotu k činnosti stávajících kolegií pro bankovní podskupinu a pojišťovací podskupinu v uvedených finančních konglomerátech. Kolegium pro finanční konglomerát by mělo být zřízeno pouze v případě, že není vytvořeno bankovní ani pojišťovací sektorové kolegium orgánů dohledu.
(5)
K zajištění náležitého regulačního dohledu je nezbytné, aby právní, řídící a organizační strukturu včetně všech regulovaných podniků, neregulovaných dceřiných společností a významných poboček bank, pojišťoven a finančních konglomerátů s přeshraniční činností sledovaly podle potřeby Evropský orgán pro bankovnictví, Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění, Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (společně dále jen „evropské orgány dohledu“) a Společný výbor a aby byly tyto informace zpřístupněny dotyčným příslušným orgánům.
(6)
Za účelem zajištění účinného doplňkového dozoru nad regulovanými podniky ve finančním konglomerátu, zejména pokud se sídlo jedné z jeho dceřiných společností nachází v třetí zemi, by podniky, na které se tato směrnice vztahuje, měly zahrnovat všechny podniky, zejména úvěrové instituce se sídlem v třetí zemi, které by potřebovaly povolení, pokud by se jejich sídlo nacházelo v Unii.
(7)
Doplňkový dozor nad velkými, složitými, mezinárodně fungujícími finančními konglomeráty vyžaduje koordinaci v celé Unii, aby přispěl ke stabilitě vnitřního trhu s finančními službami. K tomu se příslušné orgány musí dohodnout na postupech dohledu ve vztahu k těmto finančním konglomerátům. Evropské orgány dohledu by měly vydat v souladu s článkem 56 nařízení (EU) č. 1093/2010, (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 1095/2010, prostřednictvím Společného výboru, společné pokyny pro tyto společné postupy dohledu, a tím zajistit komplexní obezřetnostní rámec nástrojů a pravomocí dohledu dostupných podle směrnic o bankovnictví, pojišťovnictví, cenných papírech a finančních konglomerátech. Pokyny stanovené v směrnici 2002/87/ES by měly odrážet doplňkovou povahu dozoru podle ní a doplňovat dohled nad příslušnými sektory, jak jej stanoví směrnice 73/239/EHS, 92/49/EHS, 98/78/ES, 2002/83/ES, 2004/39/ES, 2006/48/ES, 2006/49/ES, 2009/138/ES a 2011/61/EU.
(8)
Je skutečně zapotřebí monitorovat a kontrolovat potenciální skupinová rizika, jimž jsou finanční konglomeráty vystaveny a která vznikají v důsledku účastí v jiných společnostech. Pro případy, kdy se konkrétní pravomoci dozoru stanovené v směrnici 2002/87/ES zdají být nedostačující, by společenství dohledu mělo vypracovat alternativní metody, jak řešit a adekvátně zohledňovat tato rizika, pokud možno činností evropských orgánů dohledu prostřednictvím Společného výboru. Pokud je účast jediným prvkem pro určení finančního konglomerátu, měly by mít orgány dohledu možnost posoudit, zda je taková skupina vystavena skupinovým rizikům, a případně upustit od potřeby doplňkového dozoru.
(9)
Pokud jde o některé skupinové struktury, v současné krizi byly orgány dohledu ponechány bez pravomocí, neboť režimy stanovené v příslušných směrnicích je nutily, aby si zvolily buď sektorově specifický dohled, nebo doplňkový dozor. I když by se měl v souvislosti s prací skupiny G-20 na finančních konglomerátech uskutečnit celkový přezkum směrnice 2002/87/ES, je třeba co nejdříve stanovit nezbytné pravomoci dozoru.
(10)
Je vhodné zajistit soulad mezi cíli směrnice 2002/87/ES a směrnice 98/78/ES. Směrnice 98/78/ES by proto měla být změněna tak, aby definovala a zahrnovala smíšené finanční holdingové společnosti. Aby byl zajištěn včasný a soudržný dohled, měla by být směrnice 98/78/ES změněna bez ohledu na brzký počátek uplatňování směrnice 2009/138/ES, která by měla být změněna za stejným účelem.
(11)
Zatímco zátěžové testy pro bankovní a pojišťovací podskupiny ve finančním konglomerátu by měly být prováděny pravidelně, je na koordinátorovi určeném v souladu se směrnicí 2002/87/ES, aby rozhodl o vhodnosti, parametrech a načasování zátěžového testu pro každý finanční konglomerát jako celek. U zátěžových testů v celé Unii, které provádějí evropské orgány dohledu v jednotlivých sektorech, by mělo být úkolem Společného výboru zajistit, aby tyto zátěžové testy probíhaly konzistentně ve všech jednotlivých sektorech. Z těchto důvodů by evropské orgány dohledu měly mít možnost prostřednictvím Společného výboru vytvářet doplňkové parametry pro celounijní zátěžové testy, a zachytit tak specifická skupinová rizika pro finanční konglomeráty, a mělo by jim být umožněno výsledky těchto testů zveřejnit, pokud to sektorové právní předpisy dovolují. Měly by být zohledněny zkušenosti z předchozích celounijních zátěžových testů. Zátěžové testy by například měly zohledňovat rizika týkající se likvidity a solventnosti finančních konglomerátů.
(12)
Komise by měla dále vypracovat ucelený a přesvědčivý systém dohledu nad finančními konglomeráty. Nadcházející celkový přezkum směrnice 2002/87/ES by měl zahrnovat neregulované subjekty, zejména zvláštní účelové jednotky, a měl by vytvořit možnost pro orgány dohledu na základě hodnocení rizik upustit od uplatnění doplňkového dozoru při určování finančního konglomerátu a současně omezit použití této možnosti upuštění. S ohledem na sektorové směrnice by měl přezkum posoudit i systémově relevantní finanční konglomeráty, jejichž velikost, vzájemná propojenost nebo složitost je činí zvlášť zranitelnými. Tyto finanční konglomeráty by měly být určovány analogicky podle vyvíjejících se standardů Rady pro finanční stabilitu a Basilejského výboru pro bankovní dohled. Komise by měla zvážit navržení regulačního opatření v této oblasti.
(13)
Je vhodné zajistit soulad mezi cíli směrnice 2002/87/ES a směrnice 2006/48/ES. Směrnice 2006/48/ES by proto měla být změněna tak, aby definovala a zahrnovala smíšené finanční holdingové společnosti.
(14)
Obnovená dostupnost pravomocí na úrovni smíšených finančních holdingových společností znamená, že některá ustanovení směrnic 98/78/ES, 2002/87/ES, 2006/48/ES, nebo 2009/138/ES se na této úrovni uplatní souběžně. Tato ustanovení mohou být vzájemně rovnocenná, zejména pokud jde o kvalitativní prvky přezkumných postupů dohledu. Například stejné požadavky na způsobilost a odbornost řízení holdingových společností jsou stanoveny ve směrnicích 98/78/ES, 2002/87/ES, 2006/48/ES, a 2009/138/ES. Aby se předešlo překrývání těchto ustanovení a zajistila účinnost dohledu na nejvyšší úrovni, měly by mít orgány dohledu možnost uplatnit určité ustanovení pouze jednou, a tím současně splnit rovnocenné ustanovení ve všech ostatních použitelných směrnicích. Kde ustanovení nemají stejná znění, měla by být považována za rovnocenná, pokud jsou podobná svou podstatou, zejména pokud jde o dohled založený na riziku. Při posuzování rovnocennosti by orgány dohledu měly v kolegiích ve vztahu ke každé použitelné směrnici zkontrolovat, zda byla pokryta její působnost a je dosahováno jejích cílů, aniž by došlo ke snížení standardů v oblasti dohledu. Posuzování rovnocennosti by se mělo moci vyvíjet s ohledem na změny rámců a postupů dohledu. Posuzování rovnocennosti by proto mělo představovat otevřený, neustále se vyvíjející proces. Tento proces by měl umožnit individuální řešení v jednotlivých případech, aby byly zohledněny veškeré podstatné znaky konkrétní skupiny. Pro zajištění konzistentnosti v rámci dohledu nad jednou konkrétní skupinou a pro vytvoření rovných podmínek pro všechny finanční konglomeráty v celé Unii je nezbytná vhodná spolupráce v oblasti dohledu. Za tímto účelem by měly evropské orgány dohledu prostřednictvím Společného výboru vytvořit pokyny pro sbližování postupů posuzování rovnocennosti a pracovat na vydání závazných technických norem.
(15)
Za účelem zdokonalení doplňkového dozoru nad finančními subjekty ve finančním konglomerátu by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o technické úpravy, které je třeba učinit ve směrnici 2002/87/ES s ohledem na definice, přizpůsobení terminologie a metody výpočtu v ní stanovené. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(16)
Jelikož cíle této směrnice, totiž zdokonalení doplňkového dozoru nad finančními subjekty ve finančním konglomerátu, není možné uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu rozsahu nebo účinků této směrnice lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(17)
Směrnice 98/78/ES, 2002/87/ES, 2006/48/ES a 2009/138/ES by proto měly být změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny směrnice 98/78/ES
Směrnice 98/78/ES se mění takto:
1)
Článek 1 se mění takto:
a)
písmeno j) se nahrazuje tímto:
„j)
‚holdingovou pojišťovnou se smíšenou činností‘ mateřský podnik jiný než pojišťovna, pojišťovna z třetí země, zajišťovna, zajišťovna z třetí země, holdingová pojišťovna nebo smíšená finanční holdingová společnost, jehož alespoň jeden dceřiný podnik je pojišťovnou nebo zajišťovnou;“
b)
doplňuje se nové písmeno, které zní:
„m)
‚smíšenou finanční holdingovou společností‘ smíšená finanční holdingová společnost ve smyslu čl. 2 bodu 15 směrnice 2002/87/ES.“
2)
V článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Každá pojišťovna nebo zajišťovna, jejímž mateřským podnikem je holdingová pojišťovna, smíšená finanční holdingová společnost, pojišťovna z třetí země nebo zajišťovna z třetí země, podléhá doplňkovému dozoru vykonávanému způsobem stanoveným v čl. 5 odst. 2 a v článcích 6, 8 a 10.“
3)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 2a
Úroveň použití na smíšené finanční holdingové společnosti
1. Vztahují-li se na smíšenou finanční holdingovou společnost rovnocenná ustanovení této směrnice i směrnice 2002/87/ES, zejména pokud jde o dohled založený na riziku, může orgán příslušný k doplňkovému dozoru po konzultaci s ostatními dotyčnými příslušnými orgány použít na tuto smíšenou finanční holdingovou společnost pouze příslušné ustanovení směrnice 2002/87/ES.
2. Vztahují-li se na smíšenou finanční holdingovou společnost rovnocenná ustanovení této směrnice i směrnice 2006/48/ES, zejména pokud jde o dohled založený na riziku, může orgán příslušný k doplňkovému dozoru, po dohodě s orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě v sektoru bankovnictví a v sektoru investičních služeb, použít pouze ustanovení směrnice vztahující se na nejvýznamnější sektor určený v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES.
3. Orgán příslušný k doplňkovému dozoru informuje o rozhodnutích přijatých podle odstavců 1 a 2 Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (18) a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (19). Evropský orgán pro bankovnictví, Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (20) vypracují prostřednictvím Společného výboru evropských orgánů dohledu (dále jen „Společný výbor“) pokyny pro sbližování postupů dohledu a vypracují návrh regulačních technických norem, který předloží Komisi do tří let od přijetí uvedených pokynů.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010, nařízení (EU) č. 1094/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.
4)
V článku 3 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Výkon doplňkového dozoru v souladu s článkem 2 v žádném případě neznamená, že příslušné orgány jsou povinny jednotlivě dohlížet na pojišťovnu z třetí země, zajišťovnu z třetí země, holdingovou pojišťovnu, smíšenou finanční holdingovou společnost nebo holdingovou pojišťovnu se smíšenou činností.“
5)
V článku 4 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Pokud pojišťovny nebo zajišťovny, kterým bylo vydáno povolení k výkonu činnosti ve dvou či více členských státech, mají za mateřský podnik stejnou holdingovou pojišťovnu, pojišťovnu z třetí země, zajišťovnu z třetí země, smíšenou finanční holdingovou společnost nebo holdingovou pojišťovnu se smíšenou činností, mohou příslušné orgány dotyčných členských států uzavřít dohodu o tom, který z nich bude vykonávat doplňkový dozor.“
6)
Článek 10 se nahrazuje tímto:
„Článek 10
Holdingové pojišťovny, smíšené finanční holdingové společnosti, pojišťovny z třetích zemí a zajišťovny z třetích zemí
1. Ve vztahu k čl. 2 odst. 2 členské státy vyžadují, aby se metoda doplňkového dozoru použila v souladu s přílohou II. Výpočet zahrnuje všechny přidružené podniky holdingové pojišťovny, smíšené finanční holdingové společnosti, pojišťovny z třetí země nebo zajišťovny z třetí země.
2. Jestliže příslušné orgány dojdou na základě výpočtu uvedeného v odstavci 1 k závěru, že solventnost dceřiné pojišťovny nebo zajišťovny holdingové pojišťovny, smíšené finanční holdingové společnosti, pojišťovny z třetí země nebo zajišťovny z třetí země je nebo může být ohrožena, přijmou vhodná opatření na úrovni dané pojišťovny nebo zajišťovny.“
7)
Přílohy I a II se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
Článek 2
Změny směrnice 2002/87/ES
Směrnice 2002/87/ES se mění takto:
1)
Články 1 a 2 se nahrazují tímto:
„Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví pravidla pro doplňkový dozor nad regulovanými podniky, které obdržely povolení podle článku 6 směrnice 73/239/EHS, článku 4 směrnice 2002/83/ES (21), článku 5 směrnice 2004/39/ES (22), článku 3 směrnice 2005/68/ES (23), článku 6 směrnice 2006/48/ES (24), článku 5 směrnice 2009/65/ES (25), článku 14 směrnice 2009/138/ES (26) nebo článků 6 až 11 směrnice 2011/61/EU (27) a které jsou součástí finančního konglomerátu.
Tato směrnice rovněž mění související sektorové předpisy, které se vztahují na podniky regulované uvedenými směrnicemi.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
‚úvěrovou institucí‘ úvěrová instituce ve smyslu čl. 4 bodu 1 směrnice 2006/48/ES;
2)
‚pojišťovnou‘ pojišťovna ve smyslu čl. 13 bodů 1, 2 a 3 směrnice 2009/138/ES;
3)
‚investičním podnikem‘ investiční podnik ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 směrnice 2004/39/ES, včetně podniků uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (28), nebo podnik se sídlem v třetí zemi, který by musel mít povolení podle směrnice 2004/39/ES, kdyby se jeho sídlo nacházelo v Unii;
4)
‚regulovaným podnikem‘ úvěrová instituce, pojišťovna, zajišťovna, investiční podnik, společnost spravující aktiva nebo správce alternativního investičního fondu;
5)
‚společností spravující aktiva‘ správcovská společnost ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice 2009/65/ES nebo podnik se sídlem v třetí zemi, který by musel mít povolení podle uvedené směrnice, kdyby se jeho sídlo nacházelo v Unii;
5a)
‚správcem alternativních investičních fondů‘ správce alternativních investičních fondů ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. b), l) a ab) směrnice 2011/61/EU nebo podnik se sídlem v třetí zemi, který by musel mít povolení podle uvedené směrnice, kdyby se jeho sídlo nacházelo v Unii;
6)
‚zajišťovnou‘ zajišťovna ve smyslu čl. 13 bodu 4, 5 nebo 6 směrnice 2009/138/ES nebo zvláštní účelová jednotka ve smyslu čl. 13 bodu 26 uvedené směrnice;
7)
‚sektorovými předpisy‘ právní předpisy Unie týkající se obezřetnostního dohledu nad regulovanými podniky, zejména směrnice 2004/39/ES, 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2009/138/ES;
8)
‚finančním sektorem‘ sektor složený z jednoho nebo více těchto podniků:
a)
úvěrová instituce, finanční instituce nebo podnik pomocných bankovních služeb ve smyslu čl. 4 bodu 1, 5 nebo 21 směrnice 2006/48/ES (dále souhrnně ‚sektor bankovnictví‘);
b)
pojišťovna, zajišťovna nebo pojišťovací holdingová společnost ve smyslu čl. 13 bodu 1, 2, 4 nebo 5 nebo čl. 212 odst. 1 písm. f) směrnice 2009/138/ES (dále souhrnně ‚pojišťovací sektor‘);
c)
investiční podnik ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/49/ES (dále souhrnně ‚sektor investičních služeb‘);
9)
‚mateřským podnikem‘ mateřský podnik ve smyslu článku 1 sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách (29) nebo jakýkoli podnik, který podle názoru příslušných orgánů fakticky vykonává dominantní vliv nad jiným podnikem;
10)
‚dceřiným podnikem‘ dceřiný podnik ve smyslu článku 1 směrnice 83/349/EHS nebo jakýkoli podnik, nad nímž podle názoru příslušných orgánů fakticky vykonává dominantní vliv mateřský podnik, nebo jakýkoli dceřiný podnik takového dceřiného podniku;
11)
‚účastí‘ účast ve smyslu první věty článku 17 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností (30) nebo přímé či nepřímé držení nejméně 20 % hlasovacích práv nebo základního kapitálu podniku;
12)
„skupinou“ skupina podniků, která se skládá z mateřského podniku, jeho dceřiných podniků a podniků, ve kterých drží mateřský podnik nebo jeho dceřiné podniky účast, nebo podniků vzájemně propojených ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS, včetně jakékoli její podskupiny;
12a)
„kontrolou“ vztah mezi mateřským podnikem a dceřiným podnikem podle článku 1 směrnice 83/349/EHS nebo podobný vztah mezi fyzickou či právnickou osobou a podnikem;
13)
„úzkým propojením“ stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob spojeny kontrolou nebo účastí, nebo stav, v němž jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob trvale vázány k téže osobě vztahem kontroly;
14)
„finančním konglomerátem“ skupina nebo podskupina, kde regulovaný podnik je v čele skupiny nebo podskupiny nebo kde nejméně jeden z dceřiných podniků ve skupině nebo podskupině je regulovaným podnikem a která splňuje tyto podmínky:
a)
pokud je regulovaný podnik v čele skupiny nebo podskupiny:
i)
tento podnik je buď mateřským podnikem podniku ve finančním sektoru, podnikem, který má účast v podniku ve finančním sektoru, nebo podnikem propojeným s podnikem ve finančním sektoru vztahem ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS,
ii)
nejméně jeden podnik ve skupině nebo podskupině je činný v pojišťovacím sektoru a nejméně jeden v sektoru bankovnictví nebo v sektoru investičních služeb a
iii)
konsolidované nebo agregované činnosti podniků ve skupině nebo podskupině v pojišťovacím sektoru a konsolidované nebo agregované činnosti podniků v sektoru bankovnictví a sektoru investičních služeb jsou významné ve smyslu čl. 3 odst. 2 nebo 3 této směrnice, nebo
b)
pokud v čele skupiny nebo podskupiny nestojí žádný regulovaný podnik:
i)
probíhá činnost skupiny nebo podskupiny hlavně ve finančním sektoru ve smyslu čl. 3 odst. 1 této směrnice,
ii)
nejméně jeden podnik ve skupině nebo podskupině je činný v pojišťovacím sektoru a nejméně jeden v sektoru bankovnictví nebo v sektoru investičních služeb a
iii)
konsolidované nebo agregované činnosti podniků ve skupině nebo podskupině v pojišťovacím sektoru a konsolidované nebo agregované činnosti podniků v sektoru bankovnictví a sektoru investičních služeb jsou významné ve smyslu čl. 3 odst. 2 nebo 3 této směrnice;
15)
„smíšenou finanční holdingovou společností“ mateřský podnik jiný než regulovaný podnik, který společně se svými dceřinými podniky, z nichž nejméně jeden je regulovaným podnikem se sídlem v Unii, a jinými podniky tvoří finanční konglomerát;
16)
„příslušnými orgány“ vnitrostátní orgány členských států, které jsou právním předpisem oprávněny k dohledu nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami, zajišťovnami, investičními podniky, společnostmi spravujícími aktiva nebo správci alternativních investičních fondů, ať nad jednotlivými podniky nebo nad celou skupinou;
17)
„dotyčnými příslušnými orgány“:
a)
příslušné orgány členských států pověřené sektorovým dohledem v rámci celé skupiny nad kterýmkoli z regulovaných podniků ve finančním konglomerátu, především nad nejvyšším mateřským podnikem sektoru;
b)
koordinátor určený v souladu s článkem 10, pokud se liší od orgánů uvedených v písmenu a);
c)
případně jiné příslušné orgány dotčené podle názoru orgánů uvedených v písmenech a) a b);
18)
„transakcemi uvnitř skupiny“ všechny transakce, kterými regulované podniky v rámci finančního konglomerátu závisí přímo či nepřímo na jiných podnicích ve stejné skupině nebo na jakékoli fyzické či právnické osobě spojené s podniky v této skupině úzkým propojením, pokud jde o splnění závazku smluvního či mimosmluvního, ať už za úplatu či nikoli;
19)
„koncentrací rizik“ veškerá rizika potenciální ztráty, která jsou dostatečně velká k tomu, aby ohrozila solventnost regulovaných podniků ve finančním konglomerátu nebo jejich finanční situaci obecně; důvodem těchto rizik může být riziko výpadku protistrany neboli úvěrové riziko, investiční riziko, pojišťovací riziko, tržní riziko, jiná rizika nebo kombinace či vzájemné působení těchto rizik.
Než vstoupí v platnost regulační technické normy přijaté v souladu s čl. 21a odst. 1 písm. b), názor uvedený v bodě 17 písm. c) tohoto článku přihlíží zejména k tržnímu podílu regulovaných podniků ve finančním konglomerátu v jiných členských státech, zejména pokud přesáhne 5 %, a k významu ve finančním konglomerátu u jakéhokoli regulovaného podniku usazeného v jiném členském státě.
2)
Článek 3 se mění takto:
a)
odstavce 1, 2 a 3 se nahrazují tímto:
„1. Pro určení toho, zda činnosti skupiny probíhají hlavně ve finančním sektoru ve smyslu čl. 2 bodu 14 písm. b) podbodu i), by měl ukazatel poměru bilanční sumy regulovaných a neregulovaných podniků finančního sektoru ve skupině k bilanční sumě skupiny jako celku přesáhnout 40 %.
2. Pro účely určení toho, zda činnosti v různých finančních sektorech jsou významné ve smyslu čl. 2 bodu 14 písm. a) podbodu iii) a písm. b) podbodu iii), by měl pro každý finanční sektor průměr poměru bilanční sumy tohoto finančního sektoru k bilanční sumě podniků finančního sektoru ve skupině a poměr požadované míry solventnosti ve stejném finančním sektoru k celkové požadované solventnosti podniků finančního sektoru ve skupině přesáhnout 10 %.
Pro účely této směrnice je nejmenším finančním sektorem ve finančním konglomerátu sektor s nejnižším průměrem a nejvýznamnější finanční sektor ve finančním konglomerátu je sektor s nejvyšším průměrem. Pro účely výpočtu průměru a pro měření nejmenších a nejvýznamnějších finančních sektorů se sektor bankovnictví a sektor investičních služeb posuzují společně.
Společnosti spravující aktiva se přičítají k sektoru, do něhož patří v rámci skupiny. Pokud nepatří výhradně do jednoho sektoru v rámci skupiny, přičítají se k nejmenšímu finančnímu sektoru.
Správci alternativních investičních fondů se přičítají k sektoru, do něhož patří v rámci skupiny. Pokud nepatří výhradně do jednoho sektoru v rámci skupiny, přičítají se k nejmenšímu finančnímu sektoru.
3. Mezisektorové činnosti se rovněž považují za významné ve smyslu čl. 2 bodu 14 písm. a) podbodu iii) nebo písm. b) podbodu iii), pokud bilanční suma nejmenšího finančního sektoru ve skupině přesáhne 6 miliard EUR.
Pokud skupina nedosáhne prahové hodnoty uvedené v odstavci 2 tohoto článku, mohou dotyčné příslušné orgány společně rozhodnout, že nebudou skupinu považovat za finanční konglomerát. Mohou rovněž rozhodnout, že nepoužijí články 7, 8 nebo 9, pokud se domnívají, že zahrnutí skupiny do působnosti této směrnice nebo použití těchto ustanovení není nezbytné nebo by bylo nevhodné či zavádějící vzhledem k cílům doplňkového dozoru.
Rozhodnutí přijatá v souladu s tímto odstavcem se oznamují ostatním příslušným orgánům a příslušné orgány je, kromě výjimečných případů, zveřejní.
3a. Pokud skupina dosáhne prahové hodnoty uvedené v odstavci 2 tohoto článku, avšak nejmenší sektor nepřesáhne 6 miliard EUR, mohou dotyčné příslušné orgány společně rozhodnout, že nebudou skupinu považovat za finanční konglomerát. Mohou rovněž rozhodnout, že nepoužijí článek 7, 8 nebo 9, pokud se domnívají, že zahrnutí skupiny do působnosti této směrnice nebo použití těchto ustanovení není nezbytné nebo by bylo nevhodné či zavádějící vzhledem k cílům doplňkového dozoru.
Rozhodnutí přijatá v souladu s tímto odstavcem se oznamují ostatním příslušným orgánům a příslušné orgány je, kromě výjimečných případů, zveřejní.“;
b)
odstavec 4 se mění takto:
i)
písmeno a) se nahrazuje tímto:
„a)
vyloučit podnik při výpočtu poměrů v případech uvedených v čl. 6 odst. 5 s výjimkou případu, kdy se přemístil z členského státu do třetí země a existují důkazy, že změnil sídlo s cílem vyhnout se regulaci.“;
ii)
doplňuje se nové písmeno, které zní:
„c)
vyloučit jednu nebo více účastí v menším sektoru, pokud jsou tyto účasti rozhodující pro určení finančního konglomerátu a společně mají zanedbatelný význam z hlediska cílů doplňkového dozoru.“;
c)
odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. Pro účely odstavců 1 a 2 mohou dotyčné příslušné orgány ve výjimečných případech a společně nahradit kritérium odvozené od bilanční sumy jedním nebo více následujícími parametry nebo přidat jeden nebo více těchto parametrů, pokud se domnívají, že tyto parametry mají zvláštní význam pro účely doplňkového dozoru podle této směrnice: struktura příjmů, mimobilanční činnosti, celkový objem spravovaných aktiv.“;
d)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„8. Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (31), Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (32) a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (33) (společně dále jen „evropské orgány dohledu“) vydají prostřednictvím Společného výboru evropských orgánů dohledu (dále jen „Společný výbor“) společné pokyny pro sbližování postupů dohledu, pokud jde o uplatňování odstavců 2, 3, 3a, 4 a 5 tohoto článku.
9. Příslušné orgány každoročně znovu posoudí možnost upuštění od uplatnění doplňkového dozoru a provedou přezkum kvantitativních ukazatelů stanovených v tomto článku a hodnocení na základě rizik uplatňovaných pro finanční skupiny.
3)
Článek 4 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Za tímto účelem:
-
příslušné orgány, které povolily regulované podniky ve skupině, úzce spolupracují,
-
pokud se příslušný orgán domnívá, že regulovaný podnik povolený tímto příslušným orgánem je členem skupiny, jež může být finančním konglomerátem a jež dosud nebyla určena podle této směrnice, sdělí tento názor ostatním dotčeným příslušným orgánům a Společnému výboru.“;
b)
v odstavci 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Koordinátor rovněž informuje příslušné orgány, které povolily regulované podniky ve skupině, příslušné orgány členského státu, ve kterém má sídlo smíšená finanční holdingová společnost, a Společný výbor.“;
c)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Společný výbor na své internetové stránce zveřejní a aktualizuje seznam finančních konglomerátů definovaných podle čl. 2 bodu 14. Tyto informace jsou dostupné pomocí hypertextového odkazu na internetových stránkách každého z evropských orgánů dohledu.
Název každého regulovaného podniku uvedeného v článku 1, jenž tvoří součást finančního konglomerátu, je uveden na seznamu, který Společný výbor zveřejní a aktualizuje na svých internetových stránkách.“
4)
Článek 5 se mění takto:
a)
v odstavci 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
každý regulovaný podnik, jehož mateřským podnikem je smíšená finanční holdingová společnost, která má sídlo v Unii;“
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Každý regulovaný podnik, který nepodléhá doplňkovému dozoru v souladu s odstavcem 2 a jehož mateřským podnikem je regulovaný podnik nebo smíšená finanční holdingová společnost se sídlem v třetí zemi, podléhá doplňkovému dozoru na úrovni finančního konglomerátu v rozsahu a způsobem stanoveným v článku 18.“;
c)
v odstavci 4 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Aby byl takový doplňkový dozor uplatněn, musí být alespoň jeden z podniků regulovaným podnikem podle článku 1 a musí být splněny podmínky stanovené v čl. 2 bodě 14 písm. a) podbodě ii) nebo písm. b) podbodě ii) a písm. a) podbodě iii) nebo písm. b) podbodě iii). Dotyčné příslušné orgány přijímají rozhodnutí s přihlédnutím k cílům doplňkového dozoru stanoveným touto směrnicí.“
5)
V článku 6 se odstavce 3 a 4 nahrazují tímto:
„3. Pro účely výpočtu požadavku kapitálové přiměřenosti uvedeného v odst. 2 prvním pododstavci se do působnosti doplňkového dozoru v souladu s přílohou I zahrnují tyto podniky:
a)
úvěrová instituce, finanční instituce nebo podnik pomocných bankovních služeb;
b)
pojišťovna, zajišťovna nebo pojišťovací holdingová společnost;
c)
investiční podnik;
d)
smíšená finanční holdingová společnost.
4. Při výpočtu doplňkového požadavku kapitálové přiměřenosti u finančního konglomerátu pomocí metody 1 (účetní konsolidace) uvedené v příloze I této směrnice se vlastní kapitál a požadavky solventnosti podniků ve skupině vypočítají na základě odpovídajících sektorových předpisů pro formu a rozsah konsolidace, stanovených zejména v článcích 133 a 134 směrnice 2006/48/ES a v článku 221 směrnice 2009/138/ES.
Při použití metody 2 (odpočet a agregace) uvedené v příloze I bere výpočet v úvahu poměrný podíl upsaného základního kapitálu, který přímo nebo nepřímo drží mateřský podnik nebo podnik, který drží účast v jiném podniku skupiny.“
6)
Článek 7 se mění takto:
a)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Až do další koordinace právních předpisů Unie mohou členské státy stanovit kvantitativní limity jakékoli koncentrace rizik na úrovni finančního konglomerátu, povolit svým příslušným orgánům, aby takové limity stanovily, nebo přijmout jiná opatření dohledu, která by umožňovala dosáhnout cílů doplňkového dozoru v tomto ohledu.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„5. Evropské orgány dohledu vydají prostřednictvím Společného výboru společné pokyny pro sbližování postupů dohledu, pokud jde o uplatňování doplňkového dozoru nad koncentrací rizik podle odstavců 1 až 4 tohoto článku. Tyto pokyny zajistí, aby uplatňování nástrojů dohledu stanovených v tomto článku bylo v souladu s uplatňováním článků 106 až 118 směrnice 2006/48/ES a článku 244 směrnice 2009/138/ES, a zabránilo se tak zdvojování dohledu. Vydají konkrétní společné pokyny pro uplatňování odstavců 1 až 4 tohoto článku na účasti finančních konglomerátů v případech, kdy vnitrostátní právo obchodních společností brání uplatňování čl. 14 odst. 2 této směrnice.“
7)
Článek 8 se mění takto:
a)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Až do další koordinace právních předpisů Unie mohou členské státy stanovit kvantitativní limity nebo kvalitativní požadavky pro transakce uvnitř skupiny u regulovaných podniků ve finančním konglomerátu, povolit svým příslušným orgánům, aby takové limity nebo požadavky stanovily, nebo přijmout jiná opatření dohledu, která by umožňovala dosáhnout cílů doplňkového dozoru v tomto ohledu.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„5. Evropské orgány dohledu vydají prostřednictvím Společného výboru společné pokyny pro sbližování postupů dohledu, pokud jde o uplatňování doplňkového dozoru nad transakcemi uvnitř skupiny podle odstavců 1 až 4 tohoto článku. Tyto pokyny zajistí, aby uplatňování nástrojů dohledu stanovených v tomto článku bylo v souladu s uplatňováním článku 245 směrnice 2009/138/ES, a zabránilo tak zdvojování dohledu. Vydají konkrétní společné pokyny pro uplatňování odstavců 1 až 4 tohoto článku na účasti finančních konglomerátů v případech, kdy vnitrostátní právo obchodních společností brání uplatňování čl. 14 odst. 2 této směrnice.“
8)
Článek 9 se mění takto:
a)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Členské státy zajistí, aby všech podnicích zahrnutých do doplňkového dozoru podle článku 5 existovaly vhodné mechanismy vnitřní kontroly pro zpracování všech údajů a informací, které by mohly mít význam pro účely doplňkového dozoru.
Členské státy vyžadují, aby regulované podniky na úrovni finančního konglomerátu pravidelně poskytovaly příslušnému orgánu informace o své právní, řídící a organizační struktuře, včetně všech regulovaných podniků, neregulovaných dceřiných společností a významných poboček.
Členské státy vyžadují, aby regulované podniky každoročně zveřejňovaly na úrovni finančního konglomerátu, buď v plném rozsahu nebo prostřednictvím odkazů na rovnocenné informace, popis své právní, řídící a organizační struktury.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„6. Příslušné orgány sjednotí uplatňování doplňkového dozoru nad mechanismy vnitřní kontroly a postupy řízení rizik stanovenými v tomto článku s přezkumnými postupy dohledu stanovenými v článku 124 směrnice 2006/48/ES a článku 248 směrnice 2009/138/ES. Za tímto účelem evropské orgány dohledu vydají prostřednictvím Společného výboru společné pokyny pro sbližování postupů dohledu, pokud jde o uplatňování doplňkového dozoru nad mechanismy vnitřní kontroly a postupy řízení rizik stanovenými v tomto článku, a nad souladem s přezkumnými postupy dohledu stanovenými v článku 124 směrnice 2006/48/ES a článku 248 směrnice 2009/138/ES. Vydají konkrétní společné pokyny pro uplatňování tohoto článku na účasti finančních konglomerátů v případech, kdy vnitrostátní právo obchodních společností brání uplatňování čl. 14 odst. 2 této směrnice.“
9)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 9b
Zátěžové testy
1. Členské státy mohou požadovat, aby koordinátor zajistil vhodné a pravidelné zátěžové testy finančních konglomerátů. Vyžadují, aby dotyčné příslušné orgány s koordinátorem plně spolupracovaly.
2. Pro účely zátěžových testů prováděných v celé Unii mohou evropské orgány dohledu prostřednictvím Společného výboru a ve spolupráci s Evropskou radou pro systémová rizika, zřízenou nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika (34), vypracovat v souladu s nařízením (EU) č. 1093/2010, nařízením (EU) č. 1094/2010 a nařízením (EU) č. 1095/2010 doplňkové parametry pro zátěžové testy, které zachytí specifická rizika spojená s finančními konglomeráty. Koordinátor sdělí výsledky zátěžových testů Společnému výboru.
10)
V čl. 10 odst. 2 se písmeno b) mění takto:
a)
v bodě ii) se první odstavec nahrazuje tímto:
„ii)
v případě, že nejméně dva regulované podniky se sídlem v Unii mají za mateřský podnik stejnou smíšenou finanční holdingovou společnost a jeden z těchto podniků byl povolen v členském státě, ve kterém má sídlo smíšená finanční holdingová společnost, vykonává úlohu koordinátora příslušný orgán tohoto členského státu, který povolil tento regulovaný podnik.“;
b)
bod iii) se nahrazuje tímto:
„iii)
v případě, že nejméně dva regulované podniky se sídlem v Unii mají za mateřský podnik stejnou smíšenou finanční holdingovou společnost a žádný z těchto podniků nebyl povolen v členském státě, ve kterém má sídlo smíšená finanční holdingová společnost, vykonává úlohu koordinátora příslušný orgán, který povolil regulovaný podnik s nejvyšší bilanční sumou v nejvýznamnějším finančním sektoru;“.
11)
Článek 11 se mění takto:
a)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Aniž je dotčena možnost přenesení konkrétních pravomocí dohledu a odpovědností dohledu stanovená legislativními akty Unie, nejsou existencí koordinátora pověřeného zvláštními úkoly doplňkového dozoru nad regulovanými podniky ve finančním konglomerátu dotčeny úkoly a odpovědnost příslušných orgánů podle sektorových předpisů.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„4. Požadovaná spolupráce podle tohoto oddílu a plnění úkolů uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 tohoto článku a v článku 12 a s výhradou dodržení požadavků důvěrnosti a práva Unie, vhodné koordinace a případné spolupráce s relevantními orgány dohledu třetích zemí probíhají prostřednictvím kolegií zřízených podle článku 131a směrnice 2006/48/ES nebo čl. 248 odst. 2 směrnice 2009/138/ES.
Koordinační dohody podle odst. 1 druhého pododstavce tohoto článku se zohlední samostatně v písemné dohodě o koordinaci uzavřené podle článku 131 směrnice 2006/48/ES nebo článku 248 směrnice 2009/138/ES. Koordinátor, jako předseda kolegia zřízeného podle článku 131a směrnice 2006/48/ES nebo čl. 248 odst. 2 směrnice 2009/138/ES, rozhodne, které další příslušné orgány se jednání nebo jiné činnosti tohoto kolegia zúčastní.“
12)
V čl. 12 odst. 1 druhém pododstavci se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
určení právní, řídící a organizační struktury skupiny, včetně všech regulovaných podniků, neregulovaných dceřiných společností a významných poboček, držitelů kvalifikovaných účastí na nejvyšší mateřské úrovni a příslušných orgánů regulovaných podniků ve skupině;“.
13)
V článku 12a se doplňuje nový odstavec, který zní:
„3. Koordinátoři poskytnou Společnému výboru informace podle čl. 9 odst. 4 a čl. 12 odst. 1 druhého pododstavce písm. a). Společný výbor zpřístupní příslušným orgánům informace o právní, řídící a organizační struktuře finančních konglomerátů.“
14)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 12b
Společné pokyny
1. Evropské orgány dohledu vypracují prostřednictvím Společného výboru společné pokyny k tomu, jak má příslušný orgán provádět hodnocení finančních konglomerátů na základě rizik. Tyto pokyny zejména zajistí, aby hodnocení na základě rizik zahrnovalo vhodné nástroje k posuzování skupinových rizik pro finanční konglomeráty.
2. Evropské orgány dohledu vydají prostřednictvím Společného výboru společné pokyny zaměřené na vypracování postupů dohledu, které umožňují doplňkový dozor nad smíšenými finančními holdingovými společnostmi, aby se náležitě doplnil skupinový dohled podle směrnic 98/78/ES a 2009/138/ES, nebo případně dohled na konsolidovaném základě podle směrnice 2006/48/ES. Tyto pokyny umožní, aby byla do dohledu začleněna všechna příslušná rizika a zároveň se odstranilo jakékoli potenciální překrývání dohledu a obezřetnosti.“
15)
Článek 18 se mění takto:
a)
nadpis se nahrazuje tímto:
„Mateřské podniky se sídlem v třetí zemi“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Příslušné orgány mohou použít jiné metody, které zajistí patřičný doplňkový dozor nad regulovanými podniky ve finančním konglomerátu. Tyto metody musí schválit koordinátor po konzultaci s ostatními dotyčnými příslušnými orgány. Příslušné orgány mohou zejména požadovat zřízení smíšené finanční holdingové společnosti se sídlem v Unii a uplatňovat tuto směrnici na regulované podniky ve finančním konglomerátu, v jehož čele stojí tato holdingová společnost. Příslušné orgány zajistí, aby tyto metody plnily cíl doplňkového dozoru podle této směrnice, a uvědomí o nich ostatní zúčastněné příslušné orgány a Komisi.“
16)
Článek 19 se nahrazuje tímto:
„Článek 19
Spolupráce s příslušnými orgány třetích zemí
Ustanovení čl. 39 odst. 1 a 2 směrnice 2006/48/ES, článek 10a směrnice 98/78/ES a článek 264 směrnice 2009/138/ES se použijí obdobně na sjednávání dohod s jednou nebo více třetími zeměmi o způsobech výkonu doplňkového dozoru nad regulovanými podniky ve finančním konglomerátu.“
17)
Nadpis kapitoly III se nahrazuje tímto:
18)
Článek 20 se nahrazuje tímto:
„Článek 20
Pravomoci svěřené Komisi
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 21c týkající se technických úprav, které je třeba učinit v této směrnici v těchto oblastech:
a)
přesnější formulování definic uvedených v článku 2 tak, aby byl pro uplatňování této směrnice brán zřetel na vývoj finančních trhů;
b)
přizpůsobení terminologie a definic v této směrnici v souladu s následnými akty Unie o regulovaných podnicích a jiných souvisejících otázkách;
c)
přesnější definice metod výpočtu uvedených v příloze I, aby byl brán zřetel na vývoj finančních trhů a technik obezřetnostního dohledu.
Tato opatření nezahrnují předmět přenesených pravomocí svěřených Komisi ve vztahu k položkám uvedeným v článku 21a.“
19)
V článku 21 se zrušují odstavce 2, 3 a 5.
20)
Článek 21a se mění takto:
a)
v odst. 1 prvním pododstavci se doplňuje nové písmeno, které zní:
„d)
čl. 6 odst. 2 pro zajištění jednotného formátu zpráv (s pokyny) a frekvenci a případně lhůty pro jejich podávání.“;
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. V zájmu zajištění jednotného uplatňování článků 2, 7 a 8 a přílohy II vypracují evropské orgány dohledu prostřednictvím Společného výboru návrh regulačních technických norem s cílem zavést přesnější formulaci definic stanovených v článku 2 a koordinovat předpisy přijaté v souladu s články 7 a 8 a přílohou II.
Společný výbor předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010, nařízení (EU) č. 1094/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.“;
c)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„3. Do dvou let od přijetí prováděcích technických norem podle odst. 2 písm. a) vyžadují členské státy jednotný formát zpráv o výpočtech uvedených v tomto článku a stanoví frekvenci a lhůty pro jejich podávání.“
21)
V kapitole III se vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 21b
Společné pokyny
Evropské orgány dohledu vydají prostřednictvím Společného výboru společné pokyny uvedené v čl. 3 odst. 8, čl. 7 odst. 5, čl. 8 odst. 5, čl. 9 odst. 6, čl. 11 odst. 1 třetím pododstavci, článku 12b a čl. 21 odst. 4 postupem podle článku 56 nařízení (EU) č. 1093/2010, nařízení (EU) č. 1094/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 21c
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi ze podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 20 je svěřena Komisi na dobu čtyř let od 9. prosince 2011. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto čtyřletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 20 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 20 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.“
22)
V článku 30 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„Do další koordinace sektorových předpisů členské státy zajistí zahrnutí společností spravujících aktiva:
a)
do působnosti dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky na konsolidovaném základě nebo do působnosti doplňkového dozoru nad pojišťovnami v pojišťovací skupině;
b)
pokud je skupina finančním konglomerátem, do působnosti doplňkového dozoru ve smyslu této směrnice, a
c)
do postupu určení podle čl. 3 odst. 2.“
23)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 30a
Správci alternativních investičních fondů
1. Do další koordinace sektorových předpisů členské státy zajistí zahrnutí správců alternativních investičních fondů:
a)
do působnosti dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky na konsolidovaném základě nebo do působnosti doplňkového dozoru nad pojišťovnami v pojišťovací skupině;
b)
pokud je skupina finančním konglomerátem, do působnosti doplňkového dozoru ve smyslu této směrnice, a
c)
do postupu určení podle čl. 3 odst. 2.
2. Pro účely odstavce 1 členské státy stanoví, nebo udělí svým příslušným orgánům pravomoc rozhodnout, podle kterých sektorových předpisů (sektor bankovnictví, pojišťovací sektor nebo sektor investičních služeb) mají být správci alternativních investičních fondů zahrnuti do dohledu na konsolidovaném základě nebo do doplňkového dozoru uvedeného v odst. 1 písm. a). Pro účely tohoto odstavce se příslušné sektorové předpisy upravující formu a rozsah zahrnutí finančních institucí použijí obdobně na zahrnutí správců alternativních investičních fondů. Pro účely doplňkového dozoru uvedeného v odst. 1 písm. b) se správce alternativního investičního fondu považuje za součást kteréhokoli sektoru, do kterého je zahrnut podle odst. 1 písm. a).
Je-li správce alternativního investičního fondu součástí finančního konglomerátu, má se za to, že veškeré odkazy na regulované podniky a na příslušné orgány a dotyčné příslušné orgány pro účely této směrnice zahrnují také správce alternativního investičních fondů a orgány příslušné k dohledu nad správci alternativních investičních fondů. To se vztahuje obdobně i na skupiny uvedené v odst. 1 písm. a).“
24)
Příloha I se mění v souladu s přílohou II této směrnice.
Článek 3
Změny směrnice 2006/48/ES
Směrnice 2006/48/ES se mění takto:
1)
V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Článek 39 a články 124 až 143 se vztahují na finanční holdingové společnosti, smíšené finanční holdingové společnosti a holdingové společnosti se smíšenou činností se skutečným sídlem v Unii.“
2)
Článek 4 se mění takto:
a)
body 14 až 17 se nahrazují tímto:
„14)
‚mateřskou úvěrovou institucí v členském státě‘ se rozumí úvěrová instituce, která má dceřiný podnik ve formě úvěrové instituce nebo finanční instituce nebo která drží v takové instituci účast, zároveň sama není dceřiným podnikem jiné úvěrové instituce povolené v témž členském státě ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti usazené v témže členském státě;
15)
‚mateřskou finanční holdingovou společností v členském státě‘ se rozumí finanční holdingová společnost, která sama není dceřiným podnikem úvěrové instituce povolené v témž členském státě ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti usazené v témž členském státě;
15a)
‚mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v členském státě‘ se rozumí smíšená finanční holdingová společnost, která sama není dceřiným podnikem úvěrové instituce povolené v témž členském státě ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti usazené v témž členském státě;
16)
‚mateřskou úvěrovou institucí v EU‘ se rozumí mateřská úvěrová instituce v členském státě, která není dceřiným podnikem jiné úvěrové instituce povolené v kterémkoli členském státě ani finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti usazené v kterémkoli členském státě;
17)
‚mateřskou finanční holdingovou společností v EU‘ se rozumí mateřská finanční holdingová společnost v členském státě, která není dceřiným podnikem úvěrové instituce povolené v kterémkoli členském státě ani jiné finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti usazené v kterémkoli členském státě;
17a)
‚mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU‘ se rozumí mateřská smíšená finanční holdingová společnost v členském státě, která není dceřiným podnikem úvěrové instituce povolené v kterémkoli členském státě ani jiné finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti usazené v kterémkoli členském státě;“;
b)
vkládá se nový bod, který zní:
„19a)
‚smíšenou finanční holdingovou společností‘ se rozumí smíšená finanční holdingová společnost ve smyslu čl. 2 bodu 15 směrnice 2002/87/ES;“;
c)
bod 48) se nahrazuje tímto:
„48)
‚orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě‘ se rozumí příslušný orgán odpovědný za dohled na konsolidovaném základě nad mateřskými úvěrovými institucemi v EU a úvěrovými institucemi kontrolovanými mateřskými finančními holdingovými společnostmi v EU nebo mateřskými smíšenými finančními holdingovými společnostmi v EU;“.
3)
Článek 14 se nahrazuje tímto:
„Článek 14
Každé vydané povolení musí být oznámeno Evropskému orgánu pro bankovnictví. Název každé úvěrové instituce, které bylo vydáno povolení, se zapíše do seznamu, jejž Evropský orgán pro bankovnictví zveřejní a aktualizuje na svých internetových stránkách. Příslušný orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě předloží dotčeným příslušným orgánům a Evropskému orgánu pro bankovnictví veškeré informace týkající se bankovní skupiny v souladu s čl. 12 odst. 3, čl. 22 odst. 1 a čl. 73 odst. 3, zejména pokud jde o právní, řídící a organizační strukturu skupiny.“
4)
Článek 39 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
úvěrovými institucemi usazenými v třetích zemích, jejichž mateřské podniky, ať už úvěrové instituce, finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti, mají skutečné sídlo v Unii.“;
b)
v odstavci 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
příslušné orgány členských států mohly získávat informace nezbytné pro výkon dohledu na základě konsolidované finanční situace úvěrových institucí, finančních holdingových společností nebo smíšených finančních holdingových společností nacházejících se v Unii, které mají dceřiné nebo přidružené podniky, jež jsou úvěrovými institucemi nebo finančními institucemi usazenými v třetí zemi;“.
5)
V článku 69 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Členské státy mohou využít možnost uvedenou v odstavci 1, jestliže je mateřským podnikem finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost usazená ve stejném členském státě jako úvěrová instituce za předpokladu, že podléhá stejnému dohledu jako úvěrové instituce, zejména normám stanoveným v čl. 71 odst. 1.“
6)
V článku 71 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Aniž jsou dotčeny články 68, 69 a 70, úvěrové instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností v členském státě nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v členském státě plní v rozsahu a způsobem uvedeným v článku 133 povinnosti stanovené v článcích 75, 120, 123 a v oddíle 5 na základě konsolidované finanční situace dané finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti.
V případě, že mateřská finanční holdingová společnost v členském státě nebo mateřská smíšená finanční holdingová společnost v členském státě kontroluje více než jednu úvěrovou instituci, použije se první pododstavec pouze na úvěrovou instituci, na niž se vztahuje dohled na konsolidovaném základě podle článků 125 a 126.“
7)
V článku 72 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Úvěrové instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU plní povinnosti stanovené v kapitole 5 na základě konsolidované finanční situace dané finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti.
Významné dceřiné podniky mateřských finančních holdingových společností v EU nebo mateřských smíšených finančních holdingových společností v EU zveřejní informace uvedené v části 1 bodě 5 přílohy XII na individuálním nebo subkonsolidovaném základě.“
8)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 72a
1. Vztahují-li se na smíšenou finanční holdingovou společnost rovnocenná ustanovení této směrnice i směrnice 2002/87/ES, zejména pokud jde o dohled založený na riziku, může orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě po konzultaci s ostatními příslušnými orgány odpovědnými za dohled nad dceřinými podniky rozhodnout, že na tuto smíšenou finanční holdingovou společnost použije pouze příslušná ustanovení směrnice 2002/87/ES.
2. Vztahují-li se na smíšenou finanční holdingovou společnost rovnocenná ustanovení této směrnice i směrnice 2009/138/ES, zejména pokud jde o dohled založený na riziku, může orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě po dohodě s orgánem dohledu nad skupinou v pojišťovacím sektoru rozhodnout, že na tuto smíšenou finanční holdingovou společnost použije pouze ustanovení směrnice vztahující se na nejvýznamnější finanční sektor určený v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES.
3. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě informuje o rozhodnutích přijatých podle odstavců 1 a 2 Evropský orgán pro bankovnictví a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (35). Evropský orgán pro bankovnictví, Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (36) vypracují prostřednictvím Společného výboru evropských orgánů dohledu (dále jen „Společný výbor“) pokyny pro sbližování postupů dohledu a vypracují návrh regulačních technických norem, který předloží Komisi do tří let od přijetí uvedených pokynů.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010, nařízení (EU) č. 1094/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.
9)
V článku 73 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Příslušné orgány vyžadují, aby dceřiné úvěrové instituce uplatňovaly požadavky stanovené v článcích 75, 120 a 123 a v oddíle 5 této směrnice na subkonsolidovaném základě, jestliže tyto úvěrové instituce nebo jejich mateřský podnik v případě, že jím je finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost, mají v třetí zemi dceřiný podnik ve formě úvěrové instituce, finanční instituce nebo společnosti spravující aktiva ve smyslu čl. 2 bodu 5 směrnice 2002/87/ES nebo v podniku s takovou formou drží účast.“
10)
V čl. 80 odst. 7 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
protistranou je instituce nebo finanční holdingová společnost, smíšená finanční holdingová společnost, finanční instituce, společnost spravující aktiva nebo podnik pomocných služeb, na něž se vztahují odpovídající obezřetnostní požadavky;“.
11)
Článek 84 se mění takto:
a)
v odstavci 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Pokud mateřská úvěrová instituce v EU a její dceřiné podniky nebo mateřská finanční holdingová společnost v EU a její dceřiné podniky nebo mateřská smíšená finanční holdingová společnost v EU a její dceřiné podniky používají přístup založený na interním ratingu na jednotném základě, mohou příslušné orgány povolit, aby minimální požadavky podle části 4 přílohy VII plnily mateřský podnik a jeho dceřiné podniky společně.“;
b)
odstavec 6 se nahrazuje tímto:
„6. Jestliže má přístup založený na interním ratingu využívat mateřská úvěrová instituce v EU a její dceřiné podniky nebo mateřská finanční holdingová společnost v EU a její dceřiné podniky anebo mateřská smíšená finanční holdingová společnost v EU a její dceřiné podniky, orgány příslušné pro jednotlivé právní subjekty úzce spolupracují podle článků 129 až 132.“
12)
V čl. 89 odst. 1 se písmeno e) nahrazuje tímto:
„e)
expozice úvěrové instituce vůči protistraně, která je jejím mateřským podnikem, jejím dceřiným podnikem nebo dceřiným podnikem jejího mateřského podniku za předpokladu, že touto protistranou je instituce nebo finanční holdingová společnost, smíšená finanční holdingová společnost, finanční instituce, společnost spravující aktiva nebo podnik pomocných služeb, na něž se vztahují obezřetnostní požadavky, nebo podnik ve vzájemném vztahu ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS, a expozice mezi úvěrovými institucemi, které splňují požadavky podle čl. 80 odst. 8;“.
13)
V článku 105 se odstavce 3 a 4 nahrazují tímto:
„3. Jestliže pokročilý přístup k měření hodlá využít mateřská úvěrová instituce v EU a její dceřiné podniky nebo dceřiné podniky mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo dceřiné podniky mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU, orgány příslušné pro různé právní subjekty úzce spolupracují podle článků 129 až 132. Žádost musí obsahovat prvky uvedené v části 3 přílohy X.
4. Jestliže mateřská úvěrová instituce v EU a její dceřiné podniky nebo dceřiné podniky mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo dceřiné podniky mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU používají pokročilý přístup k měření na jednotném základě, mohou příslušné orgány povolit, aby kvalifikační kritéria stanovená v části 3 přílohy X splnily mateřský podnik a jeho dceřiné podniky společně.“
14)
V článku 122a se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Pokud mateřská úvěrová instituce v EU, mateřská finanční holdingová společnost v EU nebo mateřská smíšená finanční holdingová společnost v EU nebo některý z jejich dceřiných podniků sekuritizuje jakožto původce či sponzor expozice z několika úvěrových institucí, investičních podniků nebo jiných finančních institucí zahrnutých do dohledu na konsolidovaném základě, lze požadavek uvedený v odstavci 1 splnit na základě konsolidované situace dané mateřské úvěrové instituce v EU, mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU. Tento odstavec se použije pouze v případě, že se úvěrové instituce, investiční podniky nebo finanční instituce, které vytvořily sekuritizované expozice, zavázaly, že budou plnit požadavky uvedené v odstavci 6 a včas původci nebo sponzorovi a mateřské úvěrové instituci v EU, mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU dodají informace nutné pro splnění požadavků uvedených v odstavci 7.“
15)
V článku 125 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Je-li mateřský podnik úvěrové instituce mateřskou finanční holdingovou společností v členském státě, mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v členském státě, mateřskou finanční holdingovou společností v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU, vykonávají dohled na konsolidovaném základě příslušné orgány, které vydaly uvedené úvěrové instituci povolení podle článku 6.“
16)
Článek 126 se nahrazuje tímto:
„Článek 126
1. Je-li stejná mateřská finanční holdingová společnost v členském státě, stejná mateřská smíšená finanční holdingová společnost v členském státě, stejná mateřská finanční holdingová společnost v EU nebo stejná mateřská smíšená finanční holdingová společnost v EU mateřským podnikem úvěrových institucí povolených ve dvou nebo více členských státech, vykonávají dohled na konsolidovaném základě orgány příslušné pro úvěrovou instituci povolenou v členském státě, v němž je usazena finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost.
Jsou-li mateřskými podniky úvěrových institucí povolených ve dvou nebo více členských státech alespoň dvě finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti se skutečným sídlem v různých členských státech a v každém z těchto členských států existuje úvěrová instituce, vykonává dohled na konsolidovaném základě ten orgán, který je příslušný pro úvěrovou instituci s nejvyšší bilanční sumou.
2. Je-li mateřským podnikem alespoň dvou úvěrových institucí povolených v Unii stejná finanční holdingová společnost nebo stejná smíšená finanční holdingová společnost a žádná z těchto úvěrových institucí nebyla povolena v členském státě, v němž je usazena finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost, vykonává dohled na konsolidovaném základě ten příslušný orgán, který vydal povolení úvěrové instituci s nejvyšší bilanční sumou, která se pro účely této směrnice považuje za úvěrovou instituci kontrolovanou mateřskou finanční holdingovou společností v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU.
3. V konkrétních případech se mohou příslušné orgány společně rozhodnout, že nepoužijí kritéria uvedená v odstavcích 1 a 2, pokud by jejich použití bylo nevhodné s ohledem na dotyčné úvěrové instituce a relativní význam jejich činností v různých státech, a mohou výkonem dohledu na konsolidovaném základě pověřit jiný příslušný orgán. Před rozhodnutím o nepoužití kritérií poskytnou příslušné orgány mateřské úvěrové instituci v EU, mateřské finanční holdingové společnosti v EU, mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU nebo úvěrové instituci s nejvyšší bilanční sumou, podle okolností, možnost vyjádřit své stanovisko.
4. Příslušné orgány oznámí Komisi a Evropskému orgánu pro bankovnictví veškerá rozhodnutí o nepoužití kritérií uvedená v odstavci 3.“
17)
Článek 127 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy v případě potřeby přijmou jakákoli opatření nezbytná k zahrnutí finančních holdingových společností nebo smíšených finančních holdingových společností do dohledu na konsolidovaném základě. Aniž je dotčen článek 135, nemá konsolidace finanční situace finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti v žádném případě za následek, že by příslušné orgány byly povinny plnit dohlížecí úlohu ve vztahu k této finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti samotné.“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Členské státy stanoví, že jejich příslušné orgány vykonávající dohled na konsolidovaném základě mohou požádat dceřiné podniky úvěrové instituce, finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti, které nejsou zahrnuty do dohledu na konsolidovaném základě, o informace uvedené v článku 137. V takovém případě platí pro předávání a ověřování těchto informací postupy podle článku 137.“
18)
Článek 129 se mění takto:
a)
v odst. 1 prvním pododstavci se návětí nahrazuje tímto:
„1. Vedle povinností stanovených v této směrnici vykonává příslušný orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě nad mateřskými úvěrovými institucemi v EU a úvěrovými institucemi kontrolovanými mateřskými finančními holdingovými společnostmi v EU nebo mateřskými smíšenými finančními holdingovými společnostmi v EU tyto úkoly:“;
b)
v odstavci 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„2. V případě, že mateřská úvěrová instituce v EU a její dceřiné podniky, případně dceřiné podniky mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU společně, podají žádost o povolení podle čl. 84 odst. 1, čl. 87 odst. 9, článku 105 a části 6 přílohy III, příslušné orgány společně a po vzájemné konzultaci rozhodnou, zda požadované povolení udělí, a v případě potřeby určí podmínky, jimž toto povolení podléhá.“;
c)
v odstavci 3 se:
i)
první pododstavec nahrazuje tímto:
„3. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě a příslušné orgány odpovědné za dohled nad dceřinými podniky mateřské úvěrové instituce v EU, mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU učiní vše, co je v jejich silách, aby dosáhly společného rozhodnutí o použití článků 123 a 124 pro stanovení přiměřenosti konsolidované úrovně kapitálu skupiny s ohledem na její finanční situaci a profil rizika a požadované úrovně kapitálu pro použití čl. 136 odst. 2 na každý subjekt v rámci dané bankovní skupiny a na konsolidovaném základě.“,
ii)
pátý pododstavec nahrazuje tímto:
„Příslušné orgány odpovědné za dohled nad dceřinými podniky mateřské úvěrové instituce v EU, mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU rozhodnou o použití článků 123 a 124 a čl. 136 odst. 2 na individuálním nebo subkonsolidovaném základě po náležitém zohlednění názorů a výhrad vyjádřených orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě. Pokud na konci čtyřměsíčního období kterýkoli z dotčených příslušných orgánů postoupil záležitost Evropskému orgánu pro bankovnictví v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010, příslušné orgány odloží přijetí svého rozhodnutí, vyčkají jakéhokoli rozhodnutí, které Evropský orgán pro bankovnictví může přijmout v souladu s čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení, a přijmou rozhodnutí v souladu s jeho rozhodnutím. Čtyřměsíční lhůta se považuje za lhůtu pro smírné urovnání sporu ve smyslu uvedeného nařízení. Evropský orgán pro bankovnictví přijme rozhodnutí do jednoho měsíce. Záležitost nelze Evropskému orgánu pro bankovnictví postoupit po skončení čtyřměsíčního období nebo po dosažení společného rozhodnutí.“,
iii)
devátý pododstavec nahrazuje tímto:
„Společné rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci a rozhodnutí přijatá podle čtvrtého a pátého pododstavce v situacích, kdy neexistuje společné rozhodnutí, se každoročně aktualizují; za výjimečných okolností se aktualizují v případě, že příslušný orgán odpovědný za dohled nad dceřinými podniky mateřské úvěrové instituce v EU, mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU písemně podá plně odůvodněnou žádost orgánu vykonávajícímu dohled na konsolidovaném základě o aktualizaci rozhodnutí o použití čl. 136 odst. 2. V tom případě může být aktualizace zaslána dvoustranně mezi orgánem vykonávající dohled na konsolidovaném základě a příslušným orgánem, který žádost podal.“
19)
V čl. 131a odst. 2 se šestý pododstavec nahrazuje tímto:
„Kolegií orgánů dohledu se mohou účastnit:
a)
příslušné orgány odpovědné za dohled nad dceřinými podniky mateřské úvěrové instituce v EU, mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU;
b)
příslušné orgány hostitelské země, ve které jsou usazeny významné pobočky uvedené v článku 42a;
c)
případně centrální banky a
d)
podle potřeby příslušné orgány třetích zemí, a to s výhradou požadavků důvěrnosti, které jsou podle názoru všech příslušných orgánů rovnocenné požadavkům podle článků 44 až 52.“
20)
V článku 132 se odstavec 1 mění takto:
a)
pátý pododstavec se nahrazuje tímto:
„Příslušné orgány vykonávající dohled na konsolidovaném základě nad mateřskými úvěrovými institucemi v EU a nad úvěrovými institucemi kontrolovanými mateřskými finančními holdingovými společnostmi v EU nebo mateřskými smíšenými finančními holdingovými společnostmi v EU, zejména předají příslušným orgánům jiných členských států, které vykonávají dohled nad dceřinými podniky těchto mateřských podniků, veškeré významné informace. Při určování rozsahu významných informací se přihlíží k významu daných dceřiných podniků ve finančním systému dotyčných členských států.“;
b)
v šestém pododstavci se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
určení právní, řídící a organizační struktury skupiny, včetně všech regulovaných podniků, neregulovaných dceřiných podniků a významných poboček patřících do skupiny, mateřských podniků, v souladu s čl. 12 odst. 3, čl. 22 odst. 1 a čl. 73 odst. 3, jakož i určení orgánů příslušných pro regulované podniky ve skupině;“.
21)
Článek 135 se nahrazuje tímto:
„Článek 135
Členské státy požadují, aby osoby, které skutečně řídí podnikání finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti, měly dostatečně dobrou pověst a dostatečné zkušenosti pro výkon těchto funkcí.“
22)
V čl. 139 odst. 3 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„3. Členské státy povolí výměnu informací mezi svými příslušnými orgány, jak je uvedeno v odstavci 2, s tím, že v případě finančních holdingových společností, smíšených finančních holdingových společností, finančních institucí nebo podniků pomocných služeb shromažďování ani držení informací neznamená, že by dotyčné příslušné orgány musely plnit dohlížecí úlohu ve vztahu k těmto institucím nebo podnikům samotným.“
23)
Článek 140 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Má-li úvěrová instituce, finanční holdingová společnost, smíšená finanční holdingová společnost nebo holdingová společnost se smíšenou činností kontrolu nad jedním nebo více dceřinými podniky, jež jsou pojišťovnami nebo jinými podniky poskytujícími investiční služby, ke kterým je třeba povolení, příslušné orgány a orgány pověřené veřejným úkolem dohledu nad pojišťovnami nebo jinými podniky poskytujícími investiční služby úzce spolupracují. Aniž jsou dotčeny jejich pravomoci, poskytují si tyto orgány navzájem informace, které zjednodušují jejich úkol a umožňují dohled nad činností a celkovou finanční situací podniků podléhajících jejich dohledu.“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Příslušné orgány vykonávající dohled na konsolidovaném základě sestaví seznamy finančních holdingových společností nebo smíšených finančních holdingových společností uvedených v čl. 71 odst. 2. Tyto seznamy předávají příslušným orgánům ostatních členských států, Evropskému orgánu pro bankovnictví a Komisi.“
24)
Články 141 a 142 se nahrazují tímto:
„Článek 141
Přejí-li si příslušné orgány některého ze členských států při uplatňování této směrnice v konkrétních případech ověřit informace o úvěrové instituci, finanční holdingové společnosti, finanční instituci, podniku pomocných služeb, holdingové společnosti se smíšenou činností, smíšené finanční holdingové společnosti, dceřiném podniku typu uvedeného v článku 137 nebo dceřiném podniku typu uvedeného v čl. 127 odst. 3, které se nacházejí v jiném členském státě, požádají příslušné orgány daného členského státu, aby toto ověření mohlo být provedeno. Orgány, které žádost obdrží, vyhoví v rámci své pravomoci žádosti tak, že toto ověření samy provedou nebo umožní orgánům, jež žádost podaly, aby ověření provedly samy, anebo umožní ověření auditorem nebo odborníkem. Příslušný orgán, který žádost podal, se může účastnit ověřování, neprovádí-li ověřování sám.
Článek 142
Aniž jsou dotčeny jejich trestněprávní předpisy, stanoví členské státy, že finančním holdingovým společnostem, smíšeným finančním holdingovým společnostem a holdingovým společnostem se smíšenou činností nebo jejich výkonným ředitelům lze v případě porušení právních nebo správních předpisů přijatých k provedení článků 124 až 141 a tohoto článku ukládat sankce nebo přijímat opatření k ukončení zjištěného protiprávního jednání, popřípadě k zamezení jeho příčin. Příslušné orgány úzce spolupracují, aby zajistily, že sankce a opatření povedou k žádoucím výsledkům, zvláště nenachází-li se ústřední vedení nebo hlavní místo činnosti finanční holdingové společnosti, smíšené finanční holdingové společnosti nebo holdingové společnosti se smíšenou činností ve stejném členském státě jako její sídlo.“
25)
Článek 143 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Jestliže úvěrová instituce, jejímž mateřským podnikem je úvěrová instituce, finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost se skutečným sídlem v třetí zemi, nepodléhá dohledu na konsolidovaném základě podle článků 125 a 126, ověřují příslušné orgány, zda tato úvěrová instituce podléhá dohledu na konsolidovaném základě ze strany příslušného orgánu třetí země, který je rovnocenný dohledu upravenému zásadami stanovenými v této směrnici.
Ověření provádí příslušný orgán, který by byl odpovědný za dohled na konsolidovaném základě, pokud by se použil odstavec 3, na žádost mateřského podniku nebo kteréhokoli z regulovaných podniků povolených v Unii nebo z vlastního podnětu. Tento příslušný orgán konzultuje ostatní dotyčné příslušné orgány.“;
b)
v odstavci 3 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
„Příslušné orgány mohou zejména požadovat ustavení finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti se skutečným sídlem v Unii a mohou uplatnit ustanovení o dohledu na konsolidovaném základě nad konsolidovanou situací této finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti.“
26)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 146a
Členské státy požadují od úvěrových institucí, aby na úrovni bankovní skupiny každoročně zveřejnily, buď v plné podobě nebo ve formě odkazů na rovnocenné informace, popis své právní, řídící a organizační struktury.“
27)
Příloha X se mění v souladu s přílohou III této směrnice.
Článek 4
Změny směrnice 2009/138/ES
Směrnice 2009/138/ES se mění takto:
1)
V čl. 212 odst. 1 se písmena f) a g) nahrazují tímto:
„f)
‚pojišťovací holdingovou společností‘ mateřský podnik, který není smíšenou finanční holdingovou společností a jehož hlavní podnikatelskou činností je získávat a držet účasti v dceřiných podnicích, přičemž těmito dceřinými podniky jsou výlučně nebo především pojišťovny nebo zajišťovny či pojišťovny nebo zajišťovny z třetích zemí a alespoň jeden z těchto dceřiných podniků je pojišťovna nebo zajišťovna;
g)
‚pojišťovací holdingovou společností se smíšenou činností‘ mateřský podnik jiný než pojišťovna, pojišťovna z třetí země, zajišťovna, zajišťovna z třetí země, pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost, jejíž alespoň jeden dceřiný podnik je pojišťovnou nebo zajišťovnou;
h)
‚smíšenou finanční holdingovou společností‘ smíšená finanční holdingová společnost ve smyslu čl. 2 bodu 15 směrnice 2002/87/ES.“
2)
V článku 213 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
„2. Členské státy zajistí, aby se dohled nad skupinou vztahoval na:
a)
pojišťovny nebo zajišťovny, které drží účast alespoň v jedné pojišťovně, zajišťovně nebo pojišťovně či zajišťovně z třetí země, v souladu s články 218 až 258;
b)
pojišťovny nebo zajišťovny, jejichž mateřským podnikem je pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost se skutečným sídlem v Unii, v souladu s články 218 až 258;
c)
pojišťovny nebo zajišťovny, jejichž mateřským podnikem je pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost se skutečným sídlem v třetí zemi nebo pojišťovna či zajišťovna z třetí země, a to v souladu s články 260 až 263;
d)
pojišťovny nebo zajišťovny, jejichž mateřským podnikem je pojišťovací holdingová společnost se smíšenou činností, a to v souladu s článkem 265.
3. V případech uvedených v odst. 2 písm. a) a b), kdy pojišťovna nebo zajišťovna držící účast nebo pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost se skutečným sídlem v Unii je buď přidruženým podnikem regulovaného podniku nebo smíšené finanční holdingové společnosti podléhající doplňkovému dozoru ve smyslu čl. 5 odst. 2 směrnice 2002/87/ES, nebo je sama tímto regulovaným podnikem nebo touto smíšenou finanční holdingovou společností, může orgán dohledu nad skupinou po konzultaci s ostatními příslušnými orgány dohledu rozhodnout, že u této pojišťovny nebo zajišťovny držící účast anebo u této pojišťovací holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti upustí od výkonu dohledu nad koncentrací rizik podle článku 244 této směrnice, dohledu nad operacemi uvnitř skupiny podle článku 245 této směrnice, nebo obojího.
4. Vztahují-li se na smíšenou finanční holdingovou společnost rovnocenná ustanovení této směrnice i směrnice 2002/87/ES, zejména pokud jde o dohled založený na riziku, může orgán dohledu nad skupinou po konzultaci s ostatními příslušnými orgány dohledu rozhodnout, že na tuto smíšenou finanční holdingovou společnost použije pouze příslušná ustanovení směrnice 2002/87/ES.
5. Vztahují-li se na smíšenou finanční holdingovou společnost rovnocenná ustanovení této směrnice i směrnice 2006/48/ES, zejména pokud jde o dohled založený na riziku, může orgán dohledu nad skupinou po dohodě s orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě v sektoru bankovnictví a v sektoru investičních služeb rozhodnout, že použije pouze ustanovení směrnice vztahující se na nejvýznamnější sektor určený v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES.
6. Orgán dohledu nad skupinou informuje o rozhodnutích přijatých podle odstavců 4 a 5 Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (37) a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (38). Evropský orgán pro bankovnictví, Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (39) vypracují prostřednictvím Společného výboru evropských orgánů dohledu (dále jen „Společný výbor“) pokyny pro sbližování postupů dohledu a vypracují návrh regulačních technických norem, který předloží Komisi do tří let od přijetí uvedených pokynů.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010, nařízení (EU) č. 1094/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.
3)
V článku 214 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Výkon dohledu nad skupinou podle článku 213 nezahrnuje povinnost orgánů dohledu vykonávat dohled nad jednotlivými pojišťovnami nebo zajišťovnami z třetích zemí, pojišťovacími holdingovými společnostmi, smíšenými finančními holdingovými společnostmi nebo pojišťovacími holdingovými společnostmi se smíšenou činností, aniž je dotčen článek 257 ve vztahu k pojišťovacím holdingovým společnostem nebo smíšeným finančním holdingovým společnostem.“
4)
V článku 215 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
„1. Pokud pojišťovna nebo zajišťovna držící účast, pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost uvedená v čl. 213 odst. 2 písm. a) a b) je sama dceřiným podnikem jiné pojišťovny, zajišťovny, pojišťovací holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti se sídlem v Unii, použijí se články 218 až 258 pouze na úrovni poslední mateřské pojišťovny, zajišťovny, pojišťovací holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti se sídlem v Unii.
2. V případech, kdy poslední mateřská pojišťovna, zajišťovna, pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost se sídlem v Unii uvedená v odstavci 1 je dceřiným podnikem podniku podléhajícího doplňkovému dozoru podle čl. 5 odst. 2 směrnice 2002/87/ES, může orgán dohledu nad skupinou po konzultaci s ostatními příslušnými orgány dohledu rozhodnout, že na úrovni tohoto posledního mateřského podniku nebo společnosti upustí od výkonu dohledu nad koncentrací rizik podle článku 244, dohledu nad operacemi uvnitř skupiny podle článku 245, nebo obojího.“
5)
V článku 216 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Pokud pojišťovna nebo zajišťovna držící účast, pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost se sídlem v Unii uvedená v čl. 213 odst. 2 písm. a) a b) nemá sídlo ve stejném členském státě jako poslední mateřský podnik na úrovni Unie uvedený v článku 215, mohou členské státy povolit svým orgánům dohledu, aby po konzultaci s orgánem dohledu nad skupinou a s posledním mateřským podnikem na úrovni Unie rozhodly, že do dohledu nad skupinou zahrnou poslední mateřskou pojišťovnu, zajišťovnu, pojišťovací holdingovou společnost nebo smíšenou finanční holdingovou společnost na vnitrostátní úrovni.“
6)
Článek 219 se nahrazuje tímto:
„Článek 219
Četnost výpočtu
1. Orgán dohledu nad skupinou zajistí, aby výpočty uvedené v čl. 218 odst. 2 a 3 byly prováděny alespoň jednou ročně, přičemž tyto výpočty provádí pojišťovna nebo zajišťovna držící účast, pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost.
Podklady pro tento výpočet a jeho výsledky předloží orgánu dohledu nad skupinou buď pojišťovna nebo zajišťovna držící účast, nebo pokud skupinu nevede pojišťovna nebo zajišťovna, pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost nebo ten podnik ve skupině, který po konzultaci s ostatními příslušnými orgány dohledu a se samotnou skupinou určí orgán dohledu nad skupinou.
2. Pojišťovna, zajišťovna, pojišťovací holdingová společnost a smíšená finanční holdingová společnost musí průběžně sledovat částku skupinového solventnostního kapitálového požadavku. Pokud se rizikový profil skupiny podstatně odchyluje od předpokladů pro poslední oznámený skupinový solventnostní kapitálový požadavek, musí být tento skupinový solventnostní kapitálový požadavek neprodleně přepočten a oznámen orgánům dohledu nad skupinou.
Pokud existuje opodstatněná domněnka, že se ode dne posledního oznámení skupinového solventnostního kapitálového požadavku výrazně změnil rizikový profil skupiny, orgány dohledu nad skupinou mohou požádat, aby byl skupinový solventnostní kapitálový požadavek znovu přepočítán.“
7)
Článek 226 se nahrazuje tímto:
„Článek 226
Zprostředkující pojišťovací holdingové společnosti
1. Při výpočtu skupinové solventnosti se u pojišťovny nebo zajišťovny, která drží prostřednictvím pojišťovací holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti účast v přidružené pojišťovně nebo zajišťovně či v pojišťovně nebo zajišťovně z třetí země, zohlední situace zprostředkující pojišťovací holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti.
Zprostředkující pojišťovací holdingová společnost nebo zprostředkující smíšená finanční holdingová společnost je výhradně za účelem tohoto výpočtu posuzována jako pojišťovna nebo zajišťovna podléhající pravidlům stanoveným v hlavě I kapitole VI oddíle 4 pododdílech 1, 2 a 3, pokud jde o solventnostní kapitálový požadavek, a podmínkám stanoveným v hlavě I kapitole VI oddíle 3 pododdílech 1, 2 a 3, pokud jde o kapitál použitelný pro solventnostní kapitálový požadavek.
2. V případě, že zprostředkující pojišťovací holdingová společnost nebo zprostředkující smíšená finanční holdingová společnost drží podřízené pohledávky nebo jiný použitelný kapitál, na který se vztahují omezení podle článku 98, je tento kapitál považován za použitelný pouze do výše částky, která se vypočte uplatněním omezení podle článku 98 na celkový použitelný kapitál na skupinové úrovni ve srovnání se solventnostním kapitálovým požadavkem na skupinové úrovni.
Veškerý použitelný kapitál zprostředkující pojišťovací holdingové společnosti nebo zprostředkující smíšené finanční holdingové společnosti, který by podléhal předchozímu povolení orgánu dohledu v souladu s článkem 90, pokud by byl držen pojišťovnou nebo zajišťovnou, může být zohledněn při výpočtu skupinové solventnosti pouze tehdy, pokud byl řádně povolen orgánem dohledu nad skupinou.“
8)
V čl. 231 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„1. Podají-li pojišťovna nebo zajišťovna a její přidružené podniky, případně přidružené podniky pojišťovací holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti společně, žádost o povolení výpočtu konsolidovaného skupinového solventnostního kapitálového požadavku a solventnostního kapitálového požadavku pojišťoven a zajišťoven ve skupině na základě interního modelu, příslušné orgány dohledu společně rozhodnou, zda toto povolení udělí, a v případě potřeby určí podmínky, jimž toto povolení podléhá.“
9)
V článku 233 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
„5. Podají-li pojišťovna nebo zajišťovna a její přidružené podniky, případně přidružené podniky pojišťovací holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti společně, žádost o povolení výpočtu solventnostního kapitálového požadavku pojišťoven a zajišťoven ve skupině na základě interního modelu, článek 231 se použije obdobně.“
10)
V hlavě III kapitole II oddíle 1 se nadpis pododdílu 5 nahrazuje tímto:
11)
Článek 235 se nahrazuje tímto:
„Článek 235
Skupinová solventnost pojišťovací holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti
1. Pokud jsou pojišťovny nebo zajišťovny dceřinými podniky pojišťovací holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti, zajistí orgán dohledu nad skupinou, aby byl výpočet skupinové solventnosti proveden na úrovni pojišťovací holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti podle čl. 220 odst. 2 až článku 233.
2. Pro účely tohoto výpočtu je mateřský podnik posuzován jako pojišťovna nebo zajišťovna podléhající pravidlům stanoveným v hlavě I kapitole VI oddíle 4 pododdílech 1, 2 a 3, pokud jde o solventnostní kapitálový požadavek, a podmínkám stanoveným v hlavě I kapitole VI oddíle 3 pododdílech 1, 2 a 3, pokud jde o kapitál použitelný pro solventnostní kapitálový požadavek.“
12)
Článek 243 se nahrazuje tímto:
„Článek 243
Dceřiné podniky pojišťovací holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti
Články 236 až 242 se použijí obdobně na pojišťovny a zajišťovny, které jsou dceřinými podniky pojišťovací holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti.“
13)
V článku 244 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Členské státy vyžadují, aby pojišťovny a zajišťovny, pojišťovací holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti pravidelně a nejméně jednou ročně poskytovaly orgánu dohledu nad skupinou zprávy o každé závažné koncentraci rizik na úrovni skupiny, s výjimkou případů, kdy se použije čl. 215 odst. 2.
Nezbytné informace poskytne orgánu dohledu nad skupinou pojišťovna nebo zajišťovna, která je v čele skupiny, nebo není-li skupina vedena pojišťovnou nebo zajišťovnou, pojišťovací holdingová společnost, smíšená finanční holdingová společnost nebo pojišťovna nebo zajišťovna ve skupině, kterou po konzultaci s ostatními příslušnými orgány dohledu a se samotnou skupinou určí orgán dohledu nad skupinou.
Koncentrace rizik podle prvního pododstavce podléhá kontrole v rámci dohledu, který vykonává orgán dohledu nad skupinou.“
14)
V článku 245 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Členské státy vyžadují, aby pojišťovny a zajišťovny, pojišťovací holdingové společnosti a smíšené finanční holdingové společnosti pravidelně a nejméně jednou ročně poskytovaly orgánu dohledu nad skupinou zprávy o veškerých významných transakcích mezi pojišťovnami a zajišťovnami ve skupině, včetně transakcí provedených fyzickými osobami, které jsou s některým z podniků ve skupině úzce propojeny, s výjimkou případů, kdy se použije čl. 215 odst. 2.
U velmi významných operací uvnitř skupiny členské státy navíc požadují poskytnutí zprávy v co nejkratším možném termínu.
Nezbytné informace poskytne orgánu dohledu nad skupinou pojišťovna nebo zajišťovna, která je v čele skupiny, nebo není-li skupina vedena pojišťovnou nebo zajišťovnou, pojišťovací holdingová společnost, smíšená finanční holdingová společnost nebo pojišťovna nebo zajišťovna ve skupině, kterou po konzultaci s ostatními příslušnými orgány dohledu a se samotnou skupinou určí orgán dohledu nad skupinou.
Tyto operace uvnitř skupiny podléhají kontrole v rámci dohledu, který vykonává orgán dohledu nad skupinou.“
15)
V čl. 246 odst. 4 se první, druhý a třetí pododstavec nahrazují tímto:
„4. Členské státy požadují, aby pojišťovna nebo zajišťovna držící účast, pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost provedla posouzení na úrovni skupiny podle článku 45. Vlastní posouzení rizik a solventnosti provedené na úrovni skupiny podléhá kontrole v rámci dohledu, který vykonává orgán dohledu nad skupinou v souladu s kapitolou III.
Pokud je výpočet solventnosti na úrovni skupiny prováděn metodou 1 uvedenou v článku 230, pojišťovna nebo zajišťovna držící účast, pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost poskytne orgánu dohledu nad skupinou řádné vysvětlení rozdílu mezi výší solventnostního kapitálového požadavku všech pojišťoven nebo zajišťoven ve skupině a skupinovým konsolidovaným solventnostním kapitálovým požadavkem.
Pojišťovna nebo zajišťovna držící účast, pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost může, pokud její postup schválí orgán dohledu nad skupinou, provést všechna posouzení požadovaná podle článku 45 současně na úrovni skupiny a na úrovni kteréhokoli dceřiného podniku ve skupině a vytvořit jediný dokument, který bude obsahovat všechna posouzení.“
16)
V čl. 247 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
pokud skupinu nevede pojišťovna nebo zajišťovna, tento orgán dohledu:
i)
pokud mateřským podnikem pojišťovny nebo zajišťovny je pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost, orgán dohledu, který povolil tuto pojišťovnu nebo zajišťovnu,
ii)
v případě, že dvě nebo více pojišťoven nebo zajišťoven se sídlem v Unii mají za mateřský podnik stejnou pojišťovací holdingovou společnost nebo smíšenou finanční holdingovou společnost a jeden z těchto podniků byl povolen v členském státě, ve kterém má pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost sídlo, orgán dohledu příslušný pro pojišťovnu nebo zajišťovnu povolenou v tomto členském státě,
iii)
pokud skupinu vedou dvě nebo více pojišťovacích holdingových společností nebo smíšených finančních holdingových společností se sídly v různých členských státech a v každém z těchto členských států je jedna pojišťovna nebo zajišťovna, orgán dohledu příslušný pro pojišťovnu nebo zajišťovnu s největší bilanční sumou;
iv)
v případě, že dvě nebo více pojišťoven nebo zajišťoven se sídlem v Unii mají za mateřský podnik stejnou pojišťovací holdingovou společnost nebo smíšenou finanční holdingovou společnost a žádný z těchto podniků nebyl povolen v členském státě, ve kterém má pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost sídlo, orgán dohledu, který povolil pojišťovnu nebo zajišťovnu s největší bilanční sumou, nebo
v)
pokud se jedná o skupinu, která nemá mateřský podnik, a ve všech ostatních případech neuvedených v bodech i) až iv) orgán dohledu, který povolil pojišťovnu nebo zajišťovnu s největší bilanční sumou.“
17)
V čl. 249 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Orgán dohledu nad skupinou předloží příslušným orgánům dohledu a Evropskému orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění informace týkající se skupiny v souladu s článkem 19, čl. 51 odst. 1 a čl. 254 odst. 2, zejména pokud jde o právní, řídící a organizační strukturu skupiny.“
18)
V článku 256 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
„1. Členské státy vyžadují, aby pojišťovny a zajišťovny držící účast, pojišťovací holdingové společnosti a smíšené finanční holdingové společnosti každoročně zveřejňovaly zprávu o solventnosti a finanční situaci skupiny. Články 51, 53, 54 a 55 se použijí obdobně.
2. Pojišťovna nebo zajišťovna držící účast, pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost může, pokud její postup schválí orgán dohledu nad skupinou, předložit jednu společnou zprávu o své solventnosti a finanční situaci, která obsahuje:
a)
informace o skupině, které musí být zveřejněny v souladu s odstavcem 1;
b)
informace o každém z dceřiných podniků ve skupině, které musí být jednotlivě identifikovatelné a které musí být zveřejňovány v souladu s články 51, 53, 54 a 55.
Před udělením souhlasu v souladu s prvním pododstavcem může orgán dohledu nad skupinou konzultovat členy kolegia orgánů dohledu a přihlédnout k jejich názorům a výhradám.“
19)
Článek 257 se nahrazuje tímto:
„Článek 257
Správní, řídící nebo kontrolní orgán pojišťovacích holdingových společností a smíšených finančních holdingových společností
Členské státy vyžadují, aby všechny osoby, které skutečně řídí pojišťovací holdingovou společnost nebo smíšenou finanční holdingovou společnost, splňovaly požadavky způsobilosti a bezúhonnosti nezbytné pro výkon svých povinností.
Článek 42 se použije obdobně.“
20)
V článku 258 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
„1. Pokud pojišťovny nebo zajišťovny ve skupině nesplňují požadavky stanovené v článcích 218 až 246 nebo v případě, že jsou požadavky splněny, ale může být přesto ohrožena solventnost, anebo v případě, že operace uvnitř skupiny nebo koncentrace rizik představují hrozbu pro finanční situaci pojišťoven nebo zajišťoven, přijmou nezbytná opatření k co nejrychlejší nápravě:
a)
orgán dohledu nad skupinou, pokud jde o pojišťovací holdingové společnosti a smíšené finanční holdingové společnosti;
b)
orgány dohledu, pokud jde o pojišťovny a zajišťovny.
Pokud v případě uvedeném v prvním pododstavci písm. a) orgán dohledu nad skupinou není jedním z orgánů dohledu členského státu, ve kterém má pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost sídlo, orgán dohledu nad skupinou informuje tyto orgány dohledu o svých zjištěních, aby jim umožnil přijmout nezbytná opatření.
Pokud v případě uvedeném v prvním pododstavci písm. b) orgán dohledu nad skupinou není jedním z orgánů dohledu členského státu, ve kterém má pojišťovna nebo zajišťovna sídlo, orgán dohledu nad skupinou informuje tyto orgány dohledu o svých zjištěních, aby jim umožnil přijmout nezbytná opatření.
Aniž je dotčen odstavec 2, členské státy určí opatření, která mohou jejich orgány dohledu přijmout vůči pojišťovacím holdingovým společnostem a smíšeným finančním holdingovým společnostem.
Příslušné orgány dohledu, včetně orgánu dohledu nad skupinou, vzájemně koordinují svá opatření.
2. Aniž jsou dotčeny jejich trestněprávní předpisy, uloží členské státy sankce nebo přijmou opatření týkající se pojišťovacích holdingových společnosti a smíšených finančních holdingových společností, které poruší právní nebo správní předpisy přijaté k provedení této hlavy, nebo osob, které skutečně tyto společnosti řídí. Orgány dohledu úzce spolupracují k zajištění toho, aby tyto sankce nebo opatření byly účinné, zejména pokud se ústřední správní orgán nebo hlavní organizační jednotka pojišťovací holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti nenachází ve stejném členském státě jako její sídlo.“
21)
Článek 262 se nahrazuje tímto:
„Článek 262
Mateřské podniky se sídlem v třetí zemi: nerovnocennost
1. Jestliže ověření uskutečněné podle článku 260 ukáže, že neexistuje rovnocenný dohled, použijí členské státy na pojišťovny a zajišťovny obdobně buď články 218 až 258, s výjimkou článků 236 až 243, nebo jeden z postupů stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
Obecné zásady a postupy stanovené v článcích 218 až 258 se použijí na pojišťovací holdingovou společnost, smíšenou finanční holdingovou společnost, pojišťovnu z třetí země nebo na zajišťovnu z třetí země.
Pouze pro účely výpočtu skupinové solventnosti je mateřský podnik posuzován jako pojišťovna nebo zajišťovna, která podléhá stejným podmínkám, jako jsou podmínky stanovené v hlavě I kapitole VI oddíle 3 pododdílech 1, 2 a 3, pokud jde o kapitál použitelný pro solventnostní kapitálový požadavek a jeden z těchto požadavků:
a)
solventnostní kapitálový požadavek stanovený v souladu se zásadami uvedenými v článku 226, jedná-li se o pojišťovací holdingovou společnost nebo smíšenou finanční holdingovou společnost;
b)
solventnostní kapitálový požadavek stanovený v souladu se zásadami uvedenými v článku 227, jedná-li se o pojišťovnu z třetí země nebo o zajišťovnu z třetí země.
2. Členské státy umožní svým orgánům dohledu, aby uplatňovaly jiné postupy, které zajistí přiměřený dohled nad pojišťovnami a zajišťovnami ve skupině. Tyto postupy schválí orgán dohledu nad skupinou po konzultaci s ostatními příslušnými orgány dohledu.
Orgány dohledu mohou zejména požadovat zřízení pojišťovací holdingové společnosti se sídlem v Unii nebo smíšené finanční holdingové společnosti se sídlem v Unii a uplatňovat tuto hlavu na pojišťovny a zajišťovny ve skupině, v jejímž čele stojí tato pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost.
Zvolené postupy musí umožňovat dosažení cílů dohledu nad skupinou definovaných v této hlavě a musí být oznámeny ostatním příslušným orgánům dohledu a Komisi.“
22)
V článku 263 se první a druhý pododstavec nahrazují tímto:
„Pokud mateřský podnik uvedený v článku 260 je sám dceřiným podnikem pojišťovací holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti se sídlem v třetí zemi anebo pojišťovny nebo zajišťovny z třetí země, provedou členské státy ověření uvedené v článku 260 pouze na úrovni posledního mateřského podniku, který je pojišťovací holdingovou společností z třetí země, smíšenou finanční holdingovou společností z třetí země, pojišťovnou z třetí země nebo zajišťovnou z třetí země.
Orgány dohledu však v případě neexistence rovnocenného dohledu uvedeného v článku 260 mohou provést nové ověření na nižší úrovni, kde existuje mateřský podnik pojišťoven nebo zajišťoven, ať na úrovni pojišťovací holdingové společnosti z třetí země, smíšené finanční holdingové společnosti z třetí země, pojišťovny z třetí země nebo zajišťovny z třetí země.“
Článek 5
Přezkum
Komise plně přezkoumá směrnici 2002/87/ES včetně aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na jejím základě. Po tomto přezkumu zašle Komise Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2012 zprávu, v níž se zaměří zejména na oblast působnosti uvedené směrnice, včetně toho, zda by měla být rozšířena revizí článku 3, a na uplatňování uvedené směrnice na neregulované podniky, zejména zvláštní účelové jednotky. Zpráva se zaměří také na kritéria pro určování finančních konglomerátů vlastněných širšími nefinančními skupinami, jejichž celková činnost v bankovnictví, pojišťovnictví a investičních službách má podstatný význam pro vnitřní trh s finančními službami.
Komise rovněž uváží, zda by evropské orgány dohledu měly prostřednictvím Společného výboru vydat pokyny pro posuzování tohoto podstatného významu.
Ve stejné souvislosti se bude zpráva zabývat systémově relevantními finančními konglomeráty, jejichž velikost, vzájemná propojenost nebo složitost je činí obzvláště zranitelnými a které mají být určeny analogicky podle vyvíjejících se standardů Rady pro finanční stabilitu a Basilejského výboru pro bankovní dohled. Kromě toho bude ve zprávě přezkoumána možnost zavedení povinných zátěžových testů. Zprávu v případě potřeby následují vhodné legislativní návrhy.
Článek 6
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s články 1, 2 a 3 této směrnice do 10. června 2013. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů spolu se srovnávací tabulkou mezi jejich ustanoveními a ustanoveními této směrnice.
2. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s článkem 4 této směrnice do10. června 2013. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů spolu se srovnávací tabulkou mezi jejich ustanoveními a ustanoveními této směrnice.
3. Odchylně od odstavce 1 uvedou členské státy do 22. července 2013 v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 2 bodem 23 této směrnice, jakož i s čl. 2 bodem 1 a bodem 2 písm. a) této směrnice, pokud mění článek 1, čl. 2 body 4, 5a a 16 a čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES s ohledem na správce alternativních investičních fondů. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů spolu se srovnávací tabulkou mezi jejich ustanoveními a ustanoveními této směrnice.
4. Předpisy uvedené v tomto článku přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
5. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 7
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 8
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 16. listopadu 2011.
32011L0089
L 326/113
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
16.11.2011.
DIREKTIVA 2011/89/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 16. studenoga 2011.
o izmjeni direktiva 98/78/EZ, 2002/87/EZ, 2006/48/EZ i 2009/138/EZ u odnosu na dodatni nadzor financijskih subjekata u financijskom konglomeratu
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 53. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Direktiva 2002/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2002. o dodatnom nadzoru kreditnih institucija, društava za osiguranje i investicijskih društava u financijskom konglomeratu (3) daje nadležnim tijelima u financijskom sektoru dodatna ovlaštenja i instrumente za nadzor grupa sastavljenih od brojnih reguliranih subjekata koji su aktivni u različitim sektorima financijskih tržišta. Takve grupe (financijski konglomerati), izložene su rizicima (rizici grupe) koji uključuju: rizike prelijevanja, u kojima se rizici šire s jednog kraja grupe na drugi; koncentraciju rizika, u kojoj se ista vrsta rizika istodobno materijalizira u različitim dijelovima grupe; složenost upravljanja brojnim različitim pravnim subjektima; moguće sukobe interesa; te izazov alociranja jamstvenog kapitala svim reguliranim subjektima koji su dio financijskog konglomerata, čime se izbjegava višestruko korištenje kapitala. Stoga bi financijski konglomerati trebali podlijegati nadzoru na dodatnoj, pojedinačnoj, konsolidiranoj ili grupnoj osnovi, bez dupliciranja ili utjecanja na grupu i neovisno o pravnoj strukturi grupe.
(2)
Primjereno je osigurati dosljednost između ciljeva Direktive 2002/87/EZ, s jedne strane i direktiva Vijeća 73/239/EEZ (4) i 92/49/EEZ (5) i direktiva 98/78/EZ (6), 2002/83/EZ (7), 2004/39/EZ (8), 2005/68/EZ (9), 2006/48EZ (10), 2006/49/EZ (11), 2009/65/EZ (12), 2009/138/EZ (13) i 2011/61/EU (14) Europskog parlamenta i Vijeća s druge strane, kako bi se omogućio primjeren dodatni nadzor osiguravateljnih i bankarskih grupacija i onda kada su dio strukture mješovitog financijskog holdinga.
(3)
Nužno je da financijski konglomerati budu identificirani u cijeloj Uniji u skladu sa stupnjem do kojeg su izloženi rizicima grupe, na temelju zajedničkih smjernica koje će izdati Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (15) (EBA), Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje) osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (16) (EIOPA) i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (17) (ESMA) u skladu s člankom 56. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010 putem Zajedničkog odbora europskih nadzornih tijela (Zajednički odbor). Također je važno da se zahtjevi koji se odnose na odricanje od primjene dodatnog nadzora primjenjuju na temelju rizika u skladu s tim smjernicama. Ovo je posebno važno u slučaju većih konglomerata koji posluju na međunarodnoj razini.
(4)
Sveobuhvatan i primjeren nadzor rizika grupe kod velikih složenih financijskih konglomerata koji posluju na međunarodnoj razini kao i nadzor njihovih politika u vezi kapitala na razini grupe, moguć je jedino kad nadležna tijela prikupljaju nadzorne informacije i planiraju nadzorne mjere koje prelaze nacionalni opseg njihovog ovlaštenja. Stoga je nužno da nadležna tijela usklađuju dodatni nadzor financijskih konglomerata koji posluju na međunarodnoj razini između nadležnih tijela koja se smatraju najmjerodavnijima za dodatni nadzor financijskih konglomerata. Kolegiji odgovarajućih nadležnih tijela financijskih konglomerata trebali bi djelovati u skladu s dodatnom naravi Direktive 2002/87/EZ i kao takvi ne bi smjeli duplicirati ili nadomještati, već bi trebali dodati vrijednost postojećim kolegijima koji su značajni za bankarske i osiguravateljne podgrupe unutar tih financijskih konglomerata. Kolegij za financijski konglomerat trebao bi se osnovati samo u slučaju kad ne postoji ni bankarski ni osiguravateljni sektorski kolegij.
(5)
Radi osiguranja primjerenog regulatornog nadzora, nužno je da pravnu strukturu, upravljanje i organizacijsku strukturu svih reguliranih subjekata, nereguliranih ovisnih društva i značajnih podružnica banaka, društava za osiguranje i financijskih konglomerata s prekograničnim aktivnostima, prema potrebi, nadziru EBA, EIOPA, ESMA (dalje u tekstu skupno „Europska nadzorna tijela”) te Zajednički odbor i da se predmetne informacije stave na raspolaganje odgovarajućim nadležnim tijelima.
(6)
Radi osiguranja učinkovitog dodatnog nadzora reguliranih subjekta u financijskom konglomeratu, posebno kad je sjedište jednog od ovisnih društava u trećoj zemlji, društva na koja se odnosi ova Direktiva, trebala bi uključiti sva društva, posebno sve kreditne institucije koje imaju registrirano sjedište u trećoj zemlji i za koje bi trebalo odobrenje za rad da imaju registrirana sjedišta u Uniji.
(7)
S ciljem doprinosa stabilnosti unutarnjeg tržišta financijskih usluga, dodatni nadzor velikih, složenih, financijskih konglomerata koji posluju na međunarodnoj razini, zahtijeva usklađivanje u cijeloj Uniji. S tim ciljem, nadležna tijela trebaju se dogovoriti u pogledu nadzornih pristupa koji će se primjenjivati na te financijske konglomerate. Europska nadzorna tijela trebala bi u skladu s člankom 56. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010 preko Zajedničkog odbora izdati zajedničke smjernice za te zajedničke nadzorne pristupe i tako osigurati sveobuhvatan bonitetni okvir nadzornih instrumenata i ovlasti dostupnih u direktivama koje se odnose na sektore bankarstva, osiguranja, vrijednosnih papira i financijskih konglomerata. Smjernice, predviđene Direktivom 2002/87/EZ, trebale bi odražavati dodatnu narav nadzora u skladu s navedenom direktivom i dopunjavati specifičan sektorski nadzor, kako je to predviđeno direktivama 73/239/EEZ, 92/49/EEZ, 98/78/EZ, 2002/83/EZ, 2004/39/EZ, 2006/48/EZ, 2006/49/EZ, 2009/138/EZ i 2011/61/EU.
(8)
Postoji stvarna potreba za praćenjem i kontrolom potencijalnih grupnih rizika kojima su izloženi financijski konglomerati, a koji proizlaze iz sudjelovanja u drugim društvima. Za slučajeve kad se posebne nadzorne ovlasti predviđene Direktivom 2002/87/EZ pokažu nedostatnima, nadzorna zajednica trebala bi razviti alternativne metode rješavanja i primjerenog uvažavanja tih rizika, po mogućnosti, radom koji provode Europska nadzorna tijela putem Zajedničkog odbora. Ako je sudjelovanje jedini element identifikacije financijskog konglomerata, nadzorna tijela bi trebala imati mogućnost ocijeniti je li grupa izložena grupnom riziku i prema potrebi odreći se dodatnog nadzora.
(9)
Što se tiče određenih struktura grupe, nadzorna tijela su u trenutnoj krizi ostali bez ovlasti, budući da su ih sustavi utvrđeni u odgovarajućim direktivama primorali da izaberu između specifičnog sektorskog nadzora i dodatnog nadzora. Iako bi trebalo poduzeti cjelovito preispitivanje Direktive 2002/87/EZ u kontekstu poslova G20 na području financijskih konglomerata, čim prije trebalo bi osigurati potrebne nadzorne ovlasti.
(10)
Primjereno je osigurati sukladnost između ciljeva Direktive 2002/87/EZ i Direktive 98/78/EZ. Stoga bi Direktivu 98/78/EZ trebalo izmijeniti kako bi definirala i uključila mješovite financijske holdinge. Radi osiguranja pravodobnog dosljednog nadzora, trebalo bi Direktivu 98/78/EZ izmijeniti neovisno o neposrednoj primjeni Direktive 2009/138/EZ, koju bi u istom smislu trebalo izmijeniti.
(11)
Iako bi se stres testovi trebali odvijati redovito za bankarske i osiguravateljne podgrupe financijskog konglomerata, u nadležnosti je koordinatora, imenovanoga u skladu s Direktivom 2002/87/EZ, da odluči o primjerenosti, parametrima i vremenu stres testa za pojedine financijske konglomerate u cjelini. Za stres testove diljem Unije koje provedu Europska nadzorna tijela u okviru posebnog sektora, Zajednički odbor trebao bi osigurati da se takvi stres testovi odvijaju sustavno između različitih sektora. Zbog ovih razloga, Europska nadzorna tijela bi preko Zajedničkog odbora trebala moći razviti dodatne parametre za stres testove diljem Unije, kojima se obuhvaćaju posebni rizici grupe, koji se tipično pojavljuju u financijskim konglomeratima te bi trebali moći objaviti rezultate predmetnih testova, kad to dopušta sektorsko zakonodavstvo. Trebalo bi uzeti u obzir iskustva iz prijašnjih stres testova diljem Unije. Na primjer, stres testovi bi trebali uzeti u obzir rizike likvidnosti i solventnosti financijskih konglomerata.
(12)
Komisija bi dalje trebala razviti dosljedan i konačan sustav nadzora financijskih konglomerata. Predstojeće cjelovito preispitivanje Direktive 2002/87/EZ trebao bi obuhvatiti neregulirane subjekte, posebno subjekte posebne namjene i trebao bi razviti primjenu izuzeća temeljenih na rizicima koji su na raspolaganju nadzornim tijelima prilikom utvrđivanja financijskih konglomerata, ograničavajući korištenje takvih izuzeća. Uzimajući u obzir sektorske direktive, preispitivanje bi također trebalo uzeti u obzir financijske konglomerate značajne za sustav, veličinu, međusobnu povezanost ili složenost koja ih čini posebno osjetljivima. Takvi konglomerati trebali bi biti utvrđeni analogno pomoću razvojnih standarda Odbora za financijsku stabilnost i Bazelskog odbora za nadzor banaka. Komisija bi trebala razmisliti o predlaganju regulatornih mjera u ovom području.
(13)
Primjereno je osigurati dosljednost između ciljeva Direktive 2002/87/EZ i Direktive 2006/48/EZ. Stoga bi Direktivu 2006/48/EZ trebalo izmijeniti kako bi definirala i uključila mješovite financijske holdinge.
(14)
Ponovno uspostavljeno raspolaganje ovlastima na razini mješovitog financijskog holdinga podrazumijeva da se određene odredbe direktiva 98/78/EZ, 2002/87/EZ, 2006/48/EZ ili 2009/138/EZ primjenjuju istodobno na toj razini. Ove odredbe mogu biti međusobno jednake, posebno što se tiče kvalitativnih elemenata postupaka nadzora. Na primjer, direktivama 98/78/EZ, 2002/87/EZ, 2006/48/EZ i 2009/138/EZ predviđeni su jednaki zahtjevi o poslovnom ugledu i iskustvu za upravljanje holdinzima. Radi izbjegavanja preklapanja takvih odredbi i osiguranja učinkovitosti nadzora na najvišoj razini, nadzorna tijela bi trebala moći primijeniti određenu odredbu samo jednom, poštujući pri tome jednaku odredbu u svim ostalim važećim direktivama. Kad formulacija odredbi nije identična, one se trebaju smatrati jednakima, ako su sadržajno slične, posebno u pogledu nadzora koji se temelji na riziku. Prilikom ocjene jednakosti, nadzorna tijela bi u okviru kolegija trebala provjeriti je li u odnosu na svaku važeću direktivu obuhvaćen opseg i postignuti ciljevi bez snižavanja nadzornih standarda. Trebala bi postojati mogućnost da se ocjene jednakosti mogu razvijati tijekom promjene nadzornih okvira i praksi. Stoga bi procjene jednakosti trebale podlijegati otvorenom, razvojnom procesu. Ovaj bi proces trebao omogućiti pojedinačna rješenja tako da se pri tome uzmu u obzir sva značajna obilježja grupe. Kako bi se osigurala dosljednost unutar nadzornog okvira za posebnu grupu i kako bi se između financijskih konglomerata u Uniji postigla jednaka pravila igre za sve, potrebna je odgovarajuća nadzorna suradnja. S tim bi ciljem Europska nazdorna tijela, preko Zajedničkog odbora, trebala razraditi smjernice s ciljem približavanja ocjena jednakosti i rada na izdavanju obvezujućih tehničkih standarda.
(15)
Radi poboljšanja dodatnog nadzora financijskih subjekata u financijskom konglomeratu, Komisiji bi trebalo delegirati ovlaštenje za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) u vezi s tehničkim prilagodbama koje je potrebno izvršiti u Direktivi 2002/87/EZ što se tiče definicija, usklađivanja terminologije i metoda izračuna navedenih u predmetnoj Direktivi. Posebno je važno da Komisija za vrijeme svojih pripremnih radnji obavi odgovarajuća savjetovanja, uključujući ona na stručnoj razini. Prilikom pripreme i sastavljanja delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se odgovarajući dokumenti prenesu na Europski parlament i Vijeće istodobno, pravodobno i na prikladan način.
(16)
Budući da cilj ove Direktive, odnosno poboljšanje dodatnog nadzora financijskih subjekata u financijskom konglomeratu, države članice ne mogu dostatno ostvariti, nego se on zbog opsega i učinaka može bolje postići na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti određenim u članku 5. Ugovora o Europski uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti kako je utvrđeno u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(17)
Direktive 98/78/EZ, 2002/87/EZ, 2006/48/EZ i 2009/138/EZ treba stoga izmijeniti,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Izmjene Direktive 98/78/EZ
Direktiva 98/78/EZ mijenja se kako slijedi:
1.
Članak 1. mijenja se kako slijedi:
(a)
točka (j) zamjenjuje se sljedećom:
„(j)
‚mješoviti osiguravateljni holding’ znači matično društvo koje nije društvo za osiguranje, društvo za osiguranje strane države, društvo za reosiguranje, društvo za reosiguranje strane države, osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding koji uključuje najmanje jedno društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje među svojim ovisnim društvima;”;
(b)
dodaje se sljedeća točka:
„(m)
‚mješoviti financijski holding’ znači mješoviti financijski holding, kako je određeno članku 2. stavku 15. Direktive 2002/87/EZ;”.
2.
Članak 2. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Svako društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje čije je matično društvo osiguravateljni holding, mješoviti financijski holding, društvo za osiguranje strane države odnosno društvo za reosiguranje strane države, podliježe dodatnom nadzoru na način propisan člankom 5. stavkom 2. i člancima 6., 8. i 10.”
3.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 2.a
Razina primjene u odnosu na mješoviti financijski holding
1. Kad mješoviti financijski holding podliježe jednakim odredbama u skladu s ovom Direktivom i u skladu s Direktivom 2002/87/EZ, posebno u pogledu nadzora koji se temelji na riziku, nadležno tijelo odgovorno za obavljanje dodatnog nadzora može, nakon što se posavjetuje s drugim dotičnim nadležnim tijelima, primijeniti samo odgovarajuću odredbu Direktive 2002/87/EZ na taj mješoviti financijski holding.
2. Kad mješoviti financijski holding podliježe jednakim odredbama u skladu s ovom Direktivom i u skladu s Direktivom 2006/48/EZ, posebno u pogledu nadzora koji se temelji na riziku, nadležno tijelo odgovorno za obavljanje dodatnog nadzora može, u dogovoru s konsolidacijskim nadzornim tijelom u sektoru bankarstva i investicijskih usluga, primijeniti samo odredbu direktive koja se odnosi na najznačajniji sektor, kako je to određeno u skladu s člankom 3. stavkom 2. Direktive 2002/87/EZ.
3. Nadležno tijelo odgovorno za obavljanje dodatnog nadzora, obavještava Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo), osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (18) (EBA), i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje), osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (19), (EIOPA) o odlukama donesenim u skladu sa stavcima 1. i 2. EBA, EIOPA i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (20), preko Zajedničkog odbora Europskih nadzornih tijela (Zajednički odbor) razrađuju smjernice, s ciljem približavanja nadzornih praksi i razrađuju nacrte regulatornih tehničkih standarda koje dostavljaju Komisiji u roku od tri godine od donošenja predmetnih smjernica.
Na Komisiju se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010, odnosno Uredbe (EU) br. 1095/2010.
4.
Članak 3. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Obavljanje dodatnog nadzora u skladu s člankom 2. ni u kojem slučaju ne podrazumijeva da se od nadležnih tijela zahtijeva da vrše nadzornu ulogu u odnosu na društvo za osiguranje strane države, društvo za reosiguranje strane države, osiguravateljni holding, mješoviti financijski holding ili mješoviti osiguravateljni holding, promatrane pojedinačno.”
5.
Članak 4. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Kad društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje koja imaju odobrenja za rad u dvije ili više država članica, za svoje matično društvo imaju isti osiguravateljni holding, društvo za osiguranje strane države, društvo za reosiguranje strane države, mješoviti financijski holding ili mješoviti osiguravateljni holding, nadležna tijela dotične države članice mogu se dogovoriti oko toga koje će od njih biti odgovorno za obavljanje dodatnog nadzora.”
6.
Članak 10. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 10.
Osiguravateljni holdinzi, mješoviti financijski holdinzi, društva za osiguranje stranih država i društva za reosiguranje stranih država
1. U slučaju iz članka 2. stavka 2. države članice zahtijevaju da se metoda dodatnog nadzora primjenjuje u skladu s Prilogom II. Izračun uključuje sva povezana društva osiguravateljnog holdinga, mješovitog financijskog holdinga, društva za osiguranje strane države odnosno društva za reosiguranje strane države.
2. Ako na temelju izračuna iz stavka 1. nadležna tijela zaključe da je solventnost ovisnog društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje osiguravateljnog holdinga, mješovitog financijskog holdinga, društva za osiguranje strane države odnosno društva za reosiguranje strane države, ugrožena ili da bi mogla biti ugrožena, poduzimaju odgovarajuće mjere na razini tog društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje.”
7.
Prilozi I. i II. mijenjaju se u skladu s Prilogom I. ovoj Direktivi.
Članak 2.
Izmjene Direktive 2002/87/EZ
Direktiva 2002/87/EZ mijenja se kako slijedi:
1.
Članci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećim:
„Članak 1.
Cilj
Ovom se Direktivom utvrđuju pravila za dodatni nadzor reguliranih subjekata koji imaju odobrenje za rad u skladu s člankom 6. Direktive 73/239/EEZ, člankom 4. Direktive 2002/83/EZ (21), člankom 5. Direktive 2004/39/EZ (22), člankom 3. Direktive 2005/68/EZ (23), člankom 6. Direktive 2006/48/EZ (24), člankom 5. Direktive 2009/65/EZ (25), člankom 14. Direktive 2009/138/EZ (26). odnosno člancima od 6. do 11. Direktive 2011/61/EU (27), a koji su dio financijskog konglomerata.
Ovom se Direktivom također izmjenjuju relevantni sektorski propisi koji se primjenjuju na pravne subjekte uređene tim Direktivama.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Direktive:
1.
‚kreditna institucija’ znači kreditna institucija u smislu članka 4. stavka 1. Direktive 2006/48/EZ;
2.
‚društvo za osiguranje’ znači društvo za osiguranje u smislu članka 13. stavaka 1., 2. odnosno 3. Direktive 2009/138/EZ;
3.
‚investicijsko društvo’ znači investicijsko društvo u smislu članka 4. stavka 1. točke 1. Direktive 2004/39/EZ, uključujući društva navedena u članku 3. stavku 1. točki (d) Direktive 2006/49/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o adekvatnosti kapitala investicijskih društava i kreditnih institucija (28) odnosno društvo koje ima registrirano sjedište u trećoj zemlji i koje bi u skladu s Direktivom 2004/39/EZ trebalo odobrenje za rad da ima registrirano sjedište u Uniji;
4.
‚regulirani subjekt’ znači kreditna institucija, društvo za osiguranje, društvo za reosiguranje, investicijsko društvo, društvo za upravljanje ili upravitelj alternativnih investicijskih fondova;
5.
‚društvo za upravljanje’ znači društvo za upravljanje u smislu članka 2. stavka 1. točke (b) Direktive 2009/65/EZ odnosno društvo koje ima registrirano sjedište u trećoj zemlji i koje bi u skladu s tom Direktivom trebalo odobrenje za rad da ima registrirano sjedište u Uniji;
5.a
‚upravitelj alternativnih investicijskih fondova’ znači upravitelj alternativnih investicijskih fondova u smislu članka 4. stavka 1. točaka (b), (l) i (ab) Direktive 2011/61/EU odnosno društvo koje ima registrirano sjedište u trećoj zemlji i koje bi u skladu s tom Direktivom trebalo odobrenje za rad da ima registrirano sjedište u Uniji;
6.
‚društvo za reosiguranje’ znači društvo za reosiguranje u smislu članka 13. stavaka 4., 5. odnosno 6. Direktive 2009/138/EZ ili subjekt posebne namjene u smislu članka 13. stavka 26. Direktive 2009/138/EZ;
7.
‚sektorski propisi’ znači zakonodavstvo Unije koje se odnosi na bonitetni nadzor reguliranih subjekata, posebno Direktive 2004/39/EZ, 2006/48/EZ, 2006/49/EZ i 2009/138/EZ;
8.
‚financijski sektor’ znači sektor sastavljen od jednog ili više sljedećih subjekata:
(a)
kreditne institucije, financijske institucije odnosno društvo za pomoćne bankarske usluge u smislu članka 4. stavaka 1., 5. odnosno 21. Direktive 2006/48/EZ (dalje u tekstu skupno: ‚bankarski sektor’);
(b)
društva za osiguranje, društva za reosiguranje ili osiguravateljnog holdinga u smislu članka 13. stavaka 1., 2., 4. ili 5. odnosno članka 212. stavka 1. točke (f) Direktive 2009/138/EZ (dalje u tekstu skupno: ‚osiguravateljni sektor’);
(c)
investicijskog društva u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) Direktive 2006/49/EZ (dalje u tekstu skupno: ‚sektor investicijskih usluga’);
9.
‚matično društvo’ znači matično društvo u smislu članka 1. Sedme Direktive Vijeća 83/349/EEZ od 13. lipnja 1983. o konsolidiranim financijskim izvještajima (29) odnosno svako društvo koje po mišljenju nadležnih tijela efektivno imaju prevladavajući utjecaj nad drugim društvom;
10.
‚ovisno društvo’ znači ovisno društvo, kako je utvrđeno u članku 1. Direktive 83/349/EEZ odnosno svako društvo, nad kojim matično društvo, po mišljenju nadležnih tijela, efektivno ima prevladavajući utjecaj ili sva ovisna društva takvih ovisnih društava;
11.
‚sudjelovanje’ znači sudjelovanje u smislu prve rečenice članka 17. Četvrte Direktive Vijeća 78/660/EEZ od 25. srpnja 1978. o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava (30) odnosno neposredno ili posredno držanje od 20 % ili više u glasačkim pravima ili kapitalu društva;
12.
‚grupa’ znači grupa društava koja se sastoji od matičnog društva, njegovih ovisnih društava i subjekata u kojima matično društvo ili ovisna društva sudjeluju, odnosno društva koja su međusobno povezana odnosom u smislu članka 12. stavka 1. Direktive 83/349/EEZ, uključujući bilo koju njihovu podgrupu;
12.a
‚kontrola’ znači odnos između matičnog društva i ovisnog društva kako je određeno u članku 1. Direktive 83/349/EEZ odnosno sličan odnos između fizičke ili pravne osobe i društva;
13.
‚uska povezanost’ znači odnos u kojem su dvije ili više fizičkih ili pravnih osoba povezane kontrolom ili sudjelovanjem ili odnosom u kojem su dvije ili više fizičkih ili pravnih osoba trajno povezane s istom osobom kontrolnim odnosom;
14.
‚financijski konglomerat’ znači grupa ili podgrupa, s reguliranim subjektom na čelu grupe ili podgrupe odnosno gdje je najmanje jedno od ovisnih društava u toj grupi ili podgrupi regulirani subjekt koji ispunjava sljedeće uvjete:
(a)
regulirani subjekt je na čelu grupe ili podgrupe:
i.
taj subjekt je matično društvo subjekta iz financijskog sektora, subjekt koji sudjeluje u subjektu iz financijskog sektora odnosno subjekt, povezan sa subjektom iz financijskog sektora u smislu članka 12. stavka 1. Direktive 83/349/EEZ;
ii.
najmanje jedan od subjekata u grupi ili podgrupi je u osiguravateljnom sektoru i najmanje jedan je u bankarskom sektoru ili u sektoru investicijskih usluga; i
iii.
konsolidirane ili skupne aktivnosti subjekata u grupi ili podgrupi u osiguravateljnom sektoru i subjekata u bankarskom sektoru odnosno sektoru investicijskih usluga su važne u smislu članka 3. stavaka 2. odnosno 3. ove Direktive; ili
(b)
kad na čelu grupe ili podgrupe nema reguliranog subjekta:
i.
aktivnosti grupe ili podgrupe odvijaju se pretežno u financijskom sektoru u smislu članka 3. stavka 1. ove direktive;
ii.
najmanje jedan od subjekata u grupi ili podgrupi je u osiguravateljnom sektoru i najmanje jedan u bankarskom sektoru odnosno u sektoru investicijskih usluga; i
iii.
konsolidirane ili skupne aktivnosti subjekata u grupi ili podgrupi u osiguravateljnom sektoru i subjekata u bankarskom sektoru odnosno sektoru investicijskih usluga su važne u smislu članka 3. stavaka 2. odnosno 3. ove Direktive;
15.
‚mješoviti financijski holding’ znači matično društvo koje nije regulirani subjekt, koji zajedno sa svojim ovisnim društvima, od kojih je najmanje jedno regulirani subjekt s registriranim sjedištem u Uniji, i drugim subjektima, tvori financijski konglomerat;
16.
‚nadležna tijela’ znači nacionalna nadležna tijela država članica, koja su na temelju zakona ili podzakonskih akata ovlaštena nadzirati kreditne institucije, društva za osiguranje, društva za reosiguranje, investicijska društava, društva za upravljanje ili upravitelje alternativnih investicijskih fondova bez obzira da li na pojedinačnoj osnovi ili na razini grupe;
17.
‚odgovarajuća nadležna tijela’ znači:
(a)
nadležna tijela država članica odgovorna za sektorski nadzor na razini grupe svih reguliranih subjekata u financijskom konglomeratu, posebno krajnjeg matičnog društva sektora;
(b)
koordinator imenovan u skladu s člankom 10. ako to nije niti jedno od tijela navedenih u točki (a);
(c)
prema potrebi, druga uključena nadležna tijela, bitna prema mišljenju nadležnih tijela iz točaka (a) i (b);
18.
‚unutargrupne transakcije’ znači sve transakcije kojima se regulirani subjekti unutar financijskog konglomerata posredno ili neposredno oslanjaju na druga društva unutar iste grupe, odnosno na bilo koje fizičke ili pravne osobe usko povezane za potrebe ispunjavanja ugovornih ili izvanugovornih obveza, uz plaćanje ili bez plaćanja.
19.
‚koncentracija rizika’ znači sve izloženosti riziku s mogućim gubitkom koji je dovoljno velik da ugrozi solventnost ili opći financijski položaj reguliranih subjekata u financijskom konglomeratu, bez obzira jesu li takve izloženosti izazvane rizikom druge ugovorne stranke/kreditnim rizikom, investicijskim rizikom, rizikom osiguranja, tržišnim rizikom, ostalim rizicima ili kombinacijom ili međusobnim djelovanjem takvih rizika.
Do početka stupanja na snagu regulatornih tehničkih standarda, donesenih u skladu s člankom 21.a stavkom 1. točkom (b), mišljenje iz točke 17. podtočke (c) posebno uzima u obzir tržišni udio reguliranih subjekata u financijskom konglomeratu u drugim državama članicama, posebno ako on prelazi 5 % i važnost bilo kojeg reguliranog subjekta s poslovnim nastanom u drugoj državi članici u financijskom konglomeratu.
2.
Članak 3. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavci 1., 2. i 3. zamjenjuju se sljedećim:
„1. Kako bi se utvrdilo odvija li se djelatnost grupe pretežno u financijskom sektoru, u smislu članka 2. stavka 14. točke (b) podtočke i., odnos ukupne bilance reguliranih i nereguliranih subjekata u financijskom sektoru u grupi prema ukupnoj bilanci grupe kao cjelini treba biti veći od 40 %.
2. Kako bi se utvrdilo jesu li djelatnosti u različitim financijskim sektorima značajne u smislu članka 2. stavka 14. točke (a) podtočke iii. Odnosno članka 2. stavka 14. točke (b) podtočke iii. za svaki financijski sektor prosjek omjera između ukupne bilance tog financijskog sektora u odnosu na ukupnu bilancu subjekata financijskog sektora u grupi i omjera zahtijevane solventnosti tog istog financijskog sektora prema ukupnoj zahtijevanoj solventnosti subjekata financijskog sektora u grupi, treba iznositi više od 10 %.
Za potrebe ove Direktive najmanji financijski sektor u financijskom konglomeratu je sektor s najnižim prosjekom, a najznačajniji financijski sektor u financijskom konglomeratu je sektor s najvišim prosjekom. Za potrebe izračunavanja prosjeka i za mjerenje najmanjeg i najznačajnijeg financijskog sektora, bankarski sektor i sektor investicijskih usluga uzimaju se u obzir zajedno.
Društva za upravljanje dodaju se sektoru kojem pripadaju u grupi. Ako ne pripadaju isključivo jednom sektoru u grupi, dodaju se najmanjem financijskomu sektoru.
Upravitelji alternativnih investicijskih fondova dodaju se sektoru kojem pripadaju u grupi. Ako ne pripadaju isključivo jednom sektoru u grupi, dodaju se najmanjem financijskomu sektoru.
3. Međusektorske aktivnosti također se smatraju značajnima u smislu članka 2. stavka 14. točke (a) podtočke iii. odnosno članka 2. stavka 14. točke (b) podtočke iii., ako ukupna bilanca najmanjeg financijskog sektora u grupi prelazi 6 milijardi EUR.
Ako grupa nije dosegla prag iz stavka 2., odgovarajuća nadležna tijela mogu se zajednički dogovoriti da tu grupu ne smatraju financijskim konglomeratom. Također mogu odlučiti da neće primjenjivati odredbe iz članaka 7., 8. ili 9., ako smatraju da nije potrebno uključiti grupu u opseg ove Direktive ili primjena takvih odredbi nije nužna ili bi bila neprimjerena odnosno dovela bi u zabludu s obzirom na ciljeve dodatnog nadzora.
Nadležna tijela obavješćuju druga nadležna tijela o odlukama donesenima u skladu s ovim stavkom te ih, osim u iznimnim okolnostima, javno objavljuju.
3.a Ako grupa dosegne prag iz stavka 2. ovog članka, a najmanji sektor ne prelazi 6 milijardi EUR, odgovarajuća nadležna tijela, zajedničkim dogovorom, mogu odlučiti da grupu neće smatrati financijskim konglomeratom. Ona mogu također odlučiti da neće primjenjivati članke 7., 8. ili 9., ako smatraju da uključivanje grupe u područje primjene ove Direktive ili primjena takvih odredbi nije nužna ili bi bila neprimjerena ili obmanjujuća s obzirom na ciljeve dodatnog nadzora.
Nadležna tijela obavješćuju druga nadležna tijela o odlukama donesenima u skladu s ovim stavkom te ih, osim u iznimnim okolnostima, javno objavljuju.”;
(b)
stavak 4. mijenja se kako slijedi:
i.
točka (a) zamjenjuje se sljedećom:
„(a)
isključiti subjekt pri izračunavanju omjera u slučajevima navedenima u članku 6. stavku 5., osim ako se subjekt preselio iz države članice u treću zemlju i postoji dokaz da je subjekt promijenio lokaciju kako bi izbjegao propis.”;
ii.
dodaje se sljedeća točka:
„(c)
isključiti jedno ili više sudjelovanja u manjem sektoru ako su takva sudjelovanja presudna za identificiranje financijskog konglomerata, a skupno su od zanemarivog interesa obzirom na ciljeve dodatnog nadzora.”;
(c)
stavak 5. zamjenjuje se sljedećim:
„5. Za primjenu stavaka 1. i 2., odgovarajuća nadležna tijela mogu, u iznimnim slučajevima, i na temelju zajedničkog dogovora, zamijeniti kriterij koji se temelji na ukupnoj bilanci s jednim ili više sljedećih parametara ili dodati jedan ili više parametara, ako smatraju da su ti parametri posebno značajni za potrebe dodatnog nadzora na temelju ove Direktive: strukturu prihoda, izvanbilančne aktivnosti, ukupnu imovinu kojom se upravlja.”;
(d)
dodaju se sljedeći stavci:
„8. Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo), osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (31), (EBA), Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje) osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (32) (EIOPA) i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (33), (ESMA) (dalje u tekstu skupno „Europska nadzorna tijela”) preko Zajedničkog odbora Europskih nadzornih tijela (Zajednički odbor) izdaju zajedničke smjernice, namijenjene približavanju nadzornih postupaka obzirom na primjenu stavaka 2., 3., 3.a, 4. i 5. ovog članka.
9. Nadležna tijela na godišnjoj osnovi ponovno ocjenjuju izuzeće od primjene dodatnog nadzora i preispituju kvantitativne pokazatelje navedene u ovom članku, te ocjene na temelju rizika koje se primjenjuju na financijske grupe.
3.
Članak 4. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 1. drugi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„U tu svrhu:
-
nadležna tijela koja su izdala odobrenje za rad reguliranog subjekta u grupi, dužna su usko surađivati,
-
ako nadležno tijelo smatra da je regulirani subjekt kome je isto nadležno tijelo dalo odobrenje za rad, član grupe koja bi mogla biti financijski konglomerat, a koja još nije identificirana kao takva u skladu s ovom Direktivom, nadležno tijelo dužno je obavijestiti druga dotična nadležna tijela i Zajednički odbor o svojim stavovima.”;
(b)
u stavku 2. drugi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Koordinator također obavješćuje nadležna tijela koja su izdala odobrenje za rad reguliranim subjektima u grupi, nadležna tijela države članice u kojoj mješoviti financijski holding ima sjedište te Zajednički odbor.”;
(c)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Zajednički odbor na svojoj internetskoj stranici objavljuje i ažurira popis financijskih konglomerata, utvrđenih u skladu s člankom 2. stavkom 14. Ove su informacije dostupne preko hiperveze na svakoj internetskoj stranici Europskih nadzornih tijela.
Ime svakog reguliranog subjekta iz članka 1. koji je dio financijskog konglomerata unosi se u popis koji Zajednički odbor objavljuje i ažurira na svojoj internetskoj stranici.”
4.
Članak 5. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 2. točka (b) zamjenjuje se sljedećom:
„(b)
svaki regulirani subjekt čije je matično društvo mješoviti financijski holding sa sjedištem u Uniji;”;
(b)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Svaki regulirani subjekt koji nije predmet dodatnog nadzora u skladu sa stavkom 2., čije je matično društvo regulirani subjekt ili mješoviti financijski holding sa sjedištem u trećoj zemlji, podliježe dodatnom nadzoru na razini financijskog konglomerata u mjeri i na način koji je propisan u članku 18.”;
(c)
u stavku 4. drugi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Radi primjene takvog dodatnog nadzora, barem jedan subjekt mora biti regulirani subjekt kako je to propisano u članku 1., te moraju biti ispunjeni uvjeti iz članka 2. stavka 14. točke (a) podtočke ii. odnosno članka 2. stavka 14. točke (b) podtočke ii. i članka 2. stavka 14. točke (a) podtočke iii. odnosno članka 2. stavka 14. točke (b) podtočke iii. Odgovarajuća nadležna tijela donose odluku vodeći računa o ciljevima dodatnog nadzora kako je to predviđeno u ovoj Direktivi.”
5.
U članku 6. stavci 3. i 4. zamjenjuju se sljedećima:
„3. Za izračunavanje zahtijevane adekvatnosti kapitala iz prvog podstavka stavka 2. u dodatni nadzor uključuju se u skladu s Prilogom I. sljedeći subjekti.:
(a)
kreditna institucija, financijska institucija ili društvo za pomoćne bankarske usluge;
(b)
društvo za osiguranje, društvo za reosiguranje ili osiguravateljni holding;
(c)
investicijsko društvo;
(d)
mješoviti financijski holding.
4. Pri izračunavanju dodatne zahtijevane adekvatnosti kapitala za financijski konglomerat uz primjenu metode 1. (Računovodstvena konsolidacija) iz Priloga I. ovoj Direktivi, vlastita sredstva i zahtijevana solventnost subjekata u grupi izračunavaju se uz primjenu odgovarajućih sektorskih propisa o načinu i opsegu konsolidacije, kako je utvrđeno u člancima 133. i 134. Direktive 2006/48/EZ i članku 221. Direktive 2009/138/EZ.
Prilikom primjene metode 2. (Dedukcija i agregacija) iz Priloga I., pri izračunavanju se uzima u obzir udio upisanog kapitala koji izravno ili neizravno drži matično društvo ili društvo koje sudjeluje u drugom društvu u grupi.”
6.
Članak 7. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Do daljnjeg usklađivanja zakonodavstva Unije, države članice mogu postaviti kvantitativna ograničenja ili mogu dozvoliti svojim nadležnim tijelima da postave kvantitativna ograničenja ili mogu donijeti druge nadzorne mjere kojima se postižu ciljevi dodatnog nadzora u pogledu koncentracije rizika na razini financijskog konglomerata.”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„5. Preko Zajedničkog odbora, Europska nadzorna tijela izdaju zajedničke smjernice, namijenjene približavanju nadzornih praksi obzirom na primjenu dodatnog nadzora koncentracije rizika, kako je predviđeno u stavcima od 1. do 4. ovog članka. Radi izbjegavanja dupliciranja, smjernice osiguravaju da je primjena nadzornih instrumenata predviđenih ovim člankom usklađena s primjenom članaka od 106. do 118. Direktive 2006/48/EZ i članka 244. Direktive 2009/138/EZ. Izdaju posebne zajedničke smjernice o primjeni stavaka od 1. do 4. ovog članka na sudjelovanja financijskog konglomerata u slučajevima kad odredbe nacionalnog prava društava sprječavaju primjenu članka 14. stavka 2. ove Direktive.”
7.
Članak 8. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Do daljnjeg usklađivanja zakonodavstva Unije, države članice mogu postaviti kvantitativna ograničenja i kvalitativne zahtjeve, dozvoliti svojim nadležnim tijelima da postave kvantitativna ograničenja ili kvalitativne zahtjeve ili da poduzmu druge nadzorne mjere kojima se postižu ciljevi dodatnog nadzora u pogledu unutargrupnih transakcija između reguliranih subjekata u financijskom konglomeratu.”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„5. Preko Zajedničkog odbora, Europska nadzorna tijela izdaju zajedničke smjernice, namijenjene približavanju nadzornih praksi prilikom primjene dodatnog nadzora unutargrupnih transakcija, kako je predviđeno u stavcima od 1. do 4. ovog članka. Radi izbjegavanja dupliciranja, smjernice osiguravaju da je primjena nadzornih instrumenata predviđenih ovim člankom usklađena s primjenom članka 245. Direktive 2009/138/EZ. Izdaju posebne zajedničke smjernice o primjeni stavaka od 1. do 4. ovog članka na sudjelovanja financijskog konglomerata u slučajevima kad odredbe nacionalnog prava društava sprječavaju primjenu članka 14. stavka 2. ove Direktive.”
8.
Članak 9. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
„4. Države članice osiguravaju da u svim društvima koja u skladu s člankom 5. podliježu dodatnom nadzoru postoje odgovarajući mehanizmi unutarnje kontrole za pripremu podataka koji bi bili važni za provođenje dodatnog nadzora.
Države članice zahtijevaju da svi regulirani subjekti, na razini financijskog konglomerata svojim nadležnim tijelima redovito dostavljaju pojedinosti o svoji pravnoj strukturi, upravljanju i organizacijskoj strukturi, kao i za sve regulirane subjekte, neregulirana ovisna društva i značajne podružnice.
Države članice zahtijevaju da regulirani subjekti na razini financijskog konglomerata na godišnjoj osnovi javno objavljuju, u cijelosti ili pozivanjem na jednake informacije, opis svoje pravne strukture, strukture upravljanja i organizacijske strukture.”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„6. Nadležna tijela usklađuju primjenu dodatnog nadzora mehanizama unutarnje kontrole i postupaka upravljanja rizicima kako je predviđeno ovim člankom s postupcima nadzornog pregleda kako je predviđeno člankom 124. Direktive 2006/48/EZ i člankom 248. Direktive 2009/138/EZ. U tu svrhu, Europska nadzorna tijela preko Zajedničkog odbora izdaju zajedničke smjernice, namijenjene približavanju nadzornih postupaka prilikom promjene dodatnog nadzora mehanizama unutarnje kontrole i postupaka upravljanja rizicima kako je predviđeno ovim člankom kao i dosljednosti u postupcima nadzornog pregleda kako je predviđeno člankom 124. Direktive 2006/48/EZ i članka 248. Direktive 2009/138/EZ. Izdaju posebne zajedničke smjernice za primjenu ovog članka na sudjelovanja financijskog konglomerata u slučajevima kad odredbe nacionalnog prava društava sprječavaju primjenu članka 14. stavka 2. ove Direktive.”
9.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 9.b
Stres testovi
1. Države članice mogu zahtijevati da koordinator osigura primjerene i redovite stres testove financijskih konglomerata. One zahtijevaju da odgovarajuća nadležna tijela u potpunosti surađuju s koordinatorom.
2. Radi stres testova diljem Unije Europska nadzorna tijela, preko Zajedničkog odbora, i u suradnji s Europskim odborom za sistemske rizike koji je uspostavljen Uredbom (EU) br. 1092/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o makrobonitetnom nadzoru financijskog sustava Europske unije i osnivanju Europskog odbora za sistemske rizike (34), mogu razviti dodatne parametre koji obuhvaćaju posebne rizike, povezane s financijskim konglomeratima u skladu s Uredbom (EU) br. 1093/2010, Uredbom (EU) br. 1094/2010 i Uredbom (EU) br. 1095/2010. Koordinator dostavlja rezultate stres testova Zajedničkom odboru.
10.
Članak 10. stavak 2. točka (b) mijenja se kako slijedi:
(a)
u točki ii. prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„ii.
ako je isti mješoviti financijski holding matično društvo najmanje dva regulirana subjekta s registriranim sjedištem u Uniji, a jedan od tih subjekata ima odobrenje za rad u državi članici u kojoj je sjedište mješovitog financijskog holdinga, tada posao koordinatora obavlja nadležno tijelo reguliranog subjekta koje ima odobrenje za rad u toj državi članici.”;
(b)
točka iii. zamjenjuje se sljedećom:
„iii.
ako je isti mješoviti financijski holding matično društvo najmanje dva regulirana subjekta s registriranim sjedištem u Uniji, a ni jedan od tih subjekata nema odobrenje za rad u državi članici u kojoj je sjedište mješovitog financijskog holdinga, zadaću koordinatora obavlja nadležno tijelo koje je izdalo odobrenje za rad reguliranom subjektu s najvećom ukupnom bilancom u najznačajnijem financijskom sektoru;”
11.
Članak 11. zamjenjuje se sljedećim:
(a)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Ne dovodeći u pitanje mogućnost da se delegiraju određene nadzorne ovlasti i odgovornosti predviđene u zakonodavnim aktima Unije, nazočnost koordinatora koji je zadužen za posebne zadaće u vezi dodatnog nadzora reguliranih subjekata u financijskom konglomeratu ne smije utjecati na zadaće i odgovornosti nadležnih tijela kako je predviđeno sektorskim propisima.”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„4. Suradnja koja se zahtijeva u skladu s ovim odjeljkom i obavljanje zadaća navedenih u stavcima 1., 2. i 3. ovog članka i u članku 12. i, podložno zahtjevima u vezi tajnosti i pravu Unije, primjerena koordinacija i suradnja s odgovarajućim nadzornim tijelima trećih zemalja, kada je to prikladno, ispunjava se preko kolegija, osnovanih u skladu s člankom 131.a Direktive 2006/48/EZ ili člankom 248. stavkom 2. Direktive 2009/138/EZ.
Postupci koordinacije iz drugog podstavka stavka 1. posebno se odražavaju u pisanim sporazumima o koordinaciji koji se primjenjuju na temelju članka 131. Direktive 2006/48/EZ ili članka 248. Direktive 2009/138/EZ. Koordinator kao predsjedavajući kolegija osnovanog u skladu s člankom 131.a Direktive 2006/48/EZ ili člankom 248. stavkom 2. Direktive 2009/138/EZ, odlučuje koja će ostala nadležna tijela sudjelovati na sastanku ili u bilo kojoj aktivnosti tog kolegija.”
12.
U članku 12. stavku 1. drugom podstavku točka (a) zamjenjuje se sljedećom:
„(a)
identifikacija pravne strukture, strukture upravljanja i organizacijske strukture grupe, kao i svih reguliranih subjekata, nereguliranih ovisnih društava i značajnih podružnica financijskog konglomerata, imatelja kvalificiranih udjela na razini krajnjeg matičnog društva kao i nadležnih tijela reguliranih subjekata u grupi;”
13.
U članku 12.a dodaje se sljedeći stavak:
„3. Koordinatori dostavljaju Zajedničkom odboru informacije iz članka 9. stavka 4. i članka 12. stavka 1. drugog podstavka točke (a). Zajednički odbor stavlja na raspolaganje nadležnim tijelima informacije o pravnoj strukturi, upravljanju i organizacijskoj strukturi financijskih konglomerata.”
14.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 12.b
Zajedničke smjernice
1. Europska nadzorna tijela preko Zajedničkog odbora razrađuju zajedničke smjernice o tome kako nadležna tijela trebaju provesti ocjene financijskih konglomerata koje se temelje na rizicima. Ove smjernice posebno osiguravaju da ocjene koje se temelje na rizicima uključuju primjerene instrumente radi ocjene rizika grupe kojima su izloženi financijski konglomerati.
2. Europska nadzorna tijela preko Zajedničkog odbora izdaju zajedničke smjernice, namijenjene razvijanju nadzornih postupaka, koje omogućuju da dodatni nadzor mješovitih financijskih holdinga na odgovarajući način dopunjuje nadzor grupe u skladu s direktivama 98/78/EZ i 2009/138/EZ ili, prema potrebi, konsolidirani nadzor u skladu s Direktivom 2006/48/EZ. Ove smjernice omogućuju da se u nadzor uključe svi značajni rizici, uklanjajući pri tome moguća nadzorna i bonitetna preklapanja.”
15.
Članak 18. mijenja se kako slijedi:
(a)
naslov se zamjenjuje sljedećim:
„Matična društva u trećoj zemlji”;
(b)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Države članice mogu primijeniti druge metode koje osiguravaju odgovarajući dodatni nadzor nad reguliranim subjektima u financijskom konglomeratu. Ove metode mora odobriti koordinator nakon konzultacije s ostalim odgovarajućim nadležnim tijelima. Nadležna tijela mogu posebno tražiti osnivanje mješovitog financijskog holdinga sa sjedištem u Uniji i ovu Direktivu primijeniti na regulirane subjekte u financijskom konglomeratu predvođene tim holdingom. Nadležna tijela osiguravaju da se tim metodama postižu ciljevi dodatnog nadzora u skladu s ovom Direktivom i o njima moraju obavijestiti druga uključena nadležna tijela i Komisiju.”
16.
Članak 19. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 19.
Suradnja s nadležnim tijelima treće zemlje
Članak 39. stavci 1. i 2. Direktive 2006/48/EZ, članak 10.a Direktive 98/78/EZ i članak 264. Direktive 2009/138/EZ primjenjuju se na odgovarajući način na pregovore o sporazumima s jednom ili više trećih zemalja u pogledu načina provođenja dodatnog nadzora reguliranih subjekata u financijskom konglomeratu.”
17.
Naslov poglavlja III. zamjenjuje se sljedećim:
18.
Članak 20. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 20.
Ovlasti prenesene na Komisiju
Na Komisiju se delegira ovlast za donošenje delegiranih akata u skladu s člankom 21.c u vezi s tehničkim prilagodbama ove Direktive u sljedećim područjima:
(a)
preciznije oblikovanje definicija navedenih u članku 2., kako bi se pri primjeni ove Direktive uzela u obzir kretanja na financijskim tržištima;
(b)
terminološko usklađivanje i oblikovanje definicija u ovoj Direktivi u skladu s naknadnim aktima Unije o reguliranim subjektima i uz to vezanim pitanjima;
(c)
preciznije određivanje metoda izračuna utvrđenih u Prilogu I. kako bi se uzela u obzir kretanja na financijskim tržištima i u pogledu bonitetnih tehnika.
Ove mjere ne uključuju predmet delegiranja ovlasti dodijeljenog Komisiji vezano uz točke navedene u članku 21.a.”
19.
u članku 21. brišu se stavci 2., 3. i 5.
20.
članak 21.a mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 1. prvom podstavku dodaje se sljedeća točka:
„(d)
Članak 6. stavak 2., radi osiguranja jedinstvenog formata (s uputama) te određivanja učestalosti i, gdje je primjereno, datuma izvješćivanja.”;
(b)
umeće se sljedeći stavak:
„1.a Kako bi se osigurala dosljedna primjena članaka 2., 7. i 8. te Priloga II., Europska nadzorna tijela, preko Zajedničkog odbora, izrađuju nacrt regulatornih tehničkih standarda za uspostavu preciznijeg oblikovanja definicija navedenih u članku 2. i koordinacije odredbi donesenih u skladu s člancima 7. i 8. te Prilogom II.
Do 1. siječnja 2015. Zajednički odbor dostavlja Komisiji nacrte tih regulatornih tehničkih standarda.
Na Komisiju se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog stavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010, odnosno Uredbe (EU) br. 1095/2010.”;
(c)
dodaje se sljedeći stavak:
„3. U roku od dvije godine od donošenja provedbenih tehničkih standarda, u skladu sa stavkom 2. točkom (a), države članice zahtijevaju jedinstveni format i određuju učestalost i datume izvješćivanja o izračunima iz ovog članka.”
21.
U poglavlju III. umeću se sljedeći članci:
„Članak 21.b
Zajedničke smjernice
Europska nadzorna tijela preko Zajedničkog odbora izdaju zajedničke smjernice iz članka 3. stavka 8., članka 7. stavka 5., članka 8. stavka 5., članka 9. stavka 6., članka 11. stavka 1. trećeg podstavka, članka 12.b i članka 21. stavka 4. u skladu s postupkom određenim u članku 56. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 odnosno Uredbe (EU) br. 1095/2010.
Članak 21.c
Provedba delegiranja
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji, ovisno o uvjetima koji su utvrđeni u ovom članku.
2. Delegiranje ovlasti iz članka 20. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od četiri godine od 9. prosinca 2011. godine. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije šest mjeseci prije završetka četverogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti prešutno se produžuje za razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije kraja svakog razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 20. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Odluka proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. Ona ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 20. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od tri mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka toga roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovor. Taj se rok produljuje za tri mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća produžuje”
22.
U članku 30. prvi se podstavak zamjenjuje sljedećim:
„Do daljnjeg usklađivanja sektorskih pravila, države članice osiguravaju uključivanje društava za upravljanje:
(a)
u okviru opsega konsolidiranog nadzora kreditnih institucija i investicijskih društava ili u okviru opsega dodatnog nadzora društava za osiguranje u grupi osiguravatelja;
(b)
ako je grupa financijski konglomerat, u okviru opsega dodatnog nadzora u smislu ove Direktive; i
(c)
u okviru postupka identifikacije u skladu s člankom 3. stavkom 2.”
23.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 30.a
Upravitelji alternativnih investicijskih fondova
1. Do daljnje koordinacije sektorskih propisa države članice osiguravaju uključivanje upravitelja alternativnih investicijskih fondova:
(a)
u okviru opsega konsolidiranog nadzora kreditnih institucija i investicijskih društava ili u okviru opsega dodatnog nadzora društava za osiguranje u grupi osiguravatelja;
(b)
ako je grupa financijski konglomerat, u okviru opsega dodatnog nadzora u smislu ove Direktive; i
(c)
u okviru postupka identifikacije u skladu s člankom 3. stavkom 2.;
2. Za primjenu stavka 1. države članice određuju ili ovlašćuju svoja nadležna tijela da odluče u skladu s kojim se sektorskim propisima (bankarski sektor, osiguravateljni sektor ili sektor investicijskih usluga) upravitelji alternativnih investicijskih fondova trebaju uključiti u konsolidirani ili dodatni nadzor iz stavka 1. točke (a) Za potrebe ovog stavka, odgovarajuća sektorska pravila koja se odnose na oblik i mjeru uključivanja financijskih institucija primjenjuju se na odgovarajući način na upravitelje alternativnih investicijskih fondova. Za potrebe dodatnog nadzora iz stavka 1. točke (b) s upraviteljima alternativnih investicijskih fondova postupa se kao s dijelom bilo kojeg sektora u koji su uključeni na temelju stavka 1 točke (a).
Ako je upravitelj alternativnih investicijskih fondova dio financijskog konglomerata, pozivanja na regulirane subjekte i na nadležna i odgovarajuća nadležna tijela, za potrebe ove Direktive, smatraju se uključivanjem upravitelja alternativnih investicijskih fondova, odnosno nadležnih tijela odgovornih za nadzor upravitelja alternativnih investicijskih fondova. Ovo se primjenjuje na odgovarajući način u vezi s grupama navedenima u stavka 1. točki (a)”
24.
Prilog I. mijenja se u skladu s Prilogom II. ovoj Direktivi.
Članak 3.
Izmjene Direktive 2006/48/EZ
Direktiva 2006/48/EZ mijenja se kako slijedi:
1.
Članak 1 stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Članak 39. i članci od 124. do 143. primjenjuju se na financijske holdinge, mješovite financijske holdinge i mješovite holdinge sa sjedištem u Uniji.”
2.
Članak 4. mijenja se kako slijedi:
(a)
točke od 14. do 17. zamjenjuju se sljedećima:
„14.
‚matična kreditna institucija u državi članici’ znači kreditna institucija koja ima kreditnu instituciju ili financijsku instituciju kao ovisno društvo ili koja sudjeluje u takvoj instituciji te koja sama nije ovisno društvo neke druge kreditne institucije koja je dobila odobrenje za rad u istoj državi članici ili financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga s poslovnim nastanom u istoj državi članici;
15.
‚matični financijski holding u državi članici’ znači financijski holding koji sam nije ovisno društvo kreditne institucije koja je dobila odobrenje za rad u istoj državi članici ili financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga s poslovnim nastanom u istoj državi članici;
15.a
‚matični mješoviti financijski holding u državi članici’ znači mješoviti financijski holding, koji sam nije ovisno društvo kreditne institucije koja je dobila odobrenje za rad u istoj državi članici ili financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga s poslovnim nastanom u istoj državi članici;
16.
‚matična kreditna institucija EU-a’ znači matična kreditnu instituciju u državi članici koja nije ovisno društvo neke druge kreditne institucije koja je dobila odobrenje za rad u bilo kojoj državi članici ili financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga s poslovnim nastanom u bilo kojoj državi članici;
17.
‚matični financijski holding EU-a’ znači matični financijski holding u državi članici, koji nije ovisno društvo kreditne institucije koja je dobila odobrenje za rad u bilo kojoj državi članici, ili nekog drugog financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga s poslovnim nastanom u bilo kojoj državi članici;
17.a
‚matični mješoviti financijski holding EU-a’ znači matični mješoviti financijski holding u državi članici, koji nije ovisno društvo kreditne institucije koja je dobila odobrenje za rad u bilo kojoj državi članici ili nekog drugog financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga s poslovnim nastanom u bilo kojoj državi članici;”;
(b)
umeće se sljedeća točka:
„19.a
‚mješoviti financijski holding’ znači mješoviti financijski holding, kako je određeno u članku 2. stavku 15. Direktive 2002/87/EZ;”;
(c)
točka 48. se zamjenjuje se sljedećom:
„48.
‚konsolidacijsko nadzorno tijelo’ znači nadležno tijelo odgovorno za provedbu nadzora na konsolidiranoj osnovi matičnih kreditnih institucija EU-a i kreditnih institucija koje kontroliraju matični financijski holdinzi EU-a ili matični mješoviti financijski holdinzi EU-a;”.
3.
Članak 14. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 14.
O svakom odobrenju za rad izvještavaju se Europska nadzorna tijela. Naziv svake kreditne institucije kojoj je izdano odobrenje za rad unosi se u popis koji Europska nadzorna tijela objavljuju i ažuriraju na svojim internetskim stranicama. Nadležno tijelo odgovorno za nadzor na konsolidiranoj osnovi osigurava dotičnim nadležnim tijelima i Europskim nadzornim tijelima sve informacije u vezi s bankarskom grupacijom u skladu s člankom 12. stavkom 3., člankom 22. stavkom 1. i člankom 73. stavkom 3., posebno u vezi s pravnom strukturom te strukturom upravljanja i organizacijskom strukturom grupacije.”
4.
Članak 39. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 1. točka (b) zamjenjuje se sljedećom:
„(b)
kreditnih institucija s poslovnim nastanom u trećim zemljama čija matična društva, bilo da su to kreditne institucije, financijski holdinzi ili mješoviti financijski holdinzi imaju svoje sjedište u Uniji.”;
(b)
u stavku 2. točka (a) zamjenjuje se sljedećom:
„(a)
da nadležna tijela država članica mogu dobiti informacije potrebne za nadzor na temelju konsolidiranog financijskog položaja kreditnih institucija, financijskih holdinga ili mješovitih financijskih holdinga smještenih u Uniji, koji imaju kao ovisna društva kreditne institucije ili financijske institucije s poslovnim nastanom u trećoj zemlji ili koji sudjeluju u takvim institucijama;”.
5.
Članak 69. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Države članice mogu koristiti mogućnost iz stavka 1. ako je matično društvo financijski holding ili mješoviti financijski holding s poslovnim nastanom u istoj državi članici kao i kreditna institucija, pod uvjetom da se na njega primjenjuje isti nadzor kao i onaj koji se primjenjuje na kreditnu instituciju, a posebno standardi određeni člankom 71. stavkom 1.”
6.
Članak 71. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Ne dovodeći u pitanje članke 68., 69. i 70., kreditne institucije koje su pod kontrolom matičnog financijskog holdinga u državi članici ili matičnog mješovitog financijskog holdinga u državi članici moraju biti usklađene u mjeri i na način propisan u članku 133. s obvezama propisanima u člancima 75., 120., 123. i u odjeljku 5. na temelju konsolidiranog financijskog položaja tog financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga.
Ako je više od jedne kreditne institucije pod kontrolom matičnog financijskog holdinga u državi članici ili matičnog mješovitog financijskog holdinga u državi članici, prvi podstavak primjenjuje se samo na kreditnu instituciju na koju se primjenjuje nadzor na konsolidiranoj osnovi u skladu s člancima 125. i 126.”
7.
Članak 72. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Kreditne institucije koje su pod kontrolom matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a moraju biti usklađene s obvezama propisanima u poglavlju 5. na temelju konsolidiranog financijskog položaja tog financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga.
Značajna ovisna društva matičnih financijskih holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a moraju objavljivati informacije navedene u Prilogu XII. dijelu 1. točki 5. na pojedinačnoj ili na podkonsolidiranoj osnovi.”
8.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 72.a
1. Ako mješoviti financijski holding podliježe jednakim odredbama u skladu s ovom Direktivom i Direktivom 2002/87/EZ, posebno u smislu nadzora koji se temelji na riziku, konsolidacijsko nadzorno tijelo može, nakon savjetovanja s drugim nadležnim tijelima odgovornim za nadzor ovisnih društava, primijeniti samo odgovarajuće odredbe Direktive 2002/87/EZ na taj mješoviti financijski holding.
2. Ako mješoviti financijski holding podliježe jednakim odredbama u skladu s ovom Direktivom i Direktivom 2009/138/EZ, posebno u smislu nadzora koji se temelji na riziku, konsolidacijsko nadzorno tijelo može, u dogovoru s nadzornim tijelom grupe u osiguravateljnom sektoru primijeniti na taj mješoviti financijski holding samo odredbe Direktive koje se odnose na najznačajniji financijski sektor, kako je određeno u članku 3. stavku 2. Direktive 2002/87/EZ.
3. Konsolidacijsko nadzorno tijelo obavješćuje EBA-u i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje), osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (35) (EIOPA) o odlukama donesenima na temelju stavaka 1. i 2. ovog članka. Tijela EBA, EIOPA i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (36) (ESMA), preko Zajedničkog odbora Europskih nadzornih tijela (Zajednički odbor), razrađuju smjernice namijenjene približavanju nadzornih praksi i razrađuju nacrt regulatornih tehničkih standarda koje dostavljaju Komisiji u roku od tri godine od donošenja smjernica.
Na Komisiju se delegiraju ovlasti za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog stavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010, odnosno Uredbe (EU) br. 1095/2010.
9.
Članak 73. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Nadležna tijela zahtijevaju od ovisnih kreditnih institucija da primjenjuju zahtjeve propisane u člancima 75., 120. i 123. i u odjeljku 5. ove Direktive na podkonsolidiranoj osnovi, ako te kreditne institucije ili njihovo matično društvo, u slučaju kad je ono financijski holding ili mješoviti financijski holding, imaju kao ovisno društvo u trećoj zemlji kreditnu instituciju ili financijsku instituciju ili društvo za upravljanje, kao što je definirano u članku 2. stavku 5. Direktive 2002/87/EZ, ili ako sudjeluje u takvom društvu.”;
10.
U članku 80. stavku 7. točka (a) zamjenjuje se sljedećom:
„(a)
druga ugovorna strana je institucija ili financijski holding, mješoviti financijski holding, financijska institucija, društvo za upravljanje ili društvo za pomoćne bankarske usluge, na koje se primjenjuju odgovarajući bonitetni zahtjevi;”.
11.
Članak 84. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 2. drugi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Ako matična kreditna institucija EU-a i njezina ovisna društva ili matični financijski holding EU-a i njegova ovisna društva ili matični mješoviti financijski holding EU-a i njegova ovisna društva koriste IRB pristup na jedinstvenoj osnovi, nadležna tijela mogu dopustiti da matično društvo i njegova ovisna društva, promatrana zajedno, ispunjavaju minimalne zahtjeve iz Priloga VII. dijela 4.”;
(b)
stavak 6. zamjenjuje se sljedećim:
„6. Ako matična kreditna institucija EU-a i njezina ovisna društva ili matični financijski holding EU-a i njegova ovisna društva ili matični mješoviti financijski holding EU-a i njegova ovisna društva namjeravaju koristiti IRB pristup, nadležna tijela različitih pravnih subjekata usko surađuju kao što je navedeno u člancima od 129. do 132.”
12.
U članku 89. stavku 1. točka (e) zamjenjuje se sljedećom:
„(e)
izloženosti kreditne institucije prema drugoj ugovornoj strani koja je njezino matično društvo, njezino ovisno društvo ili ovisno društvo njezinog matičnog društva, pod uvjetom da je druga ugovorna strana institucija ili financijski holding, mješoviti financijski holding, financijska institucija, društvo za upravljanje ili društvo za pomoćne bankarske usluge na koje se primjenjuju odgovarajući bonitetni zahtjevi ili je to društvo povezano odnosom u smislu članka 12. stavka 1. Direktive 83/349/EEZ te izloženosti između kreditnih institucija koje zadovoljavaju zahtjeve navedene u članku 80. stavku 8.;”.
13.
U članku 105. stavci 3. i 4. zamjenjuju se sljedećima:
„3. Kad matična kreditna institucija EU-a i njezina ovisna društva ili ovisna društva matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holding EU-a namjeravaju koristiti pristup zasnovan na naprednom mjerenju, nadležna tijela različitih pravnih subjekata moraju usko surađivati kao što je navedeno u člancima od 129. do 132. Primjena uključuje stavke navedene u Prilogu X. dijelu 3.
4. Ako matična kreditna institucija EU-a i njezina ovisna društva ili ovisna društva matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a koriste pristup zasnovan na naprednom mjerenju na jedinstvenoj osnovi, nadležna tijela mogu dozvoliti da matično društvo i njegova ovisna društva promatrana zajedno ispunjavaju kriterije za priznavanje navedene u Prilogu X. dijelu 3.”
14.
Članak 122.a stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Ako matična kreditna institucija EU-a i matični financijski holding EU-a ili matični mješoviti financijski holding EU-a ili jedno od njihovih ovisnih društava kao inicijator ili sponzor, sekuritizira izloženosti nekoliko kreditnih institucija, investicijskih društava ili drugih financijskih institucija, uključenih u opseg nadzora na konsolidiranoj osnovi, zahtjev iz stavka 1. može se ispuniti na temelju konsolidiranog stanja povezane matične kreditne institucije EU-a, matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a. Ovaj se stavak primjenjuje samo ako su se kreditne institucije, investicijska društva ili financijske institucije koje su stvorile sekuritizirane izloženosti obvezale da će ispunjavati zahtjeve iz stavka 6. te pravodobno dostavljati informacije inicijatoru ili sponzoru i matičnoj kreditnoj instituciji EU-a ili matičnom financijskom holdingu EU-a ili matičnom mješovitom financijskom holdingu EU-a koje su potrebne za ispunjavanje zahtjeva iz stavka 7.”
15.
Članak 125. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Ako je matična kreditna institucija matični financijski holding u državi članici, matični mješoviti financijski holding u državi članici, matični financijski holding EU-a, ili matični mješoviti financijski holding EU-a, nadzor na konsolidiranoj osnovi provode nadležna tijela koja su toj kreditnoj instituciji izdala odobrenje za rad prema članku 6.”
16.
Članak 126. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 126.
1. Ako kreditne institucije koje su dobile odobrenje za rad u dvije ili više država članica imaju kao svoje matično društvo isti matični financijski holding u državi članici, isti matični mješoviti financijski holding u državi članici, isti matični financijski holding EU-a ili isti matični mješoviti financijski holding EU-a, nadzor na konsolidiranoj osnovi provode nadležna tijela kreditne institucije koja je dobila odobrenje za rad u državi članici u kojoj financijski holding ili mješoviti financijski holding ima poslovni nastan.
Ako matična društva kreditnih institucija koja su dobila odobrenje za rad u dvije ili više država članica obuhvaćaju više od jednog financijskog holdinga ili mješoviti financijski holding sa sjedištima u različitim državama članicama, a kreditna institucija postoji u svakoj od tih država, nadzor na konsolidiranoj osnovi provodi nadležno tijelo kreditne institucije s najvećim ukupnim bilančnim iznosom.
2. Ako više od jedne kreditne institucije koje su dobile odobrenje za rad u Uniji ima kao svoje matično društvo isti financijski holding ili isti mješoviti financijski holding, a niti jedna od tih kreditnih institucija nema odobrenje za rad u državi članici u kojoj taj financijski holding ili mješoviti financijski holding ima poslovni nastan, nadzor na konsolidiranoj osnovi provodi nadležno tijelo koje je izdalo odobrenje za rad kreditnoj instituciji s najvećim ukupnim bilančnim iznosom, koja se u smislu ove Direktive smatra kreditnom institucijom koja je pod kontrolom matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a.
3. U posebnim slučajevima, nadležna tijela mogu se na temelju zajedničkog sporazuma odreći kriterija navedenih u stavcima 1. i 2. ako bi njihova primjena bila neprimjerena, uzimajući u obzir kreditne institucije i relativan značaj njihovih aktivnosti u različitim državama te mogu imenovati drugo nadležno tijelo za provedbu nadzora na konsolidiranoj osnovi. U takvim slučajevima, prije postizanja sporazuma o takvom odricanju, nadležna tijela moraju dati priliku matičnoj kreditnoj instituciji EU-a, matičnom financijskom holdingu EU-a, matičnom mješovitom financijskomu holdingu EU-a ili kreditnoj instituciji s najvećim ukupnim bilančnim iznosom, prema potrebi, da iskažu svoje mišljenje o toj odluci.
4. Nadležna tijela moraju izvijestiti Komisiju i EBA-u o svakom izuzeću na temelju stavka 3.”
17.
Članak 127. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Gdje je to primjereno, države članice donose sve potrebne mjere za uključivanje financijskih holdinga ili mješovitih financijskih holdinga u konsolidirani nadzor. Ne dovodeći u pitanje članak 135., konsolidacija financijskog položaja financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga ne smije niti na koji način podrazumijevati da se od nadležnih tijela traži da imaju nadzornu ulogu s obzirom na financijski holding ili mješoviti financijski holding na pojedinačnoj osnovi.”;
(b)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Države članice moraju osigurati da njihova nadležna tijela koja su odgovorna za provođenje nadzora na konsolidiranoj osnovi mogu zatražiti od ovisnih društava kreditne institucije, financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, koji nisu uključeni u nadzor na konsolidiranoj osnovi, informacije iz članka 137. U tom slučaju primjenjuju se postupci za prijenos i provjeru informacija, propisani u tom članku.”
18.
Članak 129. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 1. prvom podstavku uvodni dio zamjenjuje se sljedećim:
„1. Osim obveza koje su propisane ovom Direktivom, nadležna tijela odgovorna za provedbu nadzora na konsolidiranoj osnovi matičnih kreditnih institucija EU-a i kreditnih institucija koje su pod kontrolom matičnih financijskih holdinga EU-a ili matičnih mješovitih financijskih holdinga EU-a izvršavaju sljedeće zadaće:”;
(b)
u stavku 2. prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„2. U slučaju zahtjeva za dopuštenjem iz članka 84. stavka 1., članka 87. stavka 9. i članka 105. te Priloga III. dijela 6., koje podnose matična kreditna institucija EU-a i njezina ovisna društva ili zajednički ovisna društva matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a, nadležna tijela zajedno surađuju i savjetuju se kako bi odlučila hoće li ili neće izdati traženo dopuštenje te kako bi utvrdila moguće uvjete o kojima ovisi takvo dopuštenje.”;
(c)
u stavku 3.:
i.
prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„3. Konsolidacijsko nadzorno tijelo i nadležno tijelo odgovorno za nadzor ovisnih društava matične kreditne institucije EU-a, matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a, čine sve što je u njihovoj moći kako bi postigli zajedničku odluku o primjeni članaka 123. i 124. za određivanje adekvatne visine konsolidirane razine vlastitih sredstava koja ima grupa u odnosu na njezin financijski položaj i profil rizika i zahtijevanu razinu vlastitih sredstava za primjenu članka 136. stavka 2. na svakog subjekta unutar bankarske grupacije i na konsolidiranoj osnovi.”;
ii.
peti podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Odluku o primjeni članaka 123. i 124. te članka 136. stavka 2. donose odgovarajuća nadležna tijela koja su odgovorna za nadzor ovisnih društava matične kreditne institucije EU-a, matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a na pojedinačnoj ili podkonsolidiranoj osnovi, nakon valjanog razmatranja stajališta i ograničavajućih uvjeta koje je izrazilo konsolidacijsko nadzorno tijelo. Ako je na kraju četveromjesečnog razdoblja jedno od dotičnih nadležnih tijela uputilo slučaj EBA-i, u skladu s člankom 19. Uredbe (EU) br. 1093/2010, nadležna tijela odgađaju donošenje svoje odluke i čekaju odluku koju u skladu s člankom 19. stavkom 3. predmetne Uredbe donosi EBA i donose svoju odluku u skladu s odlukom EBA-e. Četveromjesečnim razdobljem smatra se razdoblje usklađivanja u smislu predmetne Uredbe. EBA donosi svoju odluku u roku od jednog mjeseca. Predmet se ne upućuje EBA-i nakon završetka četveromjesečnog razdoblja ili nakon donošenja zajedničke odluke.”;
iii.
deveti podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Zajednička odluka iz prvog podstavka i bilo koja odluka donesena u nedostatku zajedničke odluke, u skladu s četvrtim i petim podstavcima, ažurira se na godišnjoj osnovi ili, u iznimnim okolnostima, kad nadležno tijelo odgovorno za nadzor ovisnih društava matične kreditne institucije EU-a, matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a, uloži pisani i u potpunosti obrazloženi zahtjev konsolidacijskom nadzornom tijelu, radi ažuriranja odluke o primjeni članka 136. stavka 2. U potonjem slučaju, ažuriranje se može rješavati na bilateralnoj osnovi, između konsolidacijskog nadzornog tijela i nadležnog tijela koje podnosi zahtjev.”
19.
U članku 131.a stavku 2. šesti podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„U kolegijima nadzornih tijela mogu sudjelovati:
(a)
nadležna tijela odgovorna za nadzor ovisnih društava matične kreditne institucije EU-a ili matičnog financijskog holdinga EU-a odnosno matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a;
(b)
nadležna tijela zemlje domaćina u kojoj su osnovane značajne podružnice iz članka 42.a;
(c)
središnje banke, prema potrebi; i
(d)
nadležna tijela trećih zemalja, gdje je moguće, ovisno o zahtjevima o tajnosti koji su po mišljenju svih nadležnih tijela jednaki zahtjevima iz članaka od 44. do 52.”
20.
Članak 132. stavak 1. mijenja se kako slijedi:
(a)
peti podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Posebno, nadležna tijela odgovorna za konsolidirani nadzor matičnih kreditnih institucija EU-a i kreditnih institucija koje su pod kontrolom matičnih financijskih holdinga EU-a ili matičnih mješovitih financijskih holdinga EU-a dostavljaju sve relevantne informacije nadležnim tijelima u drugim državama članicama koja nadziru ovisna društva tih matičnih društava. Pri utvrđivanju opsega relevantnih informacija uzima se u obzir značaj tih ovisnih društava unutar financijskog sustava u tim državama članicama.”;
(b)
u šestom podstavku točka (a) zamjenjuje se sljedećom:
„(a)
identifikaciju pravne strukture i strukture upravljanja i organizacijske strukture grupe, uključujući sve regulirane subjekte, neregulirana ovisna društva i značajne podružnice koje pripadaju grupi, matična društva u skladu s člankom 12. stavkom 3., člankom 22. stavkom 1. i člankom 73. stavkom 3. kao i identifikaciju nadležnih tijela reguliranih subjekata u grupi;”.
21.
Članak 135. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 135.
Države članice zahtijevaju da osobe koje stvarno upravljaju poslovanjem financijskog holdinga ili mješovitih financijskih holdinga imaju zadovoljavajući ugled i iskustvo za obavljanje tih zadaća.”
22.
U članku 139. stavku 3. prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„3. Države članice odobravaju razmjenu informacija navedenih u stavku 2. između svojih nadležnih tijela, uz dogovor, da u slučaju financijskih holdinga, mješovitih financijskih holdinga, financijskih institucija ili društava za pomoćne usluge, prikupljanje ili posjedovanje informacija niti na koji način ne podrazumijeva da nadležna tijela imaju nadzornu ulogu u odnosu na te institucije ili društva na pojedinačnoj osnovi.”
23.
Članak 140. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Ako kreditna institucija, financijski holding, mješoviti financijski holding ili mješoviti holding kontroliraju jedno ili više ovisnih društava koja su društva za osiguranje ili druga društva koja pružaju investicijske usluge te koja podliježu izdavanju odobrenja za rad, nadležna tijela i tijela kojima je povjerena javna zadaća nadzora društava za osiguranje ili društava koja pružaju investicijske usluge usko surađuju. Ne dovodeći u pitanje njihove pojedine odgovornosti, ta tijela jedna drugima dostavljaju informacije koje bi vjerojatno mogle pojednostaviti njihov posao i omogućiti nadzor poslovanja i cjelokupnog financijskog položaja društava koja nadziru.”;
(b)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Nadležna tijela odgovorna za nadzor na konsolidiranoj osnovi utvrđuju popis financijskih holdinga ili mješovitih financijskih holdinga navedenih u članku 71. stavku 2. Taj se popis dostavlja nadležnim tijelima drugih država članica EBA-i i Komisiji.”
24.
Članci 141. i 142. zamjenjuju se sljedećima:
„Članak 141.
Ako pri primjeni ove Direktive nadležna tijela jedne države članice žele u posebnim slučajevima provjeriti informacije koje se odnose na kreditnu instituciju, financijski holding, financijsku instituciju, društvo za pomoćne usluge, mješoviti holding, mješoviti financijski holding, ovisno društvo iz članka 137. ili ovisno društvo iz članka 127. stavka 3., smješteno u drugoj državi članici, od nadležnih tijela te druge države članice traže da se provede provjera. Tijela koja prime takav zahtjev, u okviru svoje nadležnosti, djeluju ili tako da sama provedu provjeru, dozvoljavajući tijelima koja su podnijela zahtjev da provedu provjeru odnosno dozvoljavajući revizoru ili stručnjaku da provede provjeru. Nadležno tijelo koje je podnijelo zahtjev može sudjelovati u provjeri ako samo ne obavlja provjeru.
Članak 142.
Ne dovodeći u pitanje odredbe svog kaznenog prava, države članice osiguravaju da sankcije ili mjere čija je svrha prestanak uočenih kršenja ili uzroka takvih kršenja, mogu biti propisane za financijske holdinge, mješovite financijske holdinge i mješovite holdinge ili za njihove stvarne rukovoditelje koji krše zakone i druge propise koji su doneseni radi prenošenja članaka od 124. do 141. i ovog članka. Nadležna tijela usko surađuju kako bi osigurala da te sankcije ili mjere proizvode željene rezultate, posebno kada središnja uprava ili glavne jedinice financijskog holdinga, mješovitog financijskog holdinga ili mješovitog holdinga nisu smještene u istoj državi članici kao njegovo registrirano sjedište.”
25.
Članak 143. zamjenjuje se sljedećim:
(a)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Ako kreditna institucija čije je matično društvo kreditna institucija ili financijski holding ili mješoviti financijski holding, čije je sjedište u trećoj zemlji, ne podliježe konsolidiranom nadzoru prema člancima 125. i 126., nadležna tijela provjeravaju je li kreditna institucija predmet konsolidiranog nadzora od strane nadležnog tijela iz treće zemlje, koji je jednak onome koji je reguliran načelima propisanima u ovoj Direktivi.
Provjeru obavlja nadležno tijelo koje bi bilo odgovorno za konsolidirani nadzor, kada bi se primjenjivao stavak 3. na zahtjev matičnog društva ili bilo kojeg reguliranog subjekta koji je dobio odobrenje za rad u Uniji ili na svoju vlastitu inicijativu. To nadležno tijelo savjetuje se s drugim uključenim nadležnim tijelima.”;
(b)
u stavku 3. treći podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Nadležna tijela mogu posebno zahtijevati osnivanje financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga sa sjedištem u Uniji te primjenjivati odredbe o konsolidiranom nadzoru na konsolidiranu poziciju tog financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga.”
26.
umeće se sljedeći članak:
„Članak 146.a
Države članice zahtijevaju da kreditne institucije javno objavljuju jedanput godišnje na razini bankarske grupacije, u cijelosti ili pozivanjem na jednake informacije, opis svoje pravne strukture, svoga upravljanja i organizacijske strukture.”
27.
Prilog X. mijenja se u skladu s Prilogom III. ovoj Direktivi.
Članak 4.
Izmjene Direktive 2009/138/EZ
Direktiva 2009/138/EZ mijenja se kako slijedi:
1.
U članku 212. stavku 1. točke (f) i (g) zamjenjuju se sljedećima:
„(f)
‚osiguravateljni holding’ znači matično društvo, koje nije mješoviti financijski holding i čija je glavna djelatnost stjecanje udjela i sudjelovanje u ovisnim društvima, kad su ta ovisna društva isključivo ili uglavnom društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje ili društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje trećih zemalja i najmanje jedno od tih ovisnih društava je društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje;
(g)
‚mješoviti osiguravateljni holding’ znači matično društvo koje nije društvo za osiguranje, društvo za osiguranje treće zemlje, društvo za reosiguranje, društvo za reosiguranje treće zemlje, osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding, koji među svojim ovisnim društvima uključuje najmanje jedno društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje;
(h)
‚mješoviti financijski holding’ znači mješoviti financijski holding, kako je određeno u članku 2. stavku 15. Direktive 2002/87/EZ.”
2.
U članku 213. stavci 2. i 3. zamjenjuju se sljedećima:
„2. Države članice osiguravaju da se nadzor na razini grupe primjenjuje na sljedeće:
(a)
društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, koja su sudjelujuća društva u najmanje jednom društvu za osiguranje, društvu za reosiguranje, društvu za osiguranje treće zemlje ili društvu za reosiguranje treće zemlje, u skladu s člancima od 218. do 258.;
(b)
društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, čije je matično društvo osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding sa sjedištem u Uniji u skladu s člancima od 218. do 258.;
(c)
društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, čije je matično društvo osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding sa sjedištem u trećoj zemlji ili društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje treće zemlje u skladu s člancima od 260. do 263.;
(d)
društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, čije je matično društvo mješoviti osiguravateljni holding, u skladu s člankom 265.
3. U slučajevima iz stavka 2. točaka (a) i (b), kad je sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding sa sjedištem u Uniji samo regulirani subjekt ili mješoviti financijski holding koji podliježe dodatnom nadzoru u skladu s člankom 5. stavkom 2. Direktive 2002/87/EZ, ili povezano društvo takvog reguliranog subjekta ili mješovitog financijskog holdinga, nadzorno tijelo grupe može, nakon savjetovanja s drugim dotičnim nadzornim tijelima, odlučiti da se ne provodi nadzor u vezi koncentracije rizika iz članka 244. ove Direktive, nadzor unutargrupnih transakcija iz članka 245. ove Direktive ili oba nadzora, na razini tog sudjelujućeg društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje ili tog osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga.
4. Ako mješoviti financijski holding podliježe jednakim odredbama u skladu s ovom Direktivom i u skladu s Direktivom 2002/87/EZ, posebno u smislu nadzora koji se temelji na rizicima, nadzorno tijelo grupe može, nakon savjetovanja s drugim dotičnim nadzornim tijelima, primijeniti samo odgovarajuće odredbe Direktive 2002/87/EZ na taj mješoviti financijski holding.
5. Ako mješoviti financijski holding podliježe jednakim odredbama u skladu s ovom Direktivom i Direktivom 2006/48/EZ, posebno u smislu nadzora koji se temelji na rizicima, nadzorno tijelo grupe može, u sporazumu s konsolidacijskim nadzornim tijelom u sektoru bankarskih i investicijskih usluga, primijeniti samo odredbe Direktive koje se odnose na najznačajniji sektor, kako je određeno u skladu s člankom 3. stavkom 2. Direktive 2002/87/EZ.
6. Nadzorno tijelo grupe obavješćuje Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo), osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (37) (EBA) i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje), osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (38) (EIOPA) o odlukama, donesenima na temelju stavaka 4. i 5. EBA, EIOPA i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010 (39) (ESMA) preko Zajedničkog odbora Europskih nadzornih tijela (Zajednički odbor) razrađuju smjernice, namijenjene približavanju nadzornih postupaka i razrađuju nacrt regulatornih tehničkih standarda koji dostavljaju Komisiji u roku od tri godine od donošenja tih smjernica.
Na Komisiju se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010, odnosno Uredbe (EU) br. 1095/2010.
3.
Članak 214. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Obavljanje nadzora grupe u skladu s člankom 213. ne podrazumijeva da se od nadležnih tijela zahtijeva da vrše nadzornu ulogu u odnosu na društvo za osiguranje treće zemlje, društvo za reosiguranje treće zemlje, osiguravateljni holding, mješoviti financijski holding ili mješoviti osiguravateljni holding, promatrane pojedinačno, ne dovodeći u pitanje članak 257., u mjeri u kojoj se to tiče osiguravateljnih holdinga ili mješovitih financijskih holdinga.”
4.
U članku 215. stavci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećima:
„1. Kad je sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding iz članka 213. stavka 2. točaka (a) i (b) i samo ovisno društvo drugog društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje ili drugog osiguravateljnog holdinga ili drugog mješovitog financijskog holdinga sa sjedištem u Uniji, članci od 218. do 258. primjenjuju se samo na razini krajnjeg matičnog društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga sa sjedištem u Uniji.
2. Kad je krajnje matično društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding sa sjedištem u Uniji, kako je određeno u stavku 1., ovisno društvo društva koje podliježe dodatnom nadzoru u skladu s člankom 5. stavkom 2. Direktive 2002/87/EZ, nadzorno tijelo grupe može, nakon savjetovanja s drugim dotičnim nadzornim tijelima odlučiti da se na razini tog krajnjeg matičnog društva ne provodi nadzor u vezi koncentracije rizika iz članka 244., nadzor unutargrupnih transakcija iz članka 245 ili oba nadzora.”
5.
Članak 216. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Kad sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding, koji ima sjedište u Uniji, kako je određeno u članku 213. stavku 2. točkama (a) i (b) nema sjedište u istoj državi članici kao krajnje matično društvo na razini Unije iz članka 215., države članice svojim nadzornim tijelima mogu dozvoliti, nakon savjetovanja s nadzornim tijelom grupe i krajnjim matičnim društvom na razini Unije, da podvrgnu i to krajnje matično društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding na nacionalnoj razini nadzoru grupe.”
6.
Članak 219. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 219.
Učestalost izračunavanja
1. Nadzorno tijelo grupe osigurava da sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding provode izračune iz članka 218. stavaka 2. i 3. najmanje jednom godišnje.
Odgovarajući podaci za izračun i rezultati tog izračuna dostavljaju nadzornom tijelu grupe sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili, ako grupa nije prevođena društvom za osiguranje odnosno društvom za reosiguranje, osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding ili društvo u grupi koje utvrdi nadzorno tijelo grupe nakon savjetovanja s drugim dotičnim nadzornim tijelima i samom grupom.
2. Društvo za osiguranje, društvo za reosiguranje, osiguravateljni holding i mješoviti financijski holding kontinuirano nadziru potrebni solventni kapital grupe. Ako profil rizika grupe znatno odstupa od pretpostavki koje su činile osnovu posljednjeg prijavljenog potrebnog solventnog kapitala grupe, potrebni solventni kapital grupe mora se ponovno izračunati bez odgađanja i podnijeti izvješće nadzornom tijelu grupe.
Ako postoje dokazi koji ukazuju da je profil rizika grupe znatno izmijenjen od datuma kad je posljednji put podneseno izvješće o potrebnom solventnom kapitalu grupe nadzorno tijelo grupe može zahtijevati ponovni izračun potrebnog solventnog kapitala grupe.”
7.
Članak 226. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 226.
Posrednički osiguravateljni holdinzi
1. Prilikom izračunavanja solventnosti grupe, društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje koje preko osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga sudjeluje u povezanom društvu za osiguranje, društvu za reosiguranje, društvu za osiguranje treće zemlje ili društvu za reosiguranje treće zemlje, uzima se u obzir položaj takvog osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga.
Samo za potrebe tog izračuna, s posredničkim osiguravateljnim holdingom ili posredničkim mješovitim financijskim holdingom postupa se kao da je društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje koje podliježe pravilima iz glave I. poglavlja VI. odjeljka 4. pododjeljaka 1., 2. i 3. u vezi potrebnog solventnog kapitala i kao da podliježe istim uvjetima koji su propisani u glavi I. poglavlju VI. odjeljku 3. pododjeljcima 1., 2. i 3. u vezi s vlastitim sredstvima koja su prihvatljiva za potrebni solventni kapital.
2. U slučajevima kad posrednički osiguravateljni holding ili posrednički mješoviti financijski holding imaju podređeni dug ili druga prihvatljiva vlastita sredstva koja podliježu ograničenju u skladu s člankom 98., ona se priznaju kao prihvatljiva vlastita sredstva do iznosa koji je izračunan primjenom ograničenja navedenih u članku 98. na višak ukupnih prihvatljivih vlastitih sredstva na razini grupe u usporedbi sa potrebnim solventnim kapitalom na razini grupe.
Sva prihvatljiva vlastita sredstva posredničkog osiguravateljnog holdinga ili posredničkog mješovitog financijskog holdinga, za koje bi se, da ih drže društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, zahtijevalo prethodno odobrenje za rad nadzornog tijela, u skladu s člankom 90., mogu se uključiti u izračun solventnosti grupe samo ako ih je pravovaljano odobrilo nadzorno tijelo grupe.”
8.
U članku 231. stavku 1. prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„1. U slučaju zahtjeva za dopuštenje da se izračuna konsolidirani potrebni solventni kapital grupe i potrebni solventni kapital društava za osiguranje i društva za reosiguranje u grupi na temelju unutarnjeg modela kojeg dostavi društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje i njegova povezana društva ili zajednički dostave povezana društva osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, dotična nadzorna tijela surađuju kako bi donijela odluku da li da izdaju takvo odobrenje ili ne, te kako bi odredili eventualne uvjete kojima takvo odobrenje podliježe.”;
9.
Članak 233. stavak 5. zamjenjuje se sljedećim:
„5. U slučaju zahtjeva za dopuštenje da se izračuna potrebni solventni kapital društava za osiguranje i društava za reosiguranje u grupi na temelju unutarnjeg modela kojeg dostavi društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje i njegova povezana društva ili zajednički povezana društva osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, članak 231. primjenjuje se na odgovarajući način.”
10.
U odjeljku 1. poglavlju II. glave III. naslov pododjeljka 5. zamjenjuje se sljedećim:
11.
Članak 235. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 235.
Solventnost grupe osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga
1. Ako su društva za osiguranje i društva za reosiguranje ovisna društva osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, nadzorno tijelo grupe osigurava da se solventnost grupe izračunava na razini osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga primjenom članka 220. stavka 2. do članka 233.
2. Za potrebe tog izračuna s matičnim društvom se postupa kao da je društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje koje podliježe pravilima iz glave I. poglavlja VI. odjeljka 4. pododjeljaka 1., 2. i 3., što se tiče potrebnog solventnog kapitala i podliježe istim uvjetima koji su propisani u glavi I. poglavlju VI. odjeljku 3. pododjeljcima 1., 2. i 3. što se tiče vlastitih sredstva koja su prihvatljiva za potrebni solventni kapital.”;
12.
Članak 243. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 243.
Ovisna društva osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga
Članci od 236. do 242. primjenjuju se na odgovarajući način na društva za osiguranje i društva za reosiguranje koja su ovisna društva osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga.”
13.
Članak 244. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Države članice zahtijevaju da društva za osiguranje i društva za reosiguranje odnosno osiguravateljni holdinzi ili mješoviti financijski holdinzi redovito, a najmanje jednom godišnje, podnose izvješće nadzornom tijelu grupe o bilo kojoj značajnoj koncentraciji rizika na razini grupe, osim ako se primjenjuje članak 215. stavak 2.
Potrebne podatke nadzornom tijelu grupe dostavlja društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, koje predvodi grupu ili, ako grupu ne predvodi društvo za osiguranje ili društvo za reosiguranje, osiguravateljni holding, mješoviti financijski holding ili društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje u grupi koje je odredilo nadzorno tijelo grupe nakon savjetovanja s drugim dotičnim nadzornim tijelima i grupom.
Koncentracije rizika iz prvog podstavka podliježu nadzornom pregledu nadzornog tijela grupe.”
14.
Članak 245. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Države članice zahtijevaju da društva za osiguranje i društva za reosiguranje, osiguravateljni holdinzi i mješoviti financijski holdinzi redovito a najmanje jednom godišnje podnose izvješće nadzornom tijelu grupe o svim značajnim unutargrupnim transakcijama društva za osiguranje i društva za reosiguranje unutar grupe, uključujući one provedene s fizičkim osobama koje su usko povezane s društvom u grupi, osim ako se primjenjuje članak 215. stavak 2.
Osim toga, države članice zahtijevaju izvješćivanje o vrlo značajnim unutargrupnim transakcijama, čim je to moguće.
Potrebne podatke nadzornom tijelu grupe dostavlja društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, koje predvodi grupu ili, ako grupu ne predvodi društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, osiguravateljni holding, mješoviti financijski holding ili društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje u grupi koje je odredilo nadzorno tijelo grupe nakon savjetovanja s drugim dotičnim nadzornim tijelima i grupom.
Unutargrupne transakcije podliježu nadzornom pregledu nadzornog tijela grupe.”
15.
U članku 246. stavku 4. prvi, drugi i treći podstavak zamjenjuju se sljedećima:
„4. Države članice zahtijevaju da sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding poduzmu na razini grupe procjenu koja se zahtijeva po članku 45. Vlastita procjena rizika i solventnosti, provedena na razini grupe, predmet je nadzornog pregleda nadzornog tijela grupe u skladu s poglavljem III.
Ako se izračun solventnosti na razini grupe provodi u skladu s metodom 1. iz članka 230., sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding dostavljaju nadzornom tijelu grupe odgovarajuće pojašnjenje o razlici između sume potrebnog solventnog kapitala svih povezanih društava za osiguranje odnosno društava za reosiguranje grupe i potrebnog solventnog kapitala konsolidirane grupe.
Sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding mogu, ovisno o odobrenju nadzornog tijela grupe, poduzeti istodobno na razini grupe i na razini bilo kojeg ovisnog društva u grupi, bilo koju procjenu koja se zahtijeva na temelju članka 45. i mogu pripremiti jedinstveni dokument koji obuhvaća sve procjene.”
16.
U članku 247. stavku 2. točka (b) zamjenjuje se sljedećom:
„(b)
ako grupu ne predvodi društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, sljedeće nadzorno tijelo:
i.
ako je matično društvo društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding, nadzorno tijelo koje je izdalo odobrenje za rad tom društvu za osiguranje odnosno društvu za reosiguranje;
ii.
ako više od jednog društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje koja imaju sjedišta u Uniji imaju kao matično društvo isti osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding i jedno je od tih društava dobilo odobrenje za rad u državi članici u kojoj je sjedište osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, nadzorno tijelo društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje koje je dobilo odobrenje za rad u toj državi članici;
iii.
ako grupu predvodi više osiguravateljnih holdinga ili mješovitih financijskih holdinga sa sjedištem u različitim državama članicama i ako u svakoj od tih država članica postoji društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, nadzorno tijelo društva za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje s najvećom bilančnom svotom;
iv.
ako više društava za osiguranje odnosno društava za reosiguranje sa sjedištem u Uniji imaju kao matično društvo isti osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding i nijedno od tih društava nije dobilo odobrenje za rad u državi članici u kojoj je sjedište osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, nadzorno tijelo koje je izdalo odobrenje za rad društvu za osiguranje odnosno društvu za reosiguranje s najvećom bilančnom svotom, ili
v.
ako grupa nema matično društvo ili u svim ostalim okolnostima koje nisu navedene u točkama od i. do iv., nadzorno tijelo koje je izdalo odobrenje za rad društvu za osiguranje odnosno društvu za reosiguranje s najvećom bilančnom svotom.”
17.
U članku 249. stavku 1. dodaje se sljedeći podstavak:
„Nadzorno tijelo grupe dostavlja dotičnim nadzornim tijelima i EIOPA-i informacije koje se odnose na grupu u skladu s člankom 19., člankom 51. stavkom 1. i člankom 254. stavkom 2., posebno u pogledu pravne strukture, upravljanja i organizacijske strukture grupe.”
18.
U članku 256. stavci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećima:
„1. Države članice zahtijevaju da sudjelujuća društva za osiguranje i društva za reosiguranje, osiguravateljni holdinzi i mješoviti financijski holdinzi javno objavljuju jedanput godišnje izvješće o solventnosti i financijskom stanju na razini grupe. Članci 51., 53., 54. i 55. primjenjuju se na odgovarajući način.
2. Sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding mogu, ovisno o odobrenju nadzornog tijela grupe, dostaviti jedinstveno izvješće o solventnosti i financijskom položaju koje će obuhvatiti sljedeće:
(a)
informacije na razini grupe koje je potrebno objaviti u skladu sa stavkom 1.;
(b)
informacije za bilo koje od ovisnih društava u grupi, koje moraju biti pojedinačno prepoznatljive i moraju biti objavljene u skladu s člancima 51., 53., 54. i 55.
Prije izdavanja suglasnosti u skladu s prvim podstavkom, nadzorno tijelo grupe savjetuje se članovima kolegija nadzornih tijela i uzima u obzir njihova stajališta i ograničavajuće uvjete.”
19.
Članak 257. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 257.
Upravno, upravljačko ili nadzorno tijelo osiguravateljnih holdinga i mješovitih financijskih holdinga
Države članice zahtijevaju da sve osobe koje stvarno vode osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding, budu ugledne i imaju odgovarajuće iskustvo za obavljanje svojih dužnosti.
Članak 42. primjenjuje se na odgovarajući način.”
20.
U članku 258., stavci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećima:
„1. Kad društvo za osiguranje ili društvo za reosiguranje u grupi ne ispunjava zahtjeve predviđene člancima od 218. do 246. i u slučaju kad su zahtjevi ispunjeni, ali solventnost može unatoč tome biti ugrožena ili kad unutargrupne transakcije ili koncentracije rizika ugrožavaju financijski položaj društava za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, mjere koje su nužne kako bi se stanje čim prije popravilo, trebaju donijeti sljedeći subjekti:
(a)
u slučaju osiguravateljnih holdinga ili mješovitih financijskih holdinga, nadzorno tijelo grupe;
(b)
u slučaju društava za osiguranje i društava za reosiguranje, nadzorna tijela.
Kad u slučaju iz točke (a) prvog podstavka nadzorno tijelo grupe nije jedno od nadzornih tijela države članice u kojoj je sjedište osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, nadzorno tijelo grupe obavješćuje ta nadzorna tijela o svojim nalazima kako bi im omogućio da donesu potrebne mjere.
Kad u slučaju iz točke (b) prvog podstavka nadzorno tijelo grupe nije jedno od nadzornih tijela države članice u kojoj je sjedište društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, nadzorno tijelo grupe obavješćuje ta nadzorna tijela o svojim nalazima kako bi im omogućio da donesu potrebne mjere.
Ne dovodeći u pitanje stavak 2. države članice određuju mjere koje mogu poduzeti njihova nadležna tijela u odnosu na osiguravateljne holdinge i mješovite financijske holdinge.
Dotična nadzorna tijela, uključujući nadzorno tijelo grupe, prema potrebi, usklađuju svoje mjere.
2. Ne dovodeći u pitanje odredbe nacionalnog kaznenog prava, države članice uvode sankcije ili donose mjere u odnosu na osiguravateljne holdinge, mješovite financijske holdinge ili osobe koje stvarno upravljaju tim društvima, u slučaju kršenja zakona i drugih propisa, donesenih radi prenošenja ove glave. Nadzorna tijela usko surađuju kako bi osigurala učinkovitost takvih sankcija ili mjera, posebno ako središnja uprava ili glavne jedinice osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga nisu u istoj državi članici kao njihovo sjedište.”
21.
Članak 262. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 262.
Matična društva registrirana u trećoj zemlji: nepostojanje jednakosti
1. Ako provjera provedena u skladu s člankom 260. pokaže da ne postoji jednaki nadzor, države članice primjenjuju na društva za osiguranje i društva za reosiguranje na odgovarajući način bilo članke od 218. do 258., uz iznimku članaka od 236. do 243., ili jednu od metoda navedenih u stavku 2. ovog članka.
Opća načela i metode iz članaka od 218. do 258. primjenjuju se na razini osiguravateljnog holdinga, mješovitog financijskog holdinga, društva za osiguranje iz treće zemlje ili društva za reosiguranje iz treće zemlje.
Samo za potrebe izračuna solventnosti grupe, s matičnim društvom postupa se kao s društvom za osiguranje odnosno društvom za reosiguranje, ovisno o istim uvjetima koji su propisani u glavi I. poglavlju VI. odjeljku 3. pododjeljcima 1., 2. i 3., u pogledu vlastitih sredstva koja su prihvatljiva za potrebni solventni kapital i jednog od sljedećih uvjeta:
(a)
potrebni solventni kapital, određen u skladu s načelima iz članka 226., kad se radi o osiguravateljnom holdingu ili mješovitom financijskom holdingu;
(b)
potrebni solventni kapital, određen u skladu s načelima iz članka 227., kad se radi o društvu za osiguranje iz treće zemlje ili društvu za reosiguranje iz treće zemlje.
2. Države članice dozvoljavaju svojim nadzornim tijelima da primijene druge metode koje osiguravaju primjeren nadzor društava za osiguranje i društava za reosiguranje u grupi. Ove metode odobrava nadzorno tijelo grupe nakon savjetovanja s drugim dotičnim nadzornim tijelima.
Nadzorna tijela mogu posebno zahtijevati osnivanje osiguravateljnog holdinga sa sjedištem u Uniji ili mješovitog financijskog holdinga sa sjedištem u Uniji i primijeniti ovu glavu na društva za osiguranje i društva za reosiguranje u grupi, koju predvodi taj osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding.
Izabrane metode omogućuju ostvarivanje ciljeva nadzora grupe, kako je određeno u ovoj glavi i priopćavaju se drugim dotičnim nadzornim tijelima i Komisiji.”
22.
U članku 263. prvi i drugi podstavak zamjenjuju se sljedećim:
„Kad je matično društvo iz članka 260. i samo ovisno društvo osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, koji ima sjedište u trećoj zemlji, ili društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje treće zemlje, države članice primjenjuju provjeru iz članka 260. samo na razini krajnjeg matičnog društva koje je osiguravateljni holding treće zemlje, mješoviti financijski holding treće zemlje, društvo za osiguranje treće zemlje odnosno društvo za reosiguranje treće zemlje.
Ipak, nadzorna tijela mogu zbog nepostojanja jednakog nadzora iz članka 260. provesti novu provjeru na nižoj razini, ako postoji matično društvo društava za osiguranje odnosno društva za reosiguranje na razini osiguravateljnog holdinga treće zemlje, mješovitog financijskog holdinga treće zemlje, društva za osiguranje treće zemlje odnosno društva za reosiguranje treće zemlje.”
Članak 5.
Preispitivanje
Komisija u cijelosti preispituje Direktivu 2002/87/EZ, uključujući delegirane i provedbene akte donesene na temelju ove Direktive. Nakon tog preispitivanja, Komisija šalje izvješće do 31. prosinca 2012. Europskom parlamentu i Vijeću u kojem navodi posebno opseg navedene Direktive, uključujući eventualno proširenje opsega putem preispitivanja članka 3. i primjenom navedene Direktive na neregulirane subjekte, posebno na subjekte posebne namjene. Izvješće također obuhvaća kriterije za utvrđivanje financijskih konglomerata u vlasništvu širih nefinancijskih grupa, čije su ukupne aktivnosti u bankarskom sektoru, osiguravateljnom sektoru i sektoru investicijskih usluga značajne na unutarnjem tržištu financijskih usluga.
Komisija također razmatra bi li Europska nadzorna tijela, preko Zajedničkog odbora, trebala izdati smjernice za ocjenu ovog materijalnog značaja.
U istom kontekstu, izvješće obuhvaća financijske konglomerate značajne za sustav, čija ih veličina, međusobna povezanost ili složenost čini posebno osjetljivima i koji bi po analogiji trebali biti utvrđeni pomoću razvojnih standarda Odbora za financijsku stabilnost i Bazelskog odbora za nadzor banaka. Osim toga, izvješće bi trebalo preispitati mogućnost uvođenja obveznih stres testova. Izvješće, prema potrebi, treba biti popraćeno odgovarajućim zakonodavnim prijedlozima.
Članak 6.
Prenošenje
1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s člancima 1., 2. i 3. ove Direktive do 10. lipnja 2013. godine. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih mjera i korelacijsku tablicu između tih mjera i ove Direktive.
2. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s člankom 4. ove Direktive od 10. lipnja 2013. godine. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih mjera i korelacijsku tablicu između tih mjera i ove Direktive.
3. Odstupajući od odredaba stavka 1., države članice do 22. srpnja 2013. donose zakone i druge propise, potrebne za usklađivanje s člankom 2. stavkom 23. ove Direktive kao i s člankom 2. stavkom 1. i člankom 2. stavkom 2. točkom (a) ove Direktive, u mjeri u kojoj te odredbe izmjenjuju članak 1., članak 2. stavke 4., 5.a i 16. te članak 3. stavak 2. Direktive 2002/87/EZ u odnosu na upravitelje alternativnih investicijskih fondova. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih mjera i korelacijsku tablicu između tih mjera i ove Direktive.
4. Kada države članice donose mjere iz ovog članka, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Države članice određuju načine tog upućivanja.
5. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 7.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 8.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 16. studenoga 2011.