NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 389/2012
ze dne 2. května 2012
o správní spolupráci v oblasti spotřebních daní a o zrušení nařízení (ES) č. 2073/2004
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 2073/2004 ze dne 16. listopadu 2004 o správní spolupráci v oblasti spotřebních daní (3) stanoví společný systém, na jehož základě si členské státy vzájemně pomáhají a spolupracují s Komisí s cílem zajistit správné uplatňování právních předpisů o spotřebních daních a bojovat proti únikům spotřebních daní a výslednému narušení vnitřního trhu. Vzhledem k získaným zkušenostem a s ohledem na nejnovější vývoj je nutno provést řadu změn uvedeného nařízení. Vzhledem k počtu změn, které jsou takto zapotřebí, by uvedené nařízení mělo být z důvodu jasnosti nahrazeno.
(2)
K dotvoření vnitřního trhu je i nadále nezbytný systém správní spolupráce v oblasti spotřebních daní zahrnující všechny aspekty právních předpisů o uplatňování spotřebních daní na zboží uvedené v článku 1 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní (4).
(3)
Z důvodu účinnosti, rychlosti a nákladů je nezbytné posílit úlohu elektronických prostředků při výměně informací. S ohledem na opakující se povahu určitých žádostí a jazykovou rozmanitost v Unii je důležité zajistit, aby se při výměně informací šíře používaly standardní formáty za účelem rychlejšího zpracování žádostí o informace. Tyto požadavky lze nejlépe splnit systematičtějším využíváním elektronického systému zřízeného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1152/2003/ES ze dne 16. června 2003 o zavedení elektronického systému pro přepravu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (5). Uvedený systém nyní nabízí větší možnosti než v době vstupu nařízení (ES) č. 2073/2004 v platnost a bude se dále vyvíjet. Členské státy by jej proto měly využívat, kdykoli je to možné.
(4)
Výměna informací o záležitostech týkajících se spotřebních daní ve velmi širokém rozsahu je nezbytná k získání přesné představy o situaci některých osob z hlediska spotřebních daní, současně však členské státy nemohou zcela libovolně podnikat kroky za účelem shromáždění informací nebo požadovat informace, které pravděpodobně nejsou důležité pro situaci určité osoby nebo zjistitelné skupiny či kategorie osob z hlediska spotřebních daní.
(5)
Za účelem náležité koordinace informačních toků je nezbytné zachovat ustanovení nařízení (ES) č. 2073/2004 o jednotném kontaktním místě v každém členském státě. Z důvodu vyšší účinnosti by mohlo být třeba více přímých kontaktů mezi orgány a úředníky členských států, a proto by měla být zachována i ustanovení o pověření a určení příslušných úředníků.
(6)
Aby byly potřebné informace k dispozici včas, měla by být zachována ustanovení nařízení (ES) č. 2073/2004, která vyžadují, aby dožádaný orgán jednal co nejrychleji, nejpozději však ve stanovené lhůtě. Lhůta pro poskytnutí informací, které již má dožádaný členský stát k dispozici, by však měla být kratší než běžná lhůta.
(7)
V zájmu účinné kontroly postupů týkajících se spotřebních daní v případě přeshraniční přepravy je nezbytné zachovat možnost souběžných kontrol prováděných členskými státy a přítomnost úředníků jednoho členského státu na území jiného členského státu v rámci správní spolupráce.
(8)
Potíže spojené s přeshraničním doručováním správních rozhodnutí a opatření by měly být i nadále řešeny zachováním ustanovení nařízení (ES) č. 2073/2004 týkajících se této záležitosti.
(9)
V zájmu účinného boje proti podvodům je nezbytné zachovat ustanovení o výměně informací bez předchozí žádosti. Pro usnadnění takovéto výměny by měly být určeny kategorie informací, jež mají být vyměňovány povinně.
(10)
Členské státy by měly mít i nadále možnost vyměňovat si nepovinně informace, které jsou nezbytné pro správné uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, pokud tyto informace nespadají do kategorií informací, které mají být vyměňovány automaticky.
(11)
Zpětná vazba je vhodným prostředkem k zajištění trvalého zvyšování kvality vyměňovaných informací. Je proto třeba stanovit rámec pro poskytování zpětné vazby.
(12)
Pro náležité fungování systému spotřebních daní a boj proti podvodům je nezbytné, aby členské státy pomocí elektronických prostředků uchovávaly určité stanovené údaje o povoleních udělených hospodářským subjektům a daňovým skladům. Elektronické prostředky umožňují rychlou výměnu těchto údajů mezi členskými státy a automatický přístup k informacím. Toho lze dosáhnout využíváním informací, které jsou již obsaženy ve vnitrostátních elektronických systémech pro spotřební daně, vypracováním analýzy rizik, která zlepší informace uchovávané na vnitrostátní úrovni o hospodářských subjektech povinných ke spotřební dani a o jejich přepravě zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie, a zahrnutím řady informací o osobách povinných k dani a jejich plněních. Jelikož postupy pro stanovení nebo vymáhání spotřebních daní, jakož i promlčecí doby a jiné lhůty se v jednotlivých členských státech liší, je v zájmu zajištění účinné vzájemné pomoci při uplatňování právních předpisů o spotřebních daních v přeshraničních situacích nezbytné stanovit minimální dobu, po kterou by členské státy měly tyto informace uchovávat.
(13)
Aby byly informace uchovávané v elektronických databázích spolehlivé, je nutno stanovit jejich pravidelnou aktualizaci.
(14)
Hospodářské subjekty by měly být schopny provést rychle ověření potřebná pro přepravu zboží podléhajícího spotřební dani. Měly by mít možnost nechat si elektronickými prostředky potvrdit platnost čísel pro účely spotřební daně prostřednictvím centrálního registru provozovaného Komisí, do nějž jsou dodávány informace obsažené ve vnitrostátních databázích.
(15)
Účinnosti mechanismů stanovených v tomto nařízení by mohla bránit vnitrostátní pravidla týkající se bankovního tajemství. Členské státy by proto neměly být oprávněny odmítnout poskytnutí informací pouze na základě těchto pravidel.
(16)
Tímto nařízením by neměla být dotčena jiná opatření přijatá na úrovni Unie, která přispívají k boji proti nesrovnalostem a podvodům v oblasti spotřebních daní, nýbrž by jím měla být spíše doplňována.
(17)
Z důvodu jasnosti je užitečné v tomto nařízení potvrdit, že v případech, kdy jsou informace nebo dokumenty získány na základě povolení nebo žádosti soudního orgánu, podléhá poskytnutí informací nebo dokumentů příslušnému orgánu jiného členského státu povolení justičního orgánu, vyžaduje-li se toto povolení podle práva poskytujícího členského státu.
(18)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (6) se vztahuje na zpracovávání osobních údajů, které provádějí členské státy v rámci tohoto nařízení. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (7) se vztahuje zpracovávání osobních údajů prováděné Komisí podle tohoto nařízení.
(19)
Výměna informací se třetími zeměmi se ukázala jako přínosná pro správné uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, a měla by být proto zachována. Směrnice 95/46/ES stanoví zvláštní podmínky pro sdělování informací do třetích zemí, které jsou členské státy povinny dodržovat.
(20)
Pro účely účinného uplatňování tohoto nařízení by mohlo být nezbytné omezit rozsah některých práv a povinností stanovených směrnicí 95/46/ES, konkrétně práva stanovená v článku 10, čl. 11 odst. 1, a článcích 12 a 21 uvedené směrnice, a to v zájmu ochrany významných hospodářských a finančních zájmů členských států vzhledem k potenciálním výpadkům příjmů pro členské státy a k zásadnímu významu informací, na něž se vztahuje toto nařízení, pro účinný boj proti podvodům. Vzhledem k potřebě uchovávat důkazy v případech podezření na daňové nesrovnalosti či podvody a předcházet tomu, aby bylo mařeno správné posouzení dodržování právních předpisů o spotřebních daních, by mohlo být nezbytné omezit během výměny osobních údajů podle tohoto nařízení povinnosti správce údajů a práva subjektu údajů týkající se poskytování informací, přístupu k údajům a zveřejňování postupů zpracovávání. Členské státy by měly být povinny uplatňovat taková omezení v nezbytném a přiměřeném rozsahu.
(21)
K zajištění jednotných podmínek pro provádění některých článků tohoto nařízení a popisu hlavních kategorií údajů, které si členské státy mohou v souladu s tímto nařízením vyměňovat, by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (8).
(22)
Při přijímání těchto prováděcích aktů by se měl použít přezkumný postup, jelikož tyto akty jsou opatřeními s obecnou působností ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 182/2011.
(23)
Je nezbytné sledovat a vyhodnocovat fungování tohoto nařízení. Proto by měly být upraveny sběr statistických údajů a jiných informací členskými státy a vypracovávání pravidelných zpráv Komisí.
(24)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zjednodušení a posílení správní spolupráce mezi členskými státy, která vyžaduje harmonizovaný přístup, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni samotných členských států, a proto jej může být z důvodu potřebné jednotnosti a účinnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřesahuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(25)
Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie, zejména právo na ochranu osobních údajů (článek 8). Vzhledem k omezením stanoveným tímto nařízením nepřesahuje zpracovávání těchto údajů na základě tohoto nařízení rámec toho, co je nezbytné a přiměřené pro účely ochrany legitimních daňových zájmů členských států.
(26)
Nařízení (ES) č. 2073/2004 by mělo být zrušeno.
(27)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován a vydal stanovisko (9),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví podmínky, za kterých orgány členských států příslušné pro uplatňování právních předpisů o spotřebních daních spolupracují mezi sebou navzájem a s Komisí k zajištění dodržování těchto předpisů. Za tímto účelem stanoví toto nařízení pravidla a postupy, jež příslušným orgánům členských států umožní spolupráci a výměnu informací nezbytných pro zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních uskutečňovanou elektronickými prostředky či jinak.
2. Tímto nařízením není v členských státech dotčeno uplatňování pravidel týkajících se vzájemné pomoci v trestních věcech.
3. Tímto nařízením není dotčeno plnění jakýchkoli závazků širší vzájemné pomoci, které vyplývají z jiných právních nástrojů, včetně dvoustranných či mnohostranných dohod.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„příslušným orgánem“ orgán určený v souladu s čl. 3 odst. 1;
2)
„dožadujícím orgánem“ ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo kterýkoli kontaktní útvar nebo příslušný úředník členského státu, který podává žádost o pomoc jménem příslušného orgánu;
3)
„dožádaným orgánem“ ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo kterýkoli kontaktní útvar nebo příslušný úředník členského státu, kterému je podána žádost o pomoc jménem příslušného orgánu;
4)
„orgánem pro spotřební daně“ jakýkoli úřad, u něhož lze splnit náležitosti stanovené předpisy o spotřebních daních;
5)
„automatickou výměnou vyvolanou událostmi“ systematické sdělování informací s předem stanovenou strukturou, které se týkají významné události, bez předchozí žádosti, pokud a jakmile jsou tyto informace k dispozici, jiné než výměna informací podle článku 21 směrnice 2008/118/ES;
6)
„pravidelnou automatickou výměnou“ systematické sdělování informací s předem stanovenou strukturou bez předchozí žádosti a v předem stanovených pravidelných odstupech;
7)
„spontánní výměnou“ sdělování informací jinému členskému státu bez předchozí žádosti, na něž se nevztahuje bod 5 ani 6 ani článek 21 směrnice 2008/118/ES;
8)
„elektronickým systémem“ elektronický systém pro přepravu a sledování zboží podléhajícího spotřební dani zřízený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1152/2003/ES ze dne 16. června 2003 o zavedení elektronického systému pro přepravu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (10);
9)
„osobou“ fyzická osoba, právnická osoba, jakékoli sdružení osob, které není právnickou osobou, ale kterému právo Unie nebo vnitrostátní právo přiznává způsobilost k právním úkonům, nebo jakékoli jiné právní uspořádání jakékoli povahy a formy, s právní subjektivitou či bez ní;
10)
„hospodářským subjektem“ osoba, která se v rámci svého podnikání podílí na činnostech, na něž se vztahují právní předpisy o spotřebních daních, bez ohledu na to, zda je k tomu oprávněna či nikoli;
11)
„elektronickými prostředky“ použití elektronického zařízení, které je schopné zpracovávat, včetně přenosu a komprese, a uchovávat data; tyto prostředky zahrnují elektronický systém vymezený v bodě 8;
12)
„číslem pro účely spotřebních daní“ identifikační číslo přidělené členskými státy pro účely spotřebních daní na záznamy o hospodářských subjektech a obchodních prostorách uvedené v čl. 19 odst. 1 písm. a) a b);
13)
„přepravou zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie“ přeprava zboží podléhajícího spotřební dani mezi dvěma či více členskými státy v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně ve smyslu kapitoly IV směrnice 2008/118/ES nebo zboží podléhajícího spotřební dani po propuštění ke spotřebě ve smyslu kapitoly V oddílu 2 směrnice 2008/118/ES;
14)
„správním šetřením“ všechny kontroly, prověření a jiné úkony, které provádějí orgány příslušné pro uplatňování právních předpisů o spotřebních daních při plnění svých povinností, aby zajistily správné uplatňování uvedených předpisů;
15)
„sítí CCN/CSI“ společná platforma založená na společné komunikační síti (Common Communication Network - CCN) a společném systémovém rozhraní (Common System Interface - CSI), kterou vyvinula Unie k zajištění všech přenosů dat elektronickými prostředky mezi příslušnými orgány v oblasti cel a daní;
16)
„spotřebními daněmi“ daně uvedené v čl. 1 odst. 1 směrnice 2008/118/ES;
17)
„dokladem v rámci vzájemné správní pomoci“ doklad vyhotovený elektronickým systémem, který se používá při výměně informací podle článku 8, 15 nebo 16 a k následným krokům podle článku 8 nebo 16;
18)
„záložním dokladem v rámci vzájemné správní pomoci“ doklad v papírové podobě, který se používá při výměně informací podle článku 8 nebo 15, není-li dostupný elektronický systém;
19)
„souběžnou kontrolou“ koordinovaná kontrola situace hospodářského subjektu nebo osob, které jsou s ním propojeny, organizovaná dvěma či více zúčastněnými členskými státy, které mají společné či doplňující se zájmy, s ohledem na právní předpisy o spotřebních daních.
Článek 3
Příslušné orgány
1. Každý členský stát určí příslušný orgán, jehož jménem má být toto nařízení uplatňováno. O tomto určení a o jeho případných následných změnách neprodleně uvědomí Komisi.
2. Komise zpřístupní seznam příslušných orgánů a zveřejní tyto informace v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně a kontaktní útvary
1. Příslušný orgán každého členského státu určí ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně, na nějž přenese hlavní odpovědnost za styk s ostatními členskými státy v oblasti správní spolupráce, pokud jde o právní předpisy o spotřebních daních. Uvědomí o tom Komisi a příslušné orgány ostatních členských států.
Ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně může být rovněž svěřena odpovědnost za styk s Komisí pro účely tohoto nařízení.
2. Příslušný orgán každého členského státu může za účelem přímé výměny informací podle tohoto nařízení určit kontaktní útvary jiné než ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně, s působností stanovenou v souladu s právními předpisy či politikou tohoto členského státu.
Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně zajistí, aby byl seznam těchto útvarů aktualizován a zpřístupněn ústředním kontaktním orgánům pro spotřební daně ostatních dotčených členských států.
Článek 5
Příslušní úředníci
1. Příslušný orgán každého členského státu může za podmínek stanovených členským státem určit příslušné úředníky, kteří mohou uskutečňovat přímou výměnu informací na základě tohoto nařízení.
Příslušný orgán může rozsah takového určení omezit.
Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně odpovídá za průběžnou aktualizaci seznamu příslušných úředníků a za jeho zpřístupnění ústředním kontaktním orgánům pro spotřební daně ostatních dotčených členských států.
2. Úředníci uskutečňující výměnu informací podle článku 12 a 13 se pro účely uvedených článků považují za příslušné úředníky v souladu s podmínkami, které stanoví příslušné orgány.
Článek 6
Povinnosti ústředního kontaktního orgánu pro spotřební daně, kontaktních útvarů a příslušných úředníků
1. Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nese hlavní odpovědnost za výměnu informací o přepravě zboží podléhajícího spotřební dani mezi členskými státy, a zejména nese hlavní odpovědnost za zajištění:
a)
výměny informací podle článku 8;
b)
doručování správních rozhodnutí a opatření, o něž požádají členské státy podle článku 14;
c)
povinné výměny informací podle článku 15;
d)
nepovinné spontánní výměny informací podle článku 16;
e)
poskytování zpětné vazby podle čl. 8 odst. 5 a čl. 16 odst. 2;
f)
výměny informací uchovávaných v elektronické databázi podle článku 19;
g)
poskytování statistických údajů a jiných informací podle článku 34.
2. Pokud kontaktní útvary nebo příslušní úředníci odešlou nebo obdrží žádosti o pomoc či odpovědi na takové žádosti o pomoc, uvědomí o tom ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně svého členského státu, a to za podmínek tímto orgánem stanovených.
3. Pokud kontaktní útvar nebo příslušný úředník obdrží žádost o pomoc, která vyžaduje zásah mimo jeho územní či věcnou působnost, předá ji neprodleně ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně svého členského státu a příslušnému úředníkovi pověřeného kontaktního útvaru a uvědomí o tom dožadující orgán. V takovém případě začínají lhůty stanovené v článku 11 běžet dnem následujícím po dni předání žádosti o pomoc ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně a příslušnému úředníkovi pověřeného kontaktního útvaru, nejpozději však jeden týden po obdržení žádosti uvedené v první větě tohoto odstavce.
Článek 7
Informace nebo dokumenty získané na základě povolení nebo žádosti justičního orgánu
1. Informace nebo dokumenty, které získal příslušný orgán na základě povolení nebo žádosti justičního orgánu, lze příslušnému orgánu jiného členského státu poskytnout pouze po předchozím povolení justičním orgánem, vyžaduje-li se takové povolení podle vnitrostátního práva.
2. Pokud v případě žádosti o informace justiční orgán odmítne toto povolení dožádanému orgánu vydat, dožádaný orgán o tom uvědomí dožadující orgán v souladu s čl. 25 odst. 5.
KAPITOLA II
SPOLUPRÁCE NA ZÁKLADĚ ŽÁDOSTI
Článek 8
Obecné povinnosti dožádaného orgánu
1. Na žádost dožadujícího orgánu sdělí dožádaný orgán informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, včetně informací týkajících se konkrétního případu či konkrétních případů, zejména informací o přepravě zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie.
2. Pro účely sdělení informací podle odstavce 1 zajistí dožádaný orgán provedení jakýchkoli správních šetření nezbytných pro získání těchto informací.
3. Žádost podle odstavce 1 může obsahovat odůvodněnou žádost o zvláštní správní šetření. Jestliže dožádaný orgán rozhodne, že žádné správní šetření není nutné, sdělí okamžitě dožadujícímu orgánu důvody svého rozhodnutí.
4. Za účelem získání požadovaných informací nebo provedení požadovaného správního šetření postupuje dožádaný orgán nebo správní orgán, na který se dožádaný orgán obrátí, jako kdyby jednal sám za sebe nebo na žádost jiného orgánu svého členského státu.
5. Dožádaný orgán může dožadující orgán požádat, aby mu poskytl zpětnou vazbu o krocích, které dožadující členský stát učinil na základě poskytnutých informací. Je-li taková žádost podána, zašle dožadující orgán dotyčnou zpětnou vazbu co nejdříve, pokud to pro něj nepředstavuje nepřiměřenou zátěž a aniž jsou dotčena pravidla týkající se služebního tajemství a ochrany údajů platná v jeho členském státě.
Článek 9
Forma žádosti a odpovědi
1. Žádosti o informace a o správní šetření podle článku 8 a odpovědi na ně se podávají pomocí dokladu v rámci vzájemné správní pomoci s výhradou odstavce 4 tohoto článku.
Je-li elektronický systém nedostupný, použije se místo dokladu v rámci vzájemné správní pomoci záložní doklad v rámci vzájemné správní pomoci.
2. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
strukturu a obsah dokladů v rámci vzájemné správní pomoci;
b)
pravidla a postupy týkající se výměny dokladů v rámci vzájemné správní pomoci;
c)
vzorový formulář a obsah záložního dokladu v rámci vzájemné správní pomoci;
d)
pravidla a postupy týkající se používání záložního dokladu v rámci vzájemné správní pomoci.
Komise může rovněž přijmout prováděcí akty, jež stanoví strukturu a obsah zpětné vazby uvedené v čl. 8 odst. 5.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
3. Každý členský stát určí situace, ve kterých lze elektronický systém považovat za nedostupný.
4. Není-li použití dokladu v rámci vzájemné správní pomoci praktické, lze výměnu zpráv výjimečně uskutečnit zcela nebo zčásti jinými prostředky. V těchto případech se ke zprávě připojí vysvětlení, proč nebylo použití dokladu v rámci vzájemné správní pomoci praktické.
Článek 10
Poskytování dokumentů
1. Dokumenty s jakýmkoli obsahem, jež mají být poskytnuty podle článku 8, se připojují k dokladu v rámci vzájemné správní pomoci uvedenému v čl. 9 odst. 1.
Není-li to však možné či praktické, poskytnou se tyto dokumenty elektronickými prostředky či jinak.
2. Dožádaný orgán je povinen poskytnout originály dokumentů pouze tehdy, je-li to nezbytné pro účely sledované dožadujícím orgánem a není-li jejich poskytnutí v rozporu s platnými právními předpisy členského státu dožádaného orgánu.
Článek 11
Lhůty
1. Dožádaný orgán poskytne informace podle článku 8 co nejrychleji, nejpozději však do tří měsíců ode dne obdržení žádosti.
Má-li již však dožádaný orgán příslušné informace k dispozici, činí tato lhůta jeden měsíc.
2. V určitých zvláštních kategoriích případů se dožádaný a dožadující orgán mohou dohodnout na lhůtách odlišných od lhůt stanovených v odstavci 1.
3. Pokud není dožádaný orgán schopen odpovědět na žádost ve lhůtě stanovené v odstavci 1, uvědomí pomocí dokladu v rámci vzájemné správní pomoci do jednoho měsíce dožadující orgán o důvodech, které brání včasné odpovědi, a o datu, kdy očekává, že bude moci odpovědět.
Článek 12
Účast úředníků z jiných členských států na správních šetřeních
1. Na základě dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými dožádaným orgánem mohou být úředníci zmocnění dožadujícím orgánem přítomni, za účelem výměny informací potřebných k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, v prostorách správních orgánů dožádaného členského státu či na jakémkoli jiném místě, kde tyto orgány plní své úkoly.
Pokud jsou požadované informace obsaženy v dokumentech, k nimž mají úředníci dožádaného orgánu přístup, jsou úředníkům dožadujícího orgánu poskytnuty jejich kopie.
2. Na základě dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými dožádaným orgánem mohou být úředníci určení dožadujícím orgánem přítomni, za účelem výměny informací potřebných k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, při správních šetřeních prováděných na území dožádaného členského státu.
Je-li dosaženo takovéto dohody, mohou mít úředníci dožadujícího orgánu prostřednictvím úředníků dožádaného orgánu a výhradně pro účely provádění správního šetření přístup do týchž prostor a k týmž dokumentům jako úředníci dožádaného orgánu. Úředníci dožadujícího orgánu provádějí šetření nebo kladou otázky pouze se souhlasem úředníků dožádaného orgánu a pod jejich dohledem. Nevykonávají kontrolní pravomoci svěřené úředníkům dožádaného orgánu.
3. Úředníci dožadujícího orgánu, kteří jsou přítomni v jiném členském státě v souladu s odstavci 1 a 2, musí být vždy schopni předložit písemné zmocnění, v němž je uvedena jejich totožnost a jejich úřední postavení.
Článek 13
Souběžné kontroly
1. Za účelem výměny informací potřebných k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních se mohou dva či více členských států na základě analýzy rizik dohodnout, že na svých územích provedou souběžné kontroly situace jednoho či více hospodářských subjektů nebo jiných osob, o něž mají společný či doplňující se zájem, z hlediska spotřebních daní, kdykoli takové kontroly považují za účinnější než kontroly provedené pouze jedním členským státem.
2. K zahájení souběžné kontroly podle odstavce 1 předloží příslušný orgán jednoho členského státu návrh příslušným orgánům ostatních dotčených členských států.
Tento návrh musí:
a)
upřesňovat případ nebo případy navrhované pro souběžné kontroly;
b)
jednotlivě určovat totožnost každé osoby, s ohledem na niž má být kontrola provedena;
c)
uvádět důvody objasňující nezbytnost společné kontroly;
d)
stanovit dobu, během níž mají tyto kontroly provedeny.
3. Příslušné orgány, které obdrží návrh uvedený v odstavci 2, potvrdí svůj souhlas s účastí na souběžné kontrole nebo sdělí své odmítnutí spolu s odůvodněním příslušnému orgán, který návrh podal, co nejdříve, nejpozději však jeden měsíc od obdržení návrhu.
4. Každý příslušný orgán, který se účastní souběžné kontroly, jmenuje zástupce odpovědného za dohled nad souběžnou kontrolou a za její koordinaci.
5. Po provedení souběžné kontroly příslušné orgány neprodleně informují ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně ostatních členských států o metodách či praktikách zjištěných v průběhu této souběžné kontroly, které se používají nebo u kterých je podezření, že byly použity k obcházení právních předpisů o spotřebních daních, pokud tyto informace mohou mít zvláštní význam pro ostatní členské státy.
Článek 14
Žádosti o doručení správních rozhodnutí a opatření
1. Na žádost dožadujícího orgánu doručí dožádaný orgán v souladu s pravidly doručování obdobných aktů platnými v jeho členském státě příjemci veškerá rozhodnutí a opatření přijatá správními orgány dožadujícího členského státu, které se týkají uplatňování právních předpisů o spotřebních daních.
2. V žádostech o doručení podle odstavce 1 musí být uveden předmět doručovaného rozhodnutí nebo opatření a jméno, adresa a veškeré další informace k identifikaci příjemce.
3. Dožádaný orgán neprodleně uvědomí dožadující orgán o úkonech učiněných k vyřízení žádosti o doručení podle odstavce 1 a sdělí mu datum předání rozhodnutí nebo opatření příjemci.
4. Nemůže-li dožádaný orgán jednat na základě žádosti o doručení podle odstavce 1, uvědomí o tom dožadující orgán písemně do jednoho měsíce od obdržení žádosti.
Dožádaný orgán nesmí odmítnout jednat na základě takovéto žádosti z důvodu obsahu rozhodnutí nebo opatření, které má být doručeno.
5. Dožadující orgán požádá o doručení podle tohoto článku pouze v případě, že nemůže provést doručení rozhodnutí nebo opatření příjemci v souladu s pravidly doručování dotyčných aktů v dožadujícím členském státě, nebo pokud by takové doručení představovalo nepřiměřené obtíže.
6. Tento článek se nevztahuje na dokumenty uvedené v článku 8 směrnice Rady 2010/24/EU ze dne 16. března 2010 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření (11).
KAPITOLA III
VÝMĚNA INFORMACÍ BEZ PŘEDCHOZÍ ŽÁDOSTI
Článek 15
Povinná výměna informací
1. Příslušný orgán každého členského státu předá příslušným orgánům všech ostatních dotčených členských států bez předchozí žádosti a prostřednictvím pravidelné automatické výměny informací nebo automatické výměny informací vyvolané událostmi informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních v těchto případech:
a)
pokud v jiném členském státě došlo k nesrovnalosti nebo porušení právních předpisů o spotřebních daních, nebo pokud existuje podezření, že k nim došlo;
b)
pokud nesrovnalost nebo porušení právních předpisů o spotřebních daních, ke kterým došlo nebo u nichž existuje podezření, že k nim došlo, na území jednoho členského státu může mít následky v jiném členském státě;
c)
pokud existuje nebezpečí podvodu nebo ztráty spotřební daně v jiném členském státě;
d)
pokud došlo k úplnému zničení nebo nenahraditelné ztrátě zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně;
e)
pokud během přepravy zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie došlo k mimořádné události, která není upravena ve směrnici 2008/118/ES a která může mít vliv na výpočet spotřební daně, kterou má hospodářský subjekt odvést.
2. Orgán, který předal informace jinému orgánu podle odstavce 1, může tento druhý orgán požádat, aby mu poskytl zpětnou vazbu o krocích, které na základě poskytnutých informací učinil. Je-li taková žádost podána, zašle druhý orgán dotyčnou zpětnou vazbu co nejdříve, pokud to pro něj nepředstavuje nepřiměřenou administrativní zátěž a aniž jsou dotčena pravidla týkající se služebního tajemství a ochrany údajů platná v jeho členském státě.
3. Pokud informace uvedené v odstavci 1 souvisejí s přepravou zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie, předávají se pomocí dokladu v rámci vzájemné správní pomoci, s výhradou odstavce 4.
Není-li však použití tohoto dokladu praktické, lze výměnu informací výjimečně uskutečnit zcela nebo zčásti jinými prostředky. V těchto případech se ke zprávě připojí vysvětlení, proč nebylo použití dokladu v rámci vzájemné správní pomoci praktické.
4. Je-li elektronický systém nedostupný, použije se místo dokladu uvedeného v odstavci 3 záložní doklad v rámci vzájemné správní pomoci.
5. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
přesné kategorie informací, které jsou vyměňovány podle odstavce 1 a které v případě fyzických osob zahrnují údaje jako jejich jméno, příjmení, název ulice, číslo popisné, poštovní směrovací číslo, město, členský stát, daňové či jiné identifikační číslo, kód nebo popis produktu a další související osobní údaje, jsou-li k dispozici;
b)
četnost pravidelné výměny a lhůty v případě výměny vyvolané událostmi podle odstavce 1 pro každou kategorii informací;
c)
strukturu a obsah dokladů v rámci vzájemné správní pomoci;
d)
formu a obsah záložního dokladu v rámci vzájemné správní pomoci;
e)
pravidla a postupy týkající se výměny dokladů uvedených v písmenech c) a d).
Komise může rovněž přijmout prováděcí akty stanovící situace, kdy pro účely odstavce 4 tohoto článku mohou mít příslušné orgány za to, že elektronický systém je nedostupný.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 16
Nepovinná výměna informací
1. Příslušné orgány členských států si mohou bez předchozí žádosti a prostřednictvím spontánní výměny předávat navzájem informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, které jsou jim známy a na něž se nevztahuje výměna podle článku 15.
K tomuto účelu mohou využít elektronický systém, je-li schopen takovéto informace zpracovávat.
2. Orgán, který předal informace jinému orgánu podle odstavce 1, může tento druhý orgán požádat, aby mu poskytl zpětnou vazbu o krocích, které na základě poskytnutých informací učinil. Je-li taková žádost podána, zašle druhý orgán dotyčnou zpětnou vazbu co nejdříve, pokud to pro něj nepředstavuje nepřiměřenou administrativní zátěž a aniž jsou dotčena pravidla týkající se služebního tajemství a ochrany údajů platná v jeho členském státě.
3. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
strukturu a obsah dokladů v rámci vzájemné správní pomoci, které se vztahují na nejběžnější druhy informací uvedených v odstavci 1;
b)
pravidla a postupy týkající se výměny dokladů v rámci vzájemné správní pomoci.
Komise může rovněž přijmout prováděcí akty stanovící strukturu a obsah zpětné vazby uvedené v odstavci 2.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 17
Povinnost členských států usnadňovat výměny informací bez předchozí žádosti
Členské státy přijmou nezbytná správní a organizační opatření, aby usnadnily výměnu uvedenou v této kapitole.
Článek 18
Omezení povinností
Členský stát není povinen ukládat osobám pro účely uplatňování této kapitoly žádné nové povinnosti týkající se shromažďování informací ani nést nepřiměřenou administrativní zátěž.
KAPITOLA IV
UCHOVÁVÁNÍ A VÝMĚNA ELEKTRONICKÝCH INFORMACÍ O HOSPODÁŘSKÝCH SUBJEKTECH
Článek 19
Uchovávání a výměna informací o povoleních udělených hospodářským subjektům a daňovým skladům
1. Každý členský stát provozuje elektronickou databázi s těmito registry:
a)
registr hospodářských subjektů, které patří do jedné z těchto kategorií:
i)
oprávnění skladovatelé ve smyslu čl. 4 bodu 1 směrnice 2008/118/ES,
ii)
registrovaní příjemci ve smyslu čl. 4 bodu 9 směrnice 2008/118/ES,
iii)
registrovaní odesílatelé ve smyslu čl. 4 bodu 10 směrnice 2008/118/ES;
b)
registr obchodních prostor schválených jako daňové sklady ve smyslu čl. 4 bodu 11 směrnice 2008/118/ES.
2. Registry podle odstavce 1 musí obsahovat tyto informace:
a)
jedinečné číslo pro účely spotřebních daní vydané příslušným orgánem ve vztahu k danému hospodářskému subjektu nebo obchodním prostorám;
b)
jméno nebo název a adresu hospodářského subjektu nebo obchodních prostor;
c)
kategorii výrobku podléhajícího spotřební dani (KAT) nebo kód výrobku podléhajícího spotřební dani (EPC) pro výrobky, na něž se vztahuje povolení, podle přílohy II seznamu kódů 11 v nařízení Komise (ES) č. 684/2009 ze dne 24. července 2009, kterým se provádí směrnice Rady 2008/118/ES, pokud jde o elektronické postupy pro přepravu zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně (12);
d)
označení ústředního kontaktního orgánu pro spotřební daně nebo orgánu pro spotřební daně, od něhož lze získat další informace;
e)
den počátku, změny a případně pozbytí platnosti povolení;
f)
u oprávněných skladovatelů daňový sklad nebo seznam daňových skladů, na něž se vztahuje povolení, a pokud tak stanoví vnitrostátní právní předpisy, údaj o tom, že skladovatel je oprávněn nevyplnit údaje o příjemci v okamžiku odeslání, rozdělit přepravu v souladu s článkem 23 směrnice 2008/118/ES nebo nechat přepravit zboží podléhající spotřební dani na místo přímého dodání v souladu s čl. 17 odst. 2 uvedené směrnice;
g)
u registrovaných příjemců, pokud tak stanoví vnitrostátní právní předpisy, údaj o tom, že příjemce je oprávněn nechat přepravit zboží podléhající spotřební dani na místo přímého dodání v souladu s čl. 17 odst. 2 směrnice 2008/118/ES;
h)
u registrovaných příjemců uvedených v čl. 19 odst. 3 směrnice 2008/118/ES jiných než uvedených v písmeni i) tohoto odstavce obsah povolení s ohledem na množství zboží podléhajícího spotřební dani, totožnost odesílatele v členském státě odeslání a dobu, po kterou je povolení platné;
i)
u registrovaných příjemců uvedených v čl. 19 odst. 3 směrnice 2008/118/ES, kteří mají povolení přijímat víno od odesílatelů využívajících osvobození podle článku 40 směrnice 2008/118/ES, obsah povolení s ohledem na množství zboží podléhajícího spotřební dani a dobu, po kterou je povolení platné. Záznam musí obsahovat údaj o osvobození podle článku 40 směrnice 2008/118/ES;
j)
u daňových skladů oprávněného skladovatele nebo seznam oprávněných skladovatelů, kteří jsou oprávněni tento daňový sklad používat.
3. Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo kontaktní útvar každého členského státu zajistí, aby informace obsažené v národních registrech byly úplné, přesné a aktuální.
4. Informace obsažené v příslušných národních registrech podle odstavce 2, které se týkají hospodářských subjektů zabývajících se přepravou zboží podléhajícího spotřební dani mezi členskými státy v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně, jsou automaticky vyměňovány prostřednictvím centrálního registru.
Komise provozuje registr jako součást elektronického systému způsobem, jenž neustále zajišťuje správné aktuální zobrazení všech údajů z národních registrů, které poskytly všechny členské státy.
Ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně nebo kontaktní útvary členských států sdělují Komisi včas obsah národního registru a rovněž jeho případné změny.
Článek 20
Přístup k informacím a jejich oprava
1. Komise zajistí, aby osoby, které se podílejí na přepravě zboží podléhajícího spotřební dani mezi členskými státy v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně, mohly elektronickými prostředky získat potvrzení o platnosti čísel pro účely spotřebních daní, která jsou uchovávána v centrálním registru uvedeném v čl. 19 odst. 4. Komise předá žádosti hospodářských subjektů o opravu těchto údajů ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně nebo kontaktnímu útvaru, který odpovídá za povolení vydané uvedenému hospodářskému subjektu.
2. Ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně nebo kontaktní útvary členských států zajistí, aby hospodářské subjekty mohly získat potvrzení informací uchovávaných podle čl. 19 odst. 2, které se jich týkají, a opravu případné nepřesnosti.
3. Příslušný orgán členského státu může za podmínek tímto členským státem stanovených povolit, aby ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo určené kontaktní útvary poskytovaly potvrzení informací uchovávaných podle čl. 19 odst. 2.
Článek 21
Uchovávání údajů
1. Každý členský stát uchovává informace týkající se přepravy zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie a záznamy obsažené v národních registrech uvedených v článku 19 po dobu nejméně pěti let od skončení kalendářního roku, ve kterém byla přeprava zahájena, aby mohly být použity pro postupy podle tohoto nařízení. Pokud jde o informace vložené do národních registrů před 1. červencem 2012, lze tuto dobu omezit na tři roky.
2. Informace shromážděné elektronickým systémem jsou v něm uchovávány způsobem, který je v něm umožňuje vyhledat a dále zpracovávat v reakci na žádost o informace podle článku 8.
Článek 22
Provádění
Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
technické údaje týkající se automatické aktualizace databází uvedených v čl. 19 odst. 1 a centrálního registru uvedeného v čl. 19 odst. 4;
b)
pravidla a postupy týkající se přístupu k informacím a jejich oprav podle čl. 20 odst. 1.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
KAPITOLA V
SPOLEČNÉ PODMÍNKY POSKYTOVÁNÍ POMOCI
Článek 23
Jazykový režim
Žádosti o pomoc včetně žádostí o doručení a připojené dokumenty mohou být vyhotoveny v jakémkoli jazyce, na němž se dožádaný a dožadující orgán dohodnou. Doprovodný překlad do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků členského státu, v němž má dožádaný orgán sídlo, se vyžaduje pouze tehdy, když dožádaný orgán potřebu překladu odůvodní.
Článek 24
Kvalita služby
1. Komise a členské státy zajistí, aby části elektronického systému, které jsou nezbytné pro výměnu informací popsanou v tomto nařízení, byly provozuschopné, byly náležitě udržovány a dále se vyvíjely.
2. Komise a členské státy uzavřou dohodu o rozsahu služeb a dohodnou se na bezpečnostní politice pro elektronický systém. Dohoda o rozsahu služeb vymezí technickou kvalitu a množství služeb, jež mají Komise a členské státy poskytovat k zajištění bezpečného fungování všech částí elektronického systému a elektronické komunikace a rozdělení povinností týkajících se dalšího vývoje uvedeného systému.
Článek 25
Obecná omezení povinností dožádaného orgánu
1. Dožádaný orgán poskytne dožadujícímu orgánu informace požadované podle tohoto nařízení za předpokladu, že:
a)
dožadující orgán vyčerpal obvyklé zdroje informací, které mohl za daných okolností použít k získání požadovaných informací, aniž by se vystavoval nebezpečí nedosažení požadovaného cíle, a
b)
počet a povaha žádostí o informace, které během určitého období podal dožadující orgán, nepředstavují pro dožádaný orgán nepřiměřenou administrativní zátěž.
2. Toto nařízení neukládá příslušnému orgánu členského státu povinnost provést šetření nebo poskytnout informace, pokud právní předpisy či správní praxe tohoto členského státu tento orgán neopravňují k provedení takovéhoto šetření nebo shromažďování či používání takovýchto informací pro vlastní účely tohoto členského státu.
3. Příslušný orgán členského státu může odmítnout poskytnutí informace, pokud není dožadující členský stát z právních důvodů schopen obdobné informace sám poskytovat.
4. Poskytnutí informací může být odmítnuto, pokud by vedlo k prozrazení obchodního, průmyslového či profesního tajemství nebo obchodního postupu anebo pokud by odporovalo veřejnému pořádku.
5. Dožádaný orgán sdělí dožadujícímu orgánu důvody odmítnutí žádosti o pomoc. Příslušné orgány sdělují Komisi ročně pro statistické účely kategorie důvodů odmítnutí.
6. Odstavce 2, 3 nebo 4 nelze v žádném případě vykládat tak, že dožádanému orgánu umožňují odmítnout poskytnutí informací výhradně z toho důvodu, že tyto informace jsou v držení banky, jiné finanční instituce, určené osoby nebo osoby jednající v zastoupení nebo ve funkci zmocněnce, nebo z toho důvodu, že se týkají vlastnických podílů v právnické osobě.
Článek 26
Výdaje
Členské státy se vzájemně vzdávají všech nároků na náhradu výdajů vzniklých při uplatňování tohoto nařízení, s výjimkou nároků souvisejících s odměnami pro odborníky.
Článek 27
Minimální částka
1. Žádost o pomoc může podléhat určité minimální prahové hodnotě stanovené na základě potenciálně dlužné výše spotřební daně.
2. Komise může přijmout prováděcí akty, jež stanoví prahovou hodnotu podle odstavce 1 tohoto článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 28
Služební tajemství, ochrana údajů a použití informací sdělených podle tohoto nařízení
1. Informace sdělené nebo shromážděné členskými státy podle tohoto nařízení nebo jakékoli informace, k nimž měl úředník či jiný zaměstnanec nebo smluvní dodavatel přístup při plnění svých povinností, podléhají služebnímu tajemství a požívají stejné ochrany jako obdobné informace podle práva členského státu, který tyto informace obdržel.
2. Informace podle odstavce 1 lze použít k těmto účelům:
a)
stanovení vyměřovacího základu pro spotřební daně;
b)
výběr nebo správní kontrola spotřebních daní;
c)
sledování přepravy zboží podléhajícího spotřební dani;
d)
analýza rizik v oblasti spotřebních daní;
e)
šetření v oblasti spotřebních daní;
f)
stanovení jiných daní, cel a poplatků, na něž se vztahuje článek 2 směrnice 2010/24/EU.
Příslušný orgán členského státu, který poskytuje informace, však povolí jejich použití pro jiné účely v členském státě dožadujícího orgánu, pokud právní předpisy členského státu dožádaného orgánu umožňují použití informací pro obdobné účely v tomto členském státě.
Pokud to povoluje vnitrostátní právo a aniž je dotčen čl. 1 odst. 2, mohou být informace uvedené v odstavci 1 tohoto článku použity v souvislosti se soudními či správními řízeními, která mohou vést k uložení sankcí za porušení daňových právních předpisů, aniž jsou dotčena pravidla upravující práva obžalovaných a svědků v takových řízeních.
3. Pokud se dožadující orgán domnívá, že informace, které obdržel od dožádaného orgánu, mohou být užitečné pro příslušný orgán jiného členského státu, může je tomuto orgánu předat. Uvědomí o tom dožádaný orgán.
Dožádaný orgán může sdělení informací jinému členskému státu podmínit svým předchozím souhlasem.
4. Veškeré zpracovávání osobních údajů členskými státy podle tohoto nařízení podléhá vnitrostátním předpisům provádějícím směrnici 95/46/ES.
Za účelem správného uplatňování tohoto nařízení mohou členské státy omezit rozsah práv a povinností stanovených v článku 10, čl. 11 odst. 1 a článcích 12 a 21 směrnice 95/46/ES v míře nezbytné pro ochranu zájmů uvedených v čl. 13 odst. 1 písm. e) uvedené směrnice. Tato omezení musí být úměrná dotyčnému zájmu.
Článek 29
Přístup k informacím na základě povolení Komise
Osoby řádně zmocněné Komisí mohou mít přístup k informacím podle čl. 28 odst. 4 pouze v rozsahu nezbytném pro péči o síť CCN/CSI a její údržbu a rozvoj a pro provoz centrálního registru.
Tyto osoby jsou povinny zachovávat služební tajemství. Informace, k nimž je umožněn přístup, jsou chráněny jako osobní údaje podle nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 30
Důkazní hodnota získaných informací
Zprávy, výkazy a všechny ostatní dokumenty nebo jejich ověřené opisy či výpisy sdělené příslušným orgánem jednoho členského státu příslušnému orgánu jiného členského státu podle tohoto nařízení mohou příslušné orgány tohoto jiného členského státu použít jako důkazní prostředky stejným způsobem jako obdobné dokumenty, které poskytl jiný orgán tohoto jiného členského státu.
Článek 31
Povinnost spolupracovat
1. Pro účely uplatňování tohoto nařízení učiní členské státy všechna nezbytná opatření, aby:
a)
zajistily účinnou vnitřní koordinaci mezi orgány uvedenými v článcích 3, 4 a 5;
b)
navázaly přímou spolupráci mezi orgány zmocněnými pro účely koordinace podle písmene a) tohoto odstavce;
c)
zajistily plynulé fungování systému výměny informací stanoveného tímto nařízením.
2. Komise neprodleně sdělí příslušnému orgánu každého členského státu všechny informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, které sama obdrží a které je schopna poskytnout.
Článek 32
Vztahy se třetími zeměmi
1. Pokud příslušný orgán členského státu obdrží informace od třetí země, může je předat příslušným orgánům těch členských států, které by o ně mohly mít zájem, a zejména příslušným orgánům, které o ně požádají, pokud to ujednání o pomoci uzavřená s dotyčnou třetí zemí povolují. Takové informace mohou být předány rovněž Komisi, je-li to v zájmu Unie, a to pro účely tohoto nařízení.
2. Pokud se dotčená třetí země právně zavázala poskytnout pomoc nezbytnou ke shromáždění důkazů o protiprávní povaze operací, které se jeví být v rozporu s právními předpisy o spotřebních daních, může příslušný orgán členského státu informace získané podle tohoto nařízení této třetí zemi sdělit v souladu s vnitrostátním právem daného členského státu upravujícím předávání osobních údajů třetím zemím, pro účely správného uplatňování spotřebních daní nebo obdobných daní, poplatků a cel platných ve třetí zemi, se souhlasem příslušných orgánů, které tyto informace poskytly, v souladu s jejich vnitrostátním právem.
Článek 33
Poskytování pomoci hospodářským subjektům
1. Jestliže odesílatel zboží podléhajícího spotřební dani neobdrží oznámení o přijetí zboží podle čl. 24 odst. 4 směrnice 2008/118/ES, oznámení o vývozu zboží uvedené v čl. 25 odst. 3 zmíněné směrnice nebo, v situacích uvedených v čl. 33 odst. 1 uvedené směrnice, kopii průvodního dokladu podle jejího článku 34, mohou mu orgány členského státu, v němž je usazen, poskytnout pomoc.
Poskytnutím této pomoci nejsou dotčeny daňové povinnosti odesílatele, jemuž je pomoc poskytnuta.
2. Pokud členský stát poskytuje pomoc podle odstavce 1 tohoto článku a považuje za nezbytné získat informace od jiného členského státu, vyžádá si je v souladu s článkem 8. Tento jiný členský stát může odmítnout obstarat požadované informace, jestliže odesílatel nevyužil k získání důkazu o ukončení přepravy zboží podléhajícího spotřební dani uskutečňované mezi členskými státy všechny dostupné prostředky.
KAPITOLA VI
HODNOCENÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 34
Vyhodnocení opatření, sběr provozních statistik a podávání zpráv
1. Členské státy a Komise prověřují a vyhodnocují uplatňování tohoto nařízení. Za tímto účelem Komise pravidelně shrnuje zkušenosti členských států s cílem zlepšit fungování systému zřízeného tímto nařízením.
2. Členské státy sdělí Komisi veškeré dostupné informace:
a)
o svých zkušenostech s uplatňováním tohoto nařízení, včetně statistických údajů potřebných pro hodnocení;
b)
o metodách či praktikách, které jsou skutečně používány nebo u kterých je podezření, že jsou používány k obcházení právních předpisů o spotřebních daních, pokud tyto metody nebo praktiky odhalují nedostatky nebo mezery ve fungování postupů stanovených v tomto nařízení.
Pro vyhodnocení účinnosti tohoto systému správní spolupráce při vymáhání dodržování právních předpisů o spotřebních daních a v boji proti únikům a podvodům v souvislosti se spotřebními daněmi mohou členské státy Komisi sdělit jakékoli jiné dostupné informace než informace podle prvního pododstavce.
Komise předá informace sdělené členskými státy ostatním dotčeným členským státům.
Povinnost sdělovat informace a statistické údaje nesmí vést k neodůvodněnému zvýšení administrativní zátěže.
3. Komise může pro diagnostické a statistické účely získávat informace ze zpráv přímo vytvořených elektronickým systémem s výhradou článku 28.
4. Informace sdělené členskými státy nebo získané Komisí ze zpráv pro účely odstavců 1, 2 a 3 nesmějí obsahovat individuální ani osobní údaje.
5. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví pro účely tohoto článku příslušné statistické údaje sdělované členskými státy, informace, jež má Komise získávat ze zpráv, a statistické zprávy, jež mají vyhotovovat Komise a členské státy.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 35
Výbor pro spotřební daně
1. Komisi je nápomocen Výbor pro spotřební daně zřízený čl. 43 odst. 1 směrnice 2008/118/ES. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 36
Zrušení nařízení (ES) č. 2073/2004
Nařízení (ES) č. 2073/2004 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze tohoto nařízení.
Článek 37
Podávání zpráv Evropskému parlamentu a Radě
Každých pět let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení, založenou zejména na informacích poskytnutých členskými státy.
Článek 38
Dvoustranná ujednání
Pokud příslušné orgány uzavřou ujednání o dvoustranných záležitostech spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení, s výjimkou ujednání týkajících se jednotlivých případů, uvědomí o tom neprodleně Komisi. Komise o tom následně uvědomí příslušné orgány ostatních členských států.
Článek 39
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. května 2012.
32012R0389
L 121/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
02.05.2012.
UREDBA VIJEĆA (EU) br. 389/2012
od 2. svibnja 2012.
o upravnoj suradnji u području trošarina i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 2073/2004
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 113.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
u skladu s posebnim zakonodavnim postupkom,
budući da:
(1)
Uredba Vijeća (EZ) br. 2073/2004 od 16. studenoga 2004. o upravnoj suradnji u području trošarina (3) predviđa zajednički sustav za međusobnu pomoć država članica i za suradnju s Komisijom kako bi se osigurala odgovarajuća primjena propisa o trošarinama i suzbilo izbjegavanje plaćanja trošarina i posljedičnog remećenja unutarnjeg tržišta. Navedenu je Uredbu potrebno izmijeniti s obzirom na dosadašnja iskustva i najnovija saznanja. Zbog broja neophodnih izmjena, Uredba bi se trebala izmijeniti za potrebe jasnoće.
(2)
Potpuno djelovanje unutarnjeg tržišta i dalje zahtijeva uspostavu sustava upravne suradnje u području trošarina koji obuhvaća sve vrste propisa za primjenu trošarina na robe iz članka 1. Direktive Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine (4).
(3)
Za potrebe učinkovitosti, pravovremenosti i isplativosti, neophodno je ojačati ulogu elektroničkih rješenja u razmjeni podataka. S obzirom na ponavljajuću prirodu određenih zahtjeva i jezičnu raznovrsnost u Uniji, važno je osigurati rasprostranjenije korištenje standardiziranih obrazaca za potrebe razmjene informacija, kako bi se zahtjevi za informacijama mogli brže obraditi. Navedeni zahtjevi najbolje se mogu zadovoljiti putem sustavnijeg korištenja računalnog sustava uspostavljenog Odlukom br. 1152/2003/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. lipnja 2003. o računalnoj obradi kretanja i nadzora trošarinskih proizvoda (5). Taj sustav sada nudi veće mogućnosti nego što je to bio slučaj sa stupanjem na snagu Uredbe (EZ) br. 2073/2004 te će se nastaviti razvijati. Od država članica stoga bi se trebalo zahtijevati da ga koriste što je više moguće.
(4)
Razmjena informacija o pitanjima trošarina iznimno je važna kako bi se dobio pravi uvid u poslove određenih osoba s obzirom na trošarine, dok istodobno države članice ne smiju poduzimati korake za potrebe prikupljanja informacija u druge svrhe niti zamoliti informacije o određenim osobama, skupinama niti kategorijama osoba koje nisu izravno vezane uz pitanja trošarina s obzirom na predmetnu osobu, skupinu ili kategoriju osoba.
(5)
Za potrebe odgovarajuće koordinacije tijeka informacija, neophodno je zadržati odredbe iz Uredbe (EZ) br. 2073/2004 s obzirom na jedinstvenu kontaktnu točku u svakoj državi članici. Budući da bi za potrebe učinkovitosti mogli biti potrebni češći kontakti između nadležnih tijela država članica, također bi se trebale zadržati i odredbe o delegiranju imenovanja odgovarajućih nadležnih službenika.
(6)
Da bi neophodne informacije bile pravovremeno dostupne, potrebno je zadržati odredbe Uredbe (EZ) br. 2073/2004 o potrebi što bržeg djelovanja zamoljenog nadležnog tijela, najkasnije u okviru određenog postavljenog vremenskog roka. Međutim, vremenski rok za prosljeđivanje informacija koje su već dostupne zatraženoj državi članici trebao bi biti kraći od uobičajenog vremenskog roka.
(7)
Za učinkovit nadzor trošarina u prekograničnom prometu, neophodno je nastaviti podržavati mogućnost usporednog nadzora država članica i prisutnost službenika jedne države članice na državnom području druge, u okviru upravne suradnje.
(8)
Poteškoće vezane uz obavješćivanje o prekograničnim upravnim odlukama i mjerama trebale bi se nastaviti rješavati putem odredbi iz Uredbe (EZ) br. 2073/2004.
(9)
Kako bi se učinkovito borilo protiv prijevare, potrebno je zadržati odredbe o razmjeni informacija bez prethodne zamolbe. Da bi se olakšala takva razmjena, potrebno je utvrditi obvezne kategorije informacija za razmjenu.
(10)
Države članice trebale bi i dalje imati mogućnost razmjenjivanja, prema potrebi, informacija neophodnih za pravilnu primjenu propisa o trošarinama, kada te informacije nisu obuhvaćene kategorijama informacija u automatskoj razmjeni.
(11)
Povratne informacije odgovarajući su način osiguravanja poboljšanja kvalitete razmijenjenih informacija. Stoga je potrebno utvrditi okvir za podnošenje povratnih informacija.
(12)
Elektroničko pohranjivanje određenih podataka vezanih uz odobrenja gospodarskih subjekata i poreznih skladišta koje vrše države članice neophodno je za odgovarajuće funkcioniranje sustava trošarina i borbu protiv prijevare. Omogućava brzu razmjenu navedenih podataka između država članica i automatizirani pristup informacijama. Spomenuto se može postići iskorištavanjem informacija već sadržanih u nacionalnim računalnim sustavima za trošarine, izradom analiza rizika za potrebe poboljšanja kvalitete informacija na nacionalnoj razini o trošarinama gospodarskih subjekata i njihovom upravljanju proizvodima oporezivim trošarinama unutar Unije te obuhvaćanjem različitih informacija o poreznim obveznicima i njihovim transakcijama. Budući da se postupci za uspostavu povrata trošarina i razdoblja ograničenja i drugih vremenskih rokova razlikuju ovisno o državi članici, da bi se osigurala učinkovita obostrana podrška za primjenu zakonodavstva o trošarinama u prekograničnim okolnostima, potrebno je osigurati najkraće razdoblje tijekom kojeg bi svaka država članica trebala pohraniti takve informacije.
(13)
Da bi se omogućilo pouzdano pohranjivanje informacija u elektroničkim bazama podataka, potrebno je osigurati redovito ažuriranje.
(14)
Gospodarski subjekti trebali bi moći brzo djelovati s obzirom na neophodne provjere potrebne za kretanje proizvoda oporezivih trošarinama. Trebali bi imati mogućnost elektroničke provjere identifikacijskih brojeva putem središnjeg registra kojim upravlja Komisija i s mogućnošću prikupljanja informacija iz nacionalnih baza podataka.
(15)
Nacionalna pravila o bankarskoj tajni mogla bi ograničavati učinkovitost mehanizama utvrđenih u ovoj Uredbi. Države članice stoga ne bi smjele imati pravo zanemariti odredbe o informacijama isključivo na temelju takvih pravila.
(16)
Ova Uredba ne bi trebala utjecati na druge mjere donesene na razini Unije, koje doprinose suzbijanju nepravilnosti kod trošarina i borbi protiv prijevare, već bi ih trebala nadopunjavati.
(17)
Za potrebe jasnoće, korisno je u ovoj Uredbi potvrditi da, kada se informacije ili dokumenti prikupe uz odobrenje ili na zahtjev sudskih tijela, dostava informacija ili podataka nadležnom tijelu druge države članice podliježe odobrenju nadležnog tijela ako je takvo odobrenje zakonski propisano u državi članici koja vrši dostavu podataka.
(18)
Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca s obzirom na obradu osobnih podataka i o slobodi kretanja takvih podataka (6) upravlja obradom osobnih podataka koju vrše države članice u okviru ove Uredbe. Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom protoku takvih podataka (7) upravlja obradom osobnih podataka za potrebe Komisije u skladu s ovom Uredbom.
(19)
Razmjena podataka s trećim zemljama pokazala se korisnom s obzirom na pravilnu primjenu zakonodavstva o trošarinama i stoga bi se trebala održati. Direktiva 95/46/EZ utvrđuje posebne uvjete za dostavu podataka trećim zemljama, koje države članice moraju poštivati.
(20)
Za potrebe učinkovite primjene ove Uredbe, moglo bi biti potrebno ograničiti opseg određenih prava i obveza utvrđenih u Direktivi 95/46/EZ, posebno s obzirom na prava utvrđena u članku 10., članku 11. stavku 1. i njenim člancima 12. i 21., kako bi se očuvali važni gospodarski i financijski interesi država članica, uzimajući u obzir mogući gubitak prihoda za države članice i ključnu važnost informacija obuhvaćenih ovom Uredbom za potrebe učinkovitosti borbe protiv prijevare. S obzirom na potrebu očuvanja dokaza u slučajevima u kojima se sumnja na fiskalne nepravilnosti ili prijevaru, i kako bi se spriječilo ometanje pravilne procjene sukladnosti sa zakonodavstvom o trošarinama, moglo bi biti potrebno ograničiti obveze kontrolora podataka i prava podataka koji podliježu s obzirom na pružanje informacija, pristup podacima i objavu operacija obrade, tijekom razmjene osobnih podataka u skladu s ovom Uredbom. Države članice trebale bi imati obvezu primjene takvih ograničenja, u neophodnom i razmjernom omjeru.
(21)
Da bi se osigurali ujednačeni uvjeti provedbe određenih članaka ove Uredbe i opisale određene kategorije podataka koje se mogu razmjenjivati između država članica u skladu s ovom Uredbom, provedbene ovlasti trebaju se dodijeliti Komisiji. Navedene ovlasti trebale bi se izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela o mehanizmima država članica za kontrolu izvršavanja provedbenih ovlasti Komisije (8).
(22)
Za donošenje spomenutih provedbenih akata trebao bi se koristiti postupak ispitivanja, pod uvjetom da su ti akti mjere općeg opsega u smislu članka 2. stavka 2. točke (a) Uredbe (EU) br. 182/2011.
(23)
Neophodno je nadzirati i ocjenjivati funkcioniranje ove Uredbe. Stoga bi države članice trebale omogućiti prikupljanje statističkih podataka i drugih informacija, a Komisija pripremu redovnih izvješća.
(24)
Budući da ciljeve ove Uredbe, prije svega pojednostavljenje i jačanje upravne suradnje između država članica, što zahtijeva usklađeni pristup, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego ih se, zbog potrebne ujednačenosti i učinkovitosti, može na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti određenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti određenim u istom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(25)
Ova Uredba poštuje osnovna prava i načela priznata Poveljom o temeljnim pravima Europske unije, posebno s obzirom na pravo zaštite osobnih podataka (članak 8.). Radi ograničenja iz ove Uredbe, obrada takvih podataka izvršena u okviru ove Uredbe, ne prelazi ono što je potrebno i razmjerno za potrebe zaštite legitimnih fiskalnih interesa država članica.
(26)
Uredbu (EZ) br. 2073/2004 treba staviti izvan snage.
(27)
Zatraženo je mišljenje Europskog nadzornika za zaštitu podataka i doneseno je mišljenje (9),
DONIJELO JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ova Uredba utvrđuje uvjete prema kojima tijela država članica nadležna za zakonodavstvo u području trošarina trebaju surađivati međusobno i s Komisijom, kako bi se osigurala pravna usklađenost tog zakonodavstva. U tu svrhu utvrđuje pravila i postupke za osiguravanje suradnje između nadležnih tijela država članica i za međusobnu razmjenu, elektroničku ili drugu, informacija potrebnih za osiguravanje pravilne primjene zakona o trošarinama.
2. Ova Uredba ne utječe na primjenu pravila o međusobnoj pomoći država članica s obzirom na kaznena djela.
3. Ona također ne utječe na ispunjavanje bilo kakvih širih obveza s obzirom na međusobnu pomoć proizašlu iz pravnih instrumenata, uključujući i bilateralne i multilateralne sporazume.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe:
1.
„nadležno tijelo” znači tijelo određeno sukladno članku 3. stavku 1.;
2.
„zamolbeno tijelo” znači središnji trošarinski ured za vezu države članice ili bilo koja služba za vezu ili nadležni službenik države članice koji traži pomoć u ime nadležnog tijela;
3.
„zamoljeno tijelo” znači središnji trošarinski ured za vezu države članice ili bilo koja služba za vezu ili nadležni službenik države članice koji primi zahtjev za pomoć u ime nadležnog tijela;
4.
„ured za trošarine” znači bilo koji ured u kojem se mogu izvršiti radnje utvrđene propisima o trošarinama;
5.
„povremena automatska razmjena” znači sustavno pružanje unaprijed utvrđenih informacija drugoj državi članici, prema potrebi i bez prethodnog zahtjeva te kada je takva informacija dostupna, osim razmjene informacija navedene u članku 21. Direktive 2008/118/EZ;
6.
„redovna automatska razmjena” znači sustavno pružanje unaprijed utvrđenih informacija drugoj državi članici, bez prethodnog zahtjeva u unaprijed utvrđenim redovitim razmacima;
7.
„spontana razmjena” znači povremeno pružanje informacija drugoj državi članici bez prethodnog zahtjeva za informacijama koje nisu obuhvaćene točkama (5) ili (6) ili u članku 21. Direktive 2008/118/EZ;
8.
„računalni sustav” znači računalni sustav za praćenje kretanja proizvoda oporezivih trošarinama uspostavljen Odlukom br. 1152/2003/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. lipnja 2003. o informatizaciji praćenja kretanja proizvoda oporezivih trošarinama (10);
9.
„osoba” znači fizička osoba, pravna osoba, bilo koje udruženje koje nema pravnu osobnost, ali mu pravo Unije ili nacionalno pravo priznaje sposobnost poduzimanja pravnih akata, ili bilo koji drugi pravni entitet bilo koje vrste i oblika, neovisno o tome ima li pravnu osobnost ili ne;
10.
„gospodarski subjekt” znači osoba koja je pri vršenju svojih poslovnih aktivnosti uključena u područje obuhvaćeno zakonima o trošarinama, neovisno o tome je li za to ovlaštena;
11.
„elektroničkim sredstvima” znači korištenjem bilo koje vrste elektroničke opreme za obradu (uključujući prijenos, kompresiju i pohranu podataka) i obuhvaćajući računalni sustav definiran u točki (8);
12.
„broj trošarine” znači identifikacijski broj koji dodjeljuju države članice za potrebe trošarina, s obzirom na evidencije gospodarskih subjekata i prostore iz točaka (a) i (b) članka 19. stavka 1.;
13.
„kretanje proizvoda oporezivih trošarinama unutar Unije” znači kretanje proizvoda oporezivih trošarinama između dvije ili više država članica pod režimom odgode plaćanja trošarina u smislu poglavlja IV. Direktive 2008/118/EZ ili proizvoda oporezivih trošarinama oslobođenih za potrošnju u smislu poglavlja 5., odjeljka 2. Direktive 2008/118/EZ;
14.
„upravna istražna radnja” znači sve kontrole, provjere i druge radnje koje poduzimaju tijela nadležna za primjenu zakona o trošarinama u izvršenju svojih obveza radi osiguranja pravilne primjene propisa o trošarinama;
15.
„mreža CNN/CSI” znači zajednička platforma temeljena na zajedničkoj komunikacijskoj mreži (CCN) i zajedničkom povezivanju sustava (CSI), koju je Unija razvila radi osiguranja svih prijenosa elektroničkim sredstvima između nadležnih tijela u području carina i oporezivanja;
16.
„trošarine” znači trošarine iz članka 1. stavka 1. Direktive 2008/118/EZ;
17.
„dokument za međusobnu upravnu pomoć” znači dokument u okviru računalnog sustava za potrebe razmjene informacija prema članku 8., 15. ili 16. i za potrebe naknadne obrade prema članku 8. ili 16.;
18.
„zamjenski dokument za međusobnu upravnu pomoć” znači dokument u tiskanom obliku za potrebe razmjene informacija prema članku 8. ili 15. u slučaju da računalni sustav nije dostupan;
19.
„usporedna nadzor” znači koordinirana provjera s obzirom na zakone o trošarinama u slučaju gospodarskog subjekta ili vezanih osoba, u organizaciji dvije ili više predmetnih država članica sa zajedničkim ili vezanim interesima.
Članak 3.
Nadležna tijela
1. Svaka država članica imenuje nadležno tijelo u čije se ime provodi ova Uredba. One o tome odmah obavješćuju Komisiju, kao i o svim vezanim naknadnim izmjenama.
2. Komisija stavlja na raspolaganje popis nadležnih tijela i objavljuje informacije u Službenom listu Europske unije.
Članak 4.
Središnji trošarinski uredi za vezu i službe za vezu
1. Nadležno tijelo svake države članice imenuje središnji trošarinski ured za vezu čija je glavna zadaća kontaktiranje s drugim državama članicama u području upravne suradnje s obzirom na zakone o trošarinama. Ono zatim o tome obavješćuje Komisiju i nadležna tijela drugih država članica.
Središnji trošarinski ured za vezu također može biti odgovoran za kontaktiranje s Komisijom za potrebe ove Uredbe.
2. Nadležno tijelo svake države članice može odrediti službe za vezu, pored središnjeg trošarinskog ureda za vezu, s nadležnostima dodijeljenim u skladu s nacionalnim zakonima ili politikom izravne razmjene informacija u skladu s ovom Uredbom.
Središnji trošarinski ured za vezu osigurava ažuriranje popisa takvih službi i njegovu dostupnost drugim središnjim trošarinskim uredima za vezu u drugim dotičnim državama članicama.
Članak 5.
Nadležni službenici
1. Nadležno tijelo svake države članice može odrediti, prema uvjetima utvrđenim u toj državi članici, nadležne službenike sa zadaćom izravne razmjene informacija u skladu s ovom Uredbom.
Nadležno tijelo može ograničiti opseg takvih dužnosti.
Središnji trošarinski ured za vezu odgovoran je za ažuriranje popisa nadležnih službenika i njegovu dostupnost središnjim trošarinskim uredima za vezu u drugim dotičnim državama članicama.
2. Nadležni službenici sa zadaćom izravne razmjene informacija prema člancima 12. i 13. smatraju se nadležnim službenicima u smislu tih članaka, u skladu s uvjetima kako ih utvrde nadležna tijela.
Članak 6.
Obveze središnjeg trošarinskog ureda za vezu, službi za vezu i nadležnih službenika
1. Glavna odgovornost središnjeg trošarinskog ureda za vezu je razmjena informacija o kretanjima proizvoda oporezivih trošarinama između država članica, a posebno je odgovoran za osiguravanje:
(a)
razmjene informacija prema članku 8.;
(b)
prosljeđivanja obavijesti o upravnim odlukama i mjerama koje zatraže države članice prema članku 14.;
(c)
obvezne razmjene informacija prema članku 15.;
(d)
neobvezne spontane razmjene informacija prema članku 16.;
(e)
pružanja povratnih informacija prema članku 8. stavku 5. i članku 16. stavku 2.;
(f)
razmjene informacija pohranjenih u elektroničkoj bazi podataka iz članka 19.;
(g)
podnošenja statističkih i drugih informacija prema članku 34.
2. Kada službe za vezu ili nadležni službenici upućuju ili primaju zahtjeve za pomoć ili odgovore na takve zahtjeve, oni o tome obavješćuju središnji trošarinski ured za vezu svoje države članice prema uvjetima kako ih ona utvrđuje.
3. Kada služba za vezu ili nadležni službenik primi zahtjev za pomoć koji zahtijeva pomoć izvan područja njegove mjesne ili stvarne nadležnosti, smjesta ga prosljeđuje u središnji trošarinski ured za vezu svoje države članice nadležnom službeniku službe za vezu te o tome obavješćuje zamolbeno tijelo. U tom slučaju, razdoblja utvrđena u članku 11. započinju s danom nakon dana prosljeđivanja zahtjeva za pomoći središnjem trošarinskom uredu za vezu i nadležnom službeniku službe za vezu, no ne kasnije od tjedan dana od primitka zahtjeva kako je navedeno u prvoj rečenici ovog stavka.
Članak 7.
Informacije ili dokumenti zaprimljeni uz odobrenje ili na zahtjev sudskih tijela
1. Komunikacija informacija ili dokumenata upućenih nadležnom tijelu druge države članice uz odobrenje ili na zahtjev sudskih tijela podliježe prvotnom odobrenju sudskih tijela ako je takvo odobrenje obvezno prema nacionalnim zakonima.
2. Kada u slučaju zahtjeva za informacije sudska tijela odbiju takvo odobrenje zamoljenom tijelu, ono o tome obavješćuje zamolbeno tijelo u skladu s člankom 25. stavkom 5.
POGLAVLJE II.
SURADNJA NA ZAHTJEV
Članak 8.
Opće obveze zamoljenog tijela
1. Na zahtjev zamolbenog tijela, zamoljeno tijelo pruža zatražene informacije da bi osiguralo pravilnu primjenu zakona o trošarinama, uključujući i sve informacije o posebnim slučajevima, posebno s obzirom na kretanja proizvoda oporezivih trošarinama unutar Unije.
2. Za potrebe pružanja informacija iz stavka 1., zamolbeno tijelo osigurava vršenje svih potrebnih upravnih istražnih radnji za dobivanje dotičnih potrebnih informacija.
3. Zahtjev iz stavka 1. može obuhvaćati opravdani zahtjev za posebnu upravnu istražnu radnju. Ako zamolbeno tijelo odluči da nije potreban upravni upit, o tome i o svojim razlozima takve odluke smjesta obavješćuje zamoljeno tijelo.
4. Da bi se dobila zatražena informacija ili provela upravna istražna radnja, zamolbeno tijelo ili bilo koje drugo upravno tijelo na koje se može pozvati djeluje prema vlastitom nahođenju ili na zahtjev drugog nadležnog tijela svoje države članice.
5. Zamolbeno tijelo može zatražiti zamoljeno tijelo da osigura povratne informacije o naknadnom djelovanju zamolbene države članice na temelju pruženih informacija. Kada se podnosi takav zahtjev, zamolbeno nadležno tijelo, ne dovodeći u pitanje pravila o povjerljivosti i zaštiti podataka primjenjiva u svojoj državi članici, upućuje takve povratne informacije što je prije moguće, pod uvjetom da navedeno ne predstavlja nerazmjerno opterećenje za to tijelo.
Članak 9.
Oblik zahtjeva i odgovora
1. Zahtjevi za informacije i upravne upite u skladu s člankom 8. i odgovori na takve zahtjeve razmjenjuju se putem dokumenta za međusobnu upravnu pomoć, prema stavku 4. ovog članka.
Kada računalni sustav nije dostupan, koristi se zamjenski dokument za međusobnu upravnu pomoć umjesto dokumenta za međusobnu upravnu pomoć.
2. Komisija donosi provedbene akte kojima se utvrđuje:
(a)
struktura i sadržaj dokumenata za međusobnu upravnu pomoć;
(b)
pravila i postupci za razmjenu dokumenata za međusobnu upravnu pomoć;
(c)
model, oblik i sadržaj zamjenskih dokumenata za međusobnu upravnu pomoć;
(d)
pravila i postupci o korištenju zamjenskih dokumenata za međusobnu upravnu pomoć.
Komisija može također donijeti provedbene akte za utvrđivanje strukture i sadržaja povratnih informacija iz članka 8. stavka 5.
Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom pregleda iz članka 35. stavka 2.
3. Svaka država članica utvrđuje okolnosti u kojima se računalni sustav smatra nedostupnim.
4. Kada korištenje dokumenta za međusobnu upravnu pomoć nije praktično, razmjena poruka može se iznimno vršiti u cijelosti ili djelomice drugim sredstvima. U takvim slučajevima porukama se prilaže obrazloženje zašto korištenje dokumenta za međusobnu upravnu pomoć nije praktično.
Članak 10.
Podnošenje dokumenata
1. Dokumenti bilo kojeg sadržaja koji se podnose prema članku 8. prilažu se dokumentu za međusobnu upravnu pomoć iz članka 9. stavka 1.
Međutim, u slučaju da je to nemoguće ili nepraktično, dokumenti se podnose elektroničkim putem ili drugim načinima.
2. Nadležno tijelo obvezno je podnijeti izvorne dokumente samo kada su takvi dokumenti neophodni za potrebe zamolbenog tijela i kada njihovo podnošenje nije suprotno odredbama države članice zamoljenog tijela.
Članak 11.
Rokovi
1. Zamoljeno tijelo pruža informacije navedene u članku 8. što je prije moguće i ne kasnije od tri mjeseca nakon dana primitka takvog zahtjeva.
Međutim, kada zamolbeno tijelo već ima takve podatke, rok iznosi mjesec dana.
2. U određenim slučajevima, zamolbena i zamoljena tijela mogu dogovoriti drugačije rokove od onih navedenih u stavku 1.
3. Kada zamoljeno tijelo ne može odgovoriti na zahtjev u roku navedenom u stavku 1., ono u roku od mjesec dana obavješćuje zamolbeno tijelo korisnika dokumenta za međusobnu upravnu pomoć o odgovarajućim uzrocima nepoštivanja zadanog roka te navodi novi rok koji predviđa da može poštovati.
Članak 12.
Sudjelovanje drugih službenika iz država članica u upravnim istražnim radnjama
1. Dogovorom između zamolbenog i zamoljenog tijela i u skladu s postupcima kako ih utvrdi zamoljeno tijelo, službenici koje ovlašćuje zamolbeno tijelo mogu biti prisutni u uredima upravnih tijela zamoljene države članice ili na bilo kojem drugom mjestu gdje ta tijela vrše svoje dužnosti, s ciljem razmjene neophodnih informacija za osiguranje pravilne primjene zakona o trošarinama.
Kada se zatražene informacije nalaze u dokumentaciji kojoj službenici zamoljenog tijela imaju pristup, službenici zamolbenog tijela zaprimaju odgovarajuće preslike tih dokumenata.
2. Dogovorom između zamolbenog i zamoljenog tijela i u skladu s postupcima kako ih utvrdi zamoljeno tijelo, službenici koje ovlašćuje zamolbeno tijelo mogu biti prisutni tijekom upravnih istražnih radnji koje se vrše na državnom području zamoljene države članice s ciljem razmjene informacija neophodnih za osiguranje pravilne primjene zakona o trošarinama.
Kada dođe to takvog dogovora, službenici zamolbenog tijela mogu imati pristup istim mjestima i dokumentima kao i službenici zamoljenog tijela, putem posrednika tih službenika i isključivo za potrebe vršenja upravnih istražnih radnji. Službenici zamolbenog tijela vrše istražne radnje ili postavljaju pitanja samo prema prethodnom dogovoru i pod nadzorom službenika zamoljenog tijela. Ne izvršavaju ovlasti nadzora nad službenicima zamoljenog tijela.
3. Službenici zamolbenog tijela iz druge države članice u svakom trenutku moraju moći podnijeti pisano ovlaštenje s podacima o svom identitetu i službenom nadležnosti u skladu sa stavcima 1. i 2.
Članak 13.
Usporedni nadzor
1. Radi razmjene informacija neophodnih za osiguranje pravilne primjene zakona o trošarinama, dvije ili više država članica mogu se na temelju analiza rizika suglasiti o provedbi usporednog nadzora, na vlastitom području, u slučaju obveze plaćanja trošarina koja se odnosi na jednu ili više osoba u pogledu kojih postoji zajednički ili obostrani interes, uvijek kada bi takav nadzor mogao biti učinkovitiji od nadzora koje provodi samo jedna država članica.
2. Da bi se pokrenuo usporedni nadzor u skladu sa stavkom 1., nadležno tijelo države članice podnosi prijedlog nadležnim tijelima drugih dotičnih država članica.
Taj prijedlog:
(a)
navodi slučaj ili slučajeve za koje se predlaže usporedni nadzor;
(b)
pojedinačno navodi svaku osobu s obzirom na koju se taj nadzor planira izvršiti;
(c)
daje opravdanja za potrebu zajedničkog nadzora;
(d)
utvrđuje vremensko razdoblje tijekom kojeg se namjerava vršiti takav nadzor.
3. Nadležna tijela koja zaprime takav prijedlog iz stavka 2. potvrđuju svoju suglasnost za sudjelovanje u usporednom nadzoru ili dostavljaju svoju opravdanu uskratu nadležnom tijelu što je prije moguće i ne kasnije od mjesec dana nakon primitka prijedloga.
4. Svako nadležno tijelo sudionik u postupku usporednog nadzora imenuje predstavnika odgovornog za nadgledanje i koordinaciju operacije usporednog nadzora.
5. Nakon vršenja usporednog nadzora nadležna tijela što je prije moguće obavješćuju središnje trošarinske urede za vezu drugih država članica o svim metodama ili praksama otkrivenim tijekom usporednog nadzora, korištenim ili za koje se sumnja da su korištene s ciljem kršenja zakona o trošarinama, kada bi takve informacije mogle biti od posebnog interesa drugim državama članicama.
Članak 14.
Zahtjev za obavješćivanje o upravnim odlukama i mjerama
1. Na zahtjev zamolbenog tijela, zamoljeno tijelo, sukladno pravilima koja uređuju slično obavješćivanje u vlastitoj državi članici, obavješćuje adresata o svim upravnim odlukama i mjerama koje su poduzela upravna tijela zamolbene države članice u vezi s primjenom propisa o trošarinama.
2. Zahtjevi za obavješćivanje iz stavka 1. uz navedeni predmet odluke ili mjere o kojoj se obavješćuje sadržavaju ime, adresu i sve druge odgovarajuće informacije potrebne za identifikaciju adresata.
3. Zamoljeno tijelo bez odgode obavješćuje zamolbeno tijelo o svojem odgovoru na zahtjev za obavješćivanjem iz stavka 1. te ga posebno obavješćuje o datumu upućivanja odluke ili mjere adresatu.
4. Kada zamoljeno tijelo ne može djelovati na zahtjev za obavješćivanjem iz stavka 1., o tome pisano obavješćuje zamolbeno tijelo u roku od mjesec dana od primitka zahtjeva.
Zamoljeno tijelo ne može odbiti djelovati na temelju takvog zahtjeva zbog sadržaja odluke ili mjere o kojoj treba izvijestiti.
5. Zamolbeno tijelo podnosi zahtjev za obavješćivanje sukladno ovom članku samo kada nije u mogućnosti obavijestiti adresata u skladu s pravilima o obavješćivanju o instrumentima vezanim uz zamolbenu državu članicu ili kada bi takva obavijest uzrokovala nerazmjerne poteškoće.
6. Ovaj se članak ne primjenjuje na dokumente iz članka 8. Direktive Vijeća 2010/24/EU od 16. ožujka 2010. o međusobnoj pomoći kod naplate potraživanja koja se odnose na određene pristojbe, carine, poreze i druge mjere (11).
POGLAVLJE III.
RAZMJENA INFORMACIJA BEZ PRETHODNOG ZAHTJEVA
Članak 15.
Obvezna razmjena informacija
1. Nadležno tijelo svake države članice povremenom ili redovnom automatskom razmjenom prosljeđuje ovlaštenim tijelima bilo koje druge predmetne države članice informacije neophodne za osiguranje pravilne primjene zakona o trošarinama u sljedećim slučajevima:
(a)
ako je u drugoj državi članici došlo do nepravilnosti ili kršenja propisa o trošarinama ili za to postoji opravdana sumnja;
(b)
ako nepravilnosti ili kršenje propisa o trošarinama ili opravdana sumnja za postojanje istih na području jedne države članice može imati posljedice u drugoj državi članici;
(c)
ako postoji rizik prijevare ili gubitka trošarine u drugoj državi članici;
(d)
u slučaju potpunog uništenja ili nepovratnog gubitka proizvoda oporezivih trošarinama koji su pod privremenom carinskom suspenzijom;
(e)
u slučaju nepredvidivih okolnosti tijekom kretanja proizvoda oporezivih trošarinama u Uniji, izvan okvira Direktive 2008/118/EZ, koje bi mogle utjecati na izračun obveza s obzirom na trošarine određenog gospodarskog subjekta.
2. Nadležno tijelo koje je proslijedilo informacije drugom nadležnom tijelu sukladno stavku 1. također može zahtijevati da drugo nadležno tijelo dostavi povratne informacije o poduzetim naknadnim radnjama na temelju pruženih informacija. Kod podnošenja takvog zahtjeva drugo nadležno tijelo bez dovođenja u pitanje propisa o povjerljivosti i zaštiti podataka primjenjivih u vlastitoj državi članici upućuje takve povratne informacije bez odgode, osim u slučaju kada bi mu to predstavljalo nerazmjerno administrativno opterećenje.
3. Kada se informacije iz stavka 1. odnose na kretanje proizvoda oporezivih trošarinama u Uniji, informacije se upućuju putem dokumenta za međusobnu upravnu pomoć sukladno stavku 4.
Međutim, kada je korištenje takvog dokumenta nepraktično, iznimno se razmjena informacija može vršiti u cjelini ili djelomice drugim načinima. U takvim slučajevima poruci se prilaže obrazloženje o tome zašto je korištenje dokumenta za međusobnu upravnu pomoć u tom slučaju bilo nepraktično.
4. Kada je računalni sustav nedostupan, koristi se zamjenski dokument za međusobnu upravnu pomoć umjesto dokumenta iz stavka 3.
5. Komisija donosi provedbene akte da bi utvrdila:
(a)
točne kategorije informacija koje se razmjenjuju prema stavku 1., što s obzirom na fizičke osobe uključuje i podatke kao što su ime, prezime, ime ulice, stambeni broj, poštanski broj, grad, država članica, porezni ili drugi identifikacijski broj, broj proizvoda ili opis i drugi vezani osobni podaci, prema potrebi;
(b)
učestalost redovne razmjene i vremenska ograničenja za izvanrednu razmjenu podataka prema stavku 1. za svaku kategoriju informacija;
(c)
strukturu i sadržaj dokumenata za međusobnu upravnu pomoć;
(d)
oblik i sadržaj zamjenskog dokumenta za međusobnu upravnu pomoć;
(e)
pravila i postupke o razmjeni dokumenata iz točaka (c) i (d).
Komisija također može donijeti provedbene akte za utvrđivanje okolnosti u kojima nadležna tijela mogu smatrati računalni sustav nedostupnim za potrebe stavka 4. ovog članka.
Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom istražnih radnji iz članka 35. stavka 2.
Članak 16.
Spontana razmjena informacija
1. Nadležna tijela država članica mogu si međusobno bez prethodnog zahtjeva putem spontane razmjene prosljeđivati sve informacije neophodne za pravilnu primjenu zakona o trošarinama koje su im dostupne i koje nisu obuhvaćene člankom 15.
U tu svrhu mogu koristiti računalni sustav kada je taj sustav u mogućnosti obraditi takve informacije.
2. Nadležno tijelo koje prosljeđuje informacije drugom tijelu sukladno stavku 1. može od tog drugog tijela zahtijevati povratne informacije o naknadnim aktivnostima poduzetim na temelju pruženih informacija. Kod podnošenja takvog zahtjeva drugo nadležno tijelo, bez dovođenja u pitanje propisa o povjerljivosti i zaštiti podataka primjenjivih u vlastitoj državi članici, upućuje takve povratne informacije bez odgode, osim u slučaju kada bi mu to predstavljalo nerazmjerno administrativno opterećenje.
3. Komisija donosi provedbene akte da bi utvrdila:
(a)
strukturu i sadržaj dokumenata za međusobnu upravnu pomoć i obuhvatila točne kategorije informacija iz stavka 1.,
(b)
pravila i postupke o razmjeni dokumenata za međusobnu upravnu pomoć.
Komisija također može donijeti provedbene akte za utvrđivanje strukture i sadržaja povratnih informacija iz stavka 2.
Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom istražnih radnji iz članka 35. stavka 2.
Članak 17.
Obveze država članica za osiguranje razmjene informacija bez prethodnog zahtjeva
Države članice poduzimaju odgovarajuće upravne i organizacijske mjere za osiguranje razmjena iz ovog poglavlja.
Članak 18.
Ograničenje obveza
Radi primjene ovog poglavlja, države članice nisu dužne nametati osobama nikakve nove obveze prikupljanja informacija, niti snositi nerazmjerna upravna opterećenja
POGLAVLJE IV.
ČUVANJE I RAZMJENA ELEKTRONIČKIH INFORMACIJA O GOSPODARSKIM SUBJEKTIMA
Članak 19.
Čuvanje i razmjena elektroničkih informacija o odobrenjima gospodarskih subjekata i poreznim skladištima
1. Svaka država članica vodi elektroničku bazu podataka koja sadrži sljedeće evidencije:
(a)
upisnik gospodarskih subjekata iz jedne od sljedećih kategorija:
i.
evidenciju osoba koje su ovlašteni imatelji trošarinskih skladišta u smislu točke 1. članka 4. Direktive 2008/118/EZ;
ii.
registrirane primatelje u smislu točke 9. članka 4. Direktive 2008/118/EZ;
iii.
registrirane primatelje u smislu točke 10. članka 4. Direktive 2008/118/EZ;
(b)
evidenciju prostora ovlaštenih za trošarinska skladišta u smislu točke 11. članka 4. Direktive 2008/118/EZ.
2. Upisnici iz stavka 1. sadrže sljedeće informacije:
(a)
jedinstveni identifikacijski trošarinski broj koji nadležno tijelo izdaje za gospodarski subjekt ili prostor;
(b)
ime i adresu osobe ili naziv i adresu prostora;
(c)
kategoriju za proizvode oporezive trošarinama (CAT) i/ili kôd proizvoda oporezivih trošarinama obuhvaćenih odobrenjem iz Priloga II., popisom kodova 11. iz Uredbe Komisije (EZ) br. 684/2009 od 24. srpnja 2009. o provedbi Direktive Vijeća 2008/118/EZ s obzirom na računalnu obradu postupaka za kretanje trošarinske robe tijekom obustave plaćanja trošarina (12);
(d)
identifikaciju središnjeg trošarinskog ureda za vezu ili ureda za trošarine kod kojeg se mogu dobiti dodatne informacije;
(e)
datum izdavanja, izmjene i, prema potrebi, datum prestanka valjanosti ovlaštenja;
(f)
za ovlaštene vlasnike skladišta, porezno skladište ili popis poreznih skladišta na koja se primjenjuje ovlaštenje, kako je primjenjivo prema nacionalnim zakonima, potvrdu da je ovlašten izostaviti pojedinosti o primatelju u vrijeme pošiljanja, da je ovlašten podijeliti kretanje u skladu s člankom 23. Direktive 2008/118/EZ, ili da je ovlašten premjestiti proizvode oporezive trošarinama na mjesto izravne dostave u skladu s člankom 17. stavkom 2. te Direktive;
(g)
za registrirane primatelje, kako je primjenjivo prema nacionalnim zakonima, potvrdu da je ovlašten premjestiti proizvode oporezive trošarinama na mjesto izravne dostave u skladu s člankom 17. stavkom 2. Direktive 2008/118/EZ;
(h)
za registrirane primatelje iz članka 19. stavka 3. Direktive 2008/118/EZ osim onih iz točke (i) ovog stavka, sadržaj ovlaštenja s obzirom na količinu proizvoda oporezivih trošarinama, identitet pošiljatelja u državi članici iz koje je otpremljena pošiljka i vremensko razdoblje za koje vrijedi ovlaštenje;
(i)
za registrirane primatelje iz članka 19. stavka 3. Direktive 2008/118/EZ koji imaju ovlaštenje za primanje vina od pošiljatelja koji koriste povlasticu u okviru odstupanja iz članka 40. Direktive 2008/118/EZ, sadržaj ovlaštenja s obzirom na količinu proizvoda oporezivih trošarinama i vremensko razdoblje na koje se odnosi ovlaštenje. Navod o odstupanju iz članka 40. Direktive 2008/118/EZ uključuje se u evidenciju;
(j)
za porezna skladišta, ovlaštenog vlasnika skladišta ili više njih za čije je potrebe ovlašteno korištenje poreznog skladišta.
3. Središnji trošarinski uredi za vezu države članice ili služba za vezu svake države članice osigurava da su informacije iz nacionalnih upisnika cjelovite, točne i ažurirane.
4. Informacije iz odgovarajućih nacionalnih upisnika iz stavka 2. o gospodarskim subjektima koji se bave kretanjem proizvoda oporezivih trošarinama tijekom obustave plaćanja trošarina između dvije države članice, izravno se razmjenjuju putem središnjeg upisnika.
Komisija upravlja upisnikom kao dijelom računalnog sustava tako da neprestano osigurava pouzdan i ažuriran pregled svih nacionalnih upisnika podataka koje podnose sve države članice.
Središnji trošarinski uredi za vezu država članica ili bilo koje službe za vezu pravovremeno Komisiji upućuju sadržaj nacionalnog upisnika kao i njegove moguće izmjene.
Članak 20.
Pristup i ispravak informacija
1. Komisija osigurava da osobe uključene u kretanje proizvoda oporezivih trošarinama tijekom obustave plaćanja trošarina između dvije države članice mogu elektroničkim putem dobiti potvrdu valjanosti trošarinskih brojeva iz središnjeg upisnika iz članka 19. stavka 4. Komisija prosljeđuje sve zahtjeve od gospodarskog subjekta na ispravak takvih informacija u središnji trošarinski ured za vezu ili bilo koji odjel za vezu odgovoran za odobravanje tog subjekta.
2. Središnji trošarinski uredi za vezu država članica ili službe za vezu država članica osiguravaju da gospodarski subjekti mogu dobiti potvrdu informacija o njima prema članku 19. stavku 2. te da mogu dobiti ispravak svih vezanih mogućih netočnih navoda iz te potvrde.
3. Nadležno tijelo države članice može prema uvjetima koje utvrđuje ta država članica dozvoliti središnjem trošarinskom uredu za vezu ili odgovarajućim službama za vezu pružanje potvrde o informacijama iz članka 19. stavka 2.
Članak 21.
Zadržavanje podataka
1. Svaka država članica zadržava informacije o kretanju proizvoda oporezivih trošarinama u Uniji i evidenciju sadržanu u nacionalnim upisnicima iz članka 19. barem tijekom pet godina od kraja kalendarske godine u kojoj je započelo kretanje, da bi se takve informacije mogle koristiti za postupke iz ove Uredbe. To se razdoblje može ograničiti na tri godine s obzirom na informacije unesene u nacionalne upisnike prije 1. srpnja 2012.
2. Informacije prikupljene putem računalnog sustava zadržavaju se u tom sustavu tako da se mogu pronaći i obraditi unutar takvog sustava za potrebe odgovora na zahtjev za informacijama iz članka 8.
Članak 22.
Provedba
Komisija donosi provedbene akte:
(a)
da bi utvrdila tehničke pojedinosti s obzirom na automatizirano ažuriranje baza podataka iz članka 19. stavka 1. i središnjeg upisnika iz članka 19. stavka 4.;
(b)
da bi utvrdila pravila i postupke s obzirom na pristup i ispravak informacija iz članka 20. stavka 1.
Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom pregleda iz članka 35. stavka 2.
POGLAVLJE V.
ZAJEDNIČKI UVJETI O POMOĆI
Članak 23.
Jezična pitanja
Zamolbe za pomoć, uključujući zahtjeve za obavještavanjem i priloženu dokumentaciju, mogu se podnositi na bilo kojem jeziku o kojem se zamolbeno i zamoljeno nadležno tijelo dogovore. Samo u posebnim slučajevima, kada zamoljeno tijelo obrazloži svoj zahtjev za prijevodom, zahtjevima se mora priložiti prijevod na službeni jezik ili jedan od službenih jezika države članice u kojoj zamoljeno tijelo ima sjedište.
Članak 24.
Kvaliteta usluge
1. Komisija i države članice osiguravaju da su dijelovi računalnog sustava neophodni za razmjenu informacija opisani u Uredbi operativni, odgovarajuće održavani i da se redovito unaprjeđuju.
2. Komisija i države članice sklapaju sporazum o uslugama podrške i dogovaraju se o sigurnosnim politikama s obzirom na računalni sustav. Takav sporazum definira tehničku kvalitetu i količinu usluga koje Komisija i države članice trebaju dostaviti da bi se osiguralo sigurno funkcioniranje svih dijelova računalnog sustava i elektroničke komunikacije, kao i podjela odgovornosti za daljnji razvoj sustava.
Članak 25.
Opća ograničenja s obzirom na obveze zamoljenog nadležnog tijela
1. Zamoljeno nadležno tijelo osigurava zamolbenom tijelu informacije u skladu s ovom Uredbom, pod uvjetom da:
(a)
zamolbeno tijelo iscrpilo je uobičajene izvore informacija koje je moglo iskoristiti u okolnostima za dobivanje zahtijevanih informacija, bez dovođenja u pitanje postignuća željenog cilja; i
(b)
broj i priroda zahtjeva za informacijama koje podnosi zamolbeno tijelo u određenom razdoblju ne nameće nerazmjerno administrativno opterećenje tom zamoljenom tijelu.
2. Ova Uredba ne nameće nikakve obveze nadležnom tijelu države članice s obzirom na izvršavanje istražnih radnji ili pružanje informacija ako zakoni ili upravna praksa te države članice ne odobravaju svojim nadležnim tijelima vršenje takvih istražnih radnji niti prikupljanje i korištenje takvih informacija za vlastite potrebe te države članice.
3. Nadležno tijelo države članice može odbiti pružiti informaciju ako zamolbena država članica zbog pravnih razloga nije u mogućnosti pružiti sličnu vrstu informacije.
4. Pružanje informacija može se odbiti kada dovodi do razotkrivanja poslovne, industrijske ili službene tajne ili trgovačkog postupka, ili kada bi takvo razotkrivanje bilo suprotno javnoj politici.
5. Zamoljeno nadležno tijelo obavješćuje zamolbeno tijelo o temeljima mogućeg odbijanja zahtjeva za pomoć. Za potrebe statistike, nadležna tijela na godišnjoj razini obavješćuju Komisiju o kategorijama temelja odbijanja.
6. Stavci 2., 3. ili 4. nikako se ne tumače tako da dozvoljavaju zamoljenom tijelu ovlaštenje da odbije pružiti informacije isključivo jer tim podacima upravlja banka, druga financijska institucija, ovlaštenik ili druga osoba koja djeluje kao posrednik ili u fiducijarnom smislu, niti zbog vlasničkih interesa određene osobe.
Članak 26.
Troškovi
Države članice obostrano odbijaju sve zahtjeve za povrat troškova do kojih je došlo primjenom ove Uredbe, uz izuzetak zahtjeva s obzirom na naknade za rad stručnjaka.
Članak 27.
Najniži iznos
1. Zahtjev za pomoć može podlijegati najnižem pragu na temelju trošarina kojima dospijeva rok za plaćanje.
2. Komisija može donijeti provedbene akte za podrobnije utvrđivanje praga iz stavka 1. ovog članka.
Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 35. stavka 2.
Članak 28.
Službena tajna, zaštita podataka te korištenje podataka dostavljenih prema ovoj Uredbi
1. Informacije koje pruže ili prikupe države članice u skladu s ovom Uredbom ili bilo koje informacije kojima službenik ili drugi zaposlenik ili ugovaratelj ima pristup tijekom vršenja svojih dužnosti podliježu obvezi čuvanja službene tajne dok i te strane s obzirom na vlastite informacije također uživaju isto pravo prema zakonima države članice koja prima informacije.
2. Informacije iz stavka 1. mogu se koristiti za sljedeće potrebe:
(a)
uspostavu baze za utvrđivanje trošarina;
(b)
naplatu ili upravnu kontrolu trošarina;
(c)
praćenje kretanja proizvoda oporezivih trošarinama;
(d)
analizu rizika u području trošarina;
(e)
istražne radnje u području trošarina;
(f)
utvrđivanje drugih poreza, carina i nameta obuhvaćenih člankom 2. Direktive 2010/24/EU.
Međutim, nadležno tijelo države članice koja pruža informacije dozvoljava korištenje takvih informacija za druge potrebe u državi članici zamolbenog tijela ako zakoni države članice zamoljenog tijela dozvoljavaju korištenje informacija za slične potrebe u predmetnoj državi članici.
U omjeru u kojem to dozvoljava nacionalno pravo i ne dovodeći u pitanje članak 1. stavak 2., informacije iz stavka 1. ovog članka mogu se koristiti u sudskim ili upravnim postupcima, koji mogu uključivati kazne zbog kršenja poreznih propisa, ne dovodeći u pitanje opća pravila i odredbe koje utvrđuju prava tuženika i svjedoka u takvim postupcima.
3. Ako zamolbeno tijelo smatra da bi informacije koje je primilo od zamoljenog tijela mogle biti korisne nadležnom tijelu druge države članice, može ih dostaviti takvom tijelu. O izvršenoj dostavi informacija obavješćuje zamoljeno tijelo.
Zamoljeno tijelo može uvjetovati dostavu informacija drugoj državi članici svojom prethodnom suglasnošću.
4. Sva obrada osobnih podataka koju vrše države članice iz ove Uredbe podliježe nacionalnim odredbama provedbene Direktive 95/46/EZ.
Za potrebe pravilne primjene ove Uredbe, države članice ograničavaju područje primjene prava i obveza iz članka 10., članka 11. stavka 1. i članaka 12. i 21. Direktive 95/46/EZ ako je to potrebno radi zaštite interesa iz točke (e) članka 13. stavka 1. navedene Direktive. Takva su ograničenja razmjerna predmetnim interesima.
Članak 29.
Pristup informacijama prema odobrenju Komisije
Osobe koje odgovarajuće odobri Komisija mogu imati pristup informacijama iz članka 28. stavka 4. samo u onom omjeru u kojem je to neophodno za brigu, održavanje i razvoj mreže CCN/CSI i rad središnjeg registra.
Takve osobe podliježu obvezama službene tajne. Informacije kojima se pristupa zaštićuju se kao osobni podaci prema Uredbi (EZ) br. 45/2001.
Članak 30.
Dokazna vrijednost primljenih informacija
Izvješća, izjave i sva druga dokumentacija ili ovjerene preslike ili njihovi izvodi koje pruža nadležno tijelo države članice nadležnom tijelu druge države članice, u skladu s ovom Uredbom nadležna tijela druge države članice mogu uzeti kao dokaz na istoj osnovi kao slični dokumenti koje osigurava drugo tijelo te druge države članice.
Članak 31.
Obveza suradnje
1. Za potrebe primjene ove Uredbe, država članica poduzima sve potrebne mjere radi:
(a)
osiguranja učinkovite unutarnje koordinacije između nadležnih tijela iz članaka 3. do 5.;
(b)
uspostave izravne suradnje između tijela ovlaštenih za potrebe koordinacije iz točke (a) ovog stavka;
(c)
osiguranja nesmetanog funkcioniranja sustava razmjene informacija predviđenog ovom Uredbom.
2. Komisija nadležnom tijelu svake države članice bez odlaganja dostavlja sve informacije koje je primila i koje je u mogućnosti pružiti da bi osigurala pravilnu primjenu zakona o trošarinama.
Članak 32.
Odnosi s trećim zemljama
1. Nadležno tijelo države članice primatelj informacija od treće zemlje može proslijediti informacije nadležnim tijelima bilo koje države članice koju bi te informacije mogle zanimati i, u svakom slučaju, svim nadležnim tijelima koja ih zatraže, u onoj mjeri u kojoj je to dozvoljeno sporazumima o suradnji s takvom trećom zemljom. Takve se informacije također mogu proslijediti Komisiji, kad god je to u interesu Unije za potrebe ove Uredbe.
2. Pod uvjetom da se predmetna treća zemlja pravno obvezala pružati potrebnu pomoć radi prikupljanja dokaza o nepravilnostima transakcija za koje se čini da su protivne propisima o trošarinama, informacije prikupljene sukladno ovoj Uredbi nadležno tijelo države članice može dostaviti takvoj trećoj zemlji, u skladu s nacionalnim propisima te države članice o prijenosu osobnih podataka trećim zemljama, za potrebe ispravne primjene trošarina ili sličnih poreza, carina i naknada primjenjivih na treću zemlju uz suglasnost nadležnih tijela koja dostavljaju podatke, u skladu s njihovim nacionalnim propisima.
Članak 33.
Pomoć gospodarskim subjektima
1. Nadležna tijela države članice u kojoj pošiljatelj proizvoda oporezivih trošarinama ima poslovni nastan mogu odobriti pomoć ako takav pošiljatelj ne primi izvješće iz članka 24. stavka 4. Direktive 2008/118/EZ, izvješće iz članka 25. stavka 3. te Direktive ili, u okolnostima opisanim u članku 33. stavku 1. te Direktive, presliku popratne isprave iz njenog članka 34.
Ako je takva pomoć odobrena, pošiljatelj se time ne oslobađa svojih poreznih obveza.
2. Kada se državi članici odobri pomoć sukladno stavku 1. ovog članka i kada smatra neophodnim dobiti informacije od druge države članice, podnosi zahtjev za takvim informacijama u skladu s člankom 8. Druga država članica može odbiti zaprimiti zahtjev za informacijama ako pošiljatelj nije iscrpio sva njemu dostupna sredstva za pribavljanje dokaza o prekidu kretanja proizvoda oporezivih trošarinama između država članica.
POGLAVLJE VI.
OCJENJIVANJE I ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 34.
Ocjenjivanje aranžmana, prikupljanje operativnih statistika i izvješćivanje
1. Države članice i Komisija provjeravaju i procjenjuju primjenu ove Uredbe. U tu svrhu, Komisija redovito izrađuje sažetak iskustava država članica s ciljem poboljšanja rada sustava uspostavljenog ovom Uredbom.
2. Države članice dostavljaju Komisiji sljedeće:
(a)
sve raspoložive informacije bitne za primjenu ove Uredbe, uključujući sve statističke podatke potrebne za ocjenjivanje njezine provedbe;
(b)
sve podatke o stvarnim metodama ili praksama korištenim ili za koje se sumnja da se koriste za kršenje zakona o trošarinama kada takve metode ili prakse otkrivaju nedostatke ili propuste u djelovanju postupaka utvrđenih ovom Uredbom.
Zbog ocjenjivanja učinkovitosti ovog sustava upravne suradnje u primjeni zakona o trošarinama i suzbijanju nezakonite utaje poreza i poreznih prijevara s obzirom na trošarine, države članice mogu dostaviti Komisiji sve druge raspoložive informacije pored onih iz prvog podstavka.
Komisija prosljeđuje informacije koje su dostavile države članice drugim dotičnim državama članicama.
Obveza dostavljanja informacija i statističkih podataka ne smije prouzročiti neopravdana opterećenja uprave.
3. Komisija može, za dijagnostičke i statističke potrebe, izravno prikupiti informacije iz poruka koje stvara računalni sustav, u skladu s člankom 28.
4. Informacije koje dostavljaju države članice ili koje prikuplja Komisija za potrebe stavaka 1. do 3. ne sadrže pojedinačne ili osobne podatke.
5. Komisija donosi provedbene akte da bi za potrebe primjene ovog članka utvrdila odgovarajuće statističke podatke koje trebaju dostaviti države članice, informacije koje treba prikupiti Komisija i statistička izvješća koja Komisija treba pripremiti s drugim državama članicama.
Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 35. stavka 2.
Članak 35.
Odbor za trošarine
1. Komisiji pomaže Odbor za trošarine osnovan člankom 43. stavkom 1. Direktive 2008/118/EZ. Taj Odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod pozivanja na ovaj stavak, primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 36.
Stavljanje izvan snage Uredbe (EZ) br. 2073/2004
Uredba (EZ) br. 2073/2004 stavlja se izvan snage.
Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu u skladu s korelacijskom tablicom iz Priloga ovoj Uredbi.
Članak 37.
Izvješćivanje Europskog parlamenta i Vijeća
Svakih pet godina od dana stupanja na snagu ove Uredbe i posebno na temelju informacija koje dostavljaju države članice, Komisija izvješćuje Europski parlament i Vijeće o primjeni ove Uredbe.
Članak 38.
Dvostrani aranžmani
Kada nadležna tijela sklapaju aranžmane o dvostranim pitanjima obuhvaćenim ovom Uredbom, izuzev pojedinih slučajeva, o tome odmah izvještavaju Komisiju. Komisija zatim nadalje izvještava nadležna tijela drugih država članica.
Članak 39.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. srpnja 2012.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 2. svibnja 2012.