SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2010/30/EU
ze dne 19. května 2010
o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a v normalizovaných informacích o výrobku
(přepracování)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 194 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 92/75/EHS ze dne 22. září 1992 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích spotřebičů pro domácnost a v normalizovaných informacích o výrobku (3) byla podstatně změněna (4). Vzhledem k novým změnám by uvedená směrnice měla být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti přepracována.
(2)
Oblast působnosti směrnice 92/75/EHS je omezena na spotřebiče pro domácnost. Ze sdělení Komise ze dne 16. července 2008 o akčním plánu pro udržitelnou spotřebu a výrobu a udržitelnou průmyslovou politiku vyplývá, že rozšíření oblasti působnosti směrnice 92/75/EHS na výrobky spojené se spotřebou energie, které mají během používání významný přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu energie, by mohlo posílit možnou součinnost stávajících právních opatření, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES ze dne 21. října 2009 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie (5). Touto směrnicí by nemělo být dotčeno uplatňování směrnice 2009/125/ES. Spolu s danou směrnicí a dalšími nástroji Unie tvoří tato směrnice širší právní rámec a v kontextu celostního přístupu přináší další úspory energie a přínos v oblasti životního prostředí.
(3)
Předsednictví v závěrech ze zasedání Evropské rady, které se konalo ve dnech 8. a 9. března 2007, zdůraznilo nutnost zvýšit energetickou účinnost v Unii tak, aby byl dosažen cíl 20 % snížení spotřeby energie Unie do roku 2020, stanovilo cíle pro rozvoj využívání energie z obnovitelných zdrojů v celé EU a snížení emisí skleníkových plynů a vyzvalo k důkladnému a urychlenému provedení kroků v klíčových oblastech určených ve sdělení Komise ze dne 19. října 2006 nazvaném Akční plán pro energetickou účinnost: využití možností. Akční plán zdůraznil obrovské možnosti úspor energie ve výrobním odvětví.
(4)
Zvýšení účinnosti výrobků spojených se spotřebou energie díky informované volbě spotřebitele prospěje ekonomice EU jako celku.
(5)
Získání přesných, věcných a srovnatelných informací o specifické spotřebě energie výrobků spojených se spotřebou energie by mělo ovlivnit konečného uživatele v tom smyslu, že při výběru dá přednost výrobkům s nižší spotřebou energie, nebo které nepřímo vedou k nižší spotřebě energie a jiných hlavních zdrojů během používání, což bude nutit výrobce k opatřením ke snížení spotřeby energie a jiných hlavních zdrojů u výrobků, které vyrábějí. Tím by se rovněž mělo nepřímo podpořit účinné využívání těchto výrobků s cílem přispět k cíli EU zvýšit energetickou účinnost o 20 %. Působením samotných tržních sil bez těchto informací nedojde k prosazení racionálního využívání energie a jiných hlavních zdrojů u těchto výrobků.
(6)
Je třeba mít na paměti, že existují právní předpisy Unie a jednotlivých států, které spotřebitelům zajišťují určitá práva, pokud jde o zakoupené výrobky, včetně náhrady nebo výměny výrobku.
(7)
Komise by měla poskytnout prioritní seznam výrobků spojených se spotřebou energie, na které by se mohl vztahovat akt v přenesené pravomoci podle této směrnice. Tento seznam by mohl být zahrnut do pracovního plánu uvedeného ve směrnici 2009/125/ES.
(8)
Informace hrají klíčovou roli v působení tržních sil a je tedy nezbytné zavést jednotný energetický štítek u všech výrobků stejného typu a poskytnout potenciálním zákazníkům doplňující normalizované informace o nákladech na tyto výrobky, pokud jde o energii a spotřebu jiných hlavních zdrojů, a přijmout opatření k tomu, aby potenciální koneční uživatelé, kteří nevidí vystavený výrobek a nemají tedy ani příležitost vidět energetický štítek, rovněž obdrželi tyto informace. Aby byl energetický štítek účinný a úspěšný, měl by být pro konečné uživatele snadno rozpoznatelný, jednoduchý a výstižný. Pro tento účel by měla být jako základ zachována stávající podoba štítku s cílem informovat konečné uživatele o energetické účinnosti výrobků. Spotřeba energie a jiné informace vztahující se k výrobkům by měly být měřeny v souladu s harmonizovanými technickými normami a metodami.
(9)
Jak je uvedeno v posouzení dopadů, které je součástí návrhu této směrnice předloženého Komisí, systém označování energetickými štítky posloužil jako vzor pro různé země na celém světě.
(10)
Členské státy by měly pravidelně sledovat dodržování této směrnice a zahrnout příslušné informace do zprávy, kterou musí podle této směrnice jednou za čtyři roky předložit Komisi, se zvláštním ohledem na povinnosti dodavatelů a obchodníků.
(11)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (6), obsahuje obecná ustanovení pro dozor nad trhem v souvislosti s uváděním výrobků na trh. Tato směrnice v zájmu dosažení svých cílů stanoví v tomto ohledu podrobnější ustanovení. Uvedená ustanovení jsou s nařízením (ES) č. 765/2008 v souladu.
(12)
Zcela nepovinný systém by vedl k označování energetickými štítky jen některých výrobků nebo k tomu, že by byly normalizované informace o výrobku poskytovány jen k některým spotřebičům s rizikem, že by někteří koneční uživatelé mohli být uvedeni v omyl či dokonce nesprávně informováni. Současný systém by měl proto zajistit, aby spotřeba energie a jiných hlavních zdrojů byla u všech dotčených výrobků uváděna na energetickém štítku a v normalizovaných informačních listech výrobku.
(13)
Výrobky spojené se spotřebou energie mají během používání přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu širokého okruhu různých druhů energie, přičemž elektrická energie a plynné palivo jsou nejvýznamnější. Tato směrnice by se proto měla vztahovat na výrobky spojené se spotřebou energie, které mají během používání přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu jakéhokoli druhu energie.
(14)
Na výrobky spojených se spotřebou energie, které mají během používání významný přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu energie nebo případně hlavních zdrojů a které poskytují dostatečný prostor pro zvýšení účinnosti by se měl vztahovat akt v přenesené pravomoci, pokud poskytování informací prostřednictvím energetických štítků může přimět konečné uživatele ke koupi účinnějších výrobků.
(15)
S cílem splnit cíle Unie v oblasti změny klimatu a energetické bezpečnosti a vzhledem k tomu, že se očekává, že celková spotřeba energie u výrobků v dlouhodobějším horizontu i nadále poroste, by akty v přenesené pravomoci podle této směrnice mohly případně na štítku zdůraznit rovněž vysokou celkovou spotřebu energie výrobku.
(16)
Mnoho členských států má zavedeny politiky zadávání veřejných zakázek, které vyžadují, aby si zadavatelé pořizovali energeticky účinné výrobky. Mnoho členských států má také zavedeny pobídky pro energeticky účinné výrobky. Kritéria způsobilosti výrobků pro veřejné zakázky nebo pobídky se mohou mezi členskými státy podstatně lišit. Odkaz na třídy funkčnosti jako na úrovně konkrétních výrobků, jak je uvedeno v aktech v přenesené pravomoci podle této směrnice, může snížit roztříštěnost zadávání veřejných zakázek a pobídek a usnadnit rozšíření účinných výrobků na trhu.
(17)
Pobídky, které členské státy mohou poskytnout na podporu účinných výrobků, by mohly představovat státní podporu. Touto směrnicí není dotčen výsledek jakéhokoli budoucího řízení o státní podpoře, které by se mohlo ohledně takových pobídek uskutečnit v souladu s články 107 a 108 Smlouvy o fungování EU, a neměla by se vztahovat na daňové a fiskální záležitosti. Členské státy mohou samy rozhodnout o povaze těchto pobídek.
(18)
Podpora energeticky účinných výrobků prostřednictvím označování energetickými štítky, zadávání veřejných zakázek a pobídek by neměla zhoršit celkový vliv těchto výrobků na životní prostředí a jejich fungování.
(19)
Komise by měla mít pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie a jiných hlavních zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie během používání a v normalizovaných informacích o výrobku. Zvláště je důležité, aby Komise během přípravných prací vedla vhodné konzultace, včetně konzultací s odborníky.
(20)
Komise by měla Evropskému parlamentu a Radě pravidelně předkládat shrnutí zpráv o donucovacích činnostech a úrovni shody předložených členskými státy na základě této směrnice, které by se mělo týkat EU a jednotlivých členských států zvlášť.
(21)
Komise by měla odpovídat za úpravu klasifikace štítků s cílem zajistit předvídatelnost pro výrobce a srozumitelnost pro spotřebitele.
(22)
V různém rozsahu podle příslušného výrobku by technologický vývoj a potenciál pro další významné úspory energie mohly vyžadovat další diferenciaci výrobků a být důvodem k přezkumu klasifikace. Tento přezkum by měl zahrnovat zejména možnost změny rozsahu. Tento přezkum by měl být co nejrychleji proveden u výrobků, které vzhledem ke své inovační povaze mohou významně přispět k energetické účinnosti.
(23)
Při přezkumu pokroku a zpráv o provádění akčního plánu pro udržitelnou spotřebu a výrobu a udržitelnou průmyslovou politiku v roce 2012 posoudí Komise zejména, zda je zapotřebí dalších opatření za účelem zlepšení výkonu výrobků z hlediska energie a vlivu na životní prostředí, mimo jiné včetně možnosti poskytnout spotřebitelům informace o uhlíkové stopě výrobků nebo o vlivu výrobků na životní prostředí během jejich životního cyklu.
(24)
Povinnost provést tuto směrnici ve vnitrostátním právu by se měla omezovat na ustanovení, která v porovnání se směrnicí 92/75/EHS představují podstatnou změnu. Povinnost provést ve vnitrostátním právu ustanovení, která zůstala nezměněna, totiž vyplývá ze směrnice 92/75/EHS.
(25)
Členské státy by měly při provádění ustanovení této směrnice usilovat o to, aby se vyhnuly přijímání opatření, která by mohla znamenat zbytečnou administrativní zátěž a obtížně splnitelné povinnosti pro příslušné účastníky trhu, zejména malé a střední podniky.
(26)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnice 92/75/EHS ve vnitrostátním právu.
(27)
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (7) se členské státy vybízejí k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví rámec pro harmonizaci vnitrostátních opatření týkajících se zejména označování energetickými štítky a uvádění normalizovaných informací o výrobku jako prostředků, jak informovat konečné uživatele o spotřebě energie a případně jiných hlavních zdrojů během používání a o doplňujících informacích týkajících se výrobků spojených se spotřebou energie, což dává konečným uživatelům možnost volby výrobků s vyšší účinností.
2. Tato směrnice se vztahuje na výrobky spojené se spotřebou energie, které mají významný přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu energie nebo případně jiných hlavních zdrojů během používání.
3. Tato směrnice se nevztahuje na:
a)
použité výrobky;
b)
jakékoli dopravní prostředky určené k přepravě osob nebo zboží;
c)
štítek s údaji o výkonu nebo jeho ekvivalent připojený k výrobku z bezpečnostních důvodů.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„výrobkem spojeným se spotřebou energie“ nebo „výrobkem“ jakékoli zboží, které má během používání dopad na spotřebu energie a které je uvedeno na trh nebo do provozu v Unii, a to včetně částí určených k zabudování do výrobků spojených se spotřebou energie, na než se vztahuje tato směrnice a jež jsou uváděny na trh a/nebo do provozu jako jednotlivé části pro konečné uživatele a u nichž lze posoudit vliv na životní prostředí samostatně;
b)
„informačním listem“ normalizovaný přehled informací týkajících se výrobku;
c)
„jinými hlavními zdroji“ voda, chemikálie nebo jakékoli jiné látky spotřebovávané výrobkem při běžném používání;
d)
„doplňujícími informacemi“ jiné informace založené na měřitelných údajích, které souvisejí s funkčností a vlastnostmi výrobku a vztahují se k využívání energie nebo jiných hlavních zdrojů nebo usnadňují vyhodnocování tohoto využívání;
e)
„přímým dopadem“ dopad výrobků, které během používání skutečně spotřebovávají energii;
f)
„nepřímým dopadem“ dopad výrobků, které při používání energii nespotřebovávají, ale přispívají k její úspoře;
g)
„obchodníkem“ maloobchodník nebo jiná osoba, která prodává, pronajímá, nabízí ke koupi na splátky nebo předvádí výrobky konečným uživatelům;
h)
„dodavatelem“ výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce v Unii nebo dovozce, uvádějící výrobek na trh nebo do provozu v Unii. Pokud tito neexistují, považuje se za dodavatele jakákoli fyzická či právnická osoba, která uvádí na trh nebo do provozu v Unii výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice.
i)
„uvedením na trh“ první zpřístupnění výrobku na trhu Unie za účelem jeho distribuce nebo používání v Unii za úplatu nebo zdarma a bez ohledu na způsob prodeje;
j)
„uvedením do provozu“ první použití výrobku za zamýšleným účelem v Unii;
k)
„neoprávněným použitím štítku“ použití štítku jiným subjektem než orgány členského státu nebo orgány Unie způsobem, který není stanoven v této směrnici ani v aktu v přenesené pravomoci.
Článek 3
Povinnosti členských států
1. Členské státy zajistí, aby:
a)
všichni dodavatelé a obchodníci usazení na jejich území plnili povinosti, které stanoví články 5 a 6;
b)
s ohledem na výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice, bylo zakázáno použití jiných štítků, značek, symbolů nebo nápisů, které nesplňují požadavky této směrnice a příslušných aktů v přenesené pravomoci, jestliže by mohly uvádět konečné uživatele v omyl nebo vést k nejasnostem, pokud jde o spotřebu energie nebo případně jiných hlavních zdrojů během používání;
c)
zavedení systému označování energetickými štítky a informačních listů, které se týkají spotřeby nebo úspory energie, bylo provázeno vzdělávacími, informačními a propagačními kampaněmi zaměřenými na podporu energetické účinnosti a odpovědnějšího využívání energie ze strany konečných uživatelů;
d)
se přijala vhodná opatření, aby příslušné vnitrostátní či regionální orgány odpovědné za provádění této směrnice vzájemně spolupracovaly a poskytovaly si navzájem a rovněž Komisi informace, s cílem podílet se na uplatňování této směrnice. Při správní spolupráci a výměně informací se co nejvíce využijí elektronické komunikační prostředky, zajistí se efektivnost nákladů a lze využít podpory z příslušných programů Unie. Tato spolupráce v případě potřeby zajistí zabezpečení a důvěrnost zpracování a ochrany citlivých informací poskytnutých během tohoto postupu. Komise přijme vhodná opatření za účelem podpory spolupráce mezi členskými státy podle tohoto písmena a přispění k této spolupráci.
2. Zjistí-li členský stát, že výrobek nevyhovuje všem příslušným požadavkům stanoveným touto směrnicí a jejími akty v přenesené pravomoci, týkajícím se štítku a informačního listu, je dodavatel povinen zajistit, aby výrobek vyhovoval těmto požadavkům podle účinných a přiměřených podmínek stanovených členským státem.
Existují-li dostatečné důkazy o tom, že výrobek vykazuje neshodu, přijme dotyčný členský stát nezbytná preventivní opatření a opatření zaměřená na zajištění shody v přesném časovém harmonogramu a při zohlednění způsobené škody.
Trvá-li neshoda i nadále, dotčený členský stát omezí nebo zakáže uvádění dotyčného výrobku na trh a/nebo do provozu nebo zajistí jeho stažení z trhu. V případech stažení výrobku z trhu nebo zákazu uvedení výrobku na trh je neprodleně informována Komise a ostatní členské státy.
3. Členské státy každé čtyři roky předloží Komisi zprávu včetně podrobností o donucovacích činnostech a úrovni shody na svém území.
Komise může stanovením pokynů určit podrobnosti společného obsahu těchto zpráv.
4. Komise pravidelně Evropskému parlamentu a Radě pro informaci poskytuje shrnutí těchto zpráv.
Článek 4
Požadavky na informace
Členské státy zajistí, aby:
a)
informace týkající se spotřeby elektrické energie, jiných druhů energie a případně jiných hlavních zdrojů během používání a doplňující informace byly v souladu s akty v přenesené pravomoci podle této směrnice sděleny konečným uživatelům v informačním listu a na energetickém štítku výrobků nabízených k prodeji, k pronájmu, ke koupi na splátky nebo předváděných konečným uživatelům přímo či nepřímo jakýmkoli způsobem prodeje na dálku včetně po internetu;
b)
se v případě zabudovaných nebo instalovaných výrobků informace uvedené v písmenu a) poskytly, pouze pokud to vyžaduje příslušný akt v přenesené pravomoci;
c)
každá reklama na konkrétní model výrobků spojených se spotřebou energie, na něž se vztahuje akt v přenesené pravomoci podle této směrnice, v případě, že jsou uváděny informace související se spotřebou energie nebo cenou, obsahovala odkaz na třídu energetické účinnosti výrobku;
d)
každý propagační materiál technického charakteru u výrobků spojených se spotřebou energie, který popisuje konkrétní technické parametry výrobku, zejména technické manuály a brožury výrobců, tištěné nebo zveřejněné na internetu, poskytoval konečným uživatelům nezbytné informace týkající se spotřeby energie nebo uváděl odkaz na třídu energetické účinnosti výrobku.
Článek 5
Povinnosti dodavatelů
Členské státy zajistí, aby:
a)
dodavatelé, kteří uvádějí na trh nebo do provozu výrobky, na které se vztahuje akt v přenesené pravomoci, dodávali energetický štítek a informační list v souladu s touto směrnicí a aktem v přenesené pravomoci;
b)
dodavatelé předložili technickou dokumentaci, která postačuje k posouzení správnosti informací na energetickém štítku a v informačním listu. Tato technická dokumentace musí obsahovat:
i)
obecný popis výrobku,
ii)
případné výsledky provedených konstrukčních výpočtů,
iii)
protokoly o zkouškách, pokud jsou k dispozici, včetně protokolů o těch zkouškách, které byly provedeny příslušnými oznámenými organizacemi podle jiných právních předpisů Unie,
iv)
v případě, že jsou hodnoty použity u podobných modelů, odkazy umožňující identifikaci těchto modelů.
K tomuto účelu mohou dodavatelé použít dokumentaci, která již byla vypracována v souladu s požadavky příslušných právních předpisů Unie;
c)
technická dokumentace byla u dodavatele k dispozici pro účely kontroly po dobu pěti let od vyrobení posledního dotčeného výrobku.
Elektronická verze technické dokumentace je u dodavatele k dispozici na požádání orgánů dohledu nad trhem členských států a Komise, a to do 10 pracovních dnů po obdržení žádosti příslušného orgánu členského státu nebo Komise;
d)
pokud jde o označování energetickými štítky a informace o výrobku, dodavatelé dodali obchodníkům potřebné energetické štítky bezplatně.
Aniž je dotčena volba dodávkového systému energetických štítků ze strany dodavatelů, na požádání obchodníků dodají dodavatelé energetické štítky okamžitě;
e)
kromě energetických štítků dodavatelé dodali i informační list výrobku;
f)
dodavatelé zahrnuli informační list výrobku do všech brožur týkajících se výrobku. Pokud brožury týkající se výrobku dodavatel nezajišťuje, dodavatel dodá informační list společně s jinými podklady, které jsou k výrobků přiloženy;
g)
dodavatelé byli odpovědni za správnost informací na energetických štítcích a v informačních listech, které dodávají;
h)
se předpokládalo, že dodavatelé souhlasí se zveřejněním informací uvedených na energetickém štítku nebo v informačnímh listu.
Článek 6
Povinnosti obchodníků
Členské státy zajistí, aby:
a)
obchodníci řádně viditelným a čitelným způsobem vystavili energetické štítky a poskytli informační list v brožuře týkající se výrobku nebo v jiných podkladech, které jsou k výrobkům přiloženy, když jsou prodávány konečným uživatelům;
b)
kdykoli je výrobek, na něhož se vztahuje akt v přenesené pravomoci, předváděn, jej obchodníci opatřili příslušným energetickým štítkem na dobře viditelném místě uvedeném v příslušném aktu v přenesené pravomoci, a to v odpovídající jazykové verzi.
Článek 7
Prodej na dálku a jiné formy prodeje
Jestliže jsou výrobky nabízeny k prodeji, k pronájmu nebo ke koupi na splátky prostřednictvím zásilkového prodeje, katalogu, internetu, telemarketingu nebo jakýmikoli jinými způsoby, při nichž nelze předpokládat, že potenciální konečný uživatel uvidí vystavený výrobek, musí akt v přenesené pravomoci obsahovat ustanovení, kterým se zajistí, že potenciální koneční uživatelé mají před zakoupením výrobku k dispozici informace uvedené na energetickém štítku výrobku a v informačním listu. Akt v přenesené pravomoci případně stanoví způsob, jakým budou energetický štítek nebo informační list či informace v nich uvedené vystaveny nebo poskytnuty potenciálnímu konečnému uživateli.
Článek 8
Volný pohyb
1. Členské státy na svém území nesmějí zakazovat, omezovat nebo ztěžovat uvádění výrobků, na které se vztahuje tato směrnice a příslušný akt v přenesené pravomoci a v souladu s nimi, na trh nebo do provozu.
2. Pokud není prokázán opak, považují členské státy energetické štítky a informační listy za odpovídající ustanovením této směrnice a aktů v přenesené pravomoci. Členské státy požádají dodavatele o poskytnutí dokladů ve smyslu článku 5, pokud jde o správnost informací uvedených na jejich energetických štítcích nebo v informačních listech, v případě, že mají důvodné podezření, že jsou tyto informace nesprávné.
Článek 9
Veřejné zakázky a pobídky
1. Pokud se na výrobek vztahuje akt v přenesené pravomoci, veřejní zadavatelé, kteří zadávají veřejné zakázky na stavební práce, dodávky nebo služby podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (8), které nejsou vyloučeny podle článků 12 až 18 uvedené směrnice, se snaží pořizovat pouze výrobky, které splňují kritéria nejvyšších úrovní funkčnosti a patří do třídy s nejvyšší energetickou účinností. Členské státy mohou rovněž vyžadovat, aby veřejní zadavatelé pořizovali pouze výrobky splňující tato kritéria. Členské státy mohou podmínit použití těchto kritérií efektivností nákladů, ekonomickou proveditelností, technickou vhodností a dostatečnou konkurencí.
2. Odstavec 1 se vztahuje na zakázky v hodnotě rovnající se prahovým hodnotám stanoveným v článku 7 směrnice 2004/18/ES nebo vyšší.
3. Pokud členské státy poskytnou pobídky pro výrobek, na nějž se vztahuje akt v přenesené pravomoci, zaměří se na nejvyšší úrovně funkčnosti včetně nejvyšší třídy energetické účinnosti podle příslušného aktu v přenesené pravomoci. Daňová a fiskální opatření nepředstavují pobídky pro účely této směrnice.
4. Pokud členské státy poskytují pobídky pro výrobky, zaměřené na konečné uživatele používající vysoce účinné výrobky i na průmyslové podniky, které tyto výrobky podporují a vyrábějí, uvedou úrovně funkčnosti pomocí tříd vymezených v příslušném aktu v přenesené pravomoci, vyjma případů, v nichž vyžadují vyšší úrovně funkčnosti, než je prahová hodnota pro nejvyšší třídu energetické účinnosti podle aktu v přenesené pravomoci. Členské státy mohou vyžadovat vyšší úrovně funkčnosti, než je prahová hodnota pro nejvyšší třídu energetické účinnosti podle aktu v přenesené pravomoci.
Článek 10
Akty v přenesené pravomoci
1. Komise stanoví podrobnosti týkající se energetického štítku a informačního listu akty v přenesené pravomoci v souladu s články 11, 12 a 13 ve vztahu ke každému druhu výrobku v souladu s tímto článkem.
Pokud výrobek splní kritéria uvedená v odstavci 2, vztahuje se na něj akt v přenesené pravomoci v souladu s odstavcem 4.
Ustanovení aktů v přenesené pravomoci týkající se informací o spotřebě energie a jiných hlavních zdrojů během používání uváděných na energetickém štítku a v informačním listu umožní konečným uživatelům, aby se při koupi výrobku na základě větší informovanosti lépe rozhodli, a orgánům dohledu nad trhem, aby si ověřily, zda se výrobky shodují s poskytnutými informacemi.
Pokud akt v přenesené pravomoci uvádí ustanovení týkající se energetické účinnosti výrobku a jeho spotřeby hlavních zdrojů, grafické provedení a obsah energetického štítku zdůrazní energetickou účinnost výrobku.
2. Kritéria podle odstavce 1 jsou následující:
a)
výrobky mají podle posledních dostupných údajů a vzhledem k množství uváděnému na trh Unie významný potenciál k úspoře energie a případně jiných hlavních zdrojů;
b)
u výrobků, které mají rovnocenné použití a jsou dostupné na trhu, existují velké rozdíly v příslušných úrovních funkčnosti;
c)
Komise zohlední příslušné právní předpisy Unie a samoregulaci, např. dobrovolné dohody, u nichž lze předpokládat, že dosáhnou cílů politiky rychleji nebo méně nákladným způsobem než závaznými požadavky;
3. Při vypracování návrhu aktu v přenesené pravomoci Komise:
a)
zohlední ty parametry životního prostředí uvedené v příloze I části 1 směrnice 2009/125/ES, které jsou určeny jako významné v příslušném prováděcím opatření přijatém podle směrnice 2009/125/ES a které jsou během používání významné pro konečného uživatele;
b)
posoudí dopad aktu na životní prostředí, konečné uživatele a výrobce, včetně malých a středních podniků, s ohledem na konkurenceschopnost, včetně na trzích mimo Unii, inovaci, přístup na trh a náklady a výnosy;
c)
provede náležité konzultace se zúčastněnými stranami;
d)
stanoví jednu nebo více lhůt pro provedení, případná postupná nebo přechodná opatření nebo období, přičemž zohlední zejména možný dopad na malé a střední podniky nebo na zvláštní skupiny výrobků vyráběných hlavně malými a středními podniky.
4. V aktech v přenesené pravomoci se uvedou zejména:
a)
přesná definice typu výrobku, který má být zahrnut;
b)
normy a metody měření, které se mají použít pro získání informací uvedených v čl. 1 odst. 1;
c)
podrobnosti technické dokumentace požadované podle článku 5;
d)
provedení a obsah energetického štítku, jak je uvedeno v článku 4, přičemž provedení musí být v co nejvyšší míře jednotné u všech skupin výrobků a musí být ve všech případech jasně viditelné a čitelné. Ve formátu energetického štítku zůstane jako základ zachována klasifikace využívající stupnici písmen A-G; stupně klasifikace odpovídají významné úspoře energie a nákladů z hlediska konečného uživatele.
Vyžaduje-li to technologický pokrok, lze klasifikaci doplnit dalšími třemi třídami. Těmto třídám bude odpovídat označení A+, A++ a A+++ v nejúčinnější třídě; celkový počet tříd bude v zásadě omezen na sedm, pokud nebudou používány ještě další třídy.
Barevná stupnice se skládá z nejvýše sedmi různých barev od tmavě zelené po červenou. Barevné označení pouze té nejvyšší třídy je vždy tmavě zelené. Při existenci více než sedmi tříd lze opakovaně použít pouze červenou barvu.
Klasifikace se přezkoumá zejména tehdy, pokud významný poměr výrobků na vnitřním trhu dosáhne dvou nejvyšších tříd energetické účinnosti a pokud lze další diferenciací výrobků dosáhnout další úspory energie.
Podrobná kritéria pro možnou změnu klasifikace výrobků se případně určí podle jednotlivých případů v příslušném aktu v přenesené pravomoci;
e)
místo, kde musí být na vystaveném výrobku upevněn energetický štítek a způsob, jakým energetický štítek nebo informace mají být poskytnuty v případě nabídek k prodeji podle článku 7. V případě potřeby mohou akty v přenesené pravomoci stanovit, že se energetický štítek připojí k obalu výrobku nebo se vytiskne na obal, nebo podrobnosti požadavků na označování energetickými štítky pro katalogy, prodej na dálku a prodej po internetu;
f)
obsah a podle potřeby též úprava a jiné podrobnosti týkající se informačního listu nebo dalších informací uvedených v článku 4 a čl. 5 písm. c). Informace uvedené na energetickém štítku musí být též v informačním listu;
g)
konkrétní obsah energetického štítku pro reklamu, dle potřeby včetně energetické třídy a jiných příslušných úrovní funkčnosti daného výrobku v čitelné a viditelné formě;
h)
případně doba trvání klasifikace/klasifikací energetického štítku v souladu s písmenem d);
i)
úroveň přesnosti informací na energetickém štítku a informačních listech;
j)
datum vyhodnocení a případné revize aktu v přenesené pravomoci s přihlédnutím k rychlosti technologického pokroku.
Článek 11
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 10 je svěřena Komisi na dobu pěti let počínaje dnem 19. června 2010. Komise předloží zprávu o přenesených pravomocích nejpozději šest měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 12.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v článcích 12 a 13.
Článek 12
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 10 zrušit.
2. Orgán, který zahájí interní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, se vynasnaží uvědomit v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede přenesené pravomoci, jejichž přenesení by mělo být zrušeno, a možné důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada v uvedené lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, bude akt zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupí v platnost dnem v něm stanoveným.
Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím uvedené lhůty, pokud Evropský parlament i Rada uvědomí Komisi o svém záměru námitky nevyslovit.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.
Článek 14
Hodnocení
Komise do 31. prosince 2014 přezkoumá účinnost této směrnice a jejích aktů v přenesené pravomoci a předloží zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
Komise při této příležitosti rovněž posoudí:
a)
příspěvek čl. 4 písm. c) k cíli této směrnice;
b)
účinnost čl. 9 odst. 1;
c)
potřebu změny čl. 10 odst. 4 písm. d) s ohledem na technický vývoj a porozumění podobě štítku ze strany spotřebitelů.
Článek 15
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice a jejích aktů v přenesené pravomoci, včetně ustanovení proti neoprávněnému používání energetického štítku, a přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy do 20. června 2011 oznámí tyto předpisy Komisi a neprodleně Komisi oznámí i jakékoli následné změny těchto předpisů.
Článek 16
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. června 2011. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 20. července 2011.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Musí rovněž obsahovat prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a správních předpisech na směrnici 92/75/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici. Způsob odkazu a znění prohlášení si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 17
Zrušení
Směrnice 92/75/EHS ve znění nařízení uvedeného v části A přílohy I se zrušuje s účinkem ode dne 21. července 2011, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení této směrnice ve vnitrostátním právu uvedených v části B přílohy I.
Odkazy na směrnici 92/75/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 5 písm. d), g) a h) se použijí ode dne 31. července 2011.
Článek 19
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 19. května 2010.
32010L0030
L 153/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
19.05.2010.
DIREKTIVA 2010/30/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 19. svibnja 2010.
o označivanju potrošnje energije i ostalih resursa proizvoda povezanih s energijom uz pomoć oznaka i standardiziranih informacija o proizvodu
(preinaka)
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 194. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija,
djelujući u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Direktiva Vijeća 92/75/EEZ od 22. rujna 1992. o označivanju potrošnje energije i ostalih resursa kućanskih uređaja uz pomoć oznaka i standardnih informacija o proizvodu (3) u znatnoj je mjeri izmijenjena (4). Budući da su potrebne dodatne izmjene, spomenutu Direktivu treba preinačiti u interesu jasnoće.
(2)
Područje primjene Direktive 92/75/EEZ ograničeno je na kućanske uređaje. Komunikacijom Komisije od 16. srpnja 2008. o akcijskom planu za održivu potrošnju i proizvodnju i održivu industrijsku politiku utvrđeno je da se proširenjem područja primjene Direktive 92/75/EEZ na proizvode povezane s energijom, koji tijekom uporabe imaju značajan izravni ili neizravni utjecaj na potrošnju energije mogu povećati potencijalne sinergije između postojećih zakonodavnih mjera, a posebno Direktive 2009/125/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o uspostavi okvira za utvrđivanje zahtjeva za ekološki dizajn proizvoda koji koriste energiju (5). Ovom se Direktivom ne bi trebalo dovoditi u pitanje primjena Direktive 2009/125/EZ. Zajedno s navedenom Direktivom i drugim instrumentima Unije, ova Direktiva čini dio šireg pravnog okvira i u kontekstu globalnog pristupa donosi dodatne uštede energije i dobrobiti za okoliš.
(3)
Predsjedništvo Europskog Vijeća u svojim zaključcima od 8. i 9. ožujka 2007. naglasilo je potrebu povećavanja energetske učinkovitosti u Uniji s ciljem ostvarenja 20 %-tne uštede u potrošnji Unije do 2020., postavilo je ciljeve razvoja obnovljivih energija na razini EU-a i smanjenje emisija stakleničkih plinova te je pozvalo na cjelovitu i brzu provedbu ključnih područja koje je Komisija odredila u svojem priopćenju od 19. listopada 2006. pod naslovom „Akcijski plan za energetsku učinkovitost: ostvarivanje potencijala“. Tim se akcijskim planom ističu ogromne mogućnosti uštede energije u sektoru proizvoda.
(4)
Unapređivanje učinkovitosti proizvoda povezanih s energijom kroz informirani izbor koji se omogućuje potrošačima korisno je za gospodarstvo EU-a u cjelini.
(5)
Pružanjem točnih, relevantnih i usporedivih informacija o specifičnoj potrošnji energije proizvoda povezanih s energijom, krajnje korisnike treba usmjeriti da biraju one proizvode koji tijekom uporabe troše manje ili posredno rezultiraju manjom potrošnjom energije i drugih resursa i time potaknuti proizvođače na poduzimanje mjera za smanjivanje potrošnje energije i drugih resursa proizvoda koje proizvode. Time isto tako neizravno treba potaknuti učinkovitu uporabu tih proizvoda koja bi pridonijela ostvarivanju cilja energetske učinkovitosti EU-a od 20 %. Bez tih informacija, samim djelovanjem tržišnih sila, neće doći do promicanja racionalne uporabe energije i ostalih bitnih resursa kod takvih proizvoda.
(6)
Treba podsjetiti da postojeće zakonodavstvo Unije i nacionalna zakonodavstva potrošačima daju određena prava u pogledu kupljenih proizvoda, uključujući naknadu za proizvod ili zamjenu proizvoda.
(7)
Komisija treba predvidjeti popis prioritetnih proizvoda povezanih s energijom koje treba urediti delegiranim aktom donesenim prema ovoj Direktivi. Taj bi se popis moglo uvrstiti u plan rada predviđen u Direktivi 2009/125/EZ.
(8)
Obaviještenost ima ključnu ulogu u djelovanju tržišnih sila pa je stoga nužno uvesti jednoobraznu oznaku za sve proizvode istog tipa, kojom se potencijalnim kupcima daju dodatne standardizirane informacije o troškovima koji se uz te proizvode vežu u smislu energije i potrošnje ostalih bitnih resursa i poduzeti mjere kojima bi se osiguralo da te informacije dobiju i oni potencijalni krajnji korisnici koji izloženi proizvod ne vide pa nisu u mogućnosti vidjeti oznaku. Kako bi bila učinkovita i uspješna, oznaka treba biti lako prepoznatljiva krajnjim korisnicima, jednostavna i sažeta. U tu svrhu postojeće oznake treba zadržati kao osnovu za obavješćivanje krajnjih kupaca o energetskoj učinkovitosti proizvoda. Potrošnju energije proizvoda i druge podatke o proizvodima treba mjeriti u skladu s usklađenim normama i metodama.
(9)
Kao što se napominje u procjeni utjecaja koju Komisija prilaže svojem prijedlogu za ovu Direktivu, sustav energetskih oznaka usvojen je kao model u raznim državama širom svijeta.
(10)
Države članice trebaju redovno nadzirati usklađenost s ovom Direktivom, posebno u pogledu odgovornosti dobavljača i distributera i relevantne podatke uvrstiti u izvješće koje su u skladu s ovom Direktivom obvezne dostavljati Komisiji svake četiri godine.
(11)
Uredba (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o utvrđivanju zahtjeva za akreditiranje i nadzor nad tržištem s obzirom na stavljanje proizvoda na tržište (6) sadrži opće odredbe o nadzoru nad tržištem s obzirom na stavljanje proizvoda na tržište. Da bi se ostvarili njezini ciljevi, ovom se Direktivom predviđaju detaljnije odredbe u tom pogledu. Te su odredbe usklađene s Uredbom (EZ) br. 765/2008.
(12)
Sustav koji bi bio u potpunosti dobrovoljan doveo bi do toga da samo neki proizvodi budu označeni ili da se uz samo neke od njih isporučuju standardizirane informacije o proizvodu, uz rizik da time neki krajnji korisnici budu zbunjeni ili čak pogrešno informirani. Postojećim sustavom stoga treba osigurati da za sve dotične proizvode potrošnja energije i drugih bitnih resursa bude navedena na oznaci i u standardiziranim informacijskim listovima za proizvod.
(13)
Proizvodi povezani s energijom imaju tijekom uporabe veliki izravni ili neizravni utjecaj na potrošnju najrazličitijih oblika energije od kojih su najznačajniji električna energija i plin. Ovom Direktivom stoga treba obuhvatiti proizvode povezane s energijom koji imaju izravni ili neizravni utjecaj na potrošnju bilo kojeg oblika energije.
(14)
Proizvode povezane s energijom koji tijekom uporabe imaju značajni izravni ili neizravni utjecaj na potrošnju energije ili, ako je to relevantno, bitnih resursa i koji nude dovoljne mogućnosti ostvarivanja veće učinkovitosti treba obuhvatiti delegiranim aktom ako pružanje informacija pomoću oznaka može potaknuti krajnje korisnike na kupnju učinkovitijih proizvoda.
(15)
Kako bi se ispunili ciljevi Unije u pogledu promjene klime i energetske sigurnosti, a s obzirom da se očekuje da će ukupna energija koju proizvodi troše nastaviti dugoročno rasti, u delegiranim aktima u skladu s ovom Direktivom moglo bi se prema potrebi predvidjeti da na oznaci bude istaknuta i povećana ukupna potrošnja energije dotičnog proizvoda.
(16)
Više država članica ima uvedenu politiku javne nabave koja propisuje da su tijela koja zaključuju ugovore s dobavljačima obvezna nabavljati energetski učinkovite proizvode. U više država članica uvedeni su i poticaji za energetski učinkovite proizvode. Kriteriji koje proizvodi moraju zadovoljiti da bi ušli u postupak javne nabave ili poticaja mogu se znatno razlikovati od jedne države članice do druge. Upućivanje na klase radnih značajki kao na razine za određene proizvode, kako se utvrđuje u delegiranim aktima donesenim u skladu s ovom Direktivom, moglo bi smanjiti rascjepkanost javne nabave i poticajnih mjera i favorizirati korištenje učinkovitih proizvoda.
(17)
Poticaji koje države članice mogu predvidjeti za promicanje učinkovitih proizvoda mogu predstavljati oblik državne potpore. Ovom se Direktivom ne dovodi u pitanje ishod bilo kojeg budućeg postupka za dobivanje državne potpore koji se u pogledu tih poticaja može poduzeti u skladu s člancima 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) i ona ne bi trebala obuhvaćati oporezivanje i fiskalna pitanja. Države članice slobodno odlučuju o naravi tih poticaja.
(18)
Promicanje energetski učinkovitih proizvoda stavljanjem oznaka na proizvode, putem javne nabave i poticaja ne bi smjelo biti na štetu globalnog učinka tih proizvoda na okoliš i njihovog funkcioniranja.
(19)
Komisiju treba ovlastiti za donošenje delegiranih akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) u pogledu označivanja potrošnje energije i ostalih bitnih resursa koje proizvodi povezani s energijom troše tijekom uporabe, na oznakama i u standardiziranim informacijama o proizvodu. Posebno je važno da u pripremnim radnjama Komisija provede odgovarajuće konzultacije, uključujući i one na stručnoj razini.
(20)
Za EU i za svaku državu članicu odvojeno, Komisija treba redovito dostavljati Europskom parlamentu i Vijeću sažetak izvješća koje države članice podnose u skladu s ovom Direktivom o provedbenim aktivnostima i razini usklađenosti.
(21)
Komisiju treba zadužiti za prilagođavanje razreda koji se navode na oznaci kako bi se industriji omogućilo predviđanje proizvodnje, a kupcima da ih razumiju.
(22)
U mjeri koja varira ovisno o dotičnom proizvodu, tehnološki razvoj i potencijal za značajne dodatne uštede energije mogu učiniti nužnom daljnju diferencijaciju proizvoda i opravdati reviziju razvrstavanja. Tom revizijom treba obuhvatiti posebno mogućnost reskaliranja. Kod proizvoda koji zbog svojih inovativnih karakteristika mogu značajno doprinijeti energetskoj učinkovitosti, tu reviziju treba provesti u što je moguće kraćem roku.
(23)
Kod preispitivanja napretka i sastavljanja izvješća o provedbi akcijskog plana za održivu potrošnju i proizvodnju i održivu industrijsku politiku u 2012. godini, Komisija će posebno analizirati jesu li potrebne dodatne mjere za unapređenje energetskih i okolišnih značajki proizvoda, uključujući, inter alia, mogućnost da se za proizvode potrošačima dostavljaju podaci o otisku ugljika ili o njihovom utjecaju na okoliš tijekom životnog ciklusa proizvoda.
(24)
Obvezu prenošenja ove Direktive u nacionalno pravo treba ograničiti na odredbe koje predstavljaju bitnu promjenu u odnosu na Direktivu 92/75/EEZ. Obveza prenošenja nepromijenjenih odredbi proizlazi iz Direktive 92/75/EEZ.
(25)
Kad provode odredbe ove Direktive, države članice trebaju nastojati ne donositi mjere kojima bi se dotičnim sudionicima na tržištu, a posebno malim i srednjim poduzećima, nepotrebno nametale otežavajuće administrativne obveze.
(26)
Ovom se Direktivom ne dovode u pitanje obveze država članica koje se odnose na rokove za prenošenje Direktive 92/75/EEZ u nacionalno pravo i njezinu primjenu.
(27)
U skladu s točkom 34. Međuinstitucionalnog sporazuma o boljoj izradi zakonodavstva (7), države članice se potiče da za svoje potrebe i u interesu Unije sastavljaju vlastite tablice kojima će ilustrirati, koliko je to moguće, korelaciju između ove Direktive i prenesenih mjera, te da ih javno objavljuju,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Područje primjene
1. Ovom se Direktivom uspostavlja okvir za usklađivanje nacionalnih mjera o informacijama za krajnje korisnike, posebno na oznakama i u standardiziranim informacijama o proizvodu, o potrošnji energije i, ako je to relevantno, ostalih bitnih resursa tijekom uporabe, te o dodatnim informacijama o proizvodima povezanih s energijom, čime se krajnjim korisnicima omogućuje da izaberu učinkovitije proizvode.
2. Ova se Direktiva primjenjuje na proizvode povezane s energijom, koji tijekom uporabe imaju značajan izravan ili neizravan utjecaj na potrošnju energije i, ako je to relevantno, drugih bitnih resursa.
3. Ova se Direktiva ne primjenjuje na:
(a)
rabljene proizvode;
(b)
prijevozna sredstva za osobe ili robu;
(c)
natpisnu ili sličnu pločicu koja se na proizvode pričvršćuje iz sigurnosnih razloga.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Direktive:
(a)
„proizvod povezan s energijom” ili „proizvod” znači svaku robu koja tijekom uporabe utječe na potrošnju energije a koja se u Uniji stavlja na tržište i/ili pušta u rad, uključujući i dijelove namijenjene za ugradnju u proizvode povezane s energijom, obuhvaćene ovom Direktivom, koji se stavljaju na tržište i/ili puštaju u rad kao pojedinačni dijelovi za krajnje korisnike i čije se okolišne značajke mogu neovisno procijeniti;
(b)
„informacijski list” znači standardnu tablicu s informacijama o proizvodu;
(c)
„drugi bitni resursi” znači vodu, kemikalije ili bilo koju drugu tvar koju proizvod troši u normalnoj uporabi;
(d)
„dodatne informacije” znači ostale informacije, koje se zasnivaju na mjerljivim podacima, o radnim značajkama i svojstvima proizvoda koje se odnose na njegovu potrošnju, ili pomažu pri procjeni njegove potrošnje, energije ili drugih bitnih resursa;
(e)
„izravni utjecaj” znači utjecaj proizvoda koji tijekom uporabe stvarno troše energiju;
(f)
„neizravni utjecaj” znači utjecaj proizvoda koji ne troše energiju nego tijekom uporabe doprinose očuvanju energije;
(g)
„distributer” znači trgovac na malo ili druga osoba koja proizvode prodaje, iznajmljuje, nudi u najam ili za kupnju na otplatu ili izlaže krajnjim korisnicima;
(h)
„dobavljač” znači proizvođač ili njegov ovlašteni zastupnik u Uniji ili uvoznik koji proizvod u Uniji stavlja na tržište ili pušta u rad. Ako takvih nema, svaka fizička ili pravna osoba koja u Uniji stavlja na tržište ili pušta u rad proizvode obuhvaćene ovom Direktivom smatra se dobavljačem;
(i)
„stavljanje na tržište” znači prvo stavljanje na tržište Unije proizvoda koji time postaje dostupan za distribuciju ili uporabu unutar Unije bilo uz naknadu ili besplatno i neovisno o tehnici prodaje;
(j)
„puštanje u rad” znači prva uporaba proizvoda u Uniji u svrhu za koju je namijenjen;
(k)
„neovlaštena upotreba oznake” znači uporaba oznake od strane korisnika koji nije nadležno tijelo države članice niti institucija EU-a na način koji nije predviđen ovom Direktivom ni delegiranim aktom.
Članak 3.
Odgovornosti država članica
1. Države članice osiguravaju da:
(a)
svi dobavljači i distributeri s poslovnim nastanom na njihovom državnom području ispunjavaju obveze utvrđene u člancima 5. i 6.;
(b)
s obzirom na proizvode obuhvaćene ovom Direktivom, izlaganje drugih oznaka, znakova, simbola ili natpisa koji ne zadovoljavaju zahtjeve ove Direktive i relevantnih delegiranih akata bude zabranjeno ako bi njihovo prikazivanje krajnje korisnike moglo obmanuti ili zbuniti u pogledu potrošnje energije ili, ako je to relevantno, drugih bitnih resursa tijekom uporabe;
(c)
uvođenje sustava označivanja potrošnje ili očuvanja energije na oznakama ili u informacijskim listovima prate edukativno-promotivne informativne kampanje s ciljem promicanja energetske učinkovitosti i odgovornije uporabe energije od strane krajnjih korisnika;
(d)
se poduzimaju odgovarajuće mjere za poticanje relevantnih državnih ili regionalnih nadležnih tijela odgovornih za provedbu ove Direktive na suradnju i međusobnu razmjenu informacija kao i na razmjenu informacija s Komisijom, s ciljem lakše primjene ove Direktive. Administrativna suradnja i razmjena informacija počivaju na maksimalnom korištenju pogodnosti elektroničkih sredstava priopćavanja, troškovno su ekonomične i za njih se može dobiti potpora relevantnih programa EU-a. Takva suradnja prema potrebi jamči sigurnu i povjerljivu obradu i zaštitu osjetljivih informacija koje se u tom postupku dostavljaju. Komisija poduzima odgovarajuće mjere kojima države članice iz ove točke potiče na suradnju i doprinosi toj suradnji.
2. Ako država članica utvrdi da proizvod ne zadovoljava sve relevantne zahtjeve koji se u ovoj Direktivi i njezinim delegiranim aktima utvrđuju u pogledu oznake i informacijskog lista, dobavljač je dužan proizvod uskladiti s tim zahtjevima pod stvarnim uvjetima i u razmjeru kako to propisuje ta država članica.
Ako o neusklađenosti proizvoda postoje dostatni dokazi, dotična država članica poduzima potrebne preventivne mjere kao i druge mjere s ciljem osiguravanja usklađenosti proizvoda u točno određenom vremenskom okviru, uzimajući u obzir nastalu štetu.
Ako neusklađenost nije otklonjena, dotična država članica donosi odluku o ograničavanju ili zabrani stavljanja na tržište i/ili puštanja u rad dotičnog proizvoda ili osigurava da isti bude povučen s tržišta. U slučajevima povlačenja proizvoda s tržišta ili zabrane stavljanja proizvoda na tržište, Komisija i ostale države članice o tome se odmah obavješćuju.
3. Svake četiri godine države članice Komisiji dostavljaju izvješće koje sadrži detaljne informacije o njihovim provedbenim aktivnostima i razini usklađenosti na njihovom državnom području.
Komisija može izraditi smjernice u kojima navodi detalje o zajedničkom sadržaju tih izvješća.
4. Komisija redovito dostavlja sažetak tih izvješća za informaciju Europskom parlamentu i Vijeću.
Članak 4.
Zahtjevi u pogledu informacija
Države članice osiguravaju da:
(a)
se informacije koje se odnose na potrošnju električne energije, drugih oblika energije i prema potrebi drugih bitnih resursa tijekom uporabe kao i dodatne informacije, u skladu s delegiranim aktima donesenim prema ovoj Direktivi, stavljaju na znanje krajnjim korisnicima u informacijskom listu i na oznaci proizvoda koji se nudi za prodaju, u najam, najam s pravom kupnje ili se izravno ili neizravno izlaže krajnjim korisnicima bilo kojim sredstvom prodaje na daljinu, uključujući i internet;
(b)
se informacije iz točke (a) navode u odnosu na ugrađene ili instalirane proizvode samo kad se to propisuje mjerodavnim delegiranim aktom;
(c)
svako oglašavanje konkretnog modela proizvoda povezanih s energijom i obuhvaćenih delegiranim aktom u skladu s ovom Direktivom, u kojem se navodi informacija u odnosu na energiju ili o cijeni, sadrži uputu na razred energetske učinkovitosti tog proizvoda;
(d)
se svaki tehnički promotivni materijal o proizvodima povezanih s energijom koji opisuje konkretne tehničke parametre proizvoda, primjerice knjige tehničkih uputa i proizvođački prospekti, u tiskanom obliku ili na internetu, dostavlja krajnjim korisnicima s potrebnim informacijama u pogledu potrošnje energije ili da sadrži uputu na razred energetske učinkovitosti proizvoda.
Članak 5.
Odgovornosti dobavljača
Države članice osiguravaju da:
(a)
dobavljači koji stavljaju na tržište ili puštaju u rad proizvode obuhvaćene delegiranim aktom, dostavljaju oznaku i informacijski list u skladu s ovom Direktivom i dotičnim delegiranim aktom;
(b)
tehnička dokumentacija koju predoče dobavljači bude dostatna da se na temelju nje može procijeniti točnost informacija na oznaci i u informacijskom listu. Tehnička dokumentacija obuhvaća:
i.
opći opis proizvoda;
ii.
rezultate provedenih projektnih izračuna, kad je to relevantno;
iii.
kad je to relevantno, izvješća o ispitivanju uključujući i ona koja su provele relevantne ovlaštene organizacije kako su utvrđene u skladu s ostalim zakonodavstvom Unije;
iv.
kad se navode vrijednosti za slične modele, upute koje omogućuju identifikaciju tih modela.
U tu svrhu dobavljači mogu koristiti već postojeću dokumentaciju izrađenu u skladu sa zahtjevima utvrđenim u relevantnom zakonodavstvu Unije;
(c)
dobavljači osiguravaju dostupnost tehničke dokumentacije u svrhu kontrole u razdoblju koje završava pet godina nakon što je proizveden posljednji dotični proizvod.
Dobavljači na zahtjev osiguravaju dostupnost elektroničke verzije tehničke dokumentacije tijelima država članica nadležnim za nadzor tržišta i Komisiji u roku od 10 radnih dana po primitku zahtjeva nadležnog tijela države članice ili Komisije;
(d)
u pogledu označivanja i dostavljanja informacija o proizvodu, potrebne oznake dobavljači dostavljaju distributerima besplatno.
Ne dovodeći u pitanje pravo dobavljača da izaberu svoje sustave za dostavu oznaka, na zahtjev distributera dobavljači oznake dostavljaju žurno;
(e)
osim oznaka, dobavljači dostavljaju informacijski list za proizvod;
(f)
dobavljači u svaki prospekt za proizvod umeću informacijski list. Ako prospekte za proizvod ne dostavlja dobavljač, dobavljač dostavlja informacijski list s drugom literaturom koja se isporučuje uz proizvod;
(g)
dobavljači su odgovorni za točnost oznaka i informacijskih listova koje dostavljaju;
(h)
se za dobavljače smatra da su dali pristanak na objavljivanje informacija navedenih na oznaci ili u informacijskom listu.
Članak 6.
Odgovornosti distributera
Države članice osiguravaju da:
(a)
distributeri stavljaju oznake pravilno, tako da budu vidljive i čitljive, te da informacijski list prilože prospektu proizvoda ili drugoj literaturi koja se isporučuje uz proizvod koji se prodaje krajnjim korisnicima;
(b)
kad god se izlaže proizvod obuhvaćen delegiranim aktom, distributeri na njega stavljaju odgovarajuću oznaku na relevantnom jeziku na jasno vidljivo mjesto navedeno u mjerodavnom delegiranom aktu.
Članak 7.
Prodaja na daljinu i drugi oblici prodaje
Ako se proizvodi nude na prodaju, u najam ili najam s pravom kupnje uz naručivanje putem pošte, kataloški, preko interneta, televizijskom prodajom ili na neki drugi način koji podrazumijeva da se ne može očekivati da potencijalni krajnji korisnik vidi izložen proizvod, u delegiranim aktima donose se odredbe kojima se osigurava da informacije navedene na oznaci za proizvod i u informacijskom listu potencijalni krajnji korisnici dobiju prije kupnje proizvoda. U delegiranim aktima prema potrebi se navodi način na koji se oznaka ili informacijski list ili informacije koje oni sadrže pokazuju ili dostavljaju potencijalnom krajnjem korisniku.
Članak 8.
Sloboda kretanja
1. Države članice na svom državnom području ne zabranjuju, ne ograničavaju niti sprečavaju stavljanje na tržište niti puštanje u rad proizvoda koji su obuhvaćeni i usklađeni s ovom Direktivom i mjerodavnim delegiranim aktom.
2. Dok se ne dokaže suprotno, države članice smatraju da su oznake i listovi usklađeni s odredbama ove Direktive i delegiranim aktima. Države članice zahtijevaju od dobavljača da pruže dokaze u smislu članka 5. o točnosti informacija koje daju na svojim oznakama ili u listovima ako imaju razloga sumnjati da te informacije nisu točne.
Članak 9.
Javna nabava i poticaji
1. Za proizvod obuhvaćen delegiranim aktom, javni naručitelji koji sklapaju ugovore o javnim radovima, opskrbi ili usluzi navedene u Direktivi 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (8), koji nisu isključeni u skladu s njezinim člancima od 12. do 18., nastoje nabavljati samo one proizvode koji zadovoljavaju kriterije najviše razine radnih značajki i pripadaju najvišem razredu energetske učinkovitosti. Države članice isto tako mogu propisati da javni naručitelji nabavljaju samo one proizvode koji zadovoljavaju te kriterije. Države članice mogu zahtijevati da uvjet za primjenu tih kriterija bude ekonomičnost u pogledu troškova, ekonomska izvedivost i tehnička održivost kao i dostatna razina konkurentnosti.
2. Stavak 1. primjenjuje se na ugovore čija je vrijednost jednaka ili veća od graničnih vrijednosti utvrđenih u članku 7. Direktive 2004/18/EZ.
3. Kad države članice predviđaju bilo koje poticaje za proizvod obuhvaćen delegiranim aktom, oni imaju za cilj najviše razine radnih značajki, što uključuje i najviši razred energetske učinkovitosti utvrđen u mjerodavnom delegiranom aktu. Oporezivanje i fiskalne mjere ne predstavljaju poticaje u smislu ove Direktive.
4. Kada države članice predviđaju poticaje za proizvode, kako za krajnje korisnike koji upotrebljavaju visoko učinkovite proizvode tako i za industrije koje ih proizvode, razine radnih značajki izražavaju kao razrede kako su definirani u mjerodavnom delegiranom aktu, osim kad propisuju razine radnih značajki više od granične vrijednosti koja je u delegiranom aktu utvrđena kao najviši razred energetske učinkovitosti. Države članice mogu propisati razine radnih značajki veće od granične vrijednosti koja je u delegiranom aktu utvrđena kao najviši razred energetske učinkovitosti.
Članak 10.
Delegirani akti
1. Pojedinosti koje se odnose na oznaku i informacijski list Komisija utvrđuje u delegiranim aktima u skladu s člancima od 11. do 13., za svaki tip proizvoda u skladu s ovim člankom.
Proizvod koji ispunjava kriterije iz stavka 2. obuhvaćen je delegiranim aktom u skladu sa stavkom 4.
Odredbe delegiranih akata o informacijama o potrošnji energije i drugih bitnih resursa tijekom upotrebe koje se navode na oznaci i u informacijskom listu omogućuju krajnjim korisnicima da donose bolje informirane odluke o kupnji, a tijelima nadležnim za nadzor tržišta da verificiraju odgovaraju li proizvodi navedenim informacijama.
Kad se istim delegiranim aktom predviđaju odredbe o energetskoj učinkovitosti i odredbe o potrošnji bitnih resursa za neki proizvod, oblikom i sadržajem oznake naglašava se energetska učinkovitost tog proizvoda.
2. Kriteriji iz stavka 1. su sljedeći:
(a)
prema najnovijim dostupnim podacima i uzimajući u obzir količine koje se stavljaju na tržište Unije, proizvodi imaju značajan potencijal za uštedu energije i, ako je to relevantno, drugih bitnih resursa;
(b)
proizvodi ekvivalentne funkcionalnosti koji su dostupni na tržištu imaju znatno različite relevantne razine radnih značajki;
(c)
Komisija uzima u obzir relevantno zakonodavstvo Unije i samoregulaciju, kao što su dobrovoljni sporazumi za koje se očekuje da će ciljeve politika ostvariti brže ili uz niže troškove nego obvezujući zahtjevi.
3. U pripremi nacrta delegiranog akta, Komisija:
(a)
uzima u obzir okolišne parametre utvrđene u Prilogu I. dijelu 1. Direktive 2009/125/EZ koji su identificirani kao značajni u relevantnoj provedbenoj mjeri donesenoj u skladu s Direktivom 2009/125/EZ i koji su tijekom uporabe proizvoda relevantni za krajnjeg korisnika;
(b)
procjenjuje utjecaj akta na okoliš, krajnje korisnike i proizvođače uključujući i mala i srednja poduzeća (MSP), u smislu konkurentnosti uključujući i konkurentnost na tržištima izvan Unije, inovacija, pristupa tržištu, troškova i koristi;
(c)
provodi odgovarajuće konzultacije sa zainteresiranim stranama;
(d)
utvrđuje rok(ove) provedbe, etapne ili privremene mjere ili razdoblja, posebno uzimajući u obzir moguće utjecaje na MSP ili na specifične skupine proizvoda koji se proizvode prvenstveno u MSP.
4. U delegiranim aktima navodi se posebno:
(a)
točna definicija tipa proizvoda koji se uvrštavaju;
(b)
mjeriteljske norme ili metode koje treba koristiti za dobivanje informacija iz članka 1. stavka 1.;
(c)
pojedinosti iz tehničke dokumentacije koja se zahtijeva u smislu članka 5.;
(d)
oblik i sadržaj oznake iz članka 4., koja u najvećoj mogućoj mjeri imaju jednoobrazni karakterističan oblik po skupinama proizvoda te je u svakom slučaju jasno vidljiva i čitljiva. U modelu oznake kao osnova zadržava se razvrstavanje slovima od „A” do „G”; stupnjevi razvrstavanja odgovaraju značajnoj uštedi energije i troškova iz perspektive krajnjeg korisnika.
U funkciji tehnološkog napretka, razvrstavanju se mogu dodati tri dodatna razreda. Ti dodatni razredi označavaju se znakovima A+, A++ te A+++ za razred najviše učinkovitosti. U načelu, ukupan broj razreda ograničen je na sedam, osim ako ima još popunjenih razreda.
Ljestvica boje sastoji se od najviše sedam različitih boja od tamnozelene do crvene. Najviši razred uvijek je tamnozelene boje. Ako ima više od sedam razreda, samo se crvena boja može ponavljati.
Razvrstavanje se preispituje posebno kad značajan udio proizvoda na unutarnjem tržištu dostigne dva najviša razreda energetske učinkovitosti i kad se daljnjom diferencijacijom proizvoda mogu ostvariti dodatne uštede.
Detaljni kriteriji za eventualno ponovno razvrstavanje proizvoda prema potrebi se utvrđuju od slučaja do slučaja u relevantnom delegiranom aktu;
(e)
mjesto na koje se oznaka postavlja na proizvod koji se izlaže i način na koji se dostavlja oznaka i/ili informacije kad se radi o ponudama za prodaju iz članka 7. Prema potrebi, u delegiranim aktima može se predvidjeti da se oznaka stavi na proizvod ili tiska na ambalaži, ili se mogu navesti točni zahtjevi u pogledu označavanja za tiskanje u katalozima, za prodaju na daljinu ili internetsku prodaju;
(f)
sadržaj i prema potrebi format i drugi detalji o oznaci ili dodatne informacije iz članka 4. i članka 5. točke (c). Informacije s oznake unose se i u informacijski list;
(g)
specifičan sadržaj oznake za oglašavanje, uključujući prema potrebi energetski razred i druge relevantne razine radnih značajki za dotični proizvod u čitljivom i vidljivom obliku;
(h)
koliko je dugo proizvod razvrstan u razred naveden na oznaci, prema potrebi, u skladu s točkom (d);
(i)
razina točnosti izjava na oznaci i u informacijskim listovima;
(j)
rok za ocjenjivanje i eventualnu reviziju delegiranog akta, uzimajući u obzir brzinu tehnološkog razvitka.
Članak 11.
Izvršavanje delegiranih ovlasti
1. Ovlast donošenja delegiranih akata iz članka 10. povjerava se Komisiji na rok od pet godina počevši od 19. lipnja 2010. Najkasnije šest mjeseci prije isteka tog petogodišnjeg razdoblja Komisija sastavlja izvješće o delegiranim ovlastima. Delegirane ovlasti automatski se produžuju za razdoblja jednakog trajanja ako ih Europski parlament ili Vijeće ne opozovu u skladu s člankom 12.
2. Čim donese delegirani akt, Komisija o tome istovremeno obavješćuje Europski parlament i Vijeće.
3. Ovlasti za donošenje delegiranih akata povjerene su Komisiji podložno uvjetima utvrđenim u člancima 12. i 13.
Članak 12.
Opoziv delegiranih ovlasti
1. Europski parlament ili Vijeće mogu opozvati delegirane ovlasti iz članka 10.
2. Institucija koja je započela unutarnji postupak odlučivanja o opozivu delegiranih ovlasti nastoji druge institucije i Komisiju o tome obavijestiti u razumnom roku prije donošenja konačne odluke, navodeći delegirane ovlasti koje bi mogle biti opozvane i moguće razloge opoziva.
3. Odlukom o opozivu prestaje delegirana ovlast iz te odluke. Opoziv stupa na snagu odmah ili kasnije, na dan naveden u odluci. Opoziv nema utjecaja na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi. Objavljuje se u Službenom listu Europske unije.
Članak 13.
Prigovori na delegirane akte
1. Europski parlament ili Vijeće mogu uložiti prigovor na delegirani akt u roku od dva mjeseca od datuma priopćenja.
Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
2. Ako do isteka tog roka ni Europski parlament niti Vijeće nisu uložili prigovor na delegirani akt, akt se objavljuje u Službenom listu Europske unije i stupa na snagu na datum koji je u njemu naveden.
Delegirani akt može se objaviti u Službenom listu Europske unije i stupiti na snagu prije isteka tog roka ako su i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da ne namjeravaju uložiti prigovor.
3. Delegirani akt na koji Europski parlament ili Vijeće uloži prigovor ne može stupiti na snagu. Institucija koja ulaže prigovor na delegirani akt navodi razloge iz kojih to čini.
Članak 14.
Ocjenjivanje
Najkasnije do 31. prosinca 2014. Komisija preispituje učinkovitost ove Direktive i njezinih delegiranih akata i podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću.
Tom prilikom Komisija također procjenjuje:
(a)
doprinos članka 4. točke (c) cilju ove Direktive;
(b)
učinkovitost članka 9. stavka 1.;
(c)
potrebu za izmjenu članka 10. stavka 4. točke (d) s obzirom na tehnički razvoj i potrošačevo razumijevanje izgleda oznake.
Članak 15.
Sankcije
Države članice utvrđuju pravila o sankcijama koje se primjenjuju na kršenje nacionalnih odredaba donesenih u skladu s ovom Direktivom i njezinim delegiranim aktima, uključujući neovlaštenu uporabu oznake, i poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale njihovu primjenu. Predviđene sankcije su učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće. Države članice obavješćuju Komisiju o tim odredbama do 20. lipnja 2011., a o svakoj naknadnoj izmjeni koja ima utjecaja na te odredbe obavješćuju Komisiju bez odlaganja.
Članak 16.
Prenošenje
1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 20. lipnja 2011. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.
One primjenjuju te odredbe od 20. srpnja 2011.
Kad države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. One sadržavaju i izjavu da se u postojećim zakonima i drugim propisima upućivanje na Direktivu 92/75/EEZ smatra upućivanjem na ovu Direktivu. Načine tog upućivanja i sadržaj izjave određuju države članice.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 17.
Stavljanje izvan snage
Direktiva 92/75/EEZ, kako je izmijenjena Uredbom navedenom u Prilogu I. dijelu A, stavlja se izvan snage od 21. srpnja 2011., ne dovodeći u pitanje obveze država članica u pogledu rokova koji se za prenošenje te Direktive u nacionalno pravo i njezinu primjenu utvrđene u Prilogu I. dijelu B.
Upućivanja na Direktivu 92/75/EEZ smatraju se upućivanjima na ovu Direktivu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom iz Priloga II.
Članak 18.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dan nakon objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 5. točke (d), (g) i (h) primjenjuju se od 31. srpnja 2011.
Članak 19.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 19. svibnja 2010.