PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 29/2012
ze dne 13. ledna 2012
o obchodních normách pro olivový olej
(kodifikované znění)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména s ohledem na čl. 113 odst. 1 písm. a) a čl. 121 první pododstavec písm. a) ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1019/2002 ze dne 13. června 2002 o obchodních normách pro olivový olej (2) bylo několikrát podstatně změněno (3). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Olivový olej má určité vlastnosti, zejména organoleptické a výživové vlastnosti, které mu vzhledem k jeho produkčním nákladům umožňují vstupovat na trh s relativně vysokými cenami v porovnání s většinou ostatních rostlinných olejů. Vzhledem k této situaci na trhu je třeba stanovit pro olivový olej obchodní normy obsahující zejména zvláštní pravidla pro označování, která nahradí pravidla stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (4), a zejména pravidla stanovená v článku 2 uvedené směrnice.
(3)
Aby se zajistila pravost prodávaného olivového oleje, balení pro maloobchod by nemělo překročit určitý objem a mělo by mít odpovídající uzávěr. Členským státům by se však měla dát možnost povolit větší balení pro zařízení společného stravování.
(4)
Vedle závazného označení pro jednotlivé kategorie olivového oleje v článku 118 nařízení (ES) č. 1234/2007 by měl být spotřebitel informován o druzích nabízených olivových olejů.
(5)
V důsledku zemědělských tradic a místních metod extrahování a míchání mohou mít panenské olivové oleje určené pro přímý prodej podstatně odlišnou chuť a jakost v závislosti na svém zeměpisném původu. V rámci stejné kategorie olivového oleje to může vést k cenovým rozdílům narušujícím trh. V jiných kategoriích jedlých olejů nejsou žádné významné rozdíly podmíněné původem a označení původu na spotřebitelském balení olivového oleje může vést spotřebitele k domněnce, že takové rozdíly existují. Aby se zabránilo narušení trhu s jedlými oleji, je proto třeba přijmout v Unii povinný režim přesně vymezující označení původu pro kategorie „extra panenský olivový olej“ a „panenský olivový olej“, který splňuje přesně stanovené podmínky. Nepovinná pravidla uplatňovaná do roku 2009 prokazatelně nezabraňovaly dostatečně tomu, aby spotřebitel nebyl ohledně skutečných vlastností panenského oleje uveden v omyl. Kromě toho nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (5), stanovilo s použitelností od 1. ledna 2005 pravidla sledovatelnosti. Dosavadní zkušenosti hospodářských subjektů a správních orgánů v této věci hovoří ve prospěch povinného označování původu u extra panenského a panenského olivového oleje.
(6)
Stávající ochranné známky včetně zeměpisných odkazů se mohou dále používat, pokud byly úředně zapsány v rejstříku podle první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (6) nebo podle nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (7).
(7)
Označení regionálního původu může být zahrnuto pod chráněné označení původu (CHOP) nebo chráněné zeměpisné označení (CHZO) podle nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (8). Označení uvádějící regionální původ je třeba vyhradit pro CHOP nebo CHZO, aby nedošlo ke klamání spotřebitelů, které by mohlo vést k narušení trhu. U dovážených olivových olejů musí být dodrženy ustanovení o nepreferenčním původu zboží podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (9).
(8)
Odkazuje-li označení původu panenského olivového oleje na Unii nebo členský stát, je třeba vycházet ze skutečnosti, že jakost a chuť oleje ovlivňují kromě použitých oliv také techniky a postupy lisování. Označení původu proto musí odpovídat zeměpisné produkční oblasti, tj. obecně oblasti, ve které byl olej vylisován z oliv. Pokud k lisování olejů nedochází v oblastech sklizně oliv, je toto třeba uvést na balení, popřípadě na etiketě, aby nedocházelo ke klamání spotřebitelů a k narušení trhu s olivovým olejem.
(9)
Významnou část extra panenského a panenského olivového oleje v Unii tvoří směsi olejů pocházejících z různých členských států a třetích zemí. Měla by být stanovena jednoduchá pravidla označování původu těchto směsí.
(10)
Podle směrnice 2000/13/ES nesmějí údaje na označení uvádět kupujícího v omyl, zejména pokud jde o charakteristiku daného olivového oleje, nebo tím, že mu přisuzují vlastnosti, které nemá, nebo tvrzením, že má zvláštní charakteristiky, které má ve skutečnosti většina olejů. Některé běžně používané nepovinné údaje specifické pro olivový olej také vyžadují jednotná pravidla, aby bylo možné je přesně definovat a ověřovat jejich pravdivost. Pojmy „lisování za studena“ a „extrahování za studena“ by proto měly odpovídat tradičním technicky definovaným způsobům produkce. Mezinárodní rada pro olivový olej (IOC) při revizi metody pro organoleptické hodnocení panenského olivového oleje definovala určité pojmy označující organoleptické vlastnosti extra panenského a panenského olivového oleje, pokud jde o jeho chuť a/nebo vůni. Použití těchto pojmů na etiketách extra panenského a panenského olivového oleje by se mělo týkat výhradně olejů, které byly hodnoceny podle příslušné metody analýzy. Je třeba zavést přechodná opatření pro některé hospodářské subjekty, které v současné době uvedené vyhrazené pojmy používají. Odkazy na obsah kyselin by neměly u spotřebitele vyvolat falešný dojem absolutního kritéria jakosti, protože tato charakteristika má vypovídací hodnotu o jakosti pouze ve spojení s ostatními charakteristikami olivových olejů. Vzhledem ke zvyšujícímu se rozšíření některých údajů a vzhledem k jejich zvyšujícímu se hospodářskému významu, je třeba stanovit objektivní kritéria pro jejich použití, v zájmu dosažení transparentnosti na trhu s olivovým olejem.
(11)
Je třeba přijmout opatření v zájmu zabezpečení toho, aby potraviny obsahující olivový olej neuváděly spotřebitele v omyl tím, že by spotřebitelům zdůraznily dobré jméno olivového oleje, aniž by jasně specifikovaly skutečné složení potravinového výrobku. Na etiketě je proto třeba jednoznačně uvést procentní podíl olivového oleje, jakož i odpovídající údaje u potravinových výrobků, které jsou složeny výhradně ze směsí různých rostlinných tuků. Dále je třeba vzít v úvahu zvláštní ustanovení určitých nařízení pro výrobky obsahující olivový olej.
(12)
Označení kategorií olivového oleje odpovídají fyzikálně-chemickým a organoleptickým vlastnostem, přesně stanoveným v příloze XVI nařízení (ES) č. 1234/2007 a v nařízení Komise (EHS) č. 2568/91 ze dne 11. července 1991 o charakteristikách olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a o příslušných metodách analýzy (10). Všechny ostatní údaje na etiketě musí vycházet z objektivních skutečností, aby spotřebitel nebyl uváděn v omyl a nedocházelo k narušení hospodářské soutěže na trhu s oleji.
(13)
V rámci kontrolního režimu podle čl. 113 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1234/2007 musí členské státy stanovit nezbytné důkazy a finanční sankce v případě používání odlišného označení na etiketách. U důkazů může jít mimo jiné o zjištěné skutečnosti, spolehlivé výsledky analýz nebo kontrol a správní nebo účetní informace.
(14)
Jelikož se kontroly hospodářských subjektů odpovědných za správné označení provádějí v členských státech, ve kterých jsou podniky usazeny, musí existovat postup pro správní spolupráci mezi Komisí a členským státem, ve kterém se olej uvádí na trh.
(15)
Za účelem vyhodnocení režimu stanoveného tímto nařízením musí dané členské státy sdělovat získané zkušenosti a problémy, které nastaly.
(16)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Aniž je dotčena směrnice 2000/13/ES a nařízení (ES) č. 510/2006, stanoví toto nařízení zvláštní normy uvádění na maloobchodní trh pro olivový olej a olivový olej z pokrutin ve smyslu bodu 1 písm. a) a b) a bodů 3 a 6 přílohy XVI nařízení (ES) č. 1234/2007.
2. Pro účely tohoto nařízení se „maloobchodem“ rozumí prodej oleje uvedeného v odstavci 1 v nezměněném stavu nebo jako součást potravin konečnému spotřebiteli oleje.
Článek 2
Oleje uvedené v čl. 1 odst. 1 se konečnému spotřebiteli nabízejí v balení o maximálním obsahu 5 litrů. Takové balení je opatřeno uzávěrem, který není možné znovu použít, a je označeno etiketou podle článků 3 až 6.
U olejů určených ke spotřebě v restauracích, nemocnicích, jídelnách a jiných podobných zařízeních společného stravování však členské státy mohou pro balení podle typu daného hospodářského subjektu stanovit maximální obsah větší než 5 litrů.
Článek 3
Označení podle článku 118 nařízení (ES) č. 1234/2007 se považuje za název, pod nímž je výrobek prodáván, ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 1 směrnice 2000/13/ES.
Kromě označení podle prvního pododstavce tohoto článku, avšak ne nezbytně v jeho blízkosti, musí označení etiketami u olejů uvedených v čl. 1 odst. 1 poskytovat čitelným a nesmazatelným písmem tyto údaje o dané kategorii oleje:
a)
extra panenský olivový olej:
„výběrová jakost olivového oleje získaného přímo z oliv pouze mechanickými postupy“;
b)
panenský olivový olej:
„olivový olej získaný přímo z oliv pouze mechanickými postupy“;
c)
olivový olej obsahující směs rafinovaného olivového oleje a panenského olivového oleje:
„olivový olej obsahující pouze rafinovaný olivový olej a olej získaný přímo z oliv“;
d)
olivový olej z pokrutin:
„olivový olej obsahující pouze olej získaný zpracováním zbytků po extrakci olivového oleje a olej získaný přímo z oliv“
nebo
„olivový olej obsahující pouze olej získaný zpracováním pokrutin a oleje získaného přímo z oliv“.
Článek 4
1. Na etiketě u extra panenského olivového oleje a panenského olivového oleje ve smyslu bodu 1 písm. a) a b) přílohy XVI nařízení (ES) č. 1234/2007 se uvádí označení původu.
Na etiketě u produktů ve smyslu bodů 3 a 6 přílohy XVI nařízení (ES) č. 1234/2007 se neuvádí označení původu.
Pro účely tohoto nařízení se „označením původu“ rozumí uvedení zeměpisného názvu na balení popřípadě na etiketě oleje.
2. Označení původu podle odstavce 1 obsahuje pouze:
a)
odkaz na členský stát, na Unii nebo případně na třetí zemi u olivového oleje pocházejícího v souladu s ustanoveními odstavců 4 a 5 z jednoho členského státu nebo třetí země nebo
b)
patřičné z následujících spojení u směsí olivových olejů pocházejících v souladu s ustanoveními odstavců 4 a 5 z více než jednoho členského státu nebo třetí země:
i)
„směs olivových olejů pocházejících z Evropské unie“ nebo odkaz na Unii,
ii)
„směs olivových olejů pocházejících z oblastí mimo Evropskou unii“ nebo odkaz na původ mimo Unii,
iii)
„směs olivových olejů pocházejících z Evropské unie a z oblastí mimo Unii“ nebo odkaz na původ z Unie a mimo Unii nebo
c)
chráněné označení původu nebo chráněné zeměpisné označení ve smyslu nařízení (ES) č. 510/2006 v souladu s ustanoveními příslušné specifikace produktu.
3. Za označení původu ve smyslu tohoto nařízení se nepovažují názvy produktů nebo podniků, o jejichž zápis bylo požádáno nejpozději 31. prosince 1998 podle směrnice 89/104/EHS nebo 31. května 2002 podle nařízení Rady (ES) č. 40/94 (11).
4. V případě dovozu z třetích zemí se označení původu stanoví podle článků 22 až 26 nařízení (EHS) č. 2913/92.
5. Označení původu uvádějící členský stát nebo Unii odpovídá zeměpisné oblasti, ve které byly dané olivy sklizeny nebo ve které se nachází lisovna, v níž byl olej z oliv vylisován.
Byly-li olivy sklizeny v jiném členském státě nebo třetí zemi, než ve které se nachází lisovna, v níž byl olej z oliv vylisován, jsou v označení původu uvedena tato slova: „(extra) panenský olivový olej získaný v (Unii nebo jméno daného členského státu) z oliv sklizených v (Unii nebo jméno daného členského státu nebo třetí země)“.
Článek 5
Nepovinné údaje stanovené v tomto článku, které se mohou objevit na etiketách olejů uvedených v čl. 1 odst. 1, musí splňovat tyto požadavky:
a)
údaj „první lisování za studena“ se může uvádět pouze u extra panenského olivového oleje nebo panenského olivového oleje získaných při teplotě nižší než 27 °C z prvního mechanického lisování olivové pasty tradičním způsobem lisování pomocí hydraulických lisů;
b)
údaj „lisovaný za studena“ se může uvádět pouze u extra panenského olivového oleje nebo panenského olivového oleje získaných při teplotě nižší než 27 °C perkolací nebo odstřeďováním olivové pasty;
c)
údaje o organoleptických vlastnostech, pokud jde o chuť a/nebo vůni, se mohou uvádět pouze u extra panenského olivového oleje nebo panenského olivového oleje; pojmy uvedené v bodě 3.3 přílohy XII nařízení (EHS) č. 2568/91 se mohou na etiketách uvádět, pouze jsou-li založeny na výsledcích hodnocení provedeného podle metody popsané v uvedené příloze;
d)
údaje o obsahu kyselin, popřípadě maximálním obsahu kyselin, se mohou uvádět pouze jsou-li vedle nich uvedeny údaje o hodnotě peroxidového čísla, obsahu vosku a koeficientu extinkce, stanovené podle nařízení (EHS) č. 2568/91, písmem stejné velikosti a v rámci téhož zorného pole.
Produkty prodávané pod ochrannou známkou, o jejíž zápis bylo požádáno nejpozději 1. března 2008 a jež obsahuje nejméně jeden z pojmů uvedených v bodě 3.3 přílohy XII nařízení (EHS) č. 2568/91, nemusí splňovat požadavky čl. 5 prvního pododstavce písm. c) tohoto nařízení do 1. listopadu 2012.
Článek 6
1. Pokud je přítomnost olejů uvedených v čl. 1 odst. 1 ve směsi olivového oleje a jiných rostlinných olejů zdůrazněna na etiketě jinde než v seznamu složek použitím slov, obrázků, nebo grafických symbolů, musí být na dané směsi tento obchodní název: „Směs rostlinných olejů (nebo konkrétní názvy daných rostlinných olejů) a olivového oleje“, a přímo za ním musí následovat údaj o procentním podílu olivového oleje ve směsi.
Přítomnost olivového oleje může být na označení směsi zdůrazněna obrázkem nebo grafickým symbolem podle prvního pododstavce pouze tehdy, pokud jeho podíl v dané směsi činí více než 50 %.
Členské státy mohou na svém území zakázat produkci směsí olivového oleje a jiných rostlinných olejů ve smyslu prvního pododstavce pro vnitřní spotřebu. Nemohou však na svém území zakázat uvádění takových směsí na trh, pocházejí-li tyto směsi z jiných zemí, a nemohou na svém území zakázat ani produkci takových směsí, jsou-li tyto směsi určeny k uvádění na trh v jiném členském státě nebo na vývoz.
2. Pokud je přítomnost olejů uvedených v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení v jiných potravinách, než jsou uvedeny v odstavci 1 tohoto článku, zdůrazněna na etiketě jinde než v seznamu složek pomocí slov, obrázků nebo grafických symbolů, následuje přímo za obchodním názvem potraviny údaj o procentním podílu olejů uvedených v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení na celkové čisté hmotnosti potraviny, s výjimkou tuňáka v olivovém oleji ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 1536/92 (12) a sardinek v olivovém oleji ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 2136/89 (13).
Údaj o procentním podílu přidaného olivového oleje na celkové čisté hmotnosti potraviny může být nahrazen údajem o procentním podílu přidaného olivového oleje na celkové hmotnosti tuků, doplněného slovy „procentní podíl tuků“.
3. Označení podle čl. 3 prvního pododstavce mohou být na etiketách produktů uvedených v odstavcích 1 a 2 tohoto článku nahrazena slovy „olivový olej“.
V případě přítomnosti olivového oleje z pokrutin se však slova „olivový olej“ nahradí slovy „olivový olej z pokrutin“.
4. Údaje uvedené v čl. 3 druhém pododstavci se na etiketách produktů uvedených v odstavcích 1 a 2 tohoto článku nevyžadují.
Článek 7
Na žádost členského státu, ve kterém se nachází adresa výrobce, stáčírny nebo prodejce uvedená na etiketě, předloží daná strana doklady dokládající údaje uvedené v článcích 4, 5 a 6, založené na jedné nebo více těchto skutečností:
a)
zjištěné nebo vědecky prokázané skutečnosti;
b)
výsledky analýz nebo automatické zjištění získané z representativních vzorků;
c)
správní nebo účetní údaje vedené v souladu s předpisy Unie a/nebo předpisy členských států.
Daný členský stát povoluje toleranci mezi údaji na etiketách podle článků 4, 5 a 6 a závěry učiněnými na základě předložených podpůrných dokladů a/nebo nezávislých odborných posudků, přičemž se vezme v úvahu přesnost a reprodukovatelnost daných metod a podkladů, jakož i případné nezávislé odborné posudky.
Článek 8
1. Každý členský stát zasílá Komisi jméno a adresu orgánu nebo orgánů odpovědných za monitorování provádění tohoto nařízení, které sděluje na požádání ostatním členským státům a všem zainteresovaným stranám.
2. Členský stát, ve kterém se nachází adresa výrobce, stáčírny nebo prodejce uvedená na etiketě, po přezkoušení žádosti odebírá na konci měsíce následujícího po měsíci podání žádosti vzorky a ověřuje pravdivost údajů na příslušných etiketách. Tuto žádost mohou zasílat:
a)
příslušné útvary Komise;
b)
organizace hospodářských subjektů v daném členském státě ve smyslu článku 125 nařízení (ES) č. 1234/2007;
c)
kontrolní orgány jiného členského státu.
3. K žádosti uvedené v odstavci 2 se připojují veškeré údaje potřebné pro přezkoušení žádosti, zejména:
a)
datum odběru vzorku nebo zakoupení daného oleje;
b)
název nebo obchodní jméno a adresa hospodářského subjektu, ve kterém byl vzorek odebrán nebo ve kterém byl daný olej zakoupen;
c)
počet příslušných šarží;
d)
kopie všech etiket, uvedených na balení daného oleje;
e)
výsledky analýz nebo jiných odborných posudků s uvedením použité metody a jména a adresy příslušné laboratoře nebo odborníka;
f)
případně jméno dodavatele daného oleje uváděné prodejním místem.
4. Před koncem třetího měsíce následujícího po měsíci podání žádosti uvedené v odstavci 2 daný členský stát uvědomí žadatele o přiděleném jednacím čísle a o dalších přijatých opatřeních.
Článek 9
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto nařízením, včetně režimu sankcí.
Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá za tímto účelem nejpozději 31. prosince 2002 a jejich změny do konce měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byla opatření přijata.
Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko sdělí Komisi opatření uvedená v prvním pododstavci nejpozději 31. prosince 2004 a jejich změny do konce měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byla opatření přijata.
Bulharsko a Rumunsko sdělí Komisi opatření uvedená v prvním pododstavci nejpozději 31. prosince 2010 a jejich změny do konce měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byla opatření přijata.
2. Pro účely ověřování údajů uvedených v článcích 4, 5 a 6 mohou dané členské státy zavést režim uznávání hospodářských subjektů, jejichž stáčírny se nacházejí na jejich území.
Uznání a alfanumerický kód se přiděluje žádajícímu hospodářskému subjektu, který splňuje tyto podmínky:
a)
disponuje vlastním stáčecím zařízením;
b)
zavazuje se shromažďovat a uchovávat podpůrné doklady vyžadované členským státem podle článku 7;
c)
má k dispozici skladovací systém, který podle požadavků daného členského státu umožňuje kontrolovat, odkud pochází olivové oleje s označením původu.
Na etiketě se případně uvádí alfanumerická identifikace uznané stáčírny.
Článek 10
Dotčené členské státy sdělí Komisi nejpozději 31. března každého roku zprávu za předchozí rok s těmito údaji:
a)
žádosti o přezkoušení obdržené podle čl. 8 odst. 2;
b)
nově zahájená ověřování a stále probíhající ověřování z předchozích hospodářských roků;
c)
opatření přijatá na základě provedených ověřování a uložené sankce.
Údaje se předkládají podle roku provedení přezkoušení a podle kategorie porušení práva. Zpráva může případně uvést specifické problémy při provádění nebo návrhy na zlepšení kontrol.
Článek 11
Nařízení (ES) č. 1019/2002 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 12
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Produkty, které byly v souladu s právními předpisy vyprodukovány a označeny etiketami v Evropské unii nebo dovezeny do Evropské unie a propuštěny do volného oběhu před 1. červencem 2012 mohou být uváděny na trh až do vyčerpání zásob.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. ledna 2012.
32012R0029
L 012/14
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 29/2012
od 13. siječnja 2012.
o tržišnim standardima za maslinovo ulje
(kodifikacija)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) (1), a posebno njezin članak 113. stavak 1. točku (a) i članak 121. prvi stavak točku (a), u vezi s člankom 4.,
budući da:
(1)
Uredba Vijeća (EZ) br. 1019/2002 od 13. lipnja 2002. o tržišnim standardima za maslinovo ulje (2) nekoliko je puta znatno izmijenjena (3). Radi jasnoće i racionalnosti navedenu bi Uredbu trebalo kodificirati.
(2)
Maslinovo ulje ima određena svojstva, posebno organoleptička i prehrambena, koja mu, uzimajući u obzir troškove proizvodnje, omogućavaju postizanje relativno visokih tržišnih cijena u usporedbi s većinom drugih biljnih masti. S obzirom na ovu situaciju na tržištu, trebalo bi utvrditi tržišne standarde za maslinovo ulje koji bi u prvom redu sadržavali posebna pravila za označivanje, koja bi nadopunila ona utvrđena Direktivom 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. ožujka 2000. o usklađivanju zakonodavstava država članica o označivanju, prezentiranju i oglašavanju hrane (4), a posebno pravila utvrđena člankom 2. te Direktive.
(3)
Kako bi se zajamčila autentičnost maslinovog ulja koje se prodaje, pakiranje za maloprodaju trebalo bi biti manjih dimenzija i imati odgovarajući sustav zatvaranja. Međutim, državama članicama trebalo bi dozvoliti mogućnost odobravanja pakiranja većih dimenzija za ugostiteljske i druge objekte javne prehrane.
(4)
Pored obveznih naziva za različite kategorije maslinovog ulja predviđenih u članku 118. Uredbe (EZ) br. 1234/2007, potrošače bi trebalo informirati o vrstama maslinovog ulja koje se nude.
(5)
Kao rezultat poljoprivrednih tradicija i lokalnih načina ekstrakcije i miješanja, djevičanska maslinova ulja koja se izravno prodaju mogu se znatno razlikovati po okusu ovisno o njihovom zemljopisnom podrijetlu. To može dovesti do različitih cijena unutar iste kategorije, koje uzrokuju poremećaje na tržištu. Ne postoje znatne razlike u drugim kategorijama jestivog maslinovog ulja s obzirom na njegovo podrijetlo pa bi takvo navođenje podrijetla na pojedinačnom pakiranju takvog ulja moglo navesti potrošače da povjeruju da razlike u kakvoći postoje. Kako se ne bi izazvali poremećaji na tržištu jestivog maslinovog ulja, trebalo bi uspostaviti obvezni režim Unije za označivanje podrijetla, koje bi trebalo biti ograničeno na ekstra djevičanska i djevičanska ulja koja ispunjavaju precizne uvjete. Neobvezni mehanizmi koji su se primjenjivali do 2009. pokazali su se nedovoljnima za izbjegavanje zablude među potrošačima o stvarnim svojstvima djevičanskih ulja. Nadalje, Uredbom (EZ) br. 178/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2002. o utvrđivanju općih načela i uvjeta zakona o hrani, osnivanju Europske agencije za sigurnost hrane te utvrđivanju postupaka u područjima sigurnosti hrane (5) uspostavljena su pravila sljedivosti, koja se primjenjuju od 1. siječnja 2005. Iskustvo koje su proizvođači i upravna tijela stekla u vezi s ovim pitanjem omogućilo je da označivanje podrijetla ekstra djevičanskog i djevičanskog maslinovog ulja postane obvezno.
(6)
Postojeći žigovi koji uključuju zemljopisne navode mogu se i dalje upotrebljavati pod uvjetom da su u prošlosti službeno registrirani u skladu s prvom Direktivom Vijeća 89/104/EEZ od 21. prosinca 1988. o usklađivanju zakonodavstva država članica o žigovima (6), ili Uredbom Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 29. veljače 2009. o žigu Zajednice (7).
(7)
Regionalno označivanje podrijetla može biti obuhvaćeno zaštićenom oznakom izvornosti (ZOI) ili zaštićenom oznakom zemljopisnog podrijetla (ZOZP) prema Uredbi Vijeća (EZ) br. 510/2006 od 20. ožujka 2006. o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda (8). Označivanje koje upućuje na regionalno podrijetlo trebalo bi biti ograničeno na ZOI-eve i ZOZP-ove kako bi se izbjeglo dovođenje potrošača u zabludu što bi moglo dovesti do poremećaja na tržištu. Uvezena maslinova ulja moraju biti usklađena s propisima o nepreferencijalnom podrijetlu predviđenim u Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (9).
(8)
Ako označivanje podrijetla maslinovog ulja upućuje na Uniju ili državu članicu, trebalo bi imati na umu da na kakvoću i okus ulja utječu ne samo masline, već i način i tehnika ekstrakcije ulja. Označivanje podrijetla mora stoga upućivati na zemljopisno područje u kojem je maslinovo ulje dobiveno, što je općenito područje u kojem je ulje ekstrahirano iz maslina. Međutim, u određenim se slučajevima ulje ekstrahira na mjestu koje nije isto kao ono na kojem su masline ubrane i tu informaciju bi trebalo navesti na ambalaži ili privjesnici pričvršćenoj na pakiranje kako bi se osiguralo da ne dođe do dovođenja potrošača u zabludu i poremećaja na tržištu maslinovog ulja.
(9)
U Uniji, značajan dio ekstra djevičanskog maslinovog ulja i djevičanskog maslinovog ulja jesu mješavine ulja koja potječu iz različitih država članica i trećih zemalja. Trebalo bi utvrditi odredbe za označivanje podrijetla takvih mješavina.
(10)
Prema Direktivi 2000/13/EZ, navodi na oznakama prilikom označivanja ne smiju dovoditi potrošača u zabludu, posebno vezano uz svojstva maslinovog ulja, ili mu pripisivati svojstva koja ne posjeduje, ili sugerirati da posjeduje posebna svojstva kada zapravo većina ulja posjeduje takva svojstva. Određeni, neobvezni navodi koji se uobičajeno koriste, a specifični su za maslinovo ulje također zahtijevaju usklađena pravila kako bi se precizno definirali takvi navodi i osiguralo da njihova točnost može biti provjerena. U skladu s tim, pojmovi „hladno prešanje” i „hladna ekstrakcija” trebali bi odgovarati određenoj tradicionalnoj metodi proizvodnje. Određene pojmove koji opisuju senzorska svojstva, a odnose se na okus i/ili miris ekstra djevičanskog i djevičanskog maslinovog ulja utvrdilo je Međunarodno vijeće za masline (International Olive Council - IOC) u svojoj revidiranoj metodi za senzorsko ocjenjivanje djevičanskih maslinovih ulja. Korištenje takvih navoda prilikom označivanja ekstra djevičanskih i djevičanskih maslinovih ulja trebalo bi biti rezervirano za ulja koja su ocijenjena koristeći propisanu analitičku metodu. Za određene proizvođače koji trenutačno koriste spomenute navode potrebne su prijelazne odredbe. Upućivanje na kiselost bez drugih navoda pogrešno navodi na zaključak da predstavlja mjerilo apsolutne kakvoće što može dovesti do dovođenja potrošača u zabludu s obzirom da ovaj čimbenik predstavlja kvalitativnu vrijednost samo u odnosu na druga svojstva dotičnog maslinovog ulja. Stoga bi radi porasta broja određenih navoda i njihovog gospodarskog značaja, trebalo utvrditi objektivne kriterije za njihovu uporabu kako bi se osigurala jasnoća na tržištu maslinovog ulja.
(11)
Trebalo bi poduzeti korake kako bi se osiguralo da hrana koja sadrži maslinovo ulje ne obmanjuje potrošače naglašavajući ugled maslinovog ulja bez jasnog navođenja stvarnog sastava proizvoda. Udio maslinovog ulja i određeni navodi specifični za proizvode koji se sastoje isključivo od mješavine biljnih ulja terbali bi biti jasno navedeni na oznakama. Pored toga, trebalo bi voditi računa o posebnim odredbama utvrđenima u određenim propisima specifičnima za proizvode od maslinovog ulja.
(12)
Nazivi kategorija maslinovog ulja odgovaraju fizikalno-kemijskim i organoleptičkim svojstvima koja su određena u Prilogu XVI. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 i u Uredbi Komisije (EEZ) br. 2568/91 o karakteristikama maslinovog ulja i ulja komine maslina te o odgovarajućim metodama analize (10). Svi drugi navodi na oznavi trebali bi biti potkrijepljeni objektivnim činjenicama kako bi se osiguralo da potrošači nisu dovedeni u zabludu i da ne dođe do poremećaja na tržištu dotičnog ulja.
(13)
Unutar okvira sustava provjera utvrđenog u članku 113. stavku 3. drugom podstavku Uredbe (EEZ) br. 1234/2007, države članice trebale bi oderditi dokaze koje treba dostaviti i kazne u slučaju različitih navoda koji mogu biti korišteni na oznakama. Ne isključujući unaprijed ni jednu mogućnost, takvi dokazi mogli bi uključivati utvrđene činjenice, rezultate analiza ili pouzdane zapise te upravne ili računovodstvene podatke.
(14)
Budući da se provjere poduzeća odgovornih za označivanje moraju provoditi u državi članici u kojoj ista imaju poslovni nastan, trebao bi postojati postupak upravne suradnje između Komisije i država članica u kojima se ulje stavlja na tržište.
(15)
Kako bi se ocijenili mehanizmi predviđeni u ovoj Uredbi, predmetne države članice trebale bi izvješćivati o okolnostima i poteškoćama s kojima se susreću.
(16)
Mjere predviđene u ovoj Uredbi u skladu su s mišljenjem Upravljačkog odbora za zajedničku organizaciju tržišta poljoprivrednih proizvoda,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
1. Ne dovodeći u pitanje Direktivu 2000/13/EZ i Uredbu (EZ) br. 510/2006, ovom se Uredbom utvrđuju posebni standardi za maloprodaju ulja od ploda i komine maslina iz točke 1. podtočaka (a) i (b) te točaka 3. i 6. Priloga XVI. Uredbi (EZ) br. 1234/2007.
2. Za potrebe ove Uredbe, maloprodaja znači prodaja ulja iz stavka 1. krajnjem potrošaču, prezentirana u izvornom stanju ili kao sastojak hrane.
Članak 2.
Ulja iz članka 1. stavka 1. prezentiraju se krajnjem potrošaču u pakiranju najveće zapremine do 5 litara. Takvo je pakiranje opremljeno sustavom za otvaranje koji se više ne može vratiti u prvobitno stanje nakon prvog otvaranja i označava se u skladu s člancima 3. do 6.
Međutim, u slučaju ulja namijenjenih potrošnji u restoranima, bolnicama, kantinama i drugim sličnim objektima, države članice mogu odrediti najveću zapreminu veću od pet litara za pakiranja ovisno o vrsti dotičnog objekta.
Članak 3.
Opisi u skladu s člankom 118. Uredbe (EZ) br. 1234/2007 smatraju se nazivom pod kojim se proizvod prodaje kako je navedeno u članku 3. stavku 1. točki 1. Direktive 2000/13/EZ.
Označivanjem ulja iz članka 1. stavka 1. navode se jasnim i neizbrisivim slovima, pored naziva iz prvog stavka ovog članka, ali ne nužno u njegovoj blizini, sljedeće informacije o kategoriji ulja:
(a)
ekstra djevičansko maslinovo ulje:
„ulje visoke kakvoće, dobiveno izravno iz ploda masline isključivo mehaničkim postupcima”;
(b)
djevičansko maslinovo ulje
„ulje dobiveno izravno iz ploda maslina isključivo mehaničkim postupcima”;
(c)
maslinovo ulje sastavljeno od rafiniranog maslinovog ulja i djevičanskih maslinovih ulja:
„ulje dobiveno miješanjem rafiniranog maslinovog ulja, i (ekstra) djevičanskog maslinovog ulja”;
(d)
ulje komine maslina:
„ulje dobiveno miješanjem rafiniranog maslinovog ulja komine masline i djevičanskog maslinovog ulja”;
ili
„ulje koje se sastoji isključivo od ulja dobivenog obradom komine maslina i ulja dobivenog izravno iz ploda maslina”.
Članak 4.
1. Ekstra djevičansko maslinovo ulje i djevičansko maslinovo ulje kako je određeno u točki 1. podtočkama (a) i (b) Priloga XVI. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 nosi oznaku podrijetla.
Proizvodi određeni u točkama 3. i 6. Priloga XVI. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 ne nose nikakvu oznaku podrijetla.
Za potrebe ove Uredbe, „označivanje podrijetla” znači upućivanje na zemljopisno područje na pakiranju ili privjesnici pričvršćenoj na njega.
2. Označivanje podrijetla iz stavka 1. sastoji se samo od:
(a)
u slučaju maslinovih ulja, u skladu s odredbama iz stavaka 4. i 5., iz jedne od država članica ili treće zemlje, upućivanja na državu članicu, Uniju ili treću zemlju, prema potrebi; ili
(b)
u slučaju mješavina maslinovih ulja, u skladu s odredbama iz stavaka 4. i 5., iz više od jedne država članice ili treće zemlje, jednog od sljedećih navoda, prema potrebi:
i.
„mješavina maslinovih ulja iz Europske unije” ili upućivanja na Uniju;
ii.
„mješavina maslinovih ulja koja nisu iz Europske unije” ili upućivanja na podrijetlo izvan Unije;
iii.
„mješavina maslinovih ulja iz Europske unije i maslinovih ulja koja nisu iz Europske unije” ili upućivanja na podrijetlo iz Unije i izvan Unije; ili
(c)
zaštićene oznake izvornosti ili zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla iz Uredbe Vijeća (EZ) br. 510/2006, u skladu s odredbama predmetne specifikacije proizvoda.
3. Trgovački nazivi (brandovi) ili nazivi poduzeća, za koje je zahtjev za registraciju podnesen najkasnije 31. prosinca 1998. na temelju Direktive 89/104/EEZ ili najkasnije 31. ožujka 2002. na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 (11) ne smatraju se oznakama podrijetla obuhvaćenima ovom Uredbom.
4. U slučaju uvoza iz treće zemlje, oznaka podrijetla određuje se u skladu s člancima od 22. do 26. Uredbe (EEZ) br. 2913/92.
5. Oznaka podrijetla koja upućuje na državu članicu ili Uniju odgovara zemljopisnom području na kojem su masline ubrane ili na kojem se nalazi objekt u kojem su te masline prerađene u ulje.
Ako su masline ubrane u jednoj državi članici ili trećoj zemlji, a njihova prerada u ulje obavljena u drugoj zemlji, oznaka podrijetla sadrži sljedeći tekst: „(ekstra) djevičansko maslinovo ulje, dobiveno u (Uniji ili naziv dotične države članice) od maslina, ubranih u (Uniji ili naziv dotične države članice ili treće zemlje)”.
Članak 5.
Među navodima koji nisu obvezni, a koji se mogu navesti prilikom označivanja ulja iz članka 1. stavka 1., jesu navodi utvrđeni u ovom članku i udovoljavaju sljedećim zahtjevima:
(a)
navod „prvo hladno prešanje” može se navesti samo za ekstra djevičansko ili djevičansko maslinovo ulje, dobiveno pri temperaturi prerade nižoj od 27 °C prvim mehaničkim prešanjem maslinovog tijesta pomoću tradicionalnog načina ekstrakcije koristeći hidrauličku prešu;
(b)
navod „hladni postupak” može se navesti samo za ekstra djevičansko ili djevičansko maslinovo ulje, dobiveno pri temperaturi prerade nižoj od 27 °C procjeđivanjem ili centrifugiranjem maslinovog tijesta;
(c)
podaci o organoleptičkim svojstvima koji upućuju na okus i/ili miris mogu se navoditi samo za ekstra djevičanska ili djevičanska maslinova ulja; izrazi iz točke 3. podtočke 3. Priloga XII. Uredbi (EEZ) br. 2568/91 mogu se navoditi prilikom označivanja samo ako se temelje na rezultatima ocjenjivanja provedenog na temelju metode predviđene u tom Prilogu;
(d)
podaci o udjelu slobodnih masnih kiselina ili najvećem udjelu slobodnih masnih kiselina, određenima u skladu s Uredbom (EEZ) br. 2568/91, mogu se navesti samo uz navođenje, sa znakovima iste veličine i u istom vidnom polju, vrijednosti peroksidnog broja, udjela voskova i vrijednosti apsorbancije u ultraljubičastom području određenima u skladu s Uredbom (EEZ) br. 2568/1991.
Proizvodi sa žigom koji se prodaju, a čiji je zahtjev za registraciju podnesen najkasnije 1. ožujka 2008. i koji sadržava najmanje jedan od izraza iz točke 3. podtočke 3. Priloga XII. Uredbi (EEZ) br. 2568/91 ne moraju udovoljavati zahtjevima iz članka 5., prvog stavka, točke (c) ove Uredbe do 1. studenoga 2011.
Članak 6.
1. U slučaju kada se prisutnost ulja iz članka 1. stavka 1. u mješavini maslinovog ulja i drugih biljnih ulja pri označivanju naglašava na drugom mjestu na oznaci osim u popisu sastojaka riječima, slikama ili grafičkim prikazima, takva mješavina mora nositi sljedeći opisni naziv: „mješavina biljnih ulja (ili određeni naziv predmetnih biljnih ulja) i maslinovog ulja”, iza čega neposredno slijedi postotak maslinovog ulja u mješavini.
Prisutnost maslinovog ulja može se naglasiti slikama ili grafičkim prikazom prilikom označivanja mješavine iz prvog stavka samo ako ono čini više od 50 % dotične mješavine.
Države članice mogu zabraniti proizvodnju mješavina maslinovog ulja i drugih biljnih ulja iz prvog podstavka za potrebe svoje potrošnje na svojem državnom području. Međutim, one ne smiju zabraniti stavljanje takvih mješavina koje dolaze iz drugih zemalja na svoje tržište i ne smiju na svom državnom području zabraniti proizvodnju takvih mješavina namijenjenih stavljanju na tržište druge države članice.
2. Osim tune u maslinovom ulju iz Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1536/92 (12) i sardina u maslinovom ulju iz Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2136/89 (13), u slučaju kada su ulja iz članka 1. stavka 1. ove Uredbe sastojak hrane, osim one iz stavka 1. ovog članka, a pri označivanju te hrane se osim u popisu sastojaka njihova prisutnost naglašava na nekom drugom mjestu riječima, slikama ili grafičkim prikazima, onda se neposredno uz naziv hrane navodi postotak ulja iz članka 1. stavka 1. ove Uredbe u odnosu na ukupnu neto masu hrane.
Postotak dodanog maslinovog ulja u odnosu na ukupnu neto masu hrane može se zamijeniti postotkom dodanog ulja u odnosu na ukupnu masu masti, dodajući riječi „postotak masti”.
3. Nazivi iz prvog stavka članka 3. mogu se zamijeniti riječima „maslinovo ulje” prilikom označivanja proizvoda iz stavaka 1. i 2. ovog članka.
Međutim, u slučaju kada je prisutno ulje komine maslina, riječi „maslinovo ulje” zamjenjuju se riječima „ulje komine maslina”.
4. Informacije iz drugog stavka članka 3. nije potrebno navesti kod označivanja proizvoda iz stavaka 1. i 2. ovog članka.
Članak 7.
Na zahtjev države članice u kojoj se nalazi sjedište subjekta u poslovanju s hranom koji proizvodi, pakira ili stavlja na tržište, a čija je adresa navedena na oznaci, dotična stranka daje na uvid dokumentaciju koja potkrepljuje navode iz članaka 4., 5. i 6. na temelju jednog ili više sljedećih elemenata:
(a)
činjeničnih elemenata ili znanstveno utvrđenih činjenica;
(b)
rezultata analize ili automatskih zapisa na reprezentativnim uzorcima;
(c)
upravnih ili računovodstvenih podataka koji se čuvaju u skladu s pravilima Unije i/ili nacionalnim pravilima.
Predmetna država članica dozvoljava odstupanja između navoda iz članaka 4., 5. i 6. koji se nalaze na oznaci i zaključaka donesenih na temelju priložene dokumentacije i/ili usporedivih stručnih mišljenja, uzimajući u obzir točnost i „ponovljivost” metoda i predmetne dokumentacije te, ako je primjenjivo, točnost i „ponovljivost” usporedivih stručnih mišljenja.
Članak 8.
1. Svaka država članica Komisiji prosljeđuje naziv i adresu tijela odgovornih za nadzor primjene ove Uredbe, koja o tome obavješćuje ostale države članice i sve ostale zainteresirane stranke koje to zahtijevaju.
2. Država članica u kojoj se nalazi sjedište subjekta u poslovanju s hranom koji proizvodi, pakira ili stavlja na tržište čija se adresa navodi na oznaci, po primitku zahtjeva za provjeru, uzima uzorke prije kraja mjeseca, koji slijedi nakon mjeseca u kojem je podnesen zahtjev i provjerava istinitost navoda na predmetnoj oznaci. Ovaj zahtjev može poslati:
(a)
nadležna tijela Komisije;
(b)
organizacija gospodarskih subjekata na tržištu u navedenoj državi članici, u skladu s člankom 125. Uredbe (EZ) br. 1234/2007;
(c)
kontrolno tijelo druge države članice.
3. Zahtjevi iz stavka 2. popraćeni su svim informacijama potrebnima za zahtijevanu provjeru, a posebno:
(a)
datumom uzorkovanja ili kupnje predmetnog ulja;
(b)
imenom ili nazivom poduzeća i adresom poduzeća u kojem je uzet uzorak ili gdje je kupljeno predmetno ulje;
(c)
brojem predmetnih serija;
(d)
preslikom svih oznaka koje se pojavljuju na pakiranju predmetnog ulja;
(e)
rezultatima analiza ili drugih usporedivih stručnih mišljenja uz navođenje korištenih metoda te ime i adresu predmetnog laboratorija ili stručnjaka;
(f)
gdje je to primjenjivo, imenom dobavljača predmetnog ulja, kako ga navodi prodavač.
4. Prije kraja trećeg mjeseca nakon mjeseca u kojem je podnesen zahtjev iz stavka 2., dotična država članica obavješćuje podnositelja zahtjeva o dodijeljenom referentnom broju zahtjeva te poduzetim mjerama.
Članak 9.
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere, uključujući sustav kazni kako bi se osiguralo poštivanje ove Uredbe.
Države članice obavješćuju Komisiju o mjerama poduzetima s tim ciljem najkasnije 31. prosinca 2002. i o izmjenama tih mjera prije kraja mjeseca nakon onog u kojem su usvojene.
Republika Češka, Estonija, Cipar, Latvija, Litva, Mađarska, Malta, Poljska, Slovenija i Slovačka obavješćuju Komisiju o mjerama iz stavka 1. najkasnije 31. prosinca 2004. te o izmjenama tih mjera prije kraja mjeseca nakon onog u kojem su usvojene.
Bugarska i Rumunjska obavješćuju Komisiju o mjerama iz prvog stavka najkasnije 31. prosinca 2010. te o izmjenama tih mjera prije kraja mjeseca nakon onog mjeseca u kojem su donesene.
2. Radi provjere navoda iz članaka 4., 5. i 6., predmetne države članice mogu uvesti mehanizme za odobravanje objekata čija se postrojenja za pakiranje nalaze na njihovom državnom području.
Odobrenje i alfanumerička identifikacija dodjeljuju se svakom objektu koji to zahtijeva ako ispunjava sljedeće uvjete:
(a)
ima postrojenja za pakiranje;
(b)
preuzme obvezu prikupljanja i čuvanja dodatne dokumentacije koju zahtijeva država članica u skladu s člankom 7.;
(c)
ima sustav skladištenja koji omogućava provjeru podrijetla ulja koja nose oznaku izvornosti, u skladu sa zahtjevima predmetne države članice.
Na oznaci se, prema potrebi, navodi alfanumerička identifikacija odobrenog objekta za pakiranje.
Članak 10.
Predmetne države članice Komisiji prosljeđuju, najkasnije 31. ožujka svake godine, izvješće koje sadrži sljedeće informacije za prethodnu godinu:
(a)
zahtjeve za provjeru zaprimljene u skladu s člankom 8. stavkom 2.;
(b)
provjere koje su provedene i one započete u prethodnoj tržišnoj godini, a koje su još u tijeku;
(c)
mjere koje su uslijedile nakon provedenih provjera i primijenjene kazne.
U izvješću se ove informacije navode po godinama u kojima su provedene provjere i po kategoriji prekršaja. Prema potrebi, u njemu se navode sve posebne poteškoće na koje se nailazi i prijedlozi vezani uz poboljšanje kontrole.
Članak 11.
Uredba (EZ) br. 1019/2002 stavlja se izvan snage.
Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu II.
Članak 12.
1. Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
2. Proizvodi koji su zakonito proizvedeni i označeni u Zajednici ili zakonito uvezeni u Zajednicu i stavljeni u slobodni promet prije 1. srpnja 2012. mogu se prodavati do isteka zaliha.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 13. siječnja 2012.