NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 333/2011
ze dne 31. března 2011,
kterým se stanoví kritéria vymezující, kdy určité typy kovového šrotu přestávají být odpadem ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (1), a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po předložení navrhovaného opatření Evropskému parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Z vyhodnocení některých toků odpadu vyplývá, že pro recyklační trhy s kovovým šrotem by bylo přínosem, kdyby byla vypracována zvláštní kritéria stanovující, kdy kovový šrot získaný z odpadu přestává být odpadem. Tato kritéria by měla zajistit vysokou úroveň ochrany životního prostředí. Neměla by mít vliv na klasifikaci kovového šrotu jako odpadu platnou ve třetích zemích.
(2)
Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise existuje trh a poptávka po železném, ocelovém a hliníkovém šrotu, kterého lze použít v ocelárnách, slévárnách, hliníkárnách a přetavovacích pecích jako suroviny pro výrobu kovů. Železný, ocelový a hliníkový šrot by proto měl být dostatečně čistý a měl by splňovat příslušné normy a specifikace odpovídající požadavkům průmyslu vyrábějícího kovy.
(3)
Kritéria stanovující, kdy železný, ocelový a hliníkový šrot přestává být odpadem, by měla zajistit, aby železný, ocelový a hliníkový šrot získaný procesem využití odpadů, splňoval technické požadavky hutnického průmyslu, byl v souladu s platnými právními předpisy a normami pro výrobky a neměl celkově nepříznivé dopady na životní prostředí a lidské zdraví. Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise navržená kritéria týkající se odpadů používaných jako vstupní materiál pro proces využití, postupů a technik zpracování, jakož i kovového šrotu získaného procesem využití odpadů tyto cíle splňují, protože by měla vést k produkci železného, ocelového a hliníkového šrotu, který nebude mít nebezpečné vlastnosti a nebude obsahovat nekovové příměsi.
(4)
Za účelem zajištění souladu s těmito kritérii je vhodné stanovit, aby byly vydány informace o kovovém šrotu, který přestal být odpadem, a aby byl zaveden systém řízení kvality.
(5)
Budou-li na základě sledování vývoje situace na trhu se železným, ocelovým a hliníkovým šrotem zaznamenány nepříznivé účinky na recyklační trhy s železným, ocelovým a hliníkovým šrotem, zejména pokud jde o dostupnost tohoto šrotu a přístup k němu, může dojít k tomu, že tato kritéria bude nutno přezkoumat.
(6)
S ohledem na to, aby se provozovatelé mohli přizpůsobit těmto kritériím, která stanoví, kdy kovový šrot přestává být šrotem, je vhodné stanovit, aby se toto nařízení použilo až po uplynutí přiměřeně dlouhého období.
(7)
Výbor zřízený podle čl. 39 odst. 1 směrnice 2008/98/ES nevydal k opatřením stanoveným tímto nařízením žádné stanovisko, a Komise proto předložila Radě návrh opatření, který byl předán Evropskému parlamentu.
(8)
Evropský parlament nevyjádřil s navrhovaným opatřením nesouhlas,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví kritéria vymezující, kdy železný, ocelový a hliníkový šrot, včetně šrotu ze slitin hliníku, přestává být odpadem.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené ve směrnici 2008/98/ES.
Kromě toho se rozumí:
a)
„železným a ocelovým šrotem“ kovový šrot, který obsahuje hlavně železo a ocel;
b)
„hliníkovým šrotem“ kovový šrot, který obsahuje hlavně hliník a slitiny hliníku;
c)
„držitelem“ fyzická nebo právnická osoba, která je vlastníkem kovového šrotu;
d)
„výrobcem“ držitel, který jako první předává kovový šrot jinému držiteli ve stavu, kdy tento kovový šrot přestal být odpadem;
e)
„dovozcem“ jakákoliv fyzická či právnická osoba usazená v Unii, která dováží kovový šrot, který přestal být odpadem, na celní území Unie;
f)
„kvalifikovanými zaměstnanci“ zaměstnanci, kteří jsou na základě svých zkušeností či odborné přípravy kvalifikováni k monitorování a posuzování vlastností kovového šrotu;
g)
„vizuální prohlídkou“ prohlídka všech částí dodávky kovového šrotu pomocí lidských smyslů nebo jakéhokoli nespecializovaného vybavení;
h)
„dodávkou“ určité množství kovového šrotu určeného k přepravě od výrobce k dalšímu držiteli, které může být uloženo v jedné nebo více přepravních jednotkách, například v kontejnerech.
Článek 3
Kritéria pro železný a ocelový šrot
Železný a ocelový šrot přestává být odpadem, jsou-li při jeho přepravě od výrobce k dalšímu držiteli splněny všechny tyto podmínky:
a)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 2 přílohy I;
b)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití a zpracovaný ve shodě s kritérii, která jsou uvedena v oddílu 3 přílohy I;
c)
železný a ocelový šrot získaný procesem využití odpadů splňuje kritéria uvedená v oddílu 1 přílohy I;
d)
výrobce vyhověl požadavkům uvedeným v článcích 5 a 6.
Článek 4
Kritéria pro hliníkový šrot
Hliníkový šrot, včetně šrotu ze slitin hliníku, přestává být odpadem, jsou-li při jeho přepravě od výrobce k dalšímu držiteli splněny všechny tyto podmínky:
a)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 2 přílohy II;
b)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití a zpracovaný ve shodě s kritérii, která jsou uvedena v oddílu 3 přílohy II;
c)
hliníkový šrot získaný procesem využití odpadů splňuje kritéria uvedená v oddílu 1 přílohy II;
d)
výrobce vyhověl požadavkům uvedeným v článcích 5 a 6.
Článek 5
Prohlášení o shodě
1. Výrobce nebo dovozce vydají ke každé dodávce kovového šrotu prohlášení o shodě podle vzoru uvedeného v příloze III.
2. Výrobce nebo dovozce předají toto prohlášení o shodě dalšímu držiteli dodávky kovového šrotu. Ponechají si kopii tohoto prohlášení o shodě nejméně jeden rok od data jeho vystavení a na požádání ji předloží příslušným orgánům.
3. Prohlášení o shodě může být v elektronické podobě.
Článek 6
Řízení kvality
1. Výrobce zavede systém řízení kvality umožňující prokázání shody s kritérii, na něž se odkazuje v článcích 3 a 4.
2. Systém řízení kvality zahrnuje řadu dokumentovaných postupů, které se týkají všech těchto aspektů:
a)
vstupní kontrola odpadu používaného jako vstupního materiálu pro proces využití podle oddílu 2 přílohy I a II;
b)
monitorování postupů a technik používaných při zpracování odpadu, které jsou popsány v bodě 3.3 přílohy I a II;
c)
monitorování kvality kovového šrotu získaného procesem využití, podle ustanovení uvedených v oddílu 1 přílohy I a II (včetně odebírání a rozboru vzorků);
d)
účinnost monitorování radioaktivity podle ustanovení bodu 1.5 přílohy I a II;
e)
zpětná vazba od zákazníků, pokud jde o dodržení požadavků na kvalitu kovového šrotu;
f)
vedení záznamů o výsledcích monitorování prováděného podle písmen a) až d);
g)
hodnocení a zlepšování systému řízení kvality;
h)
odborná příprava zaměstnanců.
3. Systém řízení kvality předepisuje pro každé z kritérií zvláštní požadavky na sledování kvality, které jsou uvedeny v příloze I a II.
4. Pokud některý z postupů uvedených v bodě 3.3 přílohy I nebo v bodě 3.3 přílohy II provádí předchozí držitel, zajistí výrobce, aby dodavatel zavedl systém řízení kvality, který bude ve shodě s požadavky tohoto článku.
5. Subjekt posuzování shody ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (2), jenž získal akreditaci v souladu s uvedeným nařízením, nebo kterýkoliv jiný environmentální ověřovatel ve smyslu čl. 2 odst. 20 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1221/2009 ze dne 25. listopadu 2009 o dobrovolné účasti organizací v systému Společenství pro environmentální řízení podniků a audit (EMAS) (3) ověří, že systém řízení kvality je ve shodě s požadavky tohoto článku. Toto ověření bude provedeno vždy jednou za tři roky.
6. Dovozce bude od svých dodavatelů požadovat, aby zavedli systém řízení kvality, který bude v souladu s požadavky odstavců 1, 2 a 3 tohoto článku a který bude ověřen nezávislým externím ověřovatelem.
7. Výrobce svůj systém řízení kvality na požádání zpřístupní příslušným orgánům.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 9. října 2011.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 31. března 2011.
32011R0333
L 094/2
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
31.03.2011.
UREDBA VIJEĆA (EU) br. 333/2011
od 31. ožujka 2011.
o uspostavi kriterija za određivanje trenutka kada određene vrste otpadnog metala prestaju biti otpad u skladu s Direktivom 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o otpadu i stavljanju izvan snage određenih direktiva (1), a posebno njezin članak 6. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon podnošenja prijedloga mjera Europskom parlamentu,
budući da:
(1)
Ocjenjivanje više tijekova otpada pokazalo je da bi za tržište recikliranja otpadnog metala bilo korisno razviti posebne kriterije za određivanje trenutka kada otpadni metal dobiven iz otpada prestaje biti otpad. Ti bi kriteriji trebali osigurati visoku razinu zaštite okoliša. Oni ne bi smjeli dovesti u pitanje klasifikaciju otpadnog metala kao otpada u trećim zemljama.
(2)
Izvješća Zajedničkog istraživačkog centra Europske komisije pokazali su da postoje tržište i potražnja za željeznim, čeličnim i aluminijskim otpadom, koji se koristi kao sirovina za proizvodnju u čeličanama, talionicama, rafinerijama te pogonima za rafiniranje i sekundarno taljenje aluminija. Željezni, čelični i aluminijski otpad trebao bi stoga biti u dovoljnoj mjeri čist da ispunjava relevantne standarde za otpadne materijale ili specifikacije koje zahtijeva metalna industrija.
(3)
Kriteriji na temelju kojih se određuje trenutak kada željezni, čelični i aluminijski otpad prestaje biti otpad trebali bi osigurati da željezni, čelični i aluminijski otpad koji nastaje u postupku oporabe ispunjava tehničke zahtjeve metalne industrije i da bude u skladu s važećim zakonodavstvom i standardima koji se primjenjuju na proizvode te da općenito ne djeluje štetno na okoliš ili zdravlje ljudi. Izvješća Zajedničkog istraživačkog centra Europske komisije pokazala su da predloženi kriteriji za otpad koji se koristi kao ulazna sirovina u postupcima oporabe, za postupke i tehnike obrade, kao i za otpadni metal koji nastaje u postupku oporabe, ispunjavaju te ciljeve budući da bi trebali rezultirati proizvodnjom željeznog, čeličnog i aluminijskog otpada bez opasnih svojstava i dovoljno očišćenog od nemetalnih spojeva.
(4)
Da bi se osiguralo ispunjavanje tih kriterija, primjereno je osigurati objavljivanje informacija o otpadnom metalu koji je prestao biti otpad i provođenje sustava upravljanja kvalitetom.
(5)
Može se ukazati potreba za revizijom kriterija ako se na temelju praćenja razvoja tržišnih uvjeta za željezni, čelični i aluminijski otpad opaze negativni utjecaji na tržišta za recikliranje željeznog, čeličnog i aluminijskog otpada, posebno s obzirom na raspoloživost i dostupnost takvog otpadnog materijala.
(6)
Da bi se operaterima omogućila prilagodba kriterijima za određivanje trenutka kada otpadni metal prestaje biti otpad, primjereno je osigurati da prije početka primjene ove Uredbe protekne određeni razumni rok.
(7)
Odbor osnovan u skladu s člankom 39. stavkom 1. Direktive 2008/98/EZ nije dao svoje mišljenje o mjerama predviđenim ovom Uredbom, pa je stoga Komisija Vijeću podnijela prijedlog u vezi s tim mjerama i proslijedila ga Europskom parlamentu.
(8)
Europski parlament nije se suprotstavio predloženim mjerama,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom uspostavljaju kriteriji za određivanje trenutka kada željezni, čelični i aluminijski otpad, uključujući i aluminijske legure, prestaje biti otpad.
Članak 2.
Definicije
U smislu ove Uredbe primjenjuju se definicije navedene u Direktivi 2008/98/EZ.
Osim njih primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„željezni i čelični otpad” znači otpadni metal koji se uglavnom sastoji od željeza i čelika;
(b)
„aluminijski otpad” znači otpadni metal koji se uglavnom sastoji od aluminija i aluminijskih legura;
(c)
„posjednik” znači fizička ili pravna osoba koja posjeduje otpadni metal;
(d)
„proizvođač” znači posjednik koji otpadni metal prvi put prenosi na drugog posjednika kao otpadni metal koji je prestao biti otpad;
(e)
„uvoznik” znači bilo koja fizička ili pravna osoba sa stalnim boravištem ili sjedištem u Uniji, koja otpadni metal koji je prestao biti otpad unosi u carinsko područje Unije;
(f)
„kvalificirano osoblje” znači osoblje koje je kvalificirano na temelju iskustva ili obuke za praćenje i ocjenjivanje svojstava otpadnog metala;
(g)
„vizualna inspekcija” znači pregled otpadnog metala koji obuhvaća cijelu pošiljku ili dijelove pošiljke i kod kojeg se koriste ljudska osjetila ili bilo kakva nespecijalizirana oprema;
(h)
„pošiljka” znači šarža otpadnog metala koja je namijenjena za isporuku od strane proizvođača nekom drugom posjedniku i može biti sadržana u jednoj ili više transportnih jedinica, kao što su kontejneri.
Članak 3.
Kriteriji za željezni i čelični otpad
Željezni i čelični otpad prestaje biti otpad kad su, po prijenosu s proizvođača na drugog posjednika, ispunjeni svi dolje navedeni uvjeti:
(a)
otpad koji se koristi kao ulazna sirovina u postupku oporabe ispunjava kriterije navedene u odjeljku 2. Priloga I.;
(b)
otpad koji se koristi kao ulazna sirovina u postupku oporabe obrađen je u skladu s kriterijima navedenima u odjeljku 3. Priloga I.;
(c)
željezni i čelični otpad koji nastane u postupku oporabe ispunjava kriterije navedene u odjeljku 1. Priloga I.;
(d)
proizvođač je ispunio uvjete navedene u člancima 5. i 6.
Članak 4.
Kriteriji za aluminijski otpad
Aluminijski otpad, uključujući otpadne aluminijske legure, prestaje biti otpad kad su, po prijenosu s proizvođača na drugog posjednika, ispunjeni svi dolje navedeni uvjeti:
(a)
otpad koji se koristi kao ulazna sirovina u postupku oporabe ispunjava kriterije navedene u odjeljku 2. Priloga II.;
(b)
otpad koji se koristi kao ulazna sirovina u postupku oporabe obrađen je u skladu s kriterijima navedenima u odjeljku 3. Priloga II.;
(c)
aluminijski otpad koji nastane u postupku oporabe ispunjava kriterije navedene u odjeljku 1. Priloga II.;
(d)
proizvođač je ispunio uvjete navedene u člancima 5. i 6.
Članak 5.
Izjava o sukladnosti
1. Proizvođač ili uvoznik za svaku pošiljku otpadnog metala izdaje izjavu o sukladnosti u skladu s obrascem iz Priloga III.
2. Proizvođač ili uvoznik dostavlja izjavu o sukladnosti sljedećem posjedniku pošiljke otpadnog metala. Proizvođač ili uvoznik zadržava kopiju izjave o sukladnosti najmanje jednu godinu od dana njezinog izdavanja i na zahtjev je daje na raspolaganje nadležnim tijelima.
3. Izjava o sukladnosti može biti u elektroničkom obliku.
Članak 6.
Upravljanje kvalitetom
1. Proizvođač primjenjuje sustav upravljanja kvalitetom koji je prikladan za dokazivanje sukladnosti s kriterijima iz članka 3. odnosno 4.
2. Sustav upravljanja kvalitetom obuhvaća skup dokumentiranih postupaka za svaki od sljedećih aspekata:
(a)
kontrola kod preuzimanja otpada koji se koristi kao ulazna sirovina u postupku oporabe u skladu s odjeljkom 2. priloga I. i II.;
(b)
praćenje procesa i tehnika obrade opisanih u odjeljku 3.3. priloga I. i II.;
(c)
praćenje kvalitete otpadnog metala dobivenog postupkom oporabe u skladu s odjeljkom 1. priloga I. i II. (uključujući uzorkovanje i analizu);
(d)
učinkovitost praćenja zračenja u skladu s odjeljkom 1.5. priloga I. odnosno II.;
(e)
povratne informacije od kupaca o ispunjavanju zahtjeva u pogledu kvalitete otpadnog metala;
(f)
vođenje evidencije o rezultatima praćenja koje se provodi u skladu s točkama od (a) do (d);
(g)
pregled i poboljšanje sustava upravljanja kvalitetom;
(h)
obučavanje osoblja.
3. U okviru sustava upravljanja kvalitetom propisani su i posebni zahtjevi u pogledu praćenja koji su za svaki kriterij navedeni u prilozima I. i II.
4. Ako prethodni posjednik obavi bilo koju od obrada iz odjeljka 3.3 Priloga I. ili odjeljka 3.3. Priloga II., proizvođač se mora pobrinuti da dobavljač primjenjuje sustav upravljanja kvalitetom koji ispunjava zahtjeve iz ovog članka.
5. Tijelo za ocjenjivanje sukladnosti, kako je definirano u Uredbi (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o utvrđivanju zahtjeva za akreditaciju i za nadzor tržišta s obzirom na stavljanje proizvoda na tržište (2), koje je dobilo akreditaciju u skladu s tom Uredbom ili bilo koji drugi procjenitelj za zaštitu okoliša kako je utvrđen u članku 2. stavku 20. točki (b) Uredbe (EZ) br. 1221/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o dobrovoljnom sudjelovanju organizacija u sustavu upravljanja okolišem i neovisnog ocjenjivanja Zajednice (EMAS) (3) potvrđuje da taj sustav upravljanja kvalitetom ispunjava zahtjeve ovog članka. Verifikaciju treba provoditi svake 3 godine.
6. Uvoznik od svojih dobavljača zahtijeva da primjenjuju sustav upravljanja kvalitetom koji ispunjava zahtjeve iz stavaka 1., 2., i 3. ovog članka i koji je verificirao neovisni vanjski procjenitelj.
7. Proizvođač nadležnim tijelima na zahtjev omogućuje pristup sustavu upravljanja kvalitetom.
Članak 7.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 9. listopada 2011.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 31. ožujka 2011.