NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 904/2010
ze dne 7. října 2010
o správní spolupráci a boji proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty
(přepracování)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 1798/2003 ze dne 7. října 2003 o správní spolupráci v oblasti daně z přidané hodnoty (3) bylo několikrát podstatně změněno. Vzhledem k novým změnám by mělo být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti přepracováno.
(2)
Nástroje pro boj proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty (dále jen „DPH“), které byly stanoveny v nařízení (ES) č. 1798/2003, by měly být zdokonaleny a doplněny v návaznosti na závěry Rady ze dne 7. října 2008, sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru o koordinované strategii ke zlepšení boje proti podvodům s DPH v Evropské unii a zprávu Komise Radě a Evropskému parlamentu o používání nařízení Rady (ES) č. 1798/2003 o správní spolupráci v oblasti daně z přidané hodnoty (dále jen „zpráva Komise“). Ustanovení nařízení (ES) č. 1798/2003 je rovněž třeba vyjasnit z formulačního či praktického hlediska.
(3)
Vyhýbání se daňovým povinnostem a daňové úniky překračující hranice členských států vedou k rozpočtovým ztrátám a k porušování zásady spravedlivého zdanění. Mohou také způsobit narušení pohybu kapitálu a podmínek hospodářské soutěže. Ovlivňují tak fungování vnitřního trhu.
(4)
Boj proti daňovým únikům v oblasti DPH vyžaduje úzkou spolupráci mezi příslušnými orgány v jednotlivých členských státech odpovědnými za uplatňování předpisů v této oblasti.
(5)
Opatření pro harmonizaci daní přijatá k dokončení vnitřního trhu by tudíž měla zahrnovat vytvoření společného systému pro spolupráci mezi členskými státy, zejména pokud jde o výměnu informací, při které si mají být příslušné orgány členských států navzájem nápomocny a mají spolupracovat s Komisí, aby zajistily správné uplatňování DPH na dodání zboží, poskytnutí služeb, pořízení zboží uvnitř Společenství a dovoz zboží.
(6)
Správní spolupráce by neměla vést k nepatřičnému přesouvání administrativní zátěže mezi členskými státy.
(7)
Pro účely výběru splatné daně by měly členské státy spolupracovat, aby pomohly zajistit správné vyměření DPH. V důsledku toho musí nejen kontrolovat správné uplatňování daně splatné na jejich území, ale měly by rovněž poskytovat pomoc jiným členským státům za účelem zajištění správného uplatňování daně spojené s činností vykonávanou na jejich území, která je splatná v jiném členském státě.
(8)
Kontrola správného uplatňování DPH u přeshraničních plnění zdanitelných v jiném členském státě, než kde je usazen dodavatel nebo poskytovatel, závisí v mnoha případech na informacích, které má členský stát usazení k dispozici nebo které může snáze získat. Účinný dohled nad těmito plněními proto závisí na tom, aby členský stát usazení tyto informace shromažďoval nebo byl schopen je shromažďovat.
(9)
Pro zavedení systému jednoho kontaktního místa stanoveného směrnicí Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (4), a pro uplatňování postupu vrácení DPH osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení DPH stanoveného směrnicí Rady 2008/9/ES ze dne 12. února 2008, kterou se stanoví prováděcí pravidla pro vrácení daně z přidané hodnoty stanovené směrnicí 2006/112/ES osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně, ale v jiném členském státě (5), je třeba stanovit pravidla výměny informací mezi členskými státy a uchovávání těchto informací.
(10)
V přeshraničních situacích je důležité upřesnit povinnosti každého členského státu, aby mohla být daň účinně kontrolována v členském státě, ve kterém je splatná.
(11)
Pro správné fungování systému DPH je nezbytné elektronické uchovávání a elektronický přenos určitých údajů pro účely kontroly DPH. Tyto postupy umožňují rychlou výměnu informací a automatizovaný přístup k informacím, což přispívá k posílení boje proti podvodům. Tuto výměnu umožní zdokonalení databází o osobách povinných k DPH a jejich plněních uvnitř Společenství tím, že se do nich zahrne řada informací o osobách povinných k dani a jejich plněních.
(12)
Členské státy by měly zavést řádné ověřovací postupy s cílem zajistit aktuálnost, srovnatelnost a náležitou kvalitu uvedených informací, a tím zvýšit jejich spolehlivost. Podmínky výměny elektronicky uchovávaných údajů a automatizovaného přístupu členských států k těmto údajům by měly být jasně vymezeny.
(13)
V zájmu účinného boje proti podvodům je nezbytné stanovit výměnu informací bez předchozí žádosti. Pro usnadnění výměny informací by měly být určeny kategorie, pro něž je třeba automatickou výměnu informací zavést.
(14)
Jak je uvedeno ve zprávě Komise, je zpětná vazba jedním z vhodných prostředků k zajištění trvalého zlepšování kvality vyměňovaných informací. Je proto třeba stanovit rámec pro poskytování zpětné vazby.
(15)
V zájmu účinné kontroly DPH u přeshraničních plnění je nutno umožnit, aby členské státy mohly provádět souběžné kontroly a aby úředníci jednoho členského státu mohli být v rámci správní spolupráce přítomni na území jiného členského státu.
(16)
Hospodářské subjekty stále více využívají potvrzení platnosti identifikačních čísel pro účely DPH na internetu. Systém potvrzování platnosti identifikačního čísla pro účely DPH by měl hospodářským subjektům umožnit automatizované potvrzení příslušných informací.
(17)
Některé osoby povinné k dani mohou podléhat zvláštním povinnostem odlišným od povinností platných v členském státě, kde jsou usazeny, zejména v oblasti fakturace, v případě, že dodávají zboží či poskytují služby zákazníkům usazeným na území jiného členského státu. Měl by být zaveden mechanismus, který učiní informace o těchto povinnostech snadno přístupné osobám povinným k dani.
(18)
Nedávná praktická zkušenost s uplatňováním nařízení (ES) č. 1798/2003 v boji proti karuselovým podvodům ukázala, že v určitých případech je pro účinný boj proti podvodům nezbytné zavést mnohem rychlejší mechanismus výměny informací zahrnující rozsáhlejší a cílenější informace. V souladu se závěry Rady ze dne 7. října 2008 by v rámci tohoto nařízení měla být zřízena decentralizovaná síť bez právní subjektivity nazvaná Eurofisc, jež by ve všech členských státech podporovala a usnadňovala mnohostrannou a decentralizovanou spolupráci, díky níž bude možno v boji proti konkrétním typům podvodů postupovat cíleně a pohotově.
(19)
Členský stát spotřeby nese prvotní odpovědnost za to, že neusazení dodavatelé splní své povinnosti. Pro tento účel je pro použití dočasného zvláštního režimu pro elektronicky poskytované služby, který je stanoven v hlavě XII kapitole 6 směrnice 2006/112/ES, nezbytné stanovit pravidla týkající se poskytování informací a převodu peněžních částek mezi členským státem identifikace a členským státem spotřeby.
(20)
Informace získané některým členským státem od třetích zemí mohou být pro jiné členské státy velmi užitečné. Rovněž informace získané některým členským státem od jiných členských států mohou být velmi užitečné pro třetí země. Měly by proto být stanoveny podmínky pro výměnu těchto informací.
(21)
Vnitrostátní pravidla bankovního tajemství by neměla bránit uplatňování tohoto nařízení.
(22)
Tímto nařízením by neměla být dotčena jiná opatření přijatá na úrovni Unie, která přispívají k boji proti podvodům v oblasti DPH.
(23)
Z důvodů účinnosti, rychlosti a nákladů je nezbytné, aby informace sdělené podle tohoto nařízení byly pokud možno předkládány elektronickými prostředky.
(24)
Za účelem rychlejšího zpracování žádostí o informace je s ohledem na opakující se povahu určitých žádostí a jazykovou rozmanitost v Unii důležité v rámci výměny informací posílit používání vzorových formulářů.
(25)
Lhůty, které toto nařízení stanoví pro poskytnutí informací, je třeba chápat jako maximální dobu, která nemá být překročena, přičemž platí zásada, že v zájmu účinné spolupráce by informace, které již má dožádaný členský stát k dispozici, měly být poskytnuty neprodleně.
(26)
Pro účely tohoto nařízení je vhodné omezit některá práva a povinnosti stanovené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (6), aby byly chráněny zájmy uvedené v čl. 13 odst. 1 písm. e) uvedené směrnice. Tato omezení jsou nezbytná a přiměřená s přihlédnutím k potenciálním ztrátám příjmů pro členské státy a k zásadnímu významu informací, na něž se vztahuje toto nařízení, pro účinný boj proti podvodům.
(27)
Jelikož opatření potřebná k provedení tohoto nařízení jsou opatřeními obecného významu ve smyslu článku 2 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (7), musí být přijata regulativním postupem stanoveným v článku 5 tohoto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví podmínky, za kterých příslušné orgány členských států odpovědné za uplatňování právních předpisů o DPH spolupracují mezi sebou navzájem a s Komisí za účelem zajištění dodržování těchto předpisů.
Za tímto účelem stanoví toto nařízení pravidla a postupy, jež umožňují příslušným orgánům členských států spolupráci a vzájemnou výměnu všech informací, které mohou pomoci správně vyměřit DPH, kontrolovat správné uplatňování DPH, zejména u plnění uvnitř Společenství, a bojovat proti podvodům souvisejícím s DPH. Vymezuje zejména pravidla a postupy, které členským státům umožňují shromažďovat a vyměňovat uvedené informace elektronickými prostředky.
2. Toto nařízení stanoví podmínky, za nichž jsou orgány uvedené v odstavci 1 nápomocny při ochraně příjmů z DPH ve všech členských státech.
3. Tímto nařízením není v členských státech dotčeno uplatnění pravidel vzájemné pomoci v trestních věcech.
4. Toto nařízení rovněž stanoví pravidla a postupy pro elektronickou výměnu informací o DPH u elektronicky poskytovaných služeb v souladu se zvláštním režimem podle hlavy XII kapitoly 6 směrnice 2006/112/ES a rovněž pro jakoukoli následnou výměnu informací, a pokud jde o služby zahrnuté do uvedeného zvláštního režimu, pro převod peněžních částek mezi příslušnými orgány členských států.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„ústředním kontaktním orgánem“ úřad, jemuž byla podle čl. 4 odst. 1 uložena hlavní odpovědnost za styk s ostatními členskými státy v oblasti správní spolupráce;
b)
„kontaktním útvarem“ jiný úřad než ústřední kontaktní orgán, který má na základě pověření příslušným orgánem podle čl. 4 odst. 2 uskutečňovat přímou výměnu informací na základě tohoto nařízení;
c)
„příslušným úředníkem“ úředník, který může uskutečňovat přímou výměnu informací na základě tohoto nařízení a je k tomu pověřen příslušným orgánem podle čl. 4 odst. 3;
d)
„dožadujícím orgánem“ ústřední kontaktní orgán, kontaktní útvar nebo jakýkoli příslušný úředník členského státu, který podává žádost o pomoc jménem příslušného orgánu;
e)
„dožádaným orgánem“ ústřední kontaktní orgán, kontaktní útvar nebo jakýkoli příslušný úředník členského státu, kterému je podána žádost o pomoc jménem příslušného orgánu;
f)
„plněním uvnitř Společenství“ dodání zboží uvnitř Společenství nebo poskytnutí služby uvnitř Společenství;
g)
„dodáním zboží uvnitř Společenství“ dodání zboží, které musí být přiznáno v souhrnném hlášení podle článku 262 směrnice 2006/112/ES;
h)
„poskytnutím služby uvnitř Společenství“ poskytnutí služby, které musí být přiznáno v souhrnném hlášení uvedeném podle 262 směrnice 2006/112/ES;
i)
„pořízením zboží uvnitř Společenství“ nabytí práva nakládat jako vlastník s movitým hmotným majetkem podle článku 20 směrnice 2006/112/ES;
j)
„identifikačním číslem pro účely DPH“ číslo uvedené v článcích 214, 215 a 216 směrnice 2006/112/ES;
k)
„správním šetřením“ všechny kontroly, prověrky a jiné kroky, které provádějí členské státy při výkonu svých funkcí, aby zajistily správné uplatnění právních předpisů týkajících se DPH;
l)
„automatickou výměnou“ systematické sdělování předem určených informací jinému členskému státu bez předchozí žádosti;
m)
„spontánní výměnou“ jiné než systematické sdělování informací jinému členskému státu v jakýkoli okamžik a bez předchozí žádosti;
n)
„osobou“:
i)
fyzická osoba,
ii)
právnická osoba,
iii)
pokud tak stanoví platné právní předpisy, sdružení osob jiné než právnická osoba uznané jako způsobilé k právním úkonům nebo
iv)
každé jiné právní uspořádání jakékoli povahy a formy mající právní subjektivitu či nikoliv a uskutečňující plnění, která jsou předmětem DPH;
o)
„automatizovaným přístupem“ možnost bezodkladného přístupu k elektronickému systému za účelem konzultace určitých informací v něm obsažených;
p)
„elektronickými prostředky“ použití elektronických zařízení pro zpracování, včetně digitální komprese, a uchovávání dat a využití přenosu po drátě, rádiového přenosu nebo optickými technologiemi nebo jinými elektromagnetickými prostředky;
q)
„sítí CCN/CSI“ společná platforma založená na společné komunikační síti (Common Communication Network - dále jen „CCN“) a společném systémovém rozhraní (Common System Interface - dále jen „CSI“), kterou vyvinula Unie k zajištění všech přenosů dat elektronickými prostředky mezi příslušnými orgány v oblasti cel a daní;
r)
„souběžnou kontrolou“ koordinovaná kontrola daňové situace jedné či více osob povinných k dani, které jsou mezi sebou propojeny, organizovaná nejméně dvěma zúčastněnými členskými státy, které mají společné či doplňující se zájmy.
2. Ode dne 1. ledna 2015 se definice obsažené v článcích 358, 358a a 369a směrnice 2006/112/ES použijí rovněž pro účely tohoto nařízení.
Článek 3
Příslušnými orgány jsou orgány, jejichž jménem má být toto nařízení uplatňováno, a to buď přímo, nebo na základě pověření.
Každý členský stát sdělí Komisi do 1. prosince 2010, který z jeho orgánů je příslušným orgánem pro účely tohoto nařízení, a neprodleně Komisi informuje o jakékoli následné změně.
Komise zpřístupní seznam všech příslušných orgánů členským státům a zveřejní tyto informace v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
1. Každý členský stát určí jediný ústřední kontaktní orgán, jemuž uloží hlavní odpovědnost za styk s ostatními členskými státy v oblasti správní spolupráce. Informuje o tom Komisi a ostatní členské státy. Ústřednímu kontaktnímu orgánu může být rovněž uložena odpovědnost za styk s Komisí.
2. Příslušný orgán každého členského státu může určit kontaktní útvary. Ústřední kontaktní orgán odpovídá za aktualizaci seznamu těchto útvarů a za jeho zpřístupnění ústředním kontaktním orgánům ostatních dotčených členských států.
3. Kromě toho může příslušný orgán každého členského státu za podmínek, které sám stanoví, určit příslušné úředníky, kteří mohou uskutečňovat přímou výměnu informací na základě tohoto nařízení. Pokud tak příslušný orgán učiní, může omezit rozsah takového pověření. Ústřední kontaktní orgán odpovídá za aktualizaci seznamu těchto úředníků a za jeho zpřístupnění ústředním kontaktním orgánům ostatních dotčených členských států.
4. Úředníci uskutečňující výměnu informací podle článků 28, 29 a 30 se v každém případě považují pro tento účel za příslušné úředníky v souladu s podmínkami, které stanoví příslušné orgány.
Článek 5
Pokud kontaktní útvar nebo příslušný úředník odešlou nebo obdrží žádost o pomoc či odpověď na žádost o pomoc, uvědomí o tom ústřední kontaktní orgán svého členského státu za podmínek jím stanovených.
Článek 6
Pokud kontaktní útvar nebo příslušný úředník obdrží žádost o pomoc vyžadující zásah mimo jejich územní či věcnou působnost, předá ji neprodleně ústřednímu kontaktnímu orgánu svého členského státu a uvědomí o tom dožadující orgán. V takovém případě začíná lhůta stanovená v článku 10 běžet dnem následujícím po dni předání žádosti o pomoc ústřednímu kontaktnímu orgánu.
KAPITOLA II
VÝMĚNA INFORMACÍ NA ŽÁDOST
ODDÍL 1
Žádost o informace a o správní šetření
Článek 7
1. Na žádost dožadujícího orgánu sdělí dožádaný orgán informace podle článku 1 včetně veškerých informací týkajících se konkrétního případu či konkrétních případů.
2. Pro účely předání informací podle odstavce 1 zajistí dožádaný orgán provedení jakýchkoli správních šetření nezbytných pro získání těchto informací.
3. Do dne 31. prosince 2014 může žádost podle odstavce 1 obsahovat odůvodněnou žádost o správní šetření. Jestliže se dožádaný orgán domnívá, že správní šetření není nutné, sdělí okamžitě dožadujícímu orgánu příslušné důvody.
4. Ode dne 1. ledna 2015 může žádost podle odstavce 1 obsahovat odůvodněnou žádost o zvláštní správní šetření. Jestliže se dožádaný orgán domnívá, že žádné správní šetření není nutné, sdělí okamžitě dožadujícímu orgánu příslušné důvody.
Aniž je dotčen první pododstavec, lze šetření částek přiznaných osobou povinnou k dani v souvislosti s dodáním zboží či poskytnutím služby uvedeným v příloze I uskutečněným osobou povinnou k dani usazenou v členském státě dožádaného orgánu, které je zdanitelné v členském státě dožadujícího orgánu, odmítnout provést pouze:
a)
z důvodů stanovených v čl. 54 odst. 1 na základě posouzení dožádaným orgánem v souladu s prohlášením o osvědčených postupech, které se týká spolupůsobení tohoto odstavce s čl. 54 odst. 1 a které bude přijato postupem podle čl. 58 odst. 2;
b)
z důvodů stanovených v čl. 54 odst. 2, 3 a 4 nebo
c)
z toho důvodu, že dožádaný orgán již dožadujícímu orgánu poskytl informace o téže osobě povinné k dani na základě správního šetření provedeného před méně než dvěma roky.
Odmítne-li dožádaný orgán provést správní šetření podle druhého pododstavce z důvodů stanovených v písmenech a) a b), poskytne dožadujícímu orgánu přesto údaje o datu uskutečnění a hodnotě všech příslušných dodání zboží nebo poskytnutí služby, jež osoba povinná k dani uskutečnila v členském státě dožadujícího orgánu během uplynulých dvou let.
5. Za účelem získání požadovaných informací nebo provedení požadovaného správního šetření postupují dožádaný orgán nebo správní orgán, na který se dožádaný orgán obrátí, jako kdyby jednaly samy za sebe nebo na žádost jiného úřadu svého vlastního členského státu.
Článek 8
Žádosti o informace a o správní šetření podle článku 7 se předávají na vzorovém formuláři přijatém postupem podle čl. 58 odst. 2, s výhradou případů podle článku 50 nebo výjimečných případů, kdy žádost uvádí důvody, pro které se dožadující orgán domnívá, že vzorový formulář není vhodný.
Článek 9
1. Na žádost dožadujícího orgánu sdělí dožádaný orgán veškeré relevantní informace, které získá nebo má k dispozici, jakož i výsledky správních šetření ve formě zpráv, výkazů a jakýchkoli jiných dokumentů nebo ověřených opisů či výpisů z nich.
2. Prvopisy dokumentů se poskytnou pouze tehdy, není-li to v rozporu s platnými předpisy členského státu, v němž má dožádaný orgán sídlo.
ODDÍL 2
Lhůta pro poskytnutí informací
Článek 10
Dožádaný orgán poskytne informace podle článků 7 a 9 co nejrychleji, nejpozději však do tří měsíců ode dne obdržení žádosti.
Pokud však dožádaný orgán má již příslušnou informaci k dispozici, zkracuje se lhůta na jeden měsíc.
Článek 11
V určitých zvláštních skupinách případů se dožádaný orgán a dožadující orgán mohou dohodnout na lhůtách odlišných od lhůt stanovených v článku 10.
Článek 12
Pokud není dožádaný orgán schopen odpovědět na žádost ve stanovené lhůtě, uvědomí písemně a bez odkladu dožadující orgán o důvodech, které brání včasné odpovědi, a o datu, kdy pravděpodobně bude moci odpovědět.
KAPITOLA III
VÝMĚNA INFORMACÍ BEZ PŘEDCHOZÍ ŽÁDOSTI
Článek 13
1. Příslušný orgán každého členského státu předá bez předchozí žádosti informace podle článku 1 příslušnému orgánu kteréhokoli jiného dotčeného členského státu v těchto případech:
a)
pokud se má za to, že ke zdanění dochází v členském státě určení a že informace poskytované členským státem původu jsou nezbytné pro účinnost kontrolního systému členského státu určení;
b)
pokud má členský stát důvod se domnívat, že v jiném členském státě došlo nebo pravděpodobně došlo k porušení právních předpisů týkajících se DPH;
c)
pokud existuje nebezpečí daňové ztráty v jiném členském státě.
2. Výměna informací bez předchozí žádosti je buď automatická podle článku 14, nebo spontánní podle článku 15.
3. Informace se předávají prostřednictvím vzorových formulářů přijatých postupem podle čl. 58 odst. 2.
Článek 14
1. Postupem podle čl. 58 odst. 2 se určí:
a)
přesné kategorie informací, které jsou předmětem automatické výměny;
b)
četnost výměny každé kategorie, která se má vyměňovat automaticky, a
c)
praktická opatření pro automatickou výměnu informací.
Členský stát se může zdržet účasti na automatické výměně informací z jedné či více těchto kategoriích, u nichž by shromažďování informací pro takovou výměnu vyžadovalo uložení nových povinností osobám povinným k DPH nebo by z ní plynula pro dotyčný členský stát nepřiměřená administrativní zátěž.
Výsledky automatické výměny informací v rámci každé kategorie jednou ročně přezkoumává výbor uvedený v čl. 58 odst. 1, aby bylo zajištěno, že k tomuto typu výměny dochází pouze v případech, kdy se jedná o nejúčinnější způsob, jak si informace vyměňovat.
2. Ode dne 1. ledna 2015 příslušný orgán každého členského státu provádí zejména automatickou výměnu informací umožňující členským státům spotřeby zjistit, zda osoby povinné k dani neusazené na jejich území přiznávají a správně odvádějí DPH splatnou za telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronicky poskytované služby, bez ohledu na to, zda tyto osoby povinné k dani využijí zvláštní režim stanovený v hlavě XII kapitole 6 oddíle 3 směrnice 2006/112/ES. Členský stát usazení uvědomí členský stát spotřeby o veškerých nesrovnalostech, o kterých se dozví.
Článek 15
Příslušné orgány členských států předávají spontánní výměnou příslušným orgánům ostatních členských států jakékoli informace podle čl. 13 odst. 1, jež nebyly postoupeny v rámci automatické výměny podle článku 14, které jsou jim známy a které mohou být podle jejich názoru pro tyto příslušné orgány užitečné.
KAPITOLA IV
ZPĚTNÁ VAZBA
Článek 16
Pokud příslušný orgán poskytuje informace podle článků 7 nebo 15, může požádat příslušný orgán, který dané informace obdržel, o zpětnou vazbu k nim. Na takovou žádost poskytne příslušný orgán, který dané informace obdržel, co nejdříve zpětnou vazbu příslušnému orgánu, který informace poskytl, aniž jsou dotčena pravidla daňového tajemství a ochrany údajů platná v jeho členském státě a pokud mu tím nevznikne nepřiměřená administrativní zátěž. Praktická opatření se určí postupem podle čl. 58 odst. 2.
KAPITOLA V
UCHOVÁVÁNÍ A VÝMĚNA KONKRÉTNÍCH INFORMACÍ
Článek 17
1. Každý členský stát uchovává v elektronickém systému tyto údaje:
a)
informace shromažďované na základě hlavy XI kapitoly 6 směrnice 2006/112/ES;
b)
údaje o totožnosti, činnosti, právní formě a adresy osob, jimž přidělil identifikační číslo pro účely DPH, které byly shromážděny na základě článku 213 směrnice 2006/112/ES, a dále datum přidělení tohoto čísla;
c)
údaje o identifikačních číslech pro účely DPH, která přidělil a která pozbyla platnosti, a data, kdy tato čísla pozbyla platnosti, a
d)
informace shromažďované na základě článků 360, 361, 364 a 365 směrnice 2006/112/ES a ode dne 1. ledna 2015 též informace shromažďované na základě článků 369c, 369f a 369 g směrnice 2006/112/ES.
2. Technické podrobnosti týkající se automatizované žádosti vztahující se k informacím uvedeným v odst. 1 písm. b), c) a d) se přijímají postupem podle čl. 58 odst. 2.
Článek 18
Aby bylo umožněno používat informace uvedené v článku 17 v postupech stanovených tímto nařízením, musí tyto informace zůstat dostupné po dobu nejméně pěti let po skončení prvního kalendářního roku, ve kterém měl být udělen přístup k těmto informacím.
Článek 19
Členské státy zajistí, aby informace dostupné v elektronickém systému podle článku 17 byly aktuální, úplné a přesné.
Postupem podle čl. 58 odst. 2 se stanoví kritéria pro určení, které změny nejsou relevantní, zásadní nebo užitečné, a tudíž je není třeba provádět.
Článek 20
1. Informace podle článku 17 musí být bez prodlení vloženy do elektronického systému.
2. Odchylně od odstavce 1 musí být údaje podle čl. 17 odst. 1 písm. a) vloženy do elektronického systému nejpozději jeden měsíc od konce období, k němuž se vztahují.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 musí být údaje v případě, že mají být opravovány nebo doplňovány do elektronického systému na základě článku 19, vloženy nejpozději jeden měsíc od konce období, v němž byly shromážděny.
Článek 21
1. Každý členský stát poskytne příslušnému orgánu kteréhokoli jiného členského státu automatizovaný přístup k informacím uchovávaným podle článku 17.
2. Pokud jde o informace uvedené v čl. 17 odst. 1 písm. a), musí být přístupné alespoň tyto informace:
a)
identifikační čísla pro účely DPH přidělená členským státem, který dostává informace;
b)
celková hodnota veškerých dodání zboží uvnitř Společenství a celková hodnota veškerých poskytnutí služeb uvnitř Společenství osobám, kterým bylo přiděleno identifikační číslo pro účely DPH uvedené v písmenu a), všemi hospodářskými subjekty identifikovanými pro účely DPH v členském státě, který poskytuje informace;
c)
identifikační čísla pro účely DPH osob, které dodaly zboží a poskytly služby uvedené v písmenu b);
d)
celková hodnota dodání zboží a poskytnutí služeb uvedených v písmenu b) od každé osoby uvedené v písmenu c) každé osobě mající identifikační číslo pro účely DPH uvedené v písmenu a);
e)
celková hodnota dodání zboží a poskytnutí služeb uvedených v písmenu b) od každé osoby uvedené v písmenu c) každé osobě mající identifikační číslo pro účely DPH přidělené jiným členským státem, a to za těchto podmínek:
i)
přístup je poskytován v souvislosti s vyšetřováním podezření z podvodu,
ii)
přístup je poskytován prostřednictvím kontaktního úředníka Eurofiscu uvedeného v čl. 36 odst. 1, který má osobní uživatelskou identifikaci pro elektronické systémy umožňující přístup k těmto informacím,
iii)
přístup je poskytován pouze v obvyklé pracovní době.
Hodnoty podle prvního pododstavce písm. b), d) a e) se vyjadřují v měně členského státu, který poskytl informace, a vztahují se k obdobím souhrnných hlášení každé osoby povinné k dani, stanoveným podle článku 263 směrnice 2006/112/ES.
Článek 22
1. S cílem zaručit správcům daně přiměřenou míru jistoty, pokud jde o kvalitu a spolehlivost údajů dostupných prostřednictvím elektronického systému uvedeného v článku 17, přijmou členské státy nezbytná opatření k zajištění toho, aby údaje poskytnuté osobami povinnými k dani a právnickými osobami nepovinnými k dani k identifikaci pro účely DPH podle článku 214 směrnice 2006/112/ES byly dle jejich soudu úplné a přesné.
Členské státy zavedou postupy, jimiž se uvedené údaje kontrolují, je-li tak určeno na základě výsledků hodnocení rizika. Tyto kontroly proběhnou v zásadě před identifikací pro účely DPH nebo v případě, že se před identifikací uskutečňují pouze předběžné kontroly, nejpozději šest měsíců po ní.
2. Členské státy uvědomí výbor uvedený v čl. 58 odst. 1 o opatřeních zavedených na vnitrostátní úrovni za účelem zajištění kvality a spolehlivosti informací v souladu s odstavcem 1.
Článek 23
Členské státy zajistí, aby v elektronickém systému uvedeném v článku 17 tohoto nařízení bylo identifikační číslo pro účely DPH podle článku 214 směrnice 2006/112/ES znázorněno jako neplatné, nastane-li přinejmenším kterákoli z těchto situací:
a)
osoba identifikovaná pro účely DPH prohlásí, že ekonomickou činnost podle článku 9 směrnice 2006/112/ES již nevykonává, nebo se v jejím případě příslušný správce daně domnívá, že ekonomickou činnost již nevykonává. Správce daně může zejména předpokládat, že osoba přestala vykonávat ekonomickou činnost, pokud nepodala přiznání k DPH a souhrnná hlášení, ačkoliv k tomu byla povinna, během jednoho roku po uplynutí lhůty pro podání prvního zmeškaného přiznání nebo hlášení. Dotyčná osoba má právo prokázat výkon ekonomické činnosti jinými prostředky;
b)
osoba uvedla nepravdivé údaje, aby získala identifikaci pro účely DPH, nebo nesdělila změny svých údajů, a pokud by to správce daně býval věděl, odmítl by této osobě udělit identifikační číslo pro účely DPH nebo by jí je odňal.
Článek 24
Jestliže si příslušné orgány členských států pro účely článků 17 až 21 vyměňují informace elektronickými prostředky, učiní veškerá opatření nezbytná k zajištění souladu s článkem 55.
Členské státy odpovídají za veškerý vývoj svých systémů, který je nezbytný pro umožnění výměny informací za využití sítě CCN/CSI.
KAPITOLA VI
ŽÁDOST O DORUČENÍ PROSTŘEDNICTVÍM SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ
Článek 25
Dožádaný orgán na žádost dožadujícího orgánu a v souladu s pravidly doručování obdobných aktů v členském státě, ve kterém má dožádaný orgán sídlo, doručí adresátovi veškeré akty a rozhodnutí, které vydaly příslušné orgány a které se vztahují na uplatňování právních předpisů týkajících se DPH na území členského státu, ve kterém má sídlo dožadující orgán.
Článek 26
Žádost o doručení musí obsahovat předmět doručovaného aktu nebo rozhodnutí a dále jméno, adresu a všechny ostatní informace využitelné k identifikaci adresáta.
Článek 27
Dožádaný orgán neprodleně uvědomí dožadující orgán o úkonech učiněných k vyřízení žádosti o doručení, a zejména mu oznámí datum doručení aktu nebo rozhodnutí adresátovi.
KAPITOLA VII
PŘÍTOMNOST V PROSTORÁCH SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ A ÚČAST NA SPRÁVNÍCH ŠETŘENÍCH
Článek 28
1. Na základě dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými dožádaným orgánem mohou být úředníci zmocnění dožadujícím orgánem přítomni v souvislosti s výměnou informací podle článku 1 v prostorách správních orgánů dožádaného členského státu či na jakémkoli jiném místě, kde tyto orgány plní své úkoly. Pokud jsou požadované informace obsaženy v dokumentech, k nimž mají úředníci dožádaného orgánu přístup, jsou úředníkům dožadujícího orgánu poskytnuty jejich kopie.
2. Na základě dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými dožádaným orgánem mohou být úředníci zmocnění dožadujícím orgánem přítomni v souvislosti s výměnou informací podle článku 1 při správních šetřeních prováděných na území dožádaného členského státu. Tato správní šetření provádějí výhradně úředníci dožádaného orgánu. Úředníci dožadujícího orgánu nevykonávají kontrolní pravomoci svěřené úředníkům dožádaného orgánu. Mohou však mít na základě zprostředkování úředníky dožádaného orgánu a výhradně pro účely prováděného správního šetření přístup do týchž prostor a k týmž dokumentům jako úředníci dožádaného orgánu.
3. Úředníci dožadujícího orgánu, kteří jsou přítomni v jiném členském státě v souladu s odstavci 1 a 2, musí být vždy schopni předložit písemné zmocnění, v němž je uvedena jejich totožnost a jejich úřední postavení.
KAPITOLA VIII
SOUBĚŽNÉ KONTROLY
Článek 29
Členské státy mohou souhlasit s prováděním souběžných kontrol, kdykoli je považují za účinnější než kontroly provedené pouze jedním členským státem.
Článek 30
1. Členský stát sám určí osobu povinnou k dani, pro kterou navrhne souběžnou kontrolu. Příslušný orgán tohoto členského státu oznámí případy navržené pro souběžnou kontrolu příslušným orgánům ostatních dotčených členských států. Svou volbu zdůvodní pokud možno tím, že poskytne informace, které ho přivedly k jeho rozhodnutí. Stanoví lhůtu, během níž by měly být tyto kontroly provedeny.
2. Příslušný orgán členského státu, který obdrží návrh na souběžnou kontrolu, potvrdí příslušnému orgánu navrhujícího členského státu svůj souhlas nebo mu sdělí své odmítnutí spolu s odůvodněním, a to v zásadě do dvou týdnů od obdržení návrhu, avšak nejpozději do jednoho měsíce.
3. Každý příslušný orgán dotčených členských států jmenuje zástupce, který ponese odpovědnost za dohled nad kontrolami a za jejich koordinaci.
KAPITOLA IX
INFORMOVÁNÍ OSOB POVINNÝCH K DANI
Článek 31
1. Příslušné orgány každého členského státu zajistí, aby osobám podílejícím se na dodání zboží nebo poskytnutí služby uvnitř Společenství a neusazeným osobám povinným k dani poskytujícím telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronicky poskytované služby, zejména služby uvedené v příloze II směrnice 2006/112/ES, bylo umožněno získat pro potřeby těchto plnění elektronickými prostředky potvrzení o platnosti identifikačního čísla pro účely DPH jakékoli blíže určené osoby, jakož i odpovídajícího jména a adresy. Tyto informace musí odpovídat údajům podle článku 17 tohoto nařízení.
2. Každý členský stát poskytne elektronickými prostředky potvrzení jména a adresy osoby, jíž bylo identifikační číslo pro účely DPH přiděleno, v souladu se svými vnitrostátními pravidly ochrany údajů.
3. Během období stanoveného v článku 357 směrnice 2006/112/ES se odstavec 1 tohoto článku nepoužije na neusazené osoby povinné k dani poskytující telekomunikační služby a služby rozhlasového a televizního vysílání.
Článek 32
1. Komise na základě informací poskytnutých členskými státy zveřejní na svých internetových stránkách podrobnosti o předpisech každého členského státu, které provádějí hlavu XI kapitolu 3 směrnice 2006/112/ES.
2. Podrobnosti a formát informací, které se mají sdělit, se přijímají postupem podle čl. 58 odst. 2.
KAPITOLA X
EUROFISC
Článek 33
1. S cílem podpořit a usnadnit mnohostrannou spolupráci při boji proti podvodům v oblasti DPH se touto kapitolou zřizuje síť pro rychlou výměnu cílených informací mezi členskými státy, dále nazývanou „Eurofisc“.
2. V rámci Eurofiscu členské státy:
a)
zavedou mnohostranný mechanismus včasného varování pro boj proti podvodům v oblasti DPH;
b)
koordinují rychlou mnohostrannou výměnu cílených informací v tematických okruzích, v jejichž rámci Eurofisc vyvíjí činnost (dále jen „pracovní oblasti Eurofiscu“);
c)
koordinují práci kontaktních úředníků Eurofiscu zúčastněných členských států při reakci na obdržená varování.
Článek 34
1. Členské státy se účastní činnosti Eurofiscu v pracovních oblastech podle vlastní volby a rovněž se mohou rozhodnout svou účast ukončit.
2. Členské státy, které se rozhodly účastnit se některé pracovní oblasti Eurofiscu, se aktivně účastní mnohostranné výměny cílených informací mezi všemi zúčastněnými členskými státy.
3. Vyměňované informace jsou důvěrné ve smyslu článku 55.
Článek 35
Komise poskytuje Eurofiscu technickou a logistickou podporu. Komise nemá přístup k informacím uvedeným v článku 1, které mohou být prostřednictvím Eurofiscu vyměňovány.
Článek 36
1. Příslušné orgány každého členského státu určí alespoň jednoho kontaktního úředníka Eurofiscu. Kontaktní úředníci Eurofiscu jsou příslušnými úředníky ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c) a vykonávají činnosti podle čl. 33 odst. 2. Tito úředníci jsou odpovědní výhradně správním orgánům svých členských států.
2. Kontaktní úředníci členských států účastnících se činnosti v určité pracovní oblasti Eurofiscu (dále jen „zúčastnění kontaktní úředníci Eurofiscu“) určí ze svého středu na omezenou dobu koordinátora (dále jen „koordinátor pracovní oblasti Eurofiscu“). Koordinátoři pracovní oblasti Eurofiscu:
a)
shromažďují informace získané od zúčastněných kontaktních úředníků Eurofiscu a zpřístupňují všechny informace ostatním zúčastněným kontaktním úředníkům Eurofiscu. Informace se vyměňují v elektronické podobě;
b)
zajišťují, že informace získané od zúčastněných kontaktních úředníků Eurofiscu jsou zpracovávány, jak se na tom dohodli účastníci dané pracovní oblasti, a zpřístupňují výsledky zúčastněným kontaktním úředníkům Eurofiscu;
c)
poskytují zpětnou vazbu zúčastněným kontaktním úředníkům Eurofiscu.
Článek 37
Koordinátoři pracovní oblasti Eurofiscu předkládají výboru uvedenému v čl. 58 odst. 1 výroční zprávu o činnostech ve všech pracovních oblastech.
KAPITOLA XI
USTANOVENÍ O ZVLÁŠTNÍCH REŽIMECH PODLE HLAVY XII KAPITOLY 6 SMĚRNICE 2006/112/ES
ODDÍL 1
Ustanovení použitelná do 31. prosince 2014
Článek 38
Následující ustanovení se použijí v případě zvláštního režimu podle hlavy XII kapitoly 6 směrnice 2006/112/ES. Definice obsažené v článku 358 uvedené směrnice se použijí rovněž pro účely této kapitoly.
Článek 39
1. Informace poskytované osobou povinnou k dani neusazenou ve Společenství členskému státu identifikace při zahájení její činnosti podle článku 361 směrnice 2006/112/ES se podávají elektronickými prostředky. Technické podrobnosti včetně jednotné elektronické zprávy se stanoví postupem podle čl. 58 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Členský stát identifikace zašle tyto informace elektronickými prostředky příslušným orgánům ostatních členských států do deseti dnů od konce měsíce, ve kterém informace od neusazené osoby povinné k dani obdržel. Stejným způsobem jsou příslušné orgány ostatních členských států informovány o přiděleném identifikačním čísle. Technické podrobnosti včetně jednotné elektronické zprávy, kterou se tyto informace zasílají, se stanoví postupem podle čl. 58 odst. 2.
3. Členský stát identifikace informuje neprodleně elektronickými prostředky příslušné orgány ostatních členských států o výmazu neusazené osoby povinné k dani z identifikačního registru.
Článek 40
1. Přiznání k DPH s údaji stanovenými v článku 365 směrnice 2006/112/ES se podává elektronickými prostředky. Technické podrobnosti včetně jednotné elektronické zprávy se stanoví postupem podle čl. 58 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Členský stát identifikace zašle tyto informace elektronickými prostředky příslušnému orgánu dotčeného členského státu do deseti dnů od konce měsíce, ve kterém přiznání k DPH obdržel. Členské státy, které požadují přiznání k DPH s údaji v jiné národní měně než v eurech, přepočtou částky na eura pomocí směnných kurzů platných poslední den zdaňovacího období. Přepočet se provede podle směnných kurzů zveřejněných Evropskou centrální bankou pro uvedený den, nebo pokud není v uvedený den kurz zveřejněn, podle kurzu zveřejněného pro nejbližší následující den. Technické podrobnosti o zasílání těchto údajů se stanoví postupem podle čl. 58 odst. 2.
3. Členský stát identifikace zašle elektronickými prostředky členskému státu spotřeby informace potřebné pro přiřazení jednotlivých plateb příslušným čtvrtletním přiznáním k DPH.
Článek 41
1. Členský stát identifikace zajistí, aby částka uhrazená neusazenou osobou povinnou k dani byla převedena na bankovní účet vedený v eurech, který určil členský stát spotřeby, jemuž platba náleží. Členské státy, které vyžadují platby v jiné národní měně než v eurech, přepočtou částky na eura pomocí směnných kurzů platných poslední den zdaňovacího období. Přepočet se provede podle směnných kurzů zveřejněných Evropskou centrální bankou pro uvedený den, nebo pokud není v uvedený den kurz zveřejněn, podle kurzu zveřejněného pro nejbližší následující den. Převod se uskuteční do deseti dnů od konce měsíce, ve kterém byla platba obdržena.
2. Pokud neusazená osoba povinná k dani neuhradí celou splatnou daň, členský stát identifikace zajistí, aby platby členským státům spotřeby byly převedeny v poměru k dani splatné v jednotlivých členských státech. Členský stát identifikace o tom uvědomí elektronickými prostředky příslušné orgány členských států spotřeby.
Článek 42
Členské státy oznámí elektronickými prostředky příslušným orgánům ostatních členských států čísla bankovních účtů pro příjem plateb podle článku 41.
Členské státy neprodleně oznámí elektronickými prostředky příslušným orgánům ostatních členských států a Komisi změny základní sazby daně.
ODDÍL 2
Ustanovení použitelná ode dne 1. ledna 2015
Článek 43
Následující ustanovení se použijí v případě zvláštních režimů podle hlavy XII kapitoly 6 směrnice 2006/112/ES.
Článek 44
1. Informace poskytované osobou povinnou k dani neusazenou ve Společenství členskému státu identifikace při zahájení její činnosti podle článku 361 směrnice 2006/112/ES se podávají elektronickými prostředky. Technické podrobnosti včetně jednotné elektronické zprávy se stanoví postupem podle čl. 58 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Členský stát identifikace zašle tyto informace elektronickými prostředky příslušným orgánům ostatních členských států do deseti dnů od konce měsíce, ve kterém informace od osoby povinné k dani neusazené ve Společenství obdržel. Podobné údaje pro identifikaci osoby povinné k dani, která využívá zvláštního režimu podle článku 369b směrnice 2006/112/ES, se předávají příslušným orgánům ostatních členských států do deseti dnů od konce měsíce, ve kterém tato osoba povinná k dani oznámila zahájení svých zdanitelných činností, na které se vztahuje daný režim. Stejným způsobem jsou příslušné orgány ostatních členských států informovány o přiděleném identifikačním čísle.
Technické podrobnosti včetně jednotné elektronické zprávy, kterou se tyto informace zasílají, se stanoví postupem podle čl. 58 odst. 2 tohoto nařízení.
3. Členský stát identifikace uvědomí neprodleně elektronickými prostředky příslušné orgány ostatních členských států o vynětí osoby povinné k dani neusazené ve Společenství nebo osoby povinné k dani neusazené v členském státě spotřeby ze zvláštního režimu.
Článek 45
1. Přiznání k DPH s údaji stanovenými v článcích 365 a 369 g směrnice 2006/112/ES se podává elektronickými prostředky. Technické podrobnosti včetně jednotné elektronické zprávy se stanoví postupem podle čl. 58 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Členský stát identifikace zašle tyto informace elektronickými prostředky příslušnému orgánu dotčeného členského státu spotřeby do deseti dnů od konce měsíce, ve kterém přiznání k DPH obdržel. Údaje stanovené v čl. 369g druhém pododstavci směrnice 2006/112/ES se zasílají rovněž příslušnému orgánu dotčeného členského státu usazení. Členské státy, které požadují přiznání k DPH s údaji v jiné národní měně než v eurech, přepočtou částky na eura pomocí směnných kurzů platných k poslednímu dni zdaňovacího období. Přepočet se provede podle směnných kurzů zveřejněných Evropskou centrální bankou pro uvedený den, nebo pokud není v uvedený den kurz zveřejněn, podle kurzu zveřejněného pro nejbližší následující den. Technické podrobnosti o zasílání těchto údajů se stanoví postupem podle čl. 58 odst. 2 tohoto nařízení.
3. Členský stát identifikace zašle elektronickými prostředky členskému státu spotřeby informace potřebné pro přiřazení jednotlivých plateb příslušným čtvrtletním přiznáním k DPH.
Článek 46
1. Členský stát identifikace zajistí, aby částka uhrazená neusazenou osobou povinnou k dani byla převedena na bankovní účet vedený v eurech, který určil členský stát spotřeby, jemuž platba náleží. Členské státy, které vyžadují platby v jiné národní měně než v eurech, přepočtou částky na eura pomocí směnných kurzů platných poslední den zdaňovacího období. Přepočet se provede podle směnných kurzů zveřejněných Evropskou centrální bankou pro uvedený den, nebo pokud není v uvedený den kurz zveřejněn, podle kurzu zveřejněného pro nejbližší následující den. Převod se uskuteční do deseti dnů od konce měsíce, ve kterém byla platba obdržena.
2. Pokud neusazená osoba povinná k dani neuhradí celou splatnou daň, členský stát identifikace zajistí, aby platby členským státům spotřeby byly převedeny v poměru k dani splatné v jednotlivých členských státech. Členský stát identifikace o tom uvědomí elektronickými prostředky příslušné orgány členských států spotřeby.
3. Pokud jde o platby, které mají být převedeny členskému státu spotřeby v souladu se zvláštním režimem stanoveným v hlavě XII kapitole 6 oddíle 3 směrnice 2006/112/ES, ponechá si členský stát identifikace z částek uvedených v prvním a druhém pododstavci tohoto článku
a)
30 % v období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2016;
b)
15 % v období od 1. ledna 2017 do 31. prosince 2018;
c)
0 % od 1. ledna 2019.
Článek 47
Členské státy oznámí elektronickými prostředky příslušným orgánům ostatních členských států čísla bankovních účtů pro příjem plateb podle článku 46.
Členské státy neprodleně oznámí elektronickými prostředky příslušným orgánům ostatních členských států a Komisi změny sazby daně uplatňované na poskytování telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronicky poskytovaných služeb.
KAPITOLA XII
VÝMĚNA A UCHOVÁVÁNÍ INFORMACÍ V RÁMCI POSTUPU VRÁCENÍ DPH OSOBÁM POVINNÝM K DANI NEUSAZENÝM V ČLENSKÉM STÁTĚ VRÁCENÍ DPH, ALE V JINÉM ČLENSKÉM STÁTĚ
Článek 48
1. Pokud příslušný orgán členského státu usazení obdrží žádost o vrácení DPH podle článku 5 směrnice 2008/9/ES a pokud se nepoužije článek 18 uvedené směrnice, předá tuto žádost elektronickými prostředky do patnácti kalendářních dnů od jejího obdržení příslušným orgánům každého dotčeného členského státu vrácení DPH a potvrdí, že žadatel ve smyslu čl. 2 bodu 5 směrnice 2008/9/ES je osobou povinnou k dani pro účely DPH a že identifikační nebo registrační číslo, které tato osoba uvedla, je platné pro období vrácení DPH.
2. Příslušné orgány každého členského státu vrácení DPH oznámí příslušným orgánům ostatních členských států elektronickými prostředky jakékoli informace, které tyto orgány vyžadují podle čl. 9 odst. 2 směrnice 2008/9/ES. Technické podrobnosti včetně jednotné elektronické zprávy, kterou se tyto informace zasílají, se stanoví postupem podle čl. 58 odst. 2 tohoto nařízení.
3. Příslušné orgány každého členského státu vrácení DPH oznámí příslušným orgánům ostatních členských států elektronickými prostředky, zda chtějí využít možnosti požádat žadatele o popis jeho podnikatelské činnosti podle harmonizovaných kódů, jak je uvedeno v článku 11 směrnice 2008/9/ES.
Harmonizované kódy uvedené v prvním pododstavci se stanoví postupem podle čl. 58 odst. 2 tohoto nařízení na základě klasifikace NACE stanovené nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 ze dne 20. prosince 2006, kterým se zavádí statistická klasifikace ekonomických činností NACE Revize 2 (8).
KAPITOLA XIII
VZTAHY S KOMISÍ
Článek 49
1. Členské státy a Komise prověří a vyhodnotí fungování úpravy správní spolupráce obsažené v tomto nařízení. Komise shromáždí zkušenosti členských států, aby se zlepšilo fungování této úpravy.
2. Členské státy sdělí Komisi veškeré dostupné údaje o tom, jak uplatňují toto nařízení.
3. Seznam statistických údajů potřebných pro vyhodnocení tohoto nařízení se stanoví postupem podle čl. 58 odst. 2. Členské státy sdělí tyto údaje Komisi, pokud je mají k dispozici a pokud jejich sdělení nepředstavuje nepřiměřenou administrativní zátěž.
4. Pro vyhodnocení účinnosti tohoto systému správní spolupráce v boji proti daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem mohou členské státy sdělit Komisi jakékoli další informace podle článku 1.
5. Komise předá ostatním dotčeným členským státům informace podle odstavců 2, 3 a 4.
6. Pokud je to nutné a vedle toho, co požadují ostatní ustanovení tohoto nařízení, sdělí Komise příslušným orgánům každého členského státu veškeré informace, které jim umožní bojovat proti podvodům souvisejícím s DPH, jakmile takové informace získá.
7. Komise může na žádost členského státu za účelem dosažení cílů tohoto nařízení poskytnout svou odbornou, technickou či logistickou pomoc nebo jakoukoli jinou podporu.
KAPITOLA XIV
VZTAHY SE TŘETÍMI ZEMĚMI
Článek 50
1. Pokud příslušný orgán členského státu obdrží informace od třetí země, může je předat dále příslušným orgánům těch členských států, které by mohly mít o tyto informace zájem, v každém případě však všem členským státům, které o tyto informace požádají, pokud to ujednání o pomoci uzavřená s dotyčnou třetí zemí povolují.
2. Příslušné orgány mohou v souladu se svými vnitrostátními předpisy o předávání osobních údajů třetím zemím informace získané podle tohoto nařízení předat třetí zemi, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
příslušný orgán členského státu, z něhož dané informace pocházejí, s tímto předáním souhlasí a
b)
dotyčná třetí země se zavázala poskytnout spolupráci nezbytnou ke shromáždění důkazů o protiprávní povaze plnění, která se jeví v rozporu s právními předpisy týkajícími se DPH.
KAPITOLA XV
PODMÍNKY VÝMĚNY INFORMACÍ
Článek 51
1. Informace sdělené podle tohoto nařízení se poskytují pokud možno elektronickými prostředky na základě úpravy přijaté postupem podle čl. 58 odst. 2.
2. V případech, kdy žádost nebyla podána v úplnosti elektronickým systémem uvedeným v odstavci 1, dožádaný orgán elektronickými prostředky potvrdí přijetí žádosti neprodleně a v každém případě do pěti pracovních dnů od přijetí.
Jestliže orgán obdrží žádost či informace, aniž by byl jejich zamýšleným příjemcem, zašle odesílateli neprodleně a v každém případě do pěti pracovních dnů od přijetí elektronickou cestou zprávu.
Článek 52
Žádosti o pomoc včetně žádostí o doručení a připojené dokumenty mohou být vyhotoveny v jakémkoli jazyce, na němž se dožádaný a dožadující orgán dohodnou. K uvedeným žádostem se přiloží překlad do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků členského státu, v němž má dožádaný orgán sídlo, pouze ve zvláštních případech, kdy dožádaný orgán uvede důvod, proč o překlad žádá.
Článek 53
Komise a členské státy zajistí, aby stávající nebo nové systémy komunikace a výměny informací, které jsou nezbytné pro vzájemnou výměnu informací podle tohoto nařízení, byly provozuschopné. Postupem podle čl. 58 odst. 2 se schválí dohoda o úrovni služeb, jež má zajistit technickou kvalitu a množství služeb, které Komise a členské státy poskytnou pro fungování těchto systémů komunikace a výměny informací. Komise odpovídá za veškerý další vývoj sítě CCN/CSI, který je nezbytný k umožnění výměny těchto informací mezi členskými státy. Členské státy odpovídají za veškerý další vývoj svých systémů, který je nezbytný k umožnění výměny těchto informací prostřednictvím sítě CCN/CSI.
Členské státy se vzdávají všech nároků na náhradu výdajů vzniklých při uplatňování tohoto nařízení s výjimkou případných odměn placených odborníkům.
Článek 54
1. Dožádaný orgán jednoho členského státu poskytne dožadujícímu orgánu jiného členského státu informace uvedené v článku 1 za předpokladu, že:
a)
počet a povaha žádostí o informace, které během určitého období podal dožadující orgán, nepředstavují pro dožádaný orgán nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
dožadující orgán vyčerpal obvyklé zdroje informací, které mohl podle okolností použít k získání požadovaných informací, aniž by se vystavil nebezpečí nedosažení požadovaného cíle.
2. Toto nařízení neukládá povinnost provést šetření či poskytnout informace ke konkrétnímu případu, pokud právní předpisy či správní praxe neopravňují členský stát, který má informace poskytnout, k provedení takového šetření nebo k získání a použití takových informací pro své vlastní účely.
3. Příslušný orgán dožádaného členského státu může odmítnout poskytnutí informace, pokud není dožadující členský stát z právních důvodů schopen odpovídající informace sám poskytnout. O důvodech odmítnutí uvědomí dožádaný členský stát Komisi.
4. Poskytnutí informací může být odmítnuto, pokud by vedlo k prozrazení obchodního, průmyslového či profesního tajemství nebo obchodního postupu anebo pokud by odporovalo veřejnému pořádku.
5. Odstavce 2, 3 a 4 nelze v žádném případě vykládat tak, že dožádanému orgánu členského státu umožňují odmítnout poskytnutí informací týkajících se osoby, která je pro účely DPH identifikována v členském státě dožadujícího orgánu, výhradně z toho důvodu, že tyto informace jsou v držení banky, jiné finanční instituce, určené osoby nebo osoby jednající v zastoupení nebo ve funkci zmocněnce nebo z toho důvodu, že se týkají vlastnických podílů v právnické osobě.
6. Dožádaný orgán sdělí dožadujícímu orgánu důvody odmítnutí žádosti o pomoc.
7. Postupem podle čl. 58 odst. 2 může být pro žádost o pomoc stanovena minimální prahová hodnota.
Článek 55
1. Informace sdělené či shromážděné v jakékoli formě na základě tohoto nařízení, včetně veškerých informací, které byly dostupné úředníkovi za okolností uvedených v kapitolách VII, VIII a X, jakož i v případech uvedených v odstavci 2 tohoto článku, podléhají služebnímu tajemství a požívají stejné ochrany jako obdobné informace podle vnitrostátního práva členského státu, který je obdržel, a odpovídajících předpisů platných pro orgány Unie. Tyto informace mohou být použity pouze za okolností stanovených tímto nařízením.
Tyto informace mohou být použity pro účely stanovení vyměřovacího základu nebo pro výběr či správní kontrolu daní pro účely stanovení vyměřovacího základu.
Tyto informace mohou být rovněž použity pro vyměření jiných dávek, cel a daní, na něž se vztahuje článek 2 směrnice Rady 2008/55/ES ze dne 26. května 2008 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření (9).
Kromě toho mohou být tyto informace použity v soudních řízeních, která mohou vést k uložení sankcí za porušení daňových předpisů, aniž jsou dotčena obecná pravidla a právní předpisy upravující práva žalované strany a svědků v takových řízeních.
2. Osoby pověřené Bezpečnostním akreditačním úřadem Komise mohou mít přístup k těmto informacím pouze tehdy, pokud je to nezbytné pro péči o síť CCN/CSI a pro její údržbu a rozvoj.
3. Odchylně od odstavce 1 povolí příslušný orgán členského státu, který poskytuje informace, jejich použití pro jiné účely ve členském státě dožadujícího orgánu, jestliže podle právních předpisů členského státu dožádaného orgánu mohou být v členském státě dožádaného orgánu použity pro obdobné účely.
4. Má-li dožadující orgán za to, že by informace, které získal od dožádaného orgánu, mohly být užitečné pro příslušný orgán třetího členského státu, může mu je předat. Dožádanému orgánu to oznámí předem. Dožádaný orgán může požadovat, aby byly informace poskytovány třetí straně pouze po jeho předchozím souhlasu.
5. Na veškeré uchovávání a výměnu údajů podle tohoto nařízení se vztahují předpisy provádějící směrnici 95/46/ES. Pro účely správného uplatňování tohoto nařízení však členské státy omezí rozsah povinností a práv uvedených v článku 10, čl. 11 odst. 1 a článcích 12 a 21 směrnice 95/46/ES v míře nezbytné pro ochranu zájmů stanovených v čl. 13 odst. 1 písm. e) uvedené směrnice.
Článek 56
Zprávy, výkazy a všechny ostatní dokumenty nebo jejich ověřené opisy či výpisy získané pracovníky dožádaného orgánu a poskytnuté dožadujícímu orgánu v rámci pomoci podle tohoto nařízení mohou příslušné orgány členského státu dožadujícího orgánu použít jako důkazní prostředky stejným způsobem jako obdobné dokumenty, které poskytl jiný orgán členského státu dožadujícího orgánu.
Článek 57
1. Pro účely uplatňování tohoto nařízení učiní členské státy všechna nezbytná opatření, aby:
a)
zajistily účinnou vnitřní koordinaci mezi příslušnými orgány;
b)
vytvořily přímou spolupráci mezi orgány zmocněnými pro účely této koordinace;
c)
zajistily plynulé fungování systému výměny informací stanoveného tímto nařízením.
2. Komise co nejdříve sdělí každému členskému státu všechny informace, které sama obdrží a které je schopna poskytnout.
KAPITOLA XVI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 58
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro správní spolupráci.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 59
1. Do 1. listopadu 2013 a poté každých pět let předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení.
2. Členské státy sdělí Komisi znění všech vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti tohoto nařízení.
Článek 60
1. Tímto nařízením není dotčeno plnění jakýchkoli širších povinností týkajících se vzájemné pomoci, které vyplývají z jiných právních aktů, včetně dvoustranných či mnohostranných dohod.
2. Pokud členské státy uzavřou dvoustranná ujednání o záležitostech spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení, zejména na základě článku 11, s výjimkou ujednání týkajících se jednotlivých případů, uvědomí o tom neprodleně Komisi. Komise poté uvědomí ostatní členské státy.
Článek 61
Nařízení (ES) č. 1798/2003 se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2012. Avšak účinky čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení zůstávají zachovány do dne, kdy Komise zveřejní seznam příslušných orgánů podle článku 3 tohoto nařízení.
Kapitola V uvedeného nařízení s výjimkou čl. 27 odst. 4 zůstává použitelná do 31. prosince 2012.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 62
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2012.
Avšak, články 33 až 37 se použijí ode dne 1. listopadu 2010,
kapitola V s výjimkou článků 22 a 23 se použije ode dne 1. ledna 2013,
-
články 38 až 42 se použijí ode dne 1. ledna 2012 do 31. prosince 2014 a
-
články 43 až 47 se použijí ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 7. října 2010.
32010R0904
L 268/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
07.10.2010.
UREDBA VIJEĆA (EU) br. 904/2010
od 7. listopada 2010.
o administrativnoj suradnji i suzbijanju prijevare u području poreza na dodanu vrijednost
(preinaka)
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 113.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
u skladu s posebnim zakonodavnim postupkom,
budući da:
(1)
Uredba Vijeća (EZ) 1798/2003 od 7. listopada 2003. o upravnoj suradnji u području poreza na dodanu vrijednost (3) znatno je izmijenjena nekoliko puta. Budući da se trebaju provesti daljnje izmjene, potrebno ju je radi jasnoće preinačiti.
(2)
Instrumenti za suzbijanje prijevare u području poreza na dodanu vrijednost (dalje u tekstu „PDV”) u Uredbi (EZ) br. 1798/2003 trebaju se unaprijediti i dopuniti nastavno na Zaključke Vijeća od 7. listopada 2008.; Komunikacija Komisije Vijeću, Europskom parlamentu i Europskom gospodarskom i socijalnom odboru o usklađenoj strategiji za poboljšanje borbe protiv prijevare u vezi PDV-a u Europskoj uniji; i izvješće Komisije Vijeću i Europskom parlamentu o primjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 1798/2003 u vezi administrativne suradnje u području PDV-a (dalje u tekstu „izvješće Komisije”). Također se zahtijevaju urednička i praktična razjašnjenja odredaba Uredbe (EZ) br. 1798/2003.
(3)
Utaja poreza i izbjegavanje plaćanja poreza koji se šire izvan granica država članica dovode do proračunskih gubitaka i kršenja načela pravednog oporezivanja. Također su odgovorni za poremećaje u kretanjima kapitala i uvjete tržišnog natjecanja. Oni dakle utječu na funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
(4)
Suzbijanje utaje PDV-a poziva na blisku suradnju između nadležnih tijela u svakoj državi članici odgovornih za primjenu odredaba u ovom području.
(5)
Mjere za usklađivanje poreza poduzete radi ostvarenja cjelovitosti unutarnjeg tržišta trebaju uključivati uspostavu zajedničkog sustava za suradnju između država članica, posebno vezano uz razmjenu informacija, pri čemu si nadležna tijela država članica trebaju međusobno pomagati i surađivati s Komisijom kako bi se osigurala ispravna primjena PDV-a na isporuke robe i usluga, stjecanje robe unutar Zajednice i na uvoz robe.
(6)
Administrativna suradnja ne smije dovesti do neodgovarajućeg prebacivanja administrativnog opterećenja između država članica.
(7)
Za potrebe prikupljanja dužnog poreza države članice trebaju surađivati kako bi pomogle osigurati ispravno utvrđivanje PDV-a. Stoga ne trebaju samo nadzirati ispravnu primjenu poreza dužnog na vlastitom državnom području, već trebaju također osigurati pomoć drugim državama članicama za osiguranje ispravne primjene poreza koji se odnosi na djelatnost provedenu na njihovom vlastitom državnom području, ali dužan u drugoj državi članici.
(8)
Nadziranje ispravne primjene PDV-a na prekogranične transakcije oporezive u državi članici koja nije ona gdje isporučitelj ima poslovni nastan ovisi u mnogo slučajeva o informacijama koje ima država članica poslovnog nastana ili koje se puno lakše mogu dobiti od te države članice. Učinkoviti nadzor takvih transakcija stoga ovisi o državi članici poslovnog nastana koja sakuplja ili je u poziciji da sakuplja te informacije.
(9)
Kako bi se uspostavio program pružanja usluga na jednom mjestu predviđen Direktivom Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (4) i primijenio postupak povrata poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan u državi članici povrata predviđen Direktivom Vijeća 2008/9/EZ od 12. veljače 2008. o utvrđivanju detaljnih pravila za povrat poreza na dodanu vrijednost, predviđenih u Direktivi 2006/112/EZ, poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan u državi članici povrata već u drugoj državi članici (5), potrebna su pravila za razmjenu i pohranu informacija država članica.
(10)
U prekograničnim situacijama važno je odrediti obveze svake države članice tako da se porez može učinkovito nadzirati u državi članici gdje ga se duguje.
(11)
Elektronička pohrana i prijenos pojedinih podataka u svrhu kontrole PDV-a prijeko su potrebni za ispravno funkcioniranje sustava PDV-a. Oni omogućavaju brzu razmjenu informacija i automatiziran pristup informacijama čime se jača borba protiv prijevare. To se može postići unapređenjem baze podataka o poreznim obveznicima PDV-a i njihovim transakcijama unutar Zajednice putem uključivanja niza informacija o poreznim obveznicima i njihovim transakcijama u te baze podataka.
(12)
Države članice trebaju provesti primjerene postupke provjere kako bi osigurale da su informacije ažurirane, usporedive i dobre kakvoće, pri čemu se povećava njihova pouzdanost. Uvjeti za razmjenu elektronički pohranjenih podataka i automatiziran pristup država članica istima, moraju se jasno definirati.
(13)
Kako bi se prijevara suzbila učinkovito potrebno je osigurati razmjenu informacija bez prethodnog zahtjeva. Da bi se olakšala razmjena informacija treba odrediti kategorije za koje je potrebno uspostaviti automatsku razmjenu.
(14)
Kako je navedeno u izvješću Komisije, povratna informacija je prikladan način osiguravanja neprekidnog poboljšanja kvalitete razmijenjenih informacija. Stoga treba postaviti okvir za pružanje povratne informacije.
(15)
Za učinkovito praćenje PDV-a pri prekograničnim transakcijama potrebno je osigurati mogućnost usporednog nadzora od strane država članica i prisutnost službenika jedne države članice na državnom području druge države članice u okviru administrativne suradnje.
(16)
Potvrđivanje valjanosti identifikacijskih brojeva za PDV putem Interneta je alat koji gospodarski subjekti sve više koriste. Sustav potvrđivanja valjanosti identifikacijskih brojeva za PDV treba osigurati automatsku potvrdu relevantnih informacija gospodarskim subjektima.
(17)
Neki porezni obveznici podložni su posebnim obvezama koje su drukčije od onih na snazi u državi članici u kojoj imaju poslovni nastan, posebno vezano uz izdavanje računa, kada isporučuju robu ili usluge kupcima s poslovnim nastanom na državnom području druge države članice. Potrebno je uspostaviti mehanizam kako bi informacije o takvim obvezama bile odmah raspoložive za porezne obveznike.
(18)
Nedavno praktično iskustvo primjene Uredbe (EZ) br. 1798/2003 u borbi protiv kružnih prijevara, pokazalo je da je u nekim slučajevima bitno uspostaviti puno brži mehanizam za razmjenu informacija, pokrivajući puno šire i ciljno bolje usmjerene informacije kako bi se učinkovito suzbila prijevara. U skladu sa Zaključcima Vijeća od 7. listopada 2008., treba uspostaviti decentraliziranu mrežu bez pravne osobnosti koja će se zvati Eurofisc, u okviru ove Uredbe za sve države članice, kako bi se promicala i olakšala multilateralna i decentralizirana suradnja koja će omogućiti ciljanu i brzu akciju u suzbijanju posebnih vrsta prijevare.
(19)
Država članica potrošnje ima primarnu odgovornost za osiguranje da isporučitelji bez poslovnog nastana ispunjavaju svoje obveze. U tom smislu primjena privremenog posebnog programa za elektronički isporučene usluge koji je predviđen u poglavlju 6 glave XII. Direktive 2006/112/EZ zahtijeva definiciju pravila vezanih uz osiguranje informacija i prijenos novca između države članice identifikacije i države članice potrošnje.
(20)
Informacije koje država članica dobije od trećih zemalja mogu biti vrlo korisne drugim državama članicama. Isto tako informacije koje država članica dobije od druge države članice mogu biti vrlo korisne trećim zemljama. Stoga je potrebno odrediti uvjete za razmjenu takvih informacija.
(21)
Nacionalni propisi o bankovnoj tajni ne smiju ometati primjenu ove Uredbe.
(22)
Ova Uredba ne smije utjecati na druge mjere donesene na razini Unije koje doprinose suzbijanju prijevare u vezi PDV-a.
(23)
U interesu učinkovitosti i brzine te zbog troškova, nužno je da se informacije prenesene prema ovoj Uredbi osiguraju elektroničkim putem kad god je to moguće.
(24)
S obzirom na ponavljajuću prirodu pojedinih zahtjeva i jezičnu raznolikost unutar Unije važno je povećati uporabu standardnih obrazaca pri razmjeni informacija tako da zahtjevi za informacije mogu biti brže obrađeni.
(25)
Rokovi utvrđeni u ovoj Uredbi za osiguranje informacija smatraju se najduljim rokovima koji se ne smiju prekršiti, poštujući načelo da za postizanje učinkovite suradnje, informacije koje su već na raspolaganju državi članici koja prima zahtjev trebaju biti isporučene bez daljnje odgode.
(26)
Za potrebe ove Uredbe primjereno je razmotriti ograničenja pojedinih prava i obveza utvrđenih Direktivom 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (6) kako bi se zaštitili interesi navedeni u članku 13. stavku 1. točki (e) te Direktive. Takva su ograničenja potrebna i razmjerna s obzirom na mogući gubitak prihoda za države članice i presudnu važnost informacija obuhvaćenih ovom Uredbom za učinkovitost borbe protiv prijevare.
(27)
Budući da su mjere potrebne za provedbu ove Uredbe mjere općeg područja djelovanja u smislu članka 2. Odluke Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji (7), one se moraju donijeti u skladu s regulatornim postupkom predviđenim člankom 5. te Odluke,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
1. Ovom se Uredbom utvrđuju uvjeti prema kojima nadležna tijela država članica odgovorna za primjenu zakonodavstva o PDV-u trebaju surađivati međusobno i s Komisijom kako bi se osigurala sukladnost s tim zakonodavstvom.
S tim ciljem njome se utvrđuju pravila i postupci kojima se omogućava da nadležna tijela država članica surađuju i međusobno razmjenjuju sve informacije koje mogu pomoći u ispravnom utvrđivanju PDV-a, praćenju ispravne primjene PDV-a, posebno na transakcije unutar Zajednice, i u suzbijanju PDV prijevara. Posebno utvrđuje pravila i postupke za države članice da sakupljaju i razmjenjuju takve informacije elektroničkim putem.
2. Ovom se Uredbom utvrđuju uvjeti prema kojima nadležna tijela navedena u stavku 1. trebaju pomagati u zaštiti prihoda proizašlog iz PDV-a u svim državama članicama.
3. Ova Uredba ne utječe na primjenu pravila o uzajamnoj pomoći u kaznenim stvarima u državama članicama.
4. Ova Uredba također utvrđuje pravila i postupke za elektroničku razmjenu informacija o PDV-u na usluge isporučene elektronički u skladu s posebnim programom predviđenim u poglavlju 6. glave XII. Direktive 2006/112/EZ i za svaku narednu razmjenu informacija i u mjeri u kojoj se to tiče usluga obuhvaćenih tim posebnim programom, za prijenos novca između nadležnih tijela država članica.
Članak 2.
1. Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„središnji ured za vezu” znači ured određen na temelju članka 4. stavka 1. čija je glavna odgovornost održavanje kontakta s drugim državama članicama u području administrativne suradnje;
(b)
„služba za vezu” znači svaki ured osim središnjeg ureda za vezu, koji je kao takav odredilo nadležno tijelo u skladu s člankom 4. stavkom 2. da izravno razmjenjuje informacije na temelju ove Uredbe;
(c)
„nadležni službenik” znači svaki službenik koji je u skladu s člankom 4. stavkom 3. ovlašten za izravnu razmjenu informacija na temelju ove Uredbe;
(d)
„tijelo koje podnosi zahtjev” znači središnji ured za vezu, ured za vezu ili nadležni službenik države članice koja podnosi zahtjev za pomoć u ime nadležnog tijela;
(e)
„tijelo koje prima zahtjev” znači središnji ured za vezu, ured za vezu ili nadležni službenik države članice koja prima zahtjev za pomoć u ime nadležnog tijela;
(f)
„transakcije unutar Zajednice” znači isporuka robe ili usluga unutar Zajednice;
(g)
„isporuka robe unutar Zajednice” znači svaka isporuka robe koja se mora iskazati u zbirnoj prijavi predviđenoj u članku 262. Direktive 2006/112/EZ;
(h)
„isporuka usluga unutar Zajednice” znači svaka isporuka usluga koja se mora iskazati u zbirnoj prijavi predviđenoj u članku 262. Direktive 2006/112/EZ;
(i)
„stjecanje robe unutar Zajednice” znači stjecanje prava vlasnika da raspolaže pokretnom materijalnom imovinom u skladu s člankom 20. Direktive 2006/112/EZ;
(j)
„identifikacijski broj za PDV" znači broj predviđen člancima 214., 215. i 216. Direktive 2006/112/EZ;
(k)
„istražna radnja” znači sve kontrole, provjere i druge radnje koje poduzimaju države članice pri izvršavanju svojih dužnosti radi osiguravanja pravilne primjene zakonodavstva o PDV-u;
(l)
„automatska razmjena” znači sustavna komunikacija unaprijed definiranih informacija drugoj državi članici, bez prethodnog zahtjeva;
(m)
„spontana razmjena” znači neredovito pružanje informacija drugoj državi članici u svakom trenutku i bez prethodnog zahtjeva za informacije;
(n)
„osoba” znači:
i.
fizička osoba;
ii.
pravna osoba;
iii.
ako važeće zakonodavstvo tako predviđa, udruženje osoba kojima je priznata mogućnost za obavljanje pravnih poslova, iako nemaju zakonski status pravne osobe; ili
iv.
svaki drugi pravni aranžman bilo koje prirode i oblika, sa ili bez pravne osobnost koji obavlja transakcije koje podliježu PDV-u;
(o)
„automatski pristup” znači mogućnost pristupa bez odgode elektroničkom sustavu kako bi se pristupilo pojedinim informacijama koje on sadrži;
(p)
„elektroničkim putem” znači koristeći elektroničku opremu za obradu (uključujući digitalno sažimanje podataka) i pohranu podataka, te uporabu žica, radijskog prijenosa, optičkih tehnologija i drugih elektromagnetskih sredstava;
(q)
„mreža CCN/CSI” znači zajednička platforma koja se temelji na zajedničkoj komunikacijskoj mreži (CCN) i zajedničkom sustavu sučelja (CSI) koju je razvila Unija kako bi omogućila sve prijenose elektroničkim putem između nadležnih tijela u području carina i oporezivanja
(r)
„usporedni nadzor” znači usklađene provjere o poreznoj situaciji poreznog obveznika ili povezanih oporezivih osoba, koje organiziraju dvije ili više sudjelujućih država članica sa zajedničkim ili dopunjujućim interesima.
2. Od 1. siječnja 2015. definicije sadržane u člancima 358., 358.a i 369.a Direktive 2006/112/EZ također se primjenjuju za potrebe ove Uredbe.
Članak 3.
Nadležna tijela su tijela u čije se ime primjenjuje ova Uredba, izravno ili delegiranjem.
Svaka država članica obavješćuje Komisiju do 1. prosinca 2010. o svojem nadležnom tijelu za potrebe ove Uredbe i naknadno obavješćuje Komisiju bez odgode o svakoj promjeni tog tijela.
Komisija daje državama članicama na raspolaganje popis svih nadležnih tijela i objavljuje tu informaciju u Službenom listu Europske unije.
Članak 4.
1. Svaka država članica određuje jedan središnji ured za vezu koji je nadležan i odgovoran za kontakte s drugim državama članicama na području administrativne suradnje. Ona o tome izvješćuje Komisiju i druge države članice. Središnji ured za vezu može također biti određen kao odgovoran za kontakte s Komisijom.
2. Nadležno tijelo svake države članice može imenovati službe za vezu. Središnji ured za vezu odgovoran je za ažuriranje popisa tih službi i njegovo dostavljanje središnjim uredima za vezu ostalih predmetnih država članica.
3. Pored toga, nadležno tijelo svake države članice može odrediti, pod uvjetima koje propiše, nadležne službenike koji mogu izravno razmijeniti informacije na temelju ove Uredbe. Pri tome ono može ograničiti opseg takvog određivanja. Središnji ured za vezu odgovoran je za ažuriranje popisa tih službenika i njegovo dostavljanje ostalim predmetnim državama članicama.
4. Službenici koji razmjenjuju informacije na temelju članaka 28., 29. i 30. smatraju se u svakom slučaju u tu svrhu nadležnim službenicima, u skladu s uvjetima koje utvrđuju nadležna tijela.
Članak 5.
Ako služba za vezu ili nadležni službenik šalje ili prima zahtjev ili odgovor na zahtjev za pomoć, oni izvješćuju središnji ured za vezu svoje države članice pod uvjetima koje ta država utvrdi.
Članak 6.
Ako služba za vezu ili nadležni službenik primi zahtjev za pomoć kojim se zahtijeva postupanje izvan njegovog teritorijalnog ili operativnog područja, oni prosljeđuju takav zahtjev bez odlaganja središnjem uredu za vezu svoje države članice i o tome izvješćuju tijelo koje podnosi zahtjev. U tom slučaju rok utvrđen u članku. 10. počinje teći dan nakon što je zahtjev za pomoć proslijeđen središnjem uredu za vezu.
POGLAVLJE II.
RAZMJENA INFORMACIJA NA ZAHTJEV
ODJELJAK 1.
Zahtjev za informacije i istražne radnje
Članak 7.
1. Na zahtjev tijela koje podnosi zahtjev, tijelo koje prima zahtjev dostavlja informacije navedene u članku 1., uključujući sve informacije vezane uz poseban slučaj ili slučajeve.
2. U svrhu prosljeđivanja informacija iz stavka 1., tijelo koje je primilo zahtjev provodi potrebne istražne radnje radi dobivanja tih informacija.
3. Do 31. prosinca 2014. zahtjev naveden u stavku 1. može sadržavati obrazložen zahtjev za istražnu radnju. Ako tijelo koje je primilo zahtjev smatra da upravna istražna radnja nije potrebna, ono odmah obavješćuje tijelo koje je podnijelo zahtjev o razlozima takvog stajališta.
4. Od 1. siječnja 2015. zahtjev naveden u stavku 1. može sadržavati obrazložen zahtjev za posebnu istražnu radnju. Ako tijelo koje je primilo zahtjev smatra da upravna istražna radnja nije potrebna, ono odmah obavješćuje tijelo koje je podnijelo zahtjev o razlozima takvog stajališta.
Ne dovodeći u pitanje prvi podstavak, provođenje istražne radnje u vezi iznosa koje je porezni obveznik prijavio vezano uz isporuke robe ili usluga navedenih u Prilogu I., koje je obavio porezni obveznik s poslovnim nastanom u državi članici tijela koje je primilo zahtjev i koje su oporezive u državi članici tijela koje podnosi zahtjev, može biti odbijeno samo:
(a)
zbog razloga predviđenih u članku 54. stavku 1., koje ocjenjuje tijelo koje prima zahtjev u skladu s izjavom o najboljim praksama vezano uz međudjelovanje ovog stavka i članka 54. stavka 1., koje treba usvojiti u skladu s postupkom predviđenim u članku 58. stavku 2.;
(b)
zbog razloga predviđenih u stavcima 2., 3. i 4. članka 54.; ili
(c)
zbog razloga što je tijelo koje prima zahtjev već dostavilo tijelu koje je podnijelo zahtjev informacije o istom poreznom obvezniku kao rezultat istražne radnje provedene prije manje od dvije godine.
Kada tijelo koje je primilo zahtjev odbija istražnu radnju navedenu u drugom podstavku zbog razloga određenih u točkama (a) ili (b), ono neovisno o tome dostavlja tijelu koje je podnijelo zahtjev datume i vrijednosti svih relevantnih isporuka koje je obavio porezni obveznik tijekom prethodne dvije godine u državi članici tijela koje je podnijelo zahtjev.
5. Kako bi dobilo tražene informacije ili provelo zatraženu istražnu radnju, tijelo koje je primilo zahtjev ili upravno tijelo na koje se poziva nastavlja kao da postupa za vlastiti račun ili na zahtjev drugog tijela u vlastitoj državi članici.
Članak 8.
Zahtjevi za informacije i za upravne istražne radnje u skladu s člankom 7. šalju se koristeći standardni obrazac prihvaćen u skladu s postupkom predviđenim u članku 58. stavku 2., osim u slučajevima navedenim u članku 50. ili u iznimnim slučajevima kada zahtjev uključuje razloge za koje tijelo koje podnosi zahtjev smatra da nisu prikladni za standardni obrazac.
Članak 9.
1. Na zahtjev tijela koje podnosi zahtjev tijelo koje prima zahtjev dostavlja sve korisne informacije koje dobije ili ima u svojem vlasništvu kao i rezultate upravnih istražnih radnji, u obliku izvješća, izjava i ostalih dokumenata ili ovjerenih prijepisa ili izvadaka.
2. Izvorni se dokumenti dostavljaju samo ako nisu u suprotnosti s važećim odredbama u državi članici u kojoj tijelo koje podnosi zahtjev ima poslovni nastan.
ODJELJAK 2.
Rok za dostavu informacija
Članak 10.
Tijelo koje prima zahtjev osigurava informacije navedene u člancima 7. i 9. što je prije moguće a najkasnije tri mjeseca od dana primitka zahtjeva.
Međutim, kada tijelo koje prima zahtjev već posjeduje te informacije rok se smanjuje na najdulje jedan mjesec.
Članak 11.
U pojedinim posebnim kategorijama slučajeva rokovi koji su drukčiji od onih predviđenih člankom 10. mogu se dogovoriti između tijela koje prima i tijela koje podnosi zahtjev.
Članak 12.
Kada tijelo koje prima zahtjev nije u mogućnosti odgovoriti na zahtjev u krajnjem roku, ono mora pismenim putem izvijestiti tijelo koje je podnijelo zahtjev o razlozima i navesti kad će moći odgovoriti na zahtjev.
POGLAVLJE III.
RAZMJENA INFORMACIJA BEZ PRETHODNOG ZAHTJEVA
Članak 13.
1. Nadležno tijelo svake države članice, bez prethodnog zahtjeva, prosljeđuje informacije iz članka 1. nadležnom tijelu neke druge predmetne države članice u sljedećim slučajevima:
(a)
ako se smatra da je oporezivanje izvršeno u državi članici odredišta i učinkovitost kontrolnog sustava ovisi o informacijama koja je osigurala država članica podrijetla;
(b)
ako država članica ima razloga vjerovati da se kršilo zakonodavstvo o PDV-u u drugoj državi članici ili postoji vjerojatnost za takvo kršenje;
(c)
ako postoji rizik poreznog gubitka u drugoj državi članici.
2. Razmjena informacija bez prethodnog zahtjeva obavlja se automatski u skladu s člankom 14. ili spontano u skladu s člankom 15.
3. Informacije se prosljeđuju putem standardnih obrazaca donesenih u skladu s postupkom predviđenim u članku 58. stavku 2.
Članak 14.
1. Sljedeće se određuje u skladu s postupkom predviđenim u članku 58. stavku 2.:
(a)
točne kategorije informacija koje se automatski razmjenjuju;
(b)
učestalost automatske razmjene za svaku kategoriju informacija; i
(c)
praktični aranžmani za automatsku razmjenu informacija.
Država članica može biti suzdržana od sudjelovanja u automatskoj razmjeni informacija s obzirom na jednu ili više kategorija kada bi prikupljanje informacija za takvu razmjenu zahtijevalo uvođenje novih obveza obveznicima PDV-a ili bi nametnulo nerazmjerno administrativno opterećenje za državu članicu.
Rezultate automatske razmjene informacija za svaku kategoriju jedanput godišnje revidira Odbor naveden u članku 58. stavku 1. kako bi osigurao da se ova vrsta razmjene odvija samo kada je to najučinkovitiji način razmjene informacija.
2. Od 1. siječnja 2015. nadležno tijelo svake države članice razmjenjuje informacije automatski kako bi omogućilo da države članice potrošnje utvrde da li porezni obveznici bez poslovnog nastana na njihovom državnom području prijavljuju i ispravno plaćaju dužan PDV vezano uz telekomunikacijske usluge, usluge odašiljanja i elektronički dostavljene usluge, neovisno o tome koriste li ti porezni obveznici posebni program predviđen u odjeljku 3. poglavlja 6. glave XII. Direktive 2006/112/EZ. Država članica poslovnog nastana obavješćuje državu članicu potrošnje o svim nepravilnostima za koje sazna.
Članak 15.
Nadležna tijela država članica, spontanom razmjenom, prosljeđuju nadležnim tijelima drugih država članica sve informacije navedene u članku 13. stavku 1. koje nisu proslijeđene automatskom razmjenom navedenom u članku 14., za koje znaju i za koje smatraju da bi mogle biti korisne tim nadležnim tijelima.
POGLAVLJE IV.
POVRATNA INFORMACIJA
Članak 16.
Kada nadležno tijelo dostavlja informacije u skladu s člankom 7. ili 15. ono može zatražiti nadležno tijelo koje prima te informacije da o tome pošalje povratnu informaciju. Ako je to zatraženo, nadležno tijelo koje prima informacije, ne dovodeći u pitanje pravila o poreznoj tajni i zaštiti podataka primjenjivoj u svojoj državi članici šalje povratnu informaciju što je prije moguće uz uvjet da mu to ne predstavlja nerazmjerno administrativno opterećenje. Praktični se aranžmani određuju u skladu s postupkom predviđenim u članku 58. stavku 2.
POGLAVLJE V.
POHRANA I RAZMJENA POSEBNIH INFORMACIJA
Članak 17.
1. Svaka država članica pohranjuje u elektroničkom obliku sljedeće informacije:
(a)
informacije koje prikuplja u skladu s poglavljem 6. glave XI. Direktive 2006/112/EZ;
(b)
podatke o identitetu, djelatnosti, pravnom obliku i adresi osoba kojima je izdala identifikacijski broj za PDV, prikupljene u skladu s člankom 213. Direktive 2006/112/EZ, kao i datum kada je taj broj izdan;
(c)
podatke o identifikacijskim brojevima za PDV koje je izdala ali su postali nevažeći i datume kada su ti brojevi postale nevažeći; i
(d)
informacije koje prikupi u skladu s člancima 360., 361., 364. i 365. Direktive 2006/112/EZ i od 1. siječnja 2015. informacije koje prikupi u skladu s člancima 369.c, 369.f i 369.g navedene Direktive.
2. Tehničke pojedinosti o automatskoj provjeri informacija navedenih u točkama (b), (c) i (d) stavka 1. donose se u skladu s postupkom predviđenim u članku 58. stavku 2.
Članak 18.
Kako bi se omogućilo korištenje informacija navedenih u članku 17. u postupcima predviđenim ovom Uredbom, informacije se pohranjuju najmanje pet godina od kraja kalendarske godine u kojem je pristup informacijama odobren.
Članak 19.
Države članice osiguravaju da su informacije koje su dostupne u elektroničkom sustavu navedenom u članku 17. ažurirane, potpune i točne.
Trebaju odrediti kriterije, u skladu s postupkom predviđenim u članku 58. stavku 2. kojima se utvrđuje koje promjene nisu relevantne, ključne ni korisne te stoga nisu potrebne.
Članak 20.
1. Informacije navedene u članku 17. unose se u elektronički sustav bez odgode.
2. Odstupajući od stavka 1., informacije navedene u članku 17. stavku 1. točki (a) unose se u elektronički sustav najkasnije mjesec dana nakon kraja roka na koji se te informacije odnose.
3. Odstupajući od stavaka 1. i 2., kada informacije treba ispraviti u elektroničkom sustavu ili ih u njega dodati, u skladu s člankom 19., informacije se moraju unijeti najkasnije mjesec dana nakon razdoblja kad su prikupljene.
Članak 21.
1. Svaka država članica dodjeljuje nadležnom tijelu svake druge države članice automatski pristup informacijama pohranjenim u skladu s člankom 17.
2. Uzimajući u obzir informacije navedene u članku 17. stavku 1. točki (a), barem sljedeći podaci moraju biti dostupni:
(a)
identifikacijski brojevi za PDV koje izdaje država članica koja prima informacije;
(b)
ukupna vrijednost svih isporuka robe unutar Zajednice i ukupna vrijednost svih isporuka usluga osobama koje imaju identifikacijski broj PDV-a naveden u točki (a), od strane gospodarskih subjekata koji su dobili identifikacijski broj za PDV u državi članici koja pruža informacije;
(c)
identifikacijske brojeve za PDV osoba koje su obavile isporuke robe i usluga navedene u točki (b);
(d)
ukupna vrijednost isporuka robe i usluga navedenih u točki (b) od strane svake osobe navedene u točki (c) za svaku osobu koja ima identifikacijski broj za PDV naveden u točki (a);
(e)
ukupna vrijednost isporuka robe i usluga navedenih u točki (b) od strane svake osobe navedene u točki (c) za svaku osobu koja ima identifikacijski broj za PDV izdan od strane druge države članice pod sljedećim uvjetima:
i.
pristup je u vezi s istragom u kojoj se sumnja na prijevaru;
ii.
pristup je putem Eurofisc službenika za vezu kako se navodi u članku 36. stavku 1. koji ima osobnu korisničku identifikaciju za elektroničke sustave kojima se omogućava pristup tim informacijama; i
iii.
pristup je moguć jedino tijekom uobičajenog radnog vremena.
Vrijednosti navedene u točkama (b), (d) i (e) izražavaju se u valuti države članice koja dostavlja informacije i odnose se na razdoblja za podnošenje zbirnih prijava koja su bitna za svakog poreznog obveznika koji ima poslovni nastan u skladu s člankom 263. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 22.
1. Kako bi se poreznim upravama pružila razumna razina sigurnosti s obzirom na kakvoću i pouzdanost informacija dostupnih putem elektroničkog sustava navedenog u članku 17., države članice donose mjere potrebne za osiguranje da su podaci koje su dostavili porezni obveznici i neoporezive pravne osobe radi njihove identifikacije u smislu PDV-a, u skladu s člankom 214. Direktive 2006/112/EZ, prema njihovoj procjeni potpuni i točni.
Države članice provode postupke za provjeru tih podataka kako je određeno prema rezultatima njihove ocjene rizika. Provjere se načelno provode prije identifikacije za potrebe PDV-a ili ako se provode samo preliminarne provjere prije takve identifikacije, najkasnije šest mjeseci od takve identifikacije.
2. Države članice obavješćuju Odbor naveden u članku 58. stavku 1. o mjerama provedenim na nacionalnoj razini kako bi se osigurala kakvoća i pouzdanost informacija u skladu sa stavkom 1.
Članak 23.
Države članice osiguravaju da se identifikacijski broj za PDV naveden u stavku 214. Direktive 2006/112/EZ, prikaže nevažećim u elektroničkom sustavu navedenom u članku 17. ove Uredbe barem u sljedećim situacijama:
(a)
kada su osobe identificirane u svrhu PDV-a izjavile da je njihova gospodarska djelatnost, kako je definirana u članku 9. Direktive 2006/112/EZ prestala ili ako nadležna porezna uprava smatra da su prestali s obavljanjem takve djelatnosti. Porezna uprava može posebno pretpostaviti da je osoba prestala s obavljanjem gospodarske djelatnosti kada unatoč tome što je bila zatražena, nije podnijela prijave PDV-a i zbirne prijave godinu dana nakon isteka roka za podnošenje prve nedostajuće PDV ili zbirne prijave. Osoba ima pravo dokazati postojanje gospodarske djelatnosti drugim sredstvima;
(b)
ako su osobe izjavile lažne podatke kako bi dobile identifikaciju za PDV ili nisu prijavile promjene svojih podataka i, ako je to porezna uprava znala, odbila bi identifikaciju za PDV ili povukla identifikacijski broj za PDV.
Članak 24.
Ako za potrebe članaka 17. i 21. nadležna tijela država članica razmjenjuju informacije elektroničkim putem, ona poduzimaju sve mjere potrebne za osiguranje sukladnosti s člankom 55.
Države članice su odgovorne za sve nužne razvoje svojih sustava da se omogući razmjena informacija koja koristi mrežu CCN/CSI.
POGLAVLJE VI.
ZAHTJEV ZA PROSLJEĐIVANJE UPRAVNE OBAVIJESTI
Članak 25.
Tijelo koje prima zahtjev, na zahtjev tijela koje podnosi zahtjev i u skladu s pravilima koja uređuju dostavu sličnih instrumenata u državi članici u kojoj tijelo koje prima zahtjev ima poslovni nastan, obavješćuje primatelja o svim instrumentima i odlukama koje proizlaze iz nadležnih tijela i odnose se na primjenu zakonodavstva o PDV-u na državnom području države članice u kojoj tijelo koje podnosi zahtjev ima poslovni nastan.
Članak 26.
Zahtjevi za prosljeđivanje upravne obavijesti koji navode predmet instrumenta ili odluke o kojoj se treba obavijestiti sadrže ime, adresu i sve druge relevantne informacije za identifikaciju primatelja.
Članak 27.
Tijelo koje prima zahtjev odmah obavješćuje tijelo koje podnosi zahtjev o svom odgovoru na zahtjev za prosljeđivanje obavijesti i obavješćuje ga posebno o datumu dostave odluke ili instrument primatelju.
POGLAVLJE VII.
PRISUTNOST U SLUŽBENIM PROSTORIJAMA I SUDJELOVANJE U ISTRAŽNIM RADNJAMA
Članak 28.
1. Temeljem sporazuma između tijela koje podnosi zahtjev i tijela koje prima zahtjev, i u skladu s aranžmanima koje utvrđuje tijelo koje prima zahtjev, službenici koje je ovlastilo tijelo koje podnosi zahtjev mogu s ciljem razmjene informacija navedenih u članku 1., biti prisutni u službenim prostorijama upravnih tijela države članice koja prima zahtjev ili na bilo kojem drugom mjestu gdje ta tijela obavljaju svoje dužnosti. Ako su zatražene informacije sadržane u dokumentaciji kojoj službenici tijela koje prima zahtjev imaju pristup, službenicima tijela koje podnosi zahtjev daju se preslike te dokumentacije.
2. Temeljem sporazuma između tijela koje podnosi zahtjev i tijela koje prima zahtjev, i u skladu s aranžmanima koje utvrđuje tijelo koje prima zahtjev, službenici koje je ovlastilo tijelo koje podnosi zahtjev mogu s ciljem razmjene informacija navedenih u članku 1., prisustvovati tijekom istražnih radnji provedenih na državnom području države članice koja prima zahtjev. Istražne radnje obavljaju isključivo službenici tijela koje prima zahtjev. Službenici tijela koje podnosi zahtjev ne koriste se ovlastima inspekcije prenesenima na službenike tijela koje prima zahtjev. Oni međutim mogu imati pristup istim prostorijama i dokumentima tijela koje prima zahtjev, putem posredovanja službenika tijela koje prima zahtjev i isključivo u svrhu provođenja istražne radnje.
3. Službenici tijela koje podnosi zahtjev koji su prisutni u drugoj državi članici u skladu sa stavcima 1. i 2. moraju u svako doba moći predočiti ovlaštenje u pisanom obliku u kojem se navodi njihov identitet i službeni položaj.
POGLAVLJE VIII.
USPOREDNI NADZORI
Članak 29.
Države članice mogu se dogovoriti o provođenju usporednih nadzora kad god smatraju da su takve kontrole učinkovitije od kontrola koje provodi samo jedna država članica.
Članak 30.
1. Država članica neovisno utvrđuje porezne obveznike koje namjerava predložiti za usporedni nadzor. Nadležno tijelo te države članice izvještava nadležno tijelo druge države članice o predmetima koji su predloženi za usporedni nadzor. Ono obrazlaže svoj izbor, ako je moguće, pružanjem informacija koje su dovele do te odluke. Ono navodi rok unutar kojeg se takav nadzor treba obaviti.
2. Nadležno tijelo države članice koje primi prijedlog za usporedni nadzor odgovara potvrdno da se slaže ili odbija uz obrazloženje odgovarajućem nadležnom tijelu, načelno u roku dva tjedna od primitka prijedloga, ali najkasnije u roku mjesec dana.
3. Svako nadležno tijelo predmetnih država članica imenuje predstavnika koji je odgovoran za nadgledanje i koordinaciju provođenja nadzora.
POGLAVLJE IX.
PRUŽANJE INFORMACIJA ZA POREZNE OBVEZNIKE
Članak 31.
1. Nadležna tijela svake države članice osiguravaju da osobe uključene u isporuku roba ili usluga unutar Zajednice i porezni obveznici koji nemaju poslovni nastan a isporučuju telekomunikacijske usluge, usluge odašiljanja i elektronički isporučene usluge, posebno one navedene u Prilogu II. Direktivi 2006/112/EZ smiju u svrhu takvih transakcija dobiti potvrdu elektroničkim putem o valjanosti Identifikacijskog broja za PDV konkretne osobe kao i pripadajuće ime i adresu. Ove informacije odgovaraju podacima navedenim u članku 17.
2. Svaka država članica elektroničkim putem osigurava potvrđivanje imena i adrese osobe kojoj je izdan identifikacijski broj za PDV u skladu sa svojim nacionalnim pravilima za zaštitu podataka.
3. Tijekom razdoblja predviđenog u članku 357. Direktive 2006/112/EZ, stavak 1. ovog članka ne primjenjuje se na porezne obveznike bez poslovnog nastana koji isporučuju telekomunikacijske usluge i usluge radijskog i televizijskog odašiljanja.
Članak 32.
1. Komisija na temelju informacija koje su osigurale države članice objavljuje na svojoj internetskoj stranici detalje o odredbama koje je odobrila svaka država članica koji prenose poglavlje 3. glave XI. Direktive 2006/112/EZ.
2. Pojedinosti i oblik informacija koji se podnose određuju se u skladu s postupkom predviđenim u članku 58. stavku 2.
POGLAVLJE X.
EUROFISC
Članak 33.
1. Kako bi se promicala i olakšala multilateralna suradnja u borbi protiv prijevare u vezi PDV-a, ovim se poglavljem utvrđuje mreža za brzu razmjenu ciljanih informacija između država članica dalje u tekstu zvana „Eurofisc”.
2. U okviru Eurofisc-a države članice:
(a)
uspostavljaju multilateralan mehanizam ranog upozorenja za suzbijanje prijevara u vezi PDV-a;
(b)
koordiniraju brzom multilateralnom razmjenom ciljanih informacija u područjima u kojima će Eurofisc djelovati (dalje u tekstu „područja rada Eurofisc-a”);
(c)
koordiniraju rad službenika Eurofisca za vezu sudjelujućih država članica u postupanju na primljena upozorenja.
Članak 34.
1. Države članice sudjeluju u područjima rada Eurofisc-a po vlastitom izboru i mogu također odlučiti da prekinu svoje sudjelovanje u programu.
2. Države članice nakon što pristanu sudjelovati u području rada Eurofisc-a aktivno sudjeluju u multilateralnoj razmjeni ciljanih informacija između sudjelujućih država članica.
3. Razmijenjene informacije su povjerljive kako je predviđeno u članku 55.
Članak 35.
Komisija osigurava tehničku i logističku potporu za Eurofisc. Komisija nema pristup informacijama navedenim u članku 1. koje se razmjenjuju putem Eurofisc-a.
Članak 36.
1. Nadležna tijela svake države članice određuju barem jednog službenika za vezu za Eurofics. Službenici za vezu za Eurofisc su nadležni službenici u smislu članka 2. stavka 1. točke (c) i provode aktivnosti navedene u članku 33. stavku 2. Oni su odgovorni samo svojim nacionalnim upravama.
2. Službenici za vezu država članica sudjelujućih u pojedinom području rada Eurofisca (dalje u tekstu „službenici za vezu koji sudjeluju u Eurofisc-u”) određuju koordinatora (dalje u tekstu „koordinator za područje rada Eurofisc-a”) među službenicima za vezu koji sudjeluju u Eurofisc-u na ograničeni rok. Koordinatori za područje rada Eurofisc-a:
(a)
sređuju informacije primljene od službenika za vezu koji sudjeluju u Eurofisc-u i daju sve informacije na raspolaganje drugim službenicima za vezu koji sudjeluju u Eurofisc-u. Informacije se razmjenjuju elektroničkim putem;
(b)
osiguravaju da su informacije primljene od službenika za vezu koji sudjeluju u Eurofisc-u obrađene, kako je dogovoreno među sudionicima u području rada, i omogućuju da je rezultat raspoloživ službenicima za vezu koji sudjeluju u Eurofisc-u;
(c)
osiguravaju povratnu informaciju službenicima za vezu koji sudjeluju u Eurofisc-u.
Članak 37.
Koordinatori za područje rada Eurofisc-a podnose godišnje izvješće o djelatnostima za sva područja rada Odboru navedenom u članku 58. stavku 1.
POGLAVLJE XI.
ODREDBE O POSEBNIM PROGRAMIMA U POGLAVLJU 6. GLAVE XII. DIREKTIVE 2006/112/EZ
ODJELJAK 1.
Odredbe primjenjive do 31. prosinca 2014.
Članak 38.
Sljedeće se odredbe primjenjuju u odnosu na posebni program predviđen u poglavlju 6. glave XII. Direktive 2006/112/EZ. Definicije sadržane u članku 358. te Direktive primjenjuju se također u svrhu ovog poglavlja.
Članak 39.
1. Informacije koje porezni obveznik koji nema poslovni nastan u Zajednici šalje državi članici identifikacije kod započinjanja svoje djelatnosti u skladu s člankom 361. Direktive 2006/112/EZ šalju se elektroničkim putem. Tehničke pojedinosti uključujući zajedničku elektroničku poruku utvrđuju se u skladu s postupkom predviđenim člankom 58. stavkom 2. ove Uredbe.
2. Država članica identifikacije šalje te informacije elektroničkim putem nadležnim tijelima druge države članice u roku od 10 dana po isteku mjeseca u kojem su informacije dobivene od poreznog obveznika koji nema poslovni nastan. Na isti se način nadležna tijela drugih država članica obavješćuju o dodijeljenom identifikacijskom broju. Tehničke pojedinosti uključujući zajedničku elektroničku poruku kojom se te informacije šalju, utvrđuju se u skladu s postupkom predviđenim člankom 58. stavkom 2.
3. Država članica identifikacije bez odlaganja obavješćuje elektroničkim putem nadležna tijela drugih država članica o tome kada je porezni obveznik koji nema poslovno sjedište izbrisan iz identifikacijskog registra.
Članak 40.
1. Prijava s pojedinostima iz članka 365. Direktive 2006/112/EZ podnosi se elektroničkim putem. Tehničke pojedinosti uključujući zajedničku elektroničku poruku utvrđuju se u skladu s postupkom predviđenim člankom 58. stavkom 2. ove Uredbe.
2. Država članica identifikacije šalje te informacije elektroničkim putem nadležnim tijelima druge države članice najkasnije 10 dana po isteku kraju mjeseca u kojem je prijava zaprimljena. Države članice koje su zahtijevale izradu porezne prijave u nacionalnoj valuti koja nije euro, pretvaraju iznose u euro po tečaju koji je važeći za zadnji dan izvještajnog razdoblja. Obračun se vrši uporabom tečaja koji Europska središnja banka objavljuje taj dan ili ako tog dana nema objave, primjenjuje se objava od sljedećeg dana. Tehničke pojedinosti o prijenosu ovih informacija utvrđuju se u skladu s postupkom predviđenim člankom 58. stavkom 2.
3. Država članica identifikacije šalje elektroničkim putem državi članici potrošnje informacije potrebne za povezivanje svakog plaćanja s odgovarajućom tromjesečnom poreznom prijavom.
Članak 41.
1. Država članice identifikacije jamči da se iznos koji je porezni obveznik, koji nema poslovno sjedište platio, prenese na bankovni račun denominiran u eurima, koji odredi država članica potrošnje kojoj se plaćanje duguje. Države članice koje su zahtijevale plaćanje u nacionalnoj valuti koja nije euro, pretvaraju iznose u euro po tečaju koji je važeći za zadnji dan izvještajnog razdoblja. Obračun se obavlja uporabom tečaja koji Europska središnja banka objavljuje taj dan ili ako tog dana nema objave, koristi se objava od sljedećeg dana. Prijenos se obavlja najkasnije 10 dana po isteku mjeseca u kojem je plaćanje primljeno.
2. Ako porezni obveznik koji nema poslovni nastan, ne plati ukupni porez koji duguje, država članica identifikacije jamči da se plaćanje prenosi na države članice potrošnje razmjerno porezu koji duguje u svakoj državi članici. Država članica identifikacije izvještava o tome elektroničkim putem nadležna tijela države članice potrošnje.
Članak 42.
Države članice izvještavaju elektroničkim putem nadležna tijela drugih država članica o odgovarajućim brojevima bankovnih računa za primanje plaćanja u skladu s člankom 41.
Države članice bez odlaganja elektroničkim putem obavješćuju nadležna tijela drugih država članica i Komisiju o promjeni standardne porezne stope.
ODJELJAK 2.
Odredbe primjenjive od 1. siječnja 2015.
Članak 43.
Sljedeće se odredbe primjenjuju vezano uz posebne programe predviđene u poglavlju 6. glave XII. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 44.
1. Informacije koje porezni obveznik koji nema poslovni nastan u Zajednici šalje državi članici identifikacije prilikom započinjanja svoje djelatnosti u skladu s člankom 361. Direktive 2006/112/EZ šalju se elektroničkim putem. Tehničke pojedinosti uključujući zajedničku elektroničku poruku utvrđuju se u skladu s postupkom predviđenim člankom 58. stavkom 2. ove Uredbe.
2. Država članica identifikacije šalje informacije iz stavka 1. elektroničkim putem nadležnim tijelima druge države članice u roku od 10 dana po isteku mjeseca u kojem su informacije dobivene od poreznog obveznika koji nema poslovni nastan. Slične pojedinosti za identifikaciju poreznog obveznika koji primjenjuje posebni program u skladu s člankom 369.b Direktive 2006/112/EZ šalju se u roku od 10 dana po isteku mjeseca u kojem je porezni obveznik izjavio da je započeo s oporezivim djelatnostima unutar tog programa. Na isti se način nadležna tijela drugih država članica obavješćuju o dodijeljenom identifikacijskom broju.
Tehničke pojedinosti uključujući zajedničku elektroničku poruku kojom se te informacije šalju, utvrđuju se u skladu s postupkom predviđenim člankom 58. stavkom 2. ove Uredbe.
3. Država članica identifikacije bez odlaganja obavješćuje elektroničkim putem nadležna tijela drugih država članica o tome kad je porezni obveznik koji nema poslovni nastan u Zajednici ili porezni obveznik koji nema poslovni nastan u državi članici potrošnje isključen iz posebnog programa.
Članak 45.
1. Prijava poreza s pojedinostima iz članaka 365. i 369.g Direktive 2006/112/EZ podnosi se elektroničkim putem. Tehničke pojedinosti uključujući zajedničku elektroničku poruku utvrđuju se u skladu s postupkom predviđenim člankom 58. stavkom 2. ove Uredbe.
2. Država članica identifikacije šalje te informacije elektroničkim putem nadležnom tijelu predmetne države članice potrošnje najkasnije 10 dana po isteku mjeseca u kojem je prijava zaprimljena. Informacije predviđene drugim stavkom članka 369.g Direktive 2006/112/EZ također se šalju nadležnom tijelu predmetne države članice poslovnog nastana. Države članice koje su zahtijevale izradu porezne prijave u nacionalnoj valuti koja nije euro, pretvaraju iznose u euro po tečaju koji je važeći za zadnji dan izvještajnog razdoblja. Obračun se obavlja uporabom tečaja koji Europska središnja banka objavljuje taj dan ili ako tog dana nema objave, primjenjuje se objava od sljedećeg dana. Tehničke pojedinosti o prijenosu ovih informacija utvrđuju se u skladu s postupkom predviđenim člankom 58. stavkom 2. ove Uredbe.
3. Država članica identifikacije šalje elektroničkim putem državi članici potrošnje informacije potrebne za povezivanje svakog plaćanja s odgovarajućom tromjesečnom prijavom poreza.
Članak 46.
1. Država članice identifikacije jamči da se iznos koji je porezni obveznik, koji nema poslovni nastan platio, prenese na bankovni račun denominiran u eurima, koji odredi država članica potrošnje kojoj se plaćanje duguje. Države članice koje su zahtijevale plaćanje u nacionalnoj valuti koja nije euro, pretvaraju iznose u euro po tečaju koji je važeći za zadnji dan izvještajnog razdoblja. Obračun se obavlja uporabom tečaja koji Europska središnja banka objavljuje taj dan ili ako tog dana nema objave, koristi se objava od sljedećeg dana. Prijenos se obavlja najkasnije 10 dana po isteku mjeseca u kojem je plaćanje primljeno.
2. Ako porezni obveznik koji nema poslovni nastan ne plati ukupni porez koji duguje, država članica identifikacije jamči da se plaćanje prenosi na države članice potrošnje razmjerno porezu koji duguje u svakoj državi članici. Država članica identifikacije izvještava o tome elektroničkim putem nadležna tijela države članice potrošnje.
3. Vezano uz plaćanja koja se prosljeđuju državi članici potrošnje u skladu s posebnim programom predviđenim u odjeljku 3. poglavlja 6. glave XII. Direktive 2006/112/EZ, država članica identifikacije od iznosa navedenih u stavcima 1. i 2. ovog članka ima pravo zadržati:
(a)
od 1. siječnja 2015. do 31. prosinca 2016. - 30 %;
(b)
od 1. siječnja 2017. do 31. prosinca 2018. - 15 %;
(c)
od 1. siječnja 2019. - 0 %.
Članak 47.
Države članice izvještavaju elektroničkim putem nadležna tijela drugih država članica o odgovarajućim brojevima bankovnih računa za primanje plaćanja u skladu s člankom 46.
Države članice bez odlaganja elektroničkim putem obavješćuju nadležna tijela drugih država članica i Komisiju o promjeni porezne stope koja se primjenjuje na isporuke telekomunikacijskih usluga, usluga emitiranja i isporuke usluga elektroničkim putem.
POGLAVLJE XII.
RAZMJENA I OČUVANJE INFORMACIJA U KONTEKSTU POSTUPKA ZA POVRAT PDV-A POREZNIM OBVEZNICIMA KOJI NEMAJU POSLOVNI NASTAN U DRŽAVI ČLANICI POVRATA ALI IMAJU POSLOVNI NASTAN U DRUGOJ DRŽAVI ČLANICI
Članak 48.
1. Kad nadležno tijelo države članice nastana primi zahtjev za povrat PDV-a u skladu s člankom 5. Direktive 2008/9/EZ, a članak 18. te Direktive nije primjenjiv, ono u roku 15 kalendarskih dana od njegovog primitka elektroničkim putem, prosljeđuje zahtjev nadležnim tijelima svake predmetne države članice povrata poreza s potvrdom da je podnositelj zahtjeva kako je definirano u članku 2. stavku 5. Direktive 2008/9/EZ porezni obveznik u svrhu PDV-a i da je identifikacijski ili registracijski broj koji je ta osoba dala važeći za razdoblje povrata poreza.
2. Nadležna tijela svake države članice povrata poreza obavješćuju elektroničkim putem nadležna tijela drugih država članica o svim primljenim informacijama koja su tražila u skladu s člankom 9. stavkom 2. Direktive 2008/9/EZ. Tehničke pojedinosti uključujući zajedničku elektroničku poruku utvrđuju se u skladu s postupkom predviđenim člankom 58. stavkom 2. ove Uredbe.
3. Nadležna tijela svake države članice povrata poreza obavješćuju elektroničkim putem nadležna tijela drugih država članica ako žele iskoristiti mogućnost da zatraže podnositelja zahtjeva da dostavi opis poslovne djelatnosti putem usklađenih kodova kako se navodi u članku 11. Direktive 2008/9/EZ.
Usklađeni kodovi navedeni u prvom podstavku određuju se u skladu s postupkom predviđenim u članku 58. stavku 2. ove uredbe na temelju NACE klasifikacije uspostavljene Uredbom (EZ) br. 1893/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o uspostavljanju statističke klasifikacije gospodarskih djelatnosti NACE revizija 2 (8).
POGLAVLJE XIII.
ODNOSI S KOMISIJOM
Članak 49.
1. Države članice i Komisija ispituju i ocjenjuju djelovanje aranžmana za administrativnu suradnju predviđenih ovom Uredbom. Komisija objedinjuje iskustvo država članica s ciljem poboljšavanja djelovanja navedenih aranžmana.
2. Države članice Komisiji dostavljaju sve raspoložive informacije potrebne za primjenu ove Uredbe.
3. Popis statističkih podataka potrebnih za ocjenu ove Uredbe utvrđuje se u skladu s postupkom iz članka 58. stavka 2. Države članice dostavljaju te podatke Komisiji u mjeri u kojoj su im dostupni, pri čemu to dostavljanje ne bi smjelo prouzročiti neopravdana administrativna opterećenja.
4. Radi ocjene učinkovitosti ovog sustava administrativne suradnje u suzbijanju porezne utaje i izbjegavanja plaćanja poreza, države članice mogu dostaviti Komisiji druge informacije iz članka 1.
5. Komisija prosljeđuje informacije iz stavaka 2., 3. i 4. ostalim dotičnim državama članicama.
6. Kada je potrebno, povrh onoga što se zahtjeva u drugim odredbama ove Uredbe, Komisija šalje nadležnim tijelima svake države članice sve informacije kojima se može omogućiti borba protiv prijevare u području PDV-a čim dobije takve informacije.
7. Komisija može na zahtjev države članice pružiti svoja stručna mišljena, tehničku ili logističku pomoć ili drugu potporu radi ostvarenja ciljeva ove Uredbe.
POGLAVLJE XIV.
ODNOSI S TREĆIM ZEMLJAMA
Članak 50.
1. Kad nadležno tijelo države članice prima informacije iz treće zemlje, to tijelo može prenijeti informacije nadležnim tijelima država članica koje bi te informacije zanimale i u svakom slučaju svima onima koji te informacije zahtijevaju, u onoj mjeri u kojoj je to dozvoljeno aranžmanima o pomoći s tom pojedinom trećom zemljom.
2. Nadležna tijela mogu priopćiti, u skladu sa svojim unutarnjim odredbama o priopćavanju osobnih podataka trećim zemljama, informacije dobivene u skladu s ovom Uredbom, trećoj zemlji, uz uvjet da su zadovoljeni sljedeći uvjeti:
(a)
nadležno tijelo države članice iz koje informacija potječe je pristalo na takvo priopćavanje; i
(b)
predmetna treća zemlja se obvezala da će surađivati kako bi se prikupili dokazi o nepravilnosti transakcija koje su čine protivnim propisima o PDV-u.
POGLAVLJE XV.
UVJETI KOJI UREĐUJU RAZMJENU INFORMACIJA
Članak 51.
1. Informacije priopćene u skladu s ovom Uredbom dostavljaju se što je više moguće elektroničkim putem na temelju aranžmana koji se donose u skladu s postupkom iz članka 58. stavka 2.
2. Kada zahtjev nije uložen u cijelosti putem elektroničkog sustava navedenog u stavku 1., tijelo koje prima zahtjev potvrđuje primitak zahtjeva elektroničkim putem bez odgode, a u svakom slučaju najkasnije u roku pet radnih dana od primitka.
Ako je neko nadležno tijelo primilo zahtjev ili informacije a nisu bili naslovljeni na njega, ono šalje poruku elektroničkim putem pošiljatelju bez odgode, a svakako najkasnije u roku pet radnih dana od primitka.
Članak 52.
Zahtjevi za pomoć uključujući zahtjeve za prosljeđivanje upravne obavijesti i sve priložene dokumente, mogu se sastaviti na jeziku o kojem se tijelo koje prima zahtjev i tijelo koje podnosi zahtjev dogovore. Uz te se zahtjeve prilaže prijevod na službenom jeziku ili jednom od službenih jezika države članice u kojoj tijelo koje prima zahtjev ima sjedište samo u posebnim slučajevima kad tijelo koje prima zahtjev navodi razlog traženja tog prijevoda.
Članak 53.
Komisija i države članice omogućavaju da su takvi postojeći ili novi sustavi komunikacije i razmjene informacija, koji su potrebni za razmjenu informacija opisanu u ovoj Uredbi operativni. Dogovor o razini usluge kojom se osigurava tehnička kakvoća i količina usluga koje isporučuju Komisija i države članice za funkcioniranje sustava komunikacije i razmjene informacija donosi se u skladu s postupkom predviđenim u članku 58. stavku 2. Komisija će biti odgovorna za sav razvoj mreže CCN/CSI, koja je potrebna za omogućavanje razmjene tih informacija između država članica. Države članice bit će odgovorne za sav razvoj svojih sustava koji su potrebni za omogućavanje razmjene informacija uporabom mreže CCN/CSI.
Države članice odriču se svih zahtjeva za nadoknade troškova koji nastaju primjenom ove Uredbe osim, ako je primjereno, u pogledu naknada isplaćenih stručnjacima.
Članak 54.
1. Tijelo koje prima zahtjev u jednoj državi članici pruža tijelu koje podnosi zahtjev u drugoj državi članici informacije iz članka 1. pod uvjetom da:
(a)
broj i priroda zahtjeva za informacijama koje je podnijelo tijelo koje podnosi zahtjev u određenom roku ne nameće nerazmjerno administrativno opterećenje tijelu koje prima zahtjev;
(b)
tijelo koje podnosi zahtjev je iscrpilo uobičajene izvore informacija koje je u tim okolnostima moglo koristiti za dobivanje potrebnih informacija, bez ugrožavanja postizanja željenog cilja.
2. Ova Uredba ne nameće obvezu obavljanja istražnih radnji ili pružanja informacija ako zakonodavstvo ili upravne prakse država članice, koji bi trebale dostaviti informacije, ne ovlaste državu članicu da obavi te istražne radnje ili prikupi ili koristi navedene informacije u svoje vlastite svrhe.
3. Nadležno tijelo države članice koja prima zahtjev može odbiti pružiti informacije ako država članica koja podnosi zahtjev iz pravnih razloga ne može pružiti slične informacije. Komisija mora biti izviještena o razlozima odbijanja države članice koja je primila zahtjev.
4. Pružanje informacija može se odbiti ako bi prouzročilo objavljivanje komercijalne, industrijske ili poslovne tajne ili poslovnog procesa ili informacija čije bi objavljivanje bilo u suprotnosti s općim interesom.
5. Stavke 2., 3. i 4. nikako ne treba tumačiti kao odobrenje tijelu koje prima zahtjev države članice da odbije priopćiti informacije o poreznom obvezniku identificiranom u svrhu PDV-a u državi članici tijela koje podnosi zahtjev samo zbog toga što te informacije posjeduje banka, druga financijska institucija, ovlašteni zastupnik ili osoba koja nastupa u svojstvu agencije ili fiducijara ili jer se odnosi na vlasničke udjele u pravnoj osobi.
6. Tijelo koje prima zahtjev izvješćuje tijelo koje podnosi zahtjev o razlozima odbijanja zahtjeva za pomoć.
7. Najmanji iznos na temelju kojeg se pokreće zahtjev za pomoć može se odrediti u skladu s postupkom iz članka 58. stavka 2.
Članak 55.
1. Informacije priopćene u bilo kojem obliku u skladu s ovom Uredbom, uključujući sve informacije kojima je neki službenik imao pristup u okolnostima određenim u poglavljima VII., VIII. i X. i u slučajevima navedenim u stavku 2. ovog članka podliježu obvezi čuvanja službene tajne i uživaju istu zaštitu kao i slične informacije u skladu s nacionalnim odredbama države članice koja ih prima i odgovarajućim odredbama koje primjenjuju nadležna tijela Unije. Takve se informacije koriste samo u okolnostima predviđenim ovom Uredbom.
Takve se informacije mogu koristiti za utvrđivanje porezne osnovice ili naplate ili poreznog nadzora u svrhe utvrđivanja porezne osnovice.
Informacije se mogu također koristiti za utvrđivanje ostalih davanja, carina i poreza iz stavka 2. Direktive Vijeća 2008/55/EZ od 26. svibnja 2008. o uzajamnoj pomoći kod naplate tražbina u vezi s određenim davanjima, carinskim obvezama, porezima i drugim mjerama (9).
Pored toga, informacije se mogu koristiti u vezi sa sudskim postupcima koji mogu uključivati kazne, pokrenutima zbog povrede poreznog zakona, bez dovođenja u pitanje općih pravila i zakonskih odredaba kojima se uređuju prava tuženika i svjedoka u takvim postupcima.
2. Osobe koje je propisno ovlastilo nadležno tijelo Europske komisije za sigurnosne akreditacije mogu imati pristup tim informacijama samo u onoj mjeri u kojoj su potrebne za nadzor, održavanje i razvoj CCN/CSI mreže.
3. Odstupajući od odredaba stavka 1., nadležno tijelo države članice koje pruža informacije dozvoljava njihovo korištenje u državi članice tijela koje podnosi zahtjev u druge svrhe ako se u skladu sa zakonodavstvom države članice tijela koje prima zahtjev informacije mogu koristiti u slične svrhe.
4. Ako tijelo koje podnosi zahtjev smatra da bi informacije koje je primio od tijela koje prima zahtjev bile korisne nadležnom tijelu treće države članice, on ih može poslati dotičnom tijelu. O tome unaprijed izvješćuje tijelo koje je primilo zahtjev. Tijelo koje prima zahtjev može zatražiti da prijenos podataka trećoj osobi podliježe njegovoj prethodnoj suglasnosti.
5. Sva pohrana ili razmjena informacija navedena u ovoj Uredbi podliježe odredbama o primjeni Direktive 95/46/EZ. Međutim, države članice u smislu ispravne primjene ove Uredbe, ograničavaju područje primjene obveza i prava kako je predviđeno člankom 10., člankom 11. stavkom 1., člancima 12. i 21. Direktive 95/46/EZ u mjeri potrebnoj za zaštitu interesa navedenih u članku 13. stavku 1. točki (e) te Direktive.
Članak 56.
Izvješća, izjave i ostale dokumente ili ovjerene preslike ili izvatke koje su dobavili zaposlenici tijela koje prima zahtjev i priopćili tijelu koje podnosi zahtjev u skladu s pomoći predviđenom ovom Uredbom, nadležna tijela države članice koja podnosi zahtjev mogu koristiti kao dokaz na istoj osnovi kao i slične dokumente koje dostavi drugo tijelo te države.
Članak 57.
1. Za potrebe primjene ove Uredbe, države članice poduzimaju sve potrebne mjere radi:
(a)
osiguravanja učinkovite interne koordinacije između nadležnih tijela;
(b)
utvrđivanja izravne suradnje između nadležnih tijela ovlaštenih za takve koordinacije;
(c)
omogućavanja neometanog funkcioniranja aranžmana razmjene informacija predviđenih ovom Uredbom.
2. Komisija dostavlja svakoj državi članici što je prije moguće sve informacije koji primi i koje može osigurati.
POGLAVLJE XVI.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 58.
1. Komisiji pomaže Stalni odbor za administrativnu suradnju.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuju se članci 5. i 7. Odluke 1999/468/EZ, uzimajući u obzir odredbe njezinog članka 8.
Rok iz članka 5. stavka 6. Odluke 1999/468/EZ iznosi tri mjeseca.
Članak 59.
1. Do 1. studenoga 2013. i nakon toga svakih pet godina, Komisija izvješćuje Europski parlament i Vijeće o primjeni ove Uredbe.
2. Države članice dostavljaju Komisiji tekst svih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 60.
1. Odredbe ove Uredbe ne dovode u pitanje ispunjavanje širih obveza u pogledu međusobne pomoći koje proizlaze iz ostalih pravnih propisa uključujući bilateralne ili multilateralne sporazume.
2. Osim bavljenja pojedinačnim slučajevima, kad države članice zaključuju bilateralne sporazume o pitanjima koje ova Uredba obuhvaća, posebno u skladu s člankom 11., one o tome bez odlaganja izvješćuju Komisiju. Komisija redom izvješćuje ostale države članice.
Članak 61.
Uredba (EZ) br. 1798/2003 stavlja se izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2012. Međutim učinci članka 2. stavka 1. te Uredbe ostaju na snazi do dana kad Komisija objavi popis nadležnih tijela naveden u članku 3. ove Uredbe.
Poglavlje V. se, uz iznimku članka 27. stavka 4. te Uredbe, primjenjuje do 31. prosinca 2012.
Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu
Članak 62.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2012.
Međutim, članci 33. do 37. se primjenjuju od 1. studenoga 2010.;
Poglavlje V., uz iznimku članaka 22. i 23., primjenjuje se od 1. siječnja 2013.;
-
članci 38. do 42. primjenjuju se od 1. siječnja 2012. do 31. prosinca 2014.; i
-
članci 43. do 47. primjenjuju se od 1. siječnja 2015.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Luxembourgu 7. listopada 2010.