NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 248/2010
ze dne 24. března 2010
o změně nařízení (ES) č. 1484/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určují reprezentativní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin, a nařízení (ES) č. 504/2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel v odvětví mléka a mléčných výrobků
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na čl. 143 písm. b) ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 614/2009 ze dne 7. července 2009 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin (2), a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 3 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1484/95 (3) a čl. 4 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 504/2007 (4) stanoví, že pokud je dovozní cena CIF zásilky vyšší než použitá reprezentativní cena, musí dovozce složit jistotu podle čl. 248 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (5), rovnající se dodatečnému clu, které by zaplatil, jestliže by výpočet dodatečného cla byl proveden na základě reprezentativní ceny použité pro dotčený produkt.
(2)
Pro podobný případ však čl. 38 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 951/2006 ze dne 30. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o obchod s třetími zeměmi v odvětví cukru (6), stanoví, že dovozce má složit jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná rozdílu mezi částkou dodatečného dovozního cla vypočtenou na základě reprezentativní ceny použitelné pro dotčený produkt a částkou dodatečného dovozního cla vypočtenou na základě dovozní ceny CIF dotčené zásilky.
(3)
V zájmu harmonizace metod výpočtu použitelných v různých odvětvích je třeba sjednotit metodu uvedenou v čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 1484/95 a čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 504/2007 s metodou uvedenou v čl. 38 odst. 3 nařízení (ES) č. 951/2006.
(4)
V čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 1484/95 a čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 504/2007 jsou stanoveny lhůty, během nichž má dovozce prokázat, že zásilka byla prodána za podmínek, které potvrzují správnost dovozní ceny CIF. Zdá se, že v praxi se postup pro dovoz a prodej zboží v rámci tohoto režimu výrazně změnil. Jestliže se dříve nákupem ve třetí zemi, propuštěním zboží do volného oběhu a prodejem ve Společenství zabýval jeden hospodářský subjekt, v současnosti se těmito různými operacemi zabývá několik hospodářských subjektů, což často dodržení uvedených lhůt znemožňuje. Je proto vhodné tyto lhůty prodloužit.
(5)
Nařízení (ES) č. 1484/95 a (ES) č. 504/2007 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 3 nařízení (ES) č. 1484/95 se odstavce 3 a 4 nahrazují tímto:
„3. V případě uvedeném v odstavci 2 musí dovozce složit jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná rozdílu mezi částkou dodatečného dovozního cla vypočtenou na základě reprezentativní ceny použitelné pro dotčený produkt a částkou dodatečného dovozního cla vypočtenou na základě dovozní ceny CIF dotčené zásilky.
4. Dovozce má lhůtu dvou měsíců od prodeje dotčených produktů, avšak maximálně devět měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, aby prokázal, že zásilka byla prodána za podmínek, které potvrzují reálnost cen uvedených v odstavci 2. Při nedodržení některé ze dvou výše uvedených lhůt dojde k propadnutí složené jistoty. Nicméně tuto lhůtu devíti měsíců může příslušný orgán prodloužit až o tři měsíce, a to na základě žádosti, kterou musí dovozce řádně odůvodnit.
Složená jistota se uvolní v tom rozsahu, ve kterém je celním orgánům poskytnut uspokojivý důkaz o podmínkách prodeje. Pokud tomu tak není, jistota propadá a použije se na zaplacení dodatečných cel.“
Článek 2
V článku 4 nařízení (ES) č. 504/2007 se odstavce 3 a 4 nahrazují tímto:
„3. V případě uvedeném v odstavci 2 musí dovozce složit jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (7), která se rovná rozdílu mezi částkou dodatečného dovozního cla vypočtenou na základě reprezentativní ceny použitelné pro dotčený produkt a částkou dodatečného dovozního cla vypočtenou na základě dovozní ceny CIF dotčené zásilky.
4. Dovozce má lhůtu dvou měsíců od prodeje dotčených produktů v rámci lhůty devíti měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, aby prokázal, že zásilka byla prodána za podmínek, které potvrzují reálnost cen uvedených v odstavci 2. Nedodržení některé z těchto lhůt má za následek propadnutí složené jistoty. Devítiměsíční lhůtu může prodloužit příslušný úřad, nejdéle však o tři měsíce, a to na základě řádně doložené žádosti dovozce.
Složená jistota se uvolní v tom rozsahu, ve kterém je celním orgánům poskytnut uspokojivý důkaz o podmínkách prodeje. Pokud tomu tak není, jistota propadá a použije se na zaplacení dodatečných cel.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. května 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. března 2010.
32010R0248
L 079/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 248/2010
od 24. ožujka 2010.
o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1484/95 o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu sustava dodatnih uvoznih carina i određivanju reprezentativnih cijena u sektoru mesa peradi i jaja i za albumin iz jaja te Uredbe (EZ) br. 504/2007 o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu režima za dodatne uvozne carine u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavi zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) (1), a posebno članak 143. točku (b) u vezi s njezinim člankom 4.,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 614/2009 od 7. srpnja 2009. o zajedničkom sustavu trgovine za ovalbumin i laktalbumin (2), a posebno njezin članak 3. stavak 4.,
budući da:
(1)
Člankom 3. stavkom 3. Uredbe Komisije (EZ) br. 1484/95 (3) i člankom 4. stavkom 3. Uredbe Komisije (EZ) br. 504/2007 (4) predviđeno je da, u slučaju kad je uvozna cijena CIF pošiljke viša od reprezentativne cijene koja se primjenjuje, uvoznik mora položiti sredstvo osiguranja iz članka 248. stavka 1. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (5) koje je jednako iznosu dodatne carine koju bi platio da se dodatna carina izračunala na temelju reprezentativne cijene koja se primjenjuje na dotični proizvod.
(2)
Međutim, u sličnom slučaju, člankom 38. stavkom 3. Uredbe Komisije (EZ) br. 951/2006 od 30. lipnja 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) 318/2006 u pogledu trgovine s trećim zemljama u sektoru šećera (6) predviđeno je da uvoznik mora položiti sredstvo osiguranja iz članka 248. stavka 1. Uredbe (EEZ) br. 2454/93 koje je jednako razlici između iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju reprezentativne cijene koja se primjenjuje na dotični proizvod i iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju uvozne cijene CIF dotične pošiljke.
(3)
Radi usklađivanja metoda izračuna koje se primjenjuju u različitim sektorima, primjereno je uskladiti metodu predviđenu člankom 3. stavkom 3. Uredbe (EZ) 1484/95 i člankom 4. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 504/2007 s metodom predviđenom člankom 38. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 951/2006.
(4)
Člankom 3. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 1484/95 i člankom 4. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 504/2007 određeni su rokovi do kojih uvoznik mora dokazati je pošiljka poslana pod uvjetima koji potvrđuju točnost uvozne cijene CIF. Čini se da je u praksi postupak uvoza i prodaje robe u okviru sustava postao puno različitiji. Dok se prije jedan gospodarski subjekt općenito bavio kupovinom u trećoj zemlji, puštanjem u slobodan promet i prodajom u Zajednici, sada se više gospodarskih subjekata bavi različitim aktivnostima, a to često čini nemogućim poštivanje navedenih rokova. Stoga je primjereno produljiti te rokove.
(5)
Uredbe (EZ) br. 1484/95 i (EZ) br. 504/2007 stoga treba na odgovarajući način izmijeniti.
(6)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Upravnog odbora za zajedničku organizaciju poljoprivrednih tržišta,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
U članku 3. Uredbe (EZ) br. 1484/95, stavci 3. i 4. zamjenjuju se sljedećim:
„3. U slučaju iz stavka 2., uvoznik mora položiti sredstvo osiguranja iz članka 248. stavka 1. Uredbe (EEZ) br. 2454/93 koje je jednako razlici između iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju reprezentativne cijene koja se primjenjuje na dotični proizvod i iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju uvozne cijene CIF dotične pošiljke.
4. Uvoznik ima dva mjeseca od prodaje dotičnog proizvoda, podložno ograničenju od devet mjeseci od datuma prihvaćanja deklaracije o puštanju u slobodan promet, da dokaže da je pošiljka poslana u skladu s uvjetima koji potvrđuju točnost cijena iz stavka 2. Nepoštivanje jednog ili drugog roka podrazumijeva gubitak položenog sredstva osiguranja. Međutim, rok od devet mjeseci nadležna tijela mogu produljiti za najviše tri mjeseca na zahtjev uvoznika koji mora zahtjev valjano obrazložiti.
Položeno sredstvo osiguranja oslobađa se u mjeri u kojoj su carinskim nadležnim tijelima podneseni zadovoljavajući dokazi o poštivanju uvjeta slanja. U protivnom, sredstvo osiguranja se zadržava plaćanjem dodatnih carina.”
Članak 2.
U članku 4. Uredbe (EZ) br. 504/2007, stavci 3. i 4. zamjenjuju se sljedećim:
„3. U slučaju iz stavka 2., uvoznik mora položiti sredstvo osiguranja iz članka 248. stavka 1. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 (*) koje je jednako razlici između iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju reprezentativne cijene koja se primjenjuje na dotični proizvod i iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju uvozne cijene CIF dotične pošiljke.
4. Uvoznik ima dva mjeseca od prodaje dotičnog proizvoda, podložno ograničenju od devet mjeseci od datuma prihvaćanja deklaracije o puštanju u slobodan promet, da dokaže da je pošiljka poslana u skladu s uvjetima koji potvrđuju točnost cijena iz stavka 2. Nepoštivanje jednog ili drugog roka podrazumijeva gubitak položenog sredstva osiguranja. Međutim, rok od devet mjeseci nadležna tijela mogu produljiti za najviše tri mjeseca na zahtjev uvoznika koji mora zahtjev valjano obrazložiti.
Položeno sredstvo osiguranja se oslobađa u mjeri u kojoj su carinskim nadležnim tijelima podneseni zadovoljavajući dokazi o poštivanju uvjeta slanja. U protivnom, sredstvo osiguranja se zadržava plaćanjem dodatnih carina.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu sedmog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. svibnja 2010.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 24. ožujka 2010.