NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 261/2012
ze dne 14. března 2012,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o smluvní vztahy v odvětví mléka a mléčných výrobků
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 42 první pododstavec a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Následné reformy společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, které jsou nyní obsaženy v nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (4), byly zaměřeny na tržní orientaci, tj. nechat zemědělce rozhodovat podle cenových signálů o tom, co a jaké množství produkovat, aby se tak podpořila konkurenční situace v odvětví mléka a jeho udržitelnost z hlediska celosvětového obchodu. Nařízením Rady (ES) č. 72/2009 ze dne 19. ledna 2009 o úpravách společné zemědělské politiky změnou nařízení (ES) č. 247/2006, (ES) č. 320/2006, (ES) č. 1405/2006, (ES) č. 1234/2007, (ES) č. 3/2008 a (ES) č. 479/2008 a zrušením nařízení (EHS) č. 1883/78, (EHS) č. 1254/89, (EHS) č. 2247/89, (EHS) č. 2055/93, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 2596/97, (ES) č. 1182/2005 a (ES) č. 315/2007 (5) (reforma za účelem kontroly stavu z let 2008-2009) bylo proto rozhodnuto, že je nezbytné zvyšovat kvóty postupně, aby se zajistil hladký průběh postupného ukončení režimu kvót na mléko do roku 2015.
(2)
V období let 2007 až 2009 došlo na trzích mléka a mléčných výrobků k výjimečnému vývoji, jehož konečným důsledkem bylo zhroucení cen na přelomu let 2008 a 2009. Nejprve přinesly zvláště nepříznivé povětrnostní podmínky v Oceánii výrazný pokles dodávek, což způsobilo rychlý a výrazný růst cen. Přestože se světové dodávky začaly obnovovat a ceny se začaly vracet k běžnějším cenovým hladinám, následná finanční a hospodářská krize měla negativní dopad na producenty mléka v Unii, neboť zhoršovala cenovou nestálost. V důsledku vyšších komoditních cen došlo k výraznému zvýšení cen krmiva a dalších vstupních nákladů včetně energií. Následný celosvětový pokles poptávky, a to i v Unii, který zasáhl i mléko a mléčné výrobky, vedl při zachování stabilní produkce v Unii ke zhroucení cen v Unii až na spodní úroveň záchranné sítě. Tento prudký pokles komoditních cen mléka a mléčných výrobků se však úplně neodrazil v nižších cenách mléka a mléčných výrobků na spotřebitelské úrovni, což mělo ve většině zemí a u většiny produktů v odvětví mléka a mléčných výrobků za následek zvýšení hrubého ziskového rozpětí navazujících odvětví, zamezilo přizpůsobení poptávky po těchto výrobcích nízkým komoditním cenám, zpomalilo zotavení cen a zhoršilo dopad nízkých cen na producenty mléka, což v mnohých případech vážně ohrožuje jejich rentabilitu.
(3)
V říjnu 2009 byla v reakci na tuto obtížnou situaci na trhu s mlékem zřízena skupina odborníků na vysoké úrovni pro mléko (dále jen „skupina“) se záměrem projednávat středně a dlouhodobá opatření pro odvětví mléka a mléčných výrobků, která by v kontextu ukončení kvót na mléko v roce 2015 přispěla ke stabilizaci trhu a příjmů producentů mléka a k posílení transparentnosti v odvětví.
(4)
Skupina obdržela ústní a písemné připomínky od hlavních evropských skupin zúčastněných stran v dodavatelském řetězci mléka, které reprezentují zemědělce, zpracovatele mléka, obchodníky s mlékem, maloobchodníky a spotřebitele. Skupina dále obdržela příspěvky od pozvaných vědeckých odborníků, zástupců třetích zemí, národních orgánů pro ochranu hospodářské soutěže a útvarů Komise. Konference zúčastněných stran v odvětví mléka se konala dne 26. března 2010 a příležitost vyjádřit své stanovisko na ní dostal velký počet subjektů podílejících se na dodavatelském řetězci. Dne 15. června 2010 skupina předložila svou zprávu. Zpráva obsahovala analýzu současné situace v odvětví mléka a řadu doporučení, jež se zaměřovala na smluvní vztahy, vyjednávací sílu producentů, mezioborové organizace, transparentnost (včetně dalšího rozvoje evropského nástroje pro sledování cen potravin), opatření na trhu a termínové obchody, tržní standardy a označování původu a inovace a výzkum. Jako první krok se toto nařízení zaměřuje na řešení první z těchto čtyř otázek.
(5)
Skupina uvedla, že odvětví výroby a zpracování mléka jsou v jednotlivých členských státech velmi rozdílná. V jednotlivých členských státech dále panuje velmi nestálá situace, pokud jde o subjekty a typy subjektů. Nicméně soustředěnost dodávek je v mnoha případech nízká, což způsobuje nerovnováhu vyjednávací síly v dodavatelském řetězci mezi zemědělci a mlékárnami. Tato nerovnováha může vést k nekalým obchodním praktikám; především se může stát, že zemědělci v okamžiku dodávky neví, jakou cenu za své mléko dostanou, protože cenu mlékárny často stanovují mnohem později na základě získané přidané hodnoty, což často probíhá zcela mimo kontrolu zemědělců.
(6)
Existuje tudíž problém přenosu cen v řetězci, zejména u výstupních cen zemědělské produkce, jejichž úroveň se obvykle nevyvíjí v souladu se stoupajícími výrobními náklady. V průběhu roku 2009 se dodávka mléka dostatečně rychle nepřizpůsobila nižší poptávce. Naopak v některých členských státech s velkým objemem produkce došlo ve skutečnosti k situaci, kdy zemědělci v reakci na nižší ceny produkovali více mléka než v předchozím roce. Přidaná hodnota v řetězci se začala výrazněji soustředit v navazujících odvětvích, zejména u mlékáren a v maloobchodě u konečné ceny pro spotřebitele, která však neodráží cenu zaplacenou producentům mléka. Všechny strany zapojené do dodavatelského řetězce mléka včetně odvětví distribuce by měly být vybízeny ke spolupráci s cílem odstranit tuto nevyváženost.
(7)
Objem mléka, který má být mlékárnám dodán během sezóny, není vždy dobře naplánován. I u mlékárenských družstev, která jsou vlastněna zemědělci, vlastní zpracovatelská zařízení a zpracovávají 58 % syrového mléka Unie, může dojít k nezdaru při přizpůsobení nabídky poptávce: zemědělci mají povinnost dodávat všechno své mléko do svého družstva a družstvo je povinno veškeré toto mléko přijmout.
(8)
Používání vzorových písemných smluv, které se uzavírají před dodávkou a obsahují základní prvky, není rozšířeno. Tyto smlouvy by však mohly pomoci posílit odpovědnost subjektů dodavatelského řetězce v odvětví mléka a mléčných výrobků a zvýšit vědomí o potřebě lépe reagovat na tržní signály, s cílem zlepšit přenos cen a přizpůsobit nabídku poptávce, a zároveň jim pomoci vyvarovat se určitých nekalých obchodních praktik.
(9)
Při absenci právních předpisů Unie pro takovéto smlouvy mohou členské státy stanovit povinnost používat tyto smlouvy v rámci vlastních systémů smluvního práva, pokud při tom bude dodržováno právo Unie, zejména zajištění správného fungování vnitřního trhu a společné organizace trhů. Vzhledem k rozdílnosti situací, které v rámci Unie existují v souvislosti se smluvním právem, by se v zájmu subsidiarity mělo takové rozhodnutí ponechat na členských státech. Pro všechny dodávky syrového mléka na daném území by měly platit rovné podmínky. Pokud se tedy některý členský stát rozhodne, že každá dodávka syrového mléka od zemědělce ke zpracovateli na jeho území musí být předmětem písemné smlouvy mezi oběma stranami, měla by se tato povinnost vztahovat i na dodávky syrového mléka z jiných členských států, nikoli však nezbytně na dodávky do jiných členských států. V souladu se zásadou subsidiarity by se mělo ponechat na rozhodnutí členských států, zda stanoví, že by první odběratel měl zemědělci předložit písemnou nabídku takové smlouvy.
(10)
Vzhledem k potřebě stanovit vhodné minimální požadavky pro tyto smlouvy a zajistit řádné fungování vnitřního trhu a společné organizace trhu by se však měly na úrovni Unie stanovit určité základní podmínky pro používání těchto smluv. Všechny tyto základní podmínky by však měly být volně sjednány. Nicméně pokud se některé členské státy, v nichž je vcelku rozšířeno používání velmi krátkodobých smluv, rozhodnou posílit stabilitu trhu s mlékem nebo odbyt pro producenty mléka, měly by mít možnost stanovit minimální dobu trvání takovýchto smluv nebo nabídek. Tato minimální doba trvání by se však měla vztahovat pouze na smlouvy mezi prvním odběratelem a producenty mléka nebo na nabídky učiněné prvním odběratelem producentům mléka. Navíc by neměla narušovat řádné fungování vnitřního trhu a producenti mléka by měli mít možnost minimální dobu trvání smluv nevyužít nebo ji odmítnout. Pokud jde o základní podmínky, je důležité, aby cena splatná za dodávku mohla být stanovena ve smlouvě podle rozhodnutí smluvních stran buď jako pevná cena, nebo jako cena proměnlivá na základě stanovených faktorů, jako je objem a kvalita nebo složení dodávaného syrového mléka, aniž by byla vyloučena možnost kombinace pevné ceny za určitý objem a proměnlivé ceny za dodatečný objem syrového mléka dodaného v rámci jedné smlouvy.
(11)
V zájmu jednoduchosti by se povinnost používat písemnou smlouvu neměla vztahovat na mlékárenská družstva, která mají ve svých stanovách nebo v pravidlech a rozhodnutích stanovených v rámci nebo podle těchto stanov ustanovení s podobným účinkem jako základní podmínky pro smlouvy stanovené v tomto nařízení.
(12)
V zájmu posílení účinnosti výše uvedeného systému založeného na smlouvách, kdy prostředníci shromažďují mléko od zemědělců, aby jej dodali zpracovatelům, by členské státy měly mít možnost uplatňovat uvedený systém i na tyto prostředníky.
(13)
Ustanovení článku 42 Smlouvy o fungování Evropské unie (Smlouvy o fungování EU) stanoví, že pravidla Unie pro hospodářskou soutěž se vztahují na zemědělskou produkci a obchod zemědělskými produkty pouze v rozsahu, který vymezí Evropský parlament a Rada podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, jež se týká přijetí společné organizace zemědělských trhů.
(14)
S cílem zajistit rentabilní rozvoj výroby a tím přiměřenou životní úroveň producentů mléka by se měla posílit jejich vyjednávací síla vůči zpracovatelům mléka, výsledkem čehož by mělo být přiměřenější rozdělování přidané hodnoty v dodavatelském řetězci. Pro realizaci těchto cílů společné zemědělské politiky je zapotřebí přijmout ustanovení podle článku 42 a čl. 43 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, jímž se organizacím producentů složeným pouze z producentů mléka nebo jejich sdružení umožní společně vyjednávat s mlékárnou o smluvních podmínkách včetně ceny pro veškerou produkci jejích členů nebo její část. Toto ustanovení by se však mělo vztahovat pouze na organizace producentů, které požádaly o uznání a byly uznány podle článku 122 nařízení (ES) č. 1234/2007. Kromě toho by se uvedené ustanovení nemělo vztahovat na uznané organizace producentů, včetně družstev, které zpracovávají veškeré syrové mléko od svých členů, jelikož nedodávají syrové mléko dalším zpracovatelům. Dále je třeba stávajícím organizacím producentů uznaným podle vnitrostátních právních předpisů poskytnout možnost, aby byly de facto uznány v rámci tohoto nařízení.
(15)
Aby nebylo ohroženo účinné fungování družstev, a v zájmu transparentnosti, mělo by být upřesněno, že pokud členství v družstvu zemědělce zavazuje k tomu, aby veškerou svou produkci mléka nebo její část dodával jako syrové mléko za podmínek stanovených ve stanovách družstva nebo v pravidlech a rozhodnutích stanovených v rámci nebo podle těchto stanov, nelze o těchto podmínkách jednat prostřednictvím organizace producentů.
(16)
Pro zachování účinné hospodářské soutěže na trhu s mlékem by se na tuto možnost měly navíc vztahovat přiměřené limity vyjádřené v procentech produkce Unie a produkce členského státu, který je předmětem těchto jednání. Limit vyjádřený v procentech vnitrostátní produkce by se měl v prvé řadě použít pro objem syrového mléka vyprodukovaného v členském státě produkce nebo v každém z členských států produkce. Tytéž procentní limity by se měly rovněž použít pro objem syrového mléka dodaného konkrétnímu členskému státu určení.
(17)
S ohledem na význam chráněného označení původu (CHOP) nebo chráněného zeměpisného označení (CHZO) zejména pro zranitelné venkovské oblasti a s cílem zajistit přidanou hodnotu a zachovat kvalitu zejména sýrů, na něž se vztahuje CHOP nebo CHZO, a v rámci ukončování režimu kvót na mléko by členské státy měly mít možnost uplatňovat pravidla pro regulaci nabídky těchto sýrů produkovaných v definovaných zeměpisných oblastech. Pravidla by se měla vztahovat na veškerou produkci dotyčných sýrů a měla by o ně požádat mezioborová organizace, organizace producentů nebo skupina ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (6). Tuto žádost by měla podporovat velká většina producentů mléka představující velkou většinu objemu mléka používaného pro dotyčný sýr, a v případě mezioborových organizací a skupin velká většina producentů sýrů představujících velkou většinu produkce uvedeného sýru. Pravidla by navíc měla podléhat přísným podmínkám, zejména proto, aby nebylo narušeno obchodování s danými produkty na ostatních trzích a aby byla chráněna práva menšiny. Členské státy by měly přijatá pravidla okamžitě zveřejnit a informovat o nich Komisi, zajistit jejich pravidelné kontroly a v případě jejich nedodržování pravidla zrušit.
(18)
Pro mezioborové organizace v některých odvětvích byla zavedena pravidla na úrovni Unie. Tyto organizace mohou hrát významnou úlohu při zajišťování dialogu mezi subjekty dodavatelského řetězce a při podpoře osvědčených postupů a transparentnosti trhu. Tato pravidla by se měla také uplatňovat na odvětví mléka a mléčných výrobků společně s ustanoveními, která objasňují postavení těchto organizací podle právních předpisů týkajících se hospodářské soutěže, za předpokladu, že činnost uvedených organizací nenarušuje hospodářskou soutěž nebo vnitřní trh nebo neovlivňuje správné fungování společné organizace zemědělských trhů. Členské státy by měly všechny příslušné subjekty vybízet k zapojení do mezioborových organizací.
(19)
Za účelem sledování vývoje trhu Komise potřebuje včasné údaje o objemu dodávek syrového mléka. Proto je třeba zajistit, aby první odběratel poskytoval tyto informace členským státům pravidelně a aby členské státy o nich informovaly Komisi.
(20)
Komise také potřebuje oznámení od členských států týkající se smluvních jednání, uznávání organizací producentů a jejich sdružení a mezioborových organizací, jakož i smluvních vztahů v odvětví mléka a mléčných výrobků, za účelem sledování a analýzy uplatňování tohoto nařízení, zejména s ohledem na přípravu zpráv o vývoji na trhu s mlékem, které má Komise předkládat Evropskému parlamentu a Radě.
(21)
Opatření uvedená v tomto nařízení jsou opodstatněná současnými hospodářskými okolnostmi na trhu s mlékem a strukturou dodavatelského řetězce. Měla by se proto uplatňovat po dostatečně dlouhou dobu, aby se projevila v co největší míře. Vzhledem ke svému dalekosáhlému charakteru by však měla být dočasná a měla by podléhat přezkoumání s cílem posoudit jejich funkčnost a potřebu prodloužení platnosti. Tím by se měly zabývat dvě zprávy Komise o vývoji trhu s mlékem, které by měly obsahovat zejména možné pobídky, jež by zemědělce vedly k uzavírání dohod o společné produkci, přičemž první z nich má být předložena do 30. června 2014 a druhá do 31. prosince 2018.
(22)
Hospodářství některých znevýhodněných regionů v Unii je velmi závislé na produkci mléka. Kvůli zvláštním charakteristikám těchto regionů je třeba přizpůsobit obecné politiky tak, aby lépe naplňovaly jejich potřeby. Společná zemědělská politika již obsahuje specifická opatření pro tyto znevýhodněné regiony. Dodatečná opatření dané politiky stanovená v tomto nařízení mohou přispět k silnějšímu postavení producentů mléka v uvedených regionech. Tyto dopady by však měly být zhodnoceny ve výše uvedených zprávách, na základě kterých by Komise v případě potřeby měla předložit návrhy Evropskému parlamentu a Radě.
(23)
Za účelem zajistit, že cíle a povinnosti organizací producentů a sdružení organizací producentů v odvětví mléka a mléčných výrobků budou jasně stanoveny, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o podmínky pro uznávání nadnárodních organizací producentů a nadnárodních sdružení organizací producentů, pravidla pro jejich zřizování a podmínky pro administrativní pomoc v případě nadnárodní spolupráce a pro výpočet objemu syrového mléka, na něž se vztahují jednání organizace producentů. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(24)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Prováděcí pravomoci týkající se provádění podmínek pro uznávání organizací producentů a jejich sdružení a mezioborových organizací, oznámení těchto organizací ohledně objemu syrového mléka, na který se jednání vztahuje, oznámení, která mají členské státy podávat Komisi ohledně těchto organizací a pravidel pro regulaci nabídky sýrů, které užívají CHOP nebo CHZO, podrobných pravidel o dohodách, rozhodnutích a jednáních ve vzájemné shodě v odvětví mléka a mléčných výrobků, obsahu, formátu a časového rozvrhu povinných prohlášení v tomto odvětví, některých aspektů smluv o dodávkách syrového mléka zemědělci a oznámení Komisi o rozhodnutích přijatých členskými státy v tomto ohledu by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (7).
(25)
S ohledem na pravomoci Komise týkající se politiky Unie v oblasti hospodářské soutěže a vzhledem ke zvláštní povaze těchto aktů by Komise měla rozhodnout, aniž by uplatnila nařízení (EU) č. 182/2011, zda některé dohody a jednání ve vzájemné shodě v odvětví mléka a mléčných výrobků neporušují pravidla Unie v oblasti hospodářské soutěže, zda se mohou konat jednání organizace producentů týkající se více než jednoho členského státu a zda by neměla být zrušena některá pravidla stanovená členskými státy k regulaci nabídky těchto sýrů, které užívají CHOP nebo CHZO.
(26)
Nařízení (ES) č. 1234/2007 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny nařízení (ES) č. 1234/2007
Nařízení (ES) č. 1234/2007 se mění takto:
1)
V prvním pododstavci článku 122 v písm. a) se za bod iii) vkládá nový bod, který zní:
„iiia)
mléka a mléčných výrobků.“
2)
V článku 123 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„4. Členské státy mohou uznat rovněž mezioborové organizace, které:
a)
formálně požádaly o uznání a sdružují zástupce hospodářských činností souvisejících s produkcí syrového mléka alespoň v jedné z těchto fází dodavatelského řetězce: zpracování produktů v odvětví mléka a mléčných výrobků nebo obchod s nimi, včetně jejich distribuce;
b)
vznikly z podnětu všech nebo některých zástupců uvedených v písmenu a);
c)
vykonávají v jednom nebo více regionech Unie jednu nebo více z následujících činností a zohledňují přitom zájmy členů uvedených mezioborových organizací a spotřebitelů:
i)
zlepšení znalosti a transparentnosti produkce a trhu, včetně zveřejňování statistických údajů o cenách, objemech a dobách trvání dříve uzavřených smluv na dodávku syrového mléka a poskytování analýz možného budoucího rozvoje trhu na regionální, vnitrostátní a mezinárodní úrovni,
ii)
přispívání k lepší koordinaci uvádění produktů odvětví mléka a mléčných výrobků na trh, zejména prostřednictvím výzkumu nebo studií trhu,
iii)
podpora spotřeby a poskytování informací o mléku a mléčných výrobcích na vnitřních i vnějších trzích,
iv)
průzkum potenciálních vývozních trhů,
v)
vypracovávání vzorů smluv slučitelných s pravidly Unie pro prodej syrového mléka odběratelům a/nebo nabídku zpracovaných produktů distributorům a maloobchodům, při zohlednění potřeby dosáhnout spravedlivých a konkurenceschopných podmínek a zabránit narušení trhu,
vi)
poskytování informací a provádění výzkumu nezbytného ke změně zaměření produkce na produkty lépe vyhovující požadavkům trhu a chuti a očekáváním spotřebitelů, zejména pokud jde o jakost produktů a ochranu životního prostředí,
vii)
udržování a rozvoj produkčního potenciálu odvětví mléka mimo jiné prostřednictvím podpory inovace a programů aplikovaného výzkumu a vývoje s cílem plně využít potenciálu mléka a mléčných výrobků, zejména proto, aby byly vytvářeny výrobky s přidanou hodnotou, které budou atraktivnější pro spotřebitele,
viii)
hledání postupů omezujících používání veterinárních léčiv, zlepšení řízení jiných vstupů a zvýšení bezpečnosti potravin a zdraví zvířat,
ix)
vyvíjení metod a nástrojů ke zlepšování jakosti výrobku ve všech fázích produkce a uvádění na trh,
x)
využívání možností ekologického zemědělství a ochrana a podpora tohoto zemědělství, jakož i produkce výrobků s označením původu, značkami jakosti a zeměpisnými označeními a
xi)
propagace integrované produkce nebo jiných metod produkce šetrných k životnímu prostředí.“
3)
V části II hlavě II kapitole II se vkládá nový oddíl, který zní:
„Oddíl IIA
Pravidla týkající se organizací producentů a mezioborových organizací v odvětví mléka a mléčných výrobků
Článek 126a
Uznávání organizací producentů a jejich sdružení v odvětví mléka a mléčných výrobků
1. Členské státy uznají za organizace producentů v odvětví mléka a mléčných výrobků veškeré právnické osoby či jednoznačně vymezené části právnických osob, jež o uznání žádají, pokud:
a)
splňují požadavky uvedené v čl. 122 prvním pododstavci písm. b) a c);
b)
mají minimální počet členů nebo disponují minimálním objemem tržní produkce, který stanoví daný členský stát, v oblasti, v níž vyvíjejí činnost;
c)
existují dostatečné důkazy o řádném výkonu jejich činnosti jak z časového hlediska, tak z hlediska efektivity a koncentrace nabídky;
d)
mají stanovy, jež jsou v souladu s ustanoveními písmen a), b) a c) tohoto odstavce.
2. Členské státy mohou při posuzování žádosti uznat sdružení uznaných organizací producentů v odvětví mléka a mléčných výrobků, pokud má příslušný členský stát za to, že sdružení je schopné skutečně vykonávat kteroukoli z činností uznané organizace producentů a splňuje podmínky stanovené v odstavci 1.
3. Členské státy mohou rozhodnout, že organizace producentů, které byly uznány před 2. dubnem 2012 na základě vnitrostátního práva a které splňují podmínky uvedené v odstavci 1 tohoto článku, se považují za uznané organizace producentů podle čl. 122 odst. 1 písm. a) bodu iiia).
Organizace producentů, které byly uznány před 2. dubnem 2012 na základě vnitrostátního práva a které nesplňují podmínky uvedené v odstavci 1 tohoto článku, mohou i nadále vykonávat své činnosti podle vnitrostátních právních předpisů do 3. října 2012.
4. Členské státy:
a)
rozhodují o uznání organizace producentů do čtyř měsíců od podání žádosti doplněné všemi příslušnými podklady; tato žádost se podává v členském státě, v němž má organizace své ústředí;
b)
provádí v pravidelných intervalech, jež samy určí, kontroly ve snaze ujistit se, že uznané organizace producentů a sdružení organizací producentů dodržují ustanovení této kapitoly;
c)
v případě, že zjistí nedodržování či nesrovnalosti při provádění opatření stanovených v této kapitole, uloží těmto organizacím a sdružením stanovené sankce a případně rozhodnou o zrušení uznání;
d)
každoročně do 31. března oznamují Komisi všechna rozhodnutí o udělení, zamítnutí nebo odebrání uznání, která přijaly v předchozím kalendářním roce.
Článek 126b
Uznávání mezioborových organizací v odvětví mléka a mléčných výrobků
1. Členské státy mohou uznat mezioborové organizace v odvětví mléka a mléčných výrobků, za předpokladu, že uvedené organizace:
a)
splňují požadavky uvedené v čl. 123 odst. 4;
b)
provádějí svou činnost v jednom nebo více regionech daného území;
c)
představují významnou část hospodářských činností uvedených v čl. 123 odst. 4 písm. a);
d)
nejsou samy zapojeny do produkce, zpracovávání nebo obchodování v odvětví mléka a mléčných výrobků.
2. Členské státy mohou rozhodnout, že mezioborové organizace, které byly uznány před 2. dubnem 2012 na základě vnitrostátních právních předpisů a které splňují podmínky uvedené v odstavci 1, se považují za uznané mezioborové organizace podle čl. 123 odst. 4.
3. Pokud členské státy využijí možnosti uznat mezioborové organizace v souladu s odstavcem 1 nebo 2:
a)
rozhodnou o uznání mezioborové organizace do čtyř měsíců od podání žádosti doplněné všemi příslušnými podklady; tato žádost se podává v členském státě, v němž má organizace své ústředí;
b)
provádějí kontroly v intervalech, jež samy určí, ve snaze prověřit, zda uznané mezioborové organizace dodržují podmínky, jimiž se řídí jejich uznávání;
c)
v případě, že zjistí nedodržování či nesrovnalosti při provádění opatření stanovených v tomto nařízení, uloží těmto organizacím stanovené sankce a případně rozhodnou o odebrání uznání;
d)
odeberou uznání, pokud:
i)
již nejsou plněny požadavky a podmínky pro uznání stanovené v tomto článku,
ii)
se mezioborové organizace účastní dohod, rozhodnutí či jednání ve vzájemné shodě uvedených v čl. 177a odst. 4, aniž jsou dotčeny jakékoli další sankce ukládané v souladu s vnitrostátním právem,
iii)
mezioborová organizace neplní oznamovací povinnost uvedenou v čl. 177a odst. 2;
e)
každoročně do 31. března informují Komisi o všech rozhodnutích o udělení, zamítnutí nebo odebrání uznání přijatých v předchozím kalendářním roce.
Článek 126c
Smluvní jednání v odvětví mléka a mléčných výrobků
1. Organizace producentů v odvětví mléka a mléčných výrobků, která je uznána podle článku 122, může jednat jménem svých členů zemědělců, pokud jde o jejich veškerou společnou produkci nebo její část, o smlouvách na dodávky syrového mléka od zemědělců zpracovatelům syrového mléka nebo odběratelům ve smyslu čl. 185f odst. 1 druhého pododstavce.
2. Jednání organizace producentů mohou probíhat:
a)
ať došlo k převodu vlastnictví syrového mléka od zemědělců na organizaci producentů, či nikoli;
b)
ať je dohodnutá cena stejná, pokud jde o společnou produkci některých nebo všech zemědělských členů, či nikoli;
c)
pokud pro danou organizaci producentů:
i)
objem syrového mléka, kterého se uvedená jednání týkají, nepřekračuje 3,5 % celkové produkce v Unii, a
ii)
objem syrového mléka, kterého se uvedená jednání týkají a který je vyprodukován v kterémkoli členském státě, nepřekračuje 33 % celkové vnitrostátní produkce tohoto členského státu, a
iii)
objem syrového mléka, kterého se uvedená jednání týkají a které je dodáváno v kterémkoli členském státě, nepřekračuje 33 % celkové vnitrostátní produkce tohoto členského státu;
d)
pokud dotyční zemědělci nejsou členy žádné jiné organizace producentů, která by rovněž vedla smluvní jednání jejich jménem. Členské státy se však mohou od této podmínky odchýlit v řádně odůvodněných případech, kdy zemědělci mají dvě různé produkční jednotky nacházející se v odlišných zeměpisných oblastech;
e)
pokud se na syrové mléko nevztahuje povinnost vyplývající z členství zemědělce v družstvu, které jej zavazuje k tomu, aby syrové mléko dodával za podmínek uvedených ve stanovách družstva nebo v pravidlech a rozhodnutích stanovených v rámci nebo podle těchto stanov; a
f)
pokud organizace producentů informuje příslušné orgány členského státu nebo členských států, ve kterých působí, o objemu syrového mléka, kterého se uvedená jednání týkají.
3. Odchylně od odst. 2 písm. c) bodů ii) a iii) se jednání organizace producentů může uskutečnit podle odstavce 1, pokud se v případě uvedené organizace producentů jednání týká objemu syrového mléka, který je produkován nebo dodáván v členském státě, jehož celková roční produkce syrového mléka nedosahuje 500 000 tun, a tento objem nepřesahuje 45 % celkové vnitrostátní produkce dotyčného členského státu.
4. Pro účely tohoto článku se každým odkazem na organizaci producentů rozumí rovněž odkaz na sdružení organizací producentů.
5. Pro účely odst. 2 písm. c) a odst. 3 Komise způsobem, který uzná za vhodný, zveřejní množství produkce syrového mléka v Unii a členských státech, přičemž využije nejaktuálnější informace, které má k dispozici.
6. Odchylně od odst. 2 písm. c) a odstavce 3 může orgán pro hospodářskou soutěž uvedený v druhém pododstavci tohoto odstavce v jednotlivých případech rozhodnout, a to i v případě, že nebyly překročeny limity stanovené ve zmíněných ustanoveních, že některá jednání vedená organizací producentů by buď měla být opakována, nebo by se vůbec neměla uskutečnit, pokud to považuje za nezbytné k tomu, aby se zabránilo vyloučení hospodářské soutěže nebo aby se předešlo vážné újmě pro malé a střední podniky zpracovávající syrové mléko na jeho území.
V případě jednání zahrnujících více členských států přijme rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci Komise, a to bez použití postupu uvedeného v čl. 195 odst. 2 nebo čl. 196b odst. 2. V ostatních případech uvedené rozhodnutí přijímá vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž toho členského státu, jehož se jednání týkají.
Rozhodnutí uvedená v prvním a druhém pododstavci se nepoužijí přede dnem jejich oznámení příslušným podnikům.
7. Pro účely tohoto článku se rozumí:
a)
„vnitrostátním orgánem pro hospodářskou soutěž“ orgán uvedený v článku 5 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 101 a 102 Smlouvy (8);
b)
„malým a středním podnikem“ mikropodnik, malý nebo střední podnik ve smyslu doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků a malých a středních podniků (9).
8. Členské státy, v nichž se konají jednání v souladu s tímto článkem, informují Komisi o použití odst. 2 písm.f) a odstavce 6.
Článek 126d
Regulace nabídky sýrů, které užívají chráněné označení původu nebo chráněné zeměpisné označení
1. Na žádost organizace producentů uznané podle čl. 122 prvního pododstavce písm. a), mezioborové organizace uznané podle čl. 123 odst. 4 nebo skupiny subjektů uvedených v čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 510/2006, mohou členské státy na omezené období stanovit závazná pravidla pro regulaci nabídky sýrů, které užívají chráněné označení původu nebo chráněné zeměpisné označení podle čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 510/2006.
2. Pravidla uvedená v odstavci 1 jsou v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 4 a podléhají předchozí dohodě mezi stranami v dotyčné zeměpisné oblasti podle čl. 4 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 510/2006. Taková dohoda je uzavřena mezi nejméně dvěma třetinami producentů mléka nebo jejich zástupců, kteří zastupují producenty nejméně dvou třetin syrového mléka používaného pro produkci sýru uvedeného v odstavci 1 a případně nejméně dvě třetiny producentů tohoto sýru, kteří produkují nejméně dvě třetiny z celkové produkce tohoto sýru v zeměpisné oblasti podle čl. 4 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 510/2006.
3. Za účelem odstavce 1, je v případě sýru, který užívá chráněné zeměpisné označení, zeměpisná oblast původu syrového mléka uvedená ve specifikaci produktů pro daný sýr totožná se zeměpisnou oblastí podle čl. 4 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 510/2006 týkající se tohoto sýra.
4. Pravidla uvedená v odstavci 1:
a)
se vztahují pouze na regulaci nabídky daného produktu a jejich cílem je přizpůsobit nabídku tohoto sýru poptávce;
b)
platí pouze pro dotyčný výrobek;
c)
mohou být závazná na období maximálně tří let a poté obnovena na základě nové žádosti v souladu s odstavcem 1;
d)
nesmí poškodit obchod s jinými výrobky, než jsou ty, na něž se vztahují pravidla uvedená v odstavci 1;
e)
nesmí se týkat transakcí provedených po prvním uvedení dotyčného sýru na trh;
f)
nesmí umožnit pevné stanovení cen, ani pokud by ceny byly stanoveny orientačně či jako ceny doporučené;
g)
nesmí vést k tomu, že nadměrný podíl dotyčného produktu nebude k dispozici, ačkoli by jinak k dispozici byl;
h)
nesmí vést k diskriminaci, vytvořit překážky pro nové subjekty na trhu ani negativně ovlivnit drobné výrobce;
i)
přispívají k zachování jakosti nebo k rozvoji dotyčného produktu;
j)
nedotýkají se článku 126c.
5. Pravidla uvedená v odstavci 1 se zveřejní v úředním tisku dotyčného členského státu.
6. Členské státy provádí kontroly k zajištění toho, že podmínky stanovené v odstavci 4 jsou splněny, a v případě, že příslušné vnitrostátní orgány zjistí, že tyto podmínky dodržovány nejsou, zruší pravidla uvedená v odstavci 1.
7. Členské státy neprodleně oznámí Komisi pravidla, která přijaly podle odstavce 1. Komise o oznámeních týkajících se těchto pravidel informuje členské státy.
8. Komise může prostřednictvím prováděcích aktů kdykoli rozhodnout, že členský stát musí zrušit pravidla, jež stanovil podle odstavce 1, pokud Komise zjistí, že tato pravidla nejsou v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 4 nebo na významné části vnitřního trhu vylučují či narušují hospodářskou soutěž nebo že ohrožují volný obchod či dosažení cílů článku 39 Smlouvy o fungování EU. Tyto prováděcí akty se přijímají bez uplatnění postupu uvedeného v čl. 195 odst. 2 nebo v čl. 196b odst. 2.
Článek 126e
Pravomoci Komise týkající se organizací producentů a mezioborových organizací v odvětví mléka a mléčných výrobků
1. Aby se zajistily jasně definované cíle a povinnosti organizací producentů v odvětví mléka a mléčných výrobků a jejich sdružení, a přispělo se tak k efektivitě činnosti těchto organizací bez uložení nepřiměřené zátěže, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 196a, které stanoví:
a)
podmínky pro uznávání nadnárodních organizací producentů a nadnárodních sdružení organizací producentů;
b)
pravidla týkající se zavádění administrativní pomoci příslušným orgánům a podmínky, za nichž je jim třeba tuto pomoc v případě nadnárodní spolupráce poskytnout;
c)
dodatečná pravidla pro výpočet objemu syrového mléka, na který se vztahují jednání uvedená v čl. 126c odst. 2 písm. c) a odst. 3.
2. Komise může přijmout prováděcí akty, které stanoví podrobná pravidla nezbytná pro:
a)
provádění podmínek pro uznávání organizací producentů a jejich sdružení a mezioborových organizací stanovených v článcích 126a a 126b;
b)
oznámení podle článku 126c odst. 2 písm.f);
c)
oznámení členských států Komisi v souladu s čl. 126a odst. 4 písm. d), čl. 126b odst. 3 písm. e), čl. 126c odst. 8 a čl. 126d odst. 7;
d)
postupy týkající se administrativní pomoci v případě nadnárodní spolupráce.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 196b odst. 2.
4)
V článku 175 se slova „s výhradou článků 176 až 177 tohoto nařízení“ nahrazují slovy „s výhradou článků 176 až 177a tohoto nařízení“.
5)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 177a
Dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví mléka a mléčných výrobků
1. Ustanovení čl. 101 odst. 1 Smlouvy o fungování EU se nepoužijí na dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě uznaných mezioborových organizací, jejichž účelem je provádění činností podle čl. 123 odst. 4 písm. c) tohoto nařízení.
2. Odstavec 1 se použije pouze tehdy, pokud:
a)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě byly oznámeny Komisi a
b)
Komise ve lhůtě tří měsíců po obdržení všech požadovaných údajů bez uplatnění postupu uvedeného v čl. 195 odst. 2 nebo čl. 196b odst. 2 neshledala, že uvedené dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě jsou neslučitelné s pravidly Unie.
3. Dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě nesmějí nabýt účinnosti před koncem lhůty uvedené v odst. 2 písm. b).
4. Za neslučitelné s pravidly Unie jsou vždy prohlášeny dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které:
a)
mohou vést k jakékoli formě rozdělení trhů uvnitř Unie;
b)
mohou ovlivnit řádné fungování organizace trhu;
c)
mohou způsobit narušení hospodářské soutěže a které nemají zásadní význam pro dosažení cílů společné zemědělské politiky sledovaných činností mezioborové organizace;
d)
zahrnují určování cen;
e)
mohou vést k diskriminaci nebo vyloučit hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů.
5. Zjistí-li Komise po uplynutí lhůty podle odst. 2 písm. b), že podmínky pro použití odstavce 1 nejsou splněny, bez použití postupu uvedeného v čl. 195 odst. 2 nebo čl. 196b odst. 2 rozhodne, že se na dotyčnou dohodu, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě použije čl. 101 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
Uvedené rozhodnutí Komise se nepoužije dříve než v den jeho oznámení dotyčné mezioborové organizaci, ledaže tato mezioborová organizace poskytla nesprávné údaje nebo zneužila výjimky stanovené v odstavci 1 tohoto článku.
6. V případě víceletých dohod platí oznámení za první rok i pro následující roky dohody. V takovém případě však může Komise z vlastního podnětu nebo na žádost některého členského státu kdykoliv vydat rozhodnutí o neslučitelnosti.
7. Komise může přijmout prováděcí akty stanovující opatření nezbytná pro jednotné uplatňování tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 196b odst. 2.“
6)
Článek 184 se mění takto:
a)
bod 6 se nahrazuje tímto:
„6)
Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2010 a do 31. prosince 2012 o vývoji situace na trhu a následných podmínkách pro hladké postupné ukončení režimu kvót na mléko, v případě potřeby doplněnou vhodnými návrhy.“;
b)
doplňuje se nový bod, který zní:
„9)
Evropskému parlamentu a Radě do 30. června 2014 a do 31. prosince 2018 o vývoji situace na trhu v odvětví mléka a mléčných výrobků, a především o fungování čl. 122 prvního pododstavce písm. a) bodu iiia), čl. 123 odst. 4 a článků 126c, 126d, 177a, 185e a 185f, hodnotící zejména dopady na producenty mléka a produkci mléka ve znevýhodněných regionech v souvislosti s obecným cílem zachovat produkci v těchto regionech a zahrnující možné pobídky, jež by zemědělce vedly k uzavírání dohod o společné produkci, spolu s případnými vhodnými návrhy.“
7)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 185e
Povinné výkazy v odvětví mléka a mléčných výrobků
Od 1. dubna 2015 vykazují první kupci syrového mléka příslušnému vnitrostátnímu orgánu množství syrového mléka, které jim bylo každý měsíc dodáno.
Pro účely tohoto článku a článku 185f se „první kupcem“ rozumí podnik nebo skupina, která kupuje mléko od producentů, s cílem:
a)
jeho odběru, balení, skladování, chlazení nebo zpracování, včetně smluvního provádění této činnosti;
b)
jeho prodeje jednomu nebo více podnikům, které ošetřují nebo zpracovávají mléko či jiné mléčné výrobky.
Členské státy oznámí Komisi množství syrového mléka podle prvního pododstavce.
Komise může přijmout prováděcí akty stanovující pravidla pro obsah, formát a časový rozvrh těchto výkazů a opatření týkajících se oznámení, jež mají členské státy podávat v souladu s tímto článkem. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 196b odst. 2.
Článek 185f
Smluvní vztahy v odvětví mléka a mléčných výrobků
1. Pokud se členský stát rozhodne, že každá dodávka syrového mléka na jeho území od zemědělce ke zpracovateli syrového mléka musí být podložena písemnou smlouvou mezi stranami nebo se rozhodne, že první kupci musí učinit písemný návrh na uzavření smlouvy o dodávkách syrového mléka od zemědělců, tato smlouva nebo nabídka smlouvy se řídí podmínkami stanovenými v odstavci 2.
Pokud se členský stát rozhodne, že dodávky syrového mléka od zemědělce ke zpracovateli syrového mléka musí být podloženy písemnou smlouvou mezi stranami, rozhodne také, která fáze dodávky musí být touto smlouvou mezi stranami podložena, pokud je dodávka syrového mléka prováděna prostřednictvím jednoho nebo více odběratelů. Pro účely tohoto článku se „odběratelem“ rozumí podnik, který převáží syrové mléko od zemědělce nebo jiného odběratele ke zpracovateli syrového mléka nebo k jinému odběrateli, přičemž vlastnictví mléka je v každém případě převáděno.
2. Smlouva nebo návrh na uzavření smlouvy:
a)
se uzavře před dodávkou;
b)
je v písemné formě a
c)
obsahuje zejména tyto náležitosti:
i)
cenu splatnou za dodávku, která je:
-
stálá a stanovená ve smlouvě, nebo
-
je vypočtena kombinací různých faktorů stanovených ve smlouvě, jež mohou zahrnovat tržní ukazatele odrážející změny v tržních podmínkách, dodaný objem a kvalitu nebo složení dodaného syrového mléka,
ii)
objem syrového mléka, který může být nebo bude dodán, a časový rozvrh těchto dodávek,
iii)
dobu trvání smlouvy, která může být buď na dobu určitou, nebo neurčitou s ustanoveními pro ukončení smlouvy,
iv)
podrobné údaje o dobách splatnosti a postupech,
v)
opatření týkající se odběru či dodávání syrového mléka,
vi)
pravidla použitelná v případě vyšší moci.
3. Odchylně od odstavce 1 se smlouva nebo návrh na uzavření smlouvy nevyžaduje, pokud syrové mléko dodává zemědělec družstvu, jehož je členem, jestliže stanovy družstva nebo pravidla a rozhodnutí stanovená v rámci nebo podle těchto stanov obsahují ustanovení mající podobné účinky jako ustanovení uvedená v odst. 2 písm. a), b) a c).
4. Všechny prvky smluv o dodávkách syrového mléka uzavřených zemědělci, odběrateli nebo zpracovateli syrového mléka, včetně prvků uvedených v odst. 2 písm. c), jsou volně sjednány mezi stranami.
Odchylně od prvního pododstavce:
i)
pokud se členský stát rozhodne, že uzavírání písemných smluv na dodávky syrového mléka bude povinné v souladu s odstavcem 1 tohoto článku, může stanovit minimální dobu trvání, která se uplatní pouze na písemné smlouvy mezi zemědělcem a prvním kupcem syrového mléka. Minimální doba trvání musí být alespoň šest měsíců a nesmí narušovat řádné fungování vnitřního trhu, nebo
ii)
pokud se členský stát rozhodne, že první kupec syrového mléka musí zemědělci učinit písemný návrh na uzavření smlouvy v souladu s odstavcem 1, může stanovit, že návrh musí obsahovat minimální dobu trvání smlouvy, jak za tímto účelem stanoví vnitrostátní právní předpisy. Minimální doba trvání musí být alespoň šest měsíců a nesmí narušovat řádné fungování vnitřního trhu.
Druhým pododstavcem není dotčeno právo zemědělce tuto minimální dobu trvání odmítnout, pokud tak učiní písemně. V takovém případě mohou strany volně sjednat všechny náležitosti smlouvy, včetně náležitostí uvedených v odst. 2 písm. c).
5. Členské státy, které využívají možností uvedených v tomto článku, informují Komisi o způsobu jejich uplatňování.
6. Komise může přijmout prováděcí akty stanovující opatření nezbytná pro jednotné uplatňování odst. 2 písm. a) a b) a odstavce 3 tohoto článku a opatření týkající se oznámení, která musí členské státy vydávat v souladu s tímto článkem. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 196b odst. 2.“
8)
V části VII kapitole I se doplňují články, které znějí:
„Článek 196a
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 126e odst. 1 je svěřena Komisi na dobu pěti let od dne 2. dubna 2012. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedená v čl. 126e odst. 1 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 126e odst. 1 vstoupí v platnost pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 196b
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor, který bude nazýván výborem pro společnou organizaci zemědělských trhů. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (10).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
9)
V článku 204 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„7. Pokud jde o odvětví mléka a mléčných výrobků, použijí se čl. 122 první pododstavec písm. a) bod iiia), čl. 123 odst. 4 a články 126a, 126b, 126e, 177a od dne 2. dubna 2012 do 30. června 2020 a články 126c, 126d, 185e a 185f se použijí od dne 3. října 2012 do 30. června 2020.“
Článek 2
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Toto nařízení se použije ode dne dne 2. dubna 2012.
Články 126c, 126d, 185e a 185f nařízení (ES) č. 1234/2007, vložené tímto nařízením, se použijí ode dne 3. října 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 14. března 2012.
32012R0261
L 094/38
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
14.03.2012.
UREDBA (EU) br. 261/2012 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 14. ožujka 2012.
o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu ugovornih odnosa u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno prvi stavak njegovog članka 42. i članak 43. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon dostave nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Uzastopnim reformama zajedničke organizacije tržišta mlijeka i mliječnih proizvoda, trenutačno sadržanima u Uredbi Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavi zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) (4), svrha je bila tržišna orijentacija tj. dozvoljavati da se poljoprivrednici vode signalima o cijenama kod odlučivanja u pogledu toga što i koliko proizvoditi, s ciljem jačanja konkurentske situacije u sektoru mlijeka i njegove održivosti u kontekstu globalizirane trgovine. Stoga je odlučeno postupno povećavati kvote donošenjem Uredbe Vijeća (EZ) br. 72/2009 od 19. siječnja 2009. o promjenama Zajedničke poljoprivredne politike izmjenom uredaba (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 320/2006, (EZ) br. 1405/2006, (EZ) br. 1234/2007, (EZ) br. 3/2008 i (EZ) br. 479/2008, te ukidanjem uredaba (EEZ) br. 1883/78, (EEZ) br. 1254/89, (EEZ) br. 2247/89, (EEZ) br. 2055/93, (EZ) br. 1868/94, (EZ) br. 2596/97, (EZ) br. 1182/2005 i (EZ) br. 315/2007 (5) (reforma „kontrole zdravlja” od 2008. do 2009.) kako bi se osiguralo nesmetano postupno ukidanje sustava kvota za mlijeko do 2015.
(2)
U razdoblju od 2007. do 2009. dogodio se izniman razvoj tržišta u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda, što je na kraju imalo za posljedicu nagli pad cijena 2008./2009. Najprije su ekstremni vremenski uvjeti u Oceaniji doveli do značajnog pada u opsegu snabdijevanja, što je dovelo do brzog i znatnog povećanja cijena. Iako se svjetska ponuda počela oporavljati i cijene su se počele vraćati na normalnije razine, naknadno nastala financijska i gospodarska kriza negativno se odrazila na proizvođače mliječnih proizvoda u Uniji, pogoršavajući nestalnost cijena. Više cijene proizvoda imale su za posljedicu značajan rast ulaznih troškova za hranu za životinje, kao i drugih ulaznih troškova, uključujući energiju. Potom je pad potražnje u svjetskim razmjerima, kao i u Uniji, uključujući i potražnju za mlijekom i mliječnim proizvodima tijekom razdoblja kad je proizvodnja u Uniji ostala stabilna, doveo do pada cijena u Uniji na najnižu razinu sigurnosne mreže. Taj drastičan pad cijena proizvoda sektora mljekarstva nije u cijelosti prenesen na niže cijene mliječnih proizvoda na razinama potrošača, čime je u većini država za sektore u daljnjem lancu proizvodnje nastalo povećanje bruto razlike u cijeni za većinu proizvoda iz sektora mljekarstva, spriječena je prilagodba potražnje za mliječnim proizvodima na niže cijene i usporen oporavak cijena te su se pogoršali učinci niskih cijena na proizvođače mlijeka, a opstanak mnogih od njih doveden je u opasnost.
(3)
Kao odgovor na tako teško stanje na tržištu za mlijeko u listopadu 2009. osnovana je Stručna skupina na visokoj razini za mlijeko (HLG) kako bi raspravila o srednjoročnim i dugoročnim mjerama za sektor mlijeka i mliječnih proizvoda, kojima bi se s obzirom na ukidanje mliječnih kvota u 2015. doprinijelo stabilizaciji tržišta i prihoda proizvođača mlijeka, kao i povećanju transparentnosti u tom sektoru.
(4)
HLG je dobio usmene i pisane primjedbe od većih europskih skupina dionika iz lanca opskrbe, koje predstavljaju poljoprivrednike, prerađivače mlijeka, prodaju na veliko i malo te potrošače. Osim toga, HLG je dobio primjedbe od pozvanih akademskih stručnjaka, predstavnika trećih zemalja, nacionalnih tijela za tržišno natjecanje, kao i od službi Komisije. Također je održana konferencija dionika u mljekarstvu 26. ožujka 2010., na kojoj je veća skupina sudionika u lancu opskrbe mogla izraziti svoja gledišta. HLG je dostavio svoje izvješće 15. lipnja 2010. Izvješće je sadržavalo analizu tekućeg stanja u sektoru mlijeka i veći broj preporuka koje su bile usmjerene na ugovorne odnose, pregovaračku moć proizvođača, međustrukovne/sektorske organizacije, transparentnost (uključujući daljnju razradu instrumenata za nadzor europskih cijena), tržišne mjere i budućnosnice, tržišne standarde i označivanje podrijetla te inovacije i istraživanja. Kao prvi korak, ova se Uredba bavi prvim četirima pitanjima.
(5)
HLG je u sektorima proizvodnje i prerade mlijeka ustanovio velike razlike među državama članicama. Također je vrlo različito stanje među gospodarskim subjektima i vrstama subjekata unutar pojedinih država članica. Međutim, u mnogim slučajevima koncentracija ponude je niska, što dovodi do neravnoteže u pregovaračkoj moći u lancu opskrbe između poljoprivrednika i mljekarstava. Ta neravnoteža može dovesti do nepravednih postupaka u trgovini; poljoprivrednici posebno u trenutku isporuke ne znaju kakvu će cijenu dobiti za svoje mlijeko jer mljekare često utvrđuju cijene mnogo kasnije, na temelju dobivene dodane vrijednosti, što je često izvan utjecaja poljoprivrednika.
(6)
Stoga postoji problem prenošenja cijene u lancu, posebno u odnosu na franko cijene na poljoprivrednom gospodarstvu, koje se općenito ne razvijaju u skladu s povećanjem troškova proizvodnje. Nasuprot tome, tijekom 2009. ponuda mlijeka nije bila brzo prilagođena padu potražnje. Zaista, u nekim državama članicama velikim proizvođačima, poljoprivrednici su na niže cijene reagirali proizvodnjom većom nego prethodne godine. Dodana vrijednost u lancu opskrbe mlijekom sve se više koncentrira u sektorima u daljnjem lancu prerade, posebno u mljekarstvima i prodaji na malo, pri čemu se cijena za krajnjeg korisnika ne odražava na cijenu koja se plaća proizvođačima mlijeka. Treba pozvati sve sudionike u lancu opskrbe mlijekom, uključujući distribucijski sektor, na suradnju kako bi se riješila ta neravnoteža.
(7)
Za mljekarstva nisu uvijek dobro isplanirane količine mlijeka koje im se isporučuju tijekom sezone. Čak i u mljekarskim zadrugama (čiji su vlasnici poljoprivrednici, koje imaju pogone za preradu i prerađuju 58 % sirovog mlijeka Unije) može doći do neuspjeha prilagodbe ponude prema potražnji: poljoprivrednici su obvezni isporučiti sve svoje mlijeko svojim zadrugama, a zadruga je dužna prihvatiti sve mlijeko.
(8)
Korištenje formalnih pisanih ugovora sklopljenih prije isporuke, a u kojima su sadržani osnovni elementi, nije rašireno. Međutim, takvim bi se ugovorima mogla povećati odgovornost sudionika u lancu mljekarstva i povećati svijest o potrebi da se bolje uzmu u obzir signali s tržišta, poboljša prenošenje cijena i bolje prilagodi ponuda prema potražnji, kao i da se doprinese sprečavanju određenih nepravednih postupaka u trgovini.
(9)
U nedostatku zakonodavstva Unije o takvim ugovorima, države članice mogu u okviru svog sustava ugovornog prava odlučiti da se obavezno moraju primjenjivati takvi ugovori, pod uvjetom da se poštuje pravo Unije, a pogotovo da se ne ometa pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta i zajednička organizacija tržišta. Zbog različitosti koje postoje u Uniji u odnosu na ugovorno pravo, u interesu supsidijarnosti odluku o tome treba prepustiti državama članicama. Na određenom državnom području trebaju se za sve isporuke sirovog mlijeka primjenjivati jednaki uvjeti. Stoga, ako jedna država članica odluči da na njezinom državnom području svaka isporuka sirovog mlijeka od poljoprivrednika prerađivaču mora obavezno biti pokrivena pisanim ugovorom između dviju strana, ta se obaveza mora također primjenjivati i na isporuke sirovog mlijeka koje dolaze iz drugih država članica, ali nije potrebno da se primjenjuje na isporuke u druge države članice. U skladu s načelom supsidijarnosti, treba prepustiti državama članicama da odlučuju mora li prvi kupac dati pisanu ponudu poljoprivredniku za sklapanje takvog ugovora.
(10)
Kako bi se osigurali primjereni minimalni standardi za takve ugovore i osiguralo da unutarnje tržište i zajednička organizacija tržišta dobro funkcioniraju, treba utvrditi neke osnovne uvjete primjene takvih ugovora na razini Unije. O svim takvim osnovnim uvjetima treba slobodno pregovarati. Ipak, kako bi se poboljšala stabilnost tržišta mlijeka i plasman za proizvođače mlijeka u nekim državama članicama u kojima je vrlo raširena primjena ugovora s vrlo kratkim rokom trajanja, državama članicama treba dopustiti da utvrđuju najkraće trajanje koje se uključuje u takve ugovore i/ili ponude. Takvo najkraće trajanje treba važiti samo za ugovore između prvih kupaca i proizvođača mlijeka ili za ponude koje prvi kupci daju proizvođačima mlijeka. Ono ne smije ometati pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta, a proizvođačima mlijeka treba prepustiti izbor da se odluče protiv ili da odbiju takvo najkraće trajanje. Jedan od osnovnih uvjeta treba biti da se cijena koja se plaća za isporuku, već prema izboru ugovornih stranaka, može staviti u ugovor kao fiksna cijena ili cijena koja varira ovisno o određenim faktorima, poput količine i kakvoće ili sastava isporučenog sirovog mlijeka, a da se pri tom ne isključi mogućnost kombinacije fiksne cijene za određenu količinu i formulirane cijene za dodatnu količinu sirovog mlijeka koje se isporučuje prema jednom ugovoru.
(11)
Mljekarske zadruge koje u svojim statutima ili pravilima i odlukama koje se na njima temelje imaju odredbe s učincima sličnima onima poput osnovnih uvjeta za ugovore koji su utvrđeni u ovoj Uredbi, trebaju u interesu jednostavnosti biti izuzeti od zahtjeva za pisanim ugovorom.
(12)
Kako bi se poboljšala učinkovitost gore navedenog, na ugovorima utemeljenog sustava, u slučaju kada mlijeko od poljoprivrednika skupljaju posrednici za isporuku prerađivačima, državama članicama treba dati mogućnost primjene toga sustava i na te posrednike.
(13)
Člankom 42. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđa se da se odredbe Unije o tržišnom natjecanju primjenjuju na proizvodnju i trgovinu poljoprivrednim proizvodima samo u opsegu koji odredi Europski parlament i Vijeće u okviru članka 43. stavka 2. UFEU-a, kojim se pak predviđa uspostava zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta.
(14)
Kako bi se osigurao održiv gospodarski razvoj proizvodnje i time osigurao primjereni životni standard poljoprivrednika u sektoru mljekarstva, treba ojačati njihovu pregovaračku moć nasuprot prerađivačima, što bi dovelo do pravednije raspodjele dodane vrijednosti koja se stvara u lancu opskrbe. Kako bi se ostvarili ti ciljevi zajedničke poljoprivredne politike, treba donijeti odredbu prema članku 42. i članku 43. stavku 2. UFEU-a kojom se dozvoljava organizacijama koje se sastoje od isključivo poljoprivrednika-mljekara ili njihovih zadruga da zajednički dogovaraju uvjete ugovora za proizvodnju pojedinih ili svih svojih članova s pojedinim mljekarstvom, uključujući i cijenu. Samo proizvođačke organizacije koje su zatražile i koje su priznate na temelju članka 122. Uredbe (EZ) br. 1234/2007 dolaze u obzir za primjenu ove odredbe. Osim toga, ta se odredba ne primjenjuje na priznate proizvođačke organizacije, uključujući i zadruge, koje prerađuju sve sirovo mlijeko svojih članova, budući da se ne radi o isporukama sirovog mlijeka drugim prerađivačima. Nadalje, treba predvidjeti odredbu za mogućnost stvarnog priznanja prema toj Uredbi za postojeće proizvođačke organizacije priznate na temelju nacionalnog prava.
(15)
Kako se ne bi ometalo učinkovito funkcioniranje zadruga te radi jasnoće, treba odrediti da, kad članstvo pojedinog poljoprivrednika u zadruzi povlači za sobom obvezu da svoju cjelokupnu proizvodnju sirovog mlijeka ili tek jedan njezin dio isporuči prema uvjetima koji su određeni u statutima ili na njima utemeljenim pravilima i odlukama, ti uvjeti nisu predmet pregovora preko proizvođačke organizacije.
(16)
Nadalje, kako bi se održalo učinkovito natjecanje na tržištu mljekarskih proizvoda, ta mogućnost treba biti predmet primjerenih ograničenja izražena u obliku postotka proizvodnje Unije i proizvodnje pojedine države članice obuhvaćene takvim pregovorima. To ograničenje izraženo u postocima nacionalne proizvodnje treba se najprije primijeniti na količinu proizvedenog sirovog mlijeka u državi članici proizvođaču ili u svakoj od država članica proizvođača. Isto postotno ograničenje treba se također primijeniti na količinu sirovog mlijeka isporučenog svakoj pojedinoj državi članici odredišta.
(17)
S obzirom na važnost zaštićenih oznaka izvornosti (ZOI) i zaštićenih oznaka zemljopisnog podrijetla (ZOZP), posebno za osjetljiva ruralna područja te kako bi se osigurala dodana vrijednost i održala kakvoća, posebno sireva s oznakama ZOI i ZOZP, a u kontekstu sustava mliječnih kvota koji istječe, državama članicama treba dozvoliti da primjenjuju pravila za reguliranje ponude takvih sireva koji se proizvode u određenim zemljopisnim područjima. Odredbama se treba obuhvatiti cjelokupna proizvodnja pojedinog takvog sira, a treba je zatražiti pojedina sektorska organizacija, proizvođačka organizacija ili skupina kako je određeno u Uredbi Vijeća (EZ) br. 510/2006 od 20. ožujka 2006. o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda (6). Takvom zahtjevu treba dati potporu velika većina proizvođača mlijeka koji proizvode najveći dio količine mlijeka koje se koristi za proizvodnju takvog sira, a u slučaju sektorskih organizacija ili skupina, velika većina proizvođača sira koji predstavljaju najveći dio proizvodnje toga sira. Štoviše, te odredbe trebaju biti predmet strogih uvjeta posebno kako bi se spriječilo nanošenje štete trgovini proizvodima na drugim tržištima i zaštitila manjinska prava. Države članice odmah trebaju objaviti i dostaviti Komisiji usvojena pravila, pobrinuti se za redovite provjere te staviti ta pravila izvan snage u slučaju nepoštovanja.
(18)
Na razini Unije uvedena su pravila za sektorske organizacije u nekim sektorima. Te organizacije mogu odigrati korisnu ulogu u dijalozima između sudionika u lancu opskrbe i promicanju najbolje prakse i transparentnosti tržišta. Takva se pravila trebaju također primijeniti u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda, zajedno s odredbama kojima se pojašnjava mjesto takvih organizacija u okviru prava o tržišnom natjecanju, pod uvjetom da aktivnosti tih organizacija ne narušavaju natjecanje ili unutarnje tržište ili negativno utječu na dobro funkcioniranje zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta. Države članice trebaju poticati sve sudionike na sudjelovanje u sektorskim organizacijama.
(19)
Kako bi mogla pratiti kretanja na tržištu, Komisiji trebaju pravovremene informacije o količinama isporučenog sirovog mlijeka. Stoga treba predvidjeti da prvi kupac redovito dostavlja takve informacije državama članicama, a da države članice o tome obavješćuju Komisiju.
(20)
Komisiji su također potrebne obavijesti od država članica o pregovorima o ugovorima, priznanju proizvođačkih organizacija i njihovih udruženja i sektorskih organizacija, kao i o ugovornim odnosima u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda, radi praćenja i analize primjene ove Uredbe, pogotovo s obzirom na pripreme izvještaja o kretanjima na tržištu mlijeka koje ona treba predočiti Europskom parlamentu i Vijeću.
(21)
Mjere određene u ovoj Uredbi opravdane su s obzirom na sadašnje gospodarske prilike na tržištu mlijeka i na strukturu lanca opskrbe. One se trebaju primjenjivati duže vrijeme, kako bi razvile svoj puni učinak. No, zbog njihove dalekosežne prirode, one trebaju biti privremene, a potrebno je preispitivati koliko su učinkovite i treba li ih i dalje primjenjivati. To treba biti tema dvaju izvještaja Komisije o razvoju tržišta mlijeka kojima će se posebno obuhvatiti mogući poticaji kako bi se poljoprivrednike ohrabrilo da pristupe zajedničkim sporazumima o proizvodnji, a koji se moraju dostaviti do 30. lipnja 2014. odnosno 31. prosinca 2018.
(22)
Gospodarstvo nekih zapostavljenijih regija u Uniji u velikoj mjeri ovisi o proizvodnji mlijeka. Zbog posebnih osobina tih regija, treba prilagoditi opće mjere kako bi bolje odgovarale njihovim potrebama. U zajedničkoj poljoprivrednoj politici već postoje posebne mjere za zapostavljene regije. Dodatne mjere utvrđene u ovoj Uredbi mogu doprinijeti jačanju položaja proizvođača mlijeka u takvim regijama. Ti se učinci trebaju vrednovati u gore spomenutim izvještajima na temelju kojih Komisija treba, prema potrebi, podnijeti prijedloge Europskom parlamentu i Vijeću.
(23)
Kako bi se osiguralo jasno određivanje ciljeva i odgovornosti proizvođačkih organizacija u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda, na Komisiju treba, u skladu s člankom 290. UFEU-a, prenijeti ovlasti za donošenje pravnih akata o uvjetima priznavanja transnacionalnih proizvođačkih organizacija i transnacionalnih udruženja proizvođačkih organizacija, pravila o osnivanju, kao i o uvjetima pružanja administrativne pomoći transnacionalnoj suradnji i izračunu količina sirovog mlijeka obuhvaćenog pregovorima s pojedinom proizvodnom organizacijom. Od posebne je važnosti da Komisija tijekom pripremnih radova provede odgovarajuća savjetovanja, također i sa stručnjacima. Komisija, kod pripreme i razrade delegiranih pravnih akata, treba osigurati da se odgovarajući dokumenti istodobno, pravovremeno i na odgovarajući način dostavljaju Europskom parlamentu i Vijeću.
(24)
Kako bi se osigurali ujednačeni uvjeti za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti treba prenijeti na Komisiju. Provedbene ovlasti za provedbu uvjeta u vezi s priznavanjem proizvođačkih organizacija i njihovih udruženja i sektorskih organizacija, o izvještavanju od strane tih organizacija o količinama sirovog mlijeka obuhvaćenih pregovorima, o obavješćivanju Komisije od strane država članica o tim organizacijama, o usvajanju pravila kojima se uređuje opskrba sirom s oznakama ZOI ili ZOZP, o detaljnim odredbama u vezi sa sporazumima, odlukama i dogovorenim načinima postupanja u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda, o sadržaju, obliku i rokovima obaveznih deklaracija u tom sektoru, o određenim aspektima ugovaranja za isporuke sirovog mlijeka od strane poljoprivrednika, kao i o obavješćivanju Komisije o odlukama država članica koje su one s tim u vezi donijele, trebaju se izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (7).
(25)
U okviru ovlasti Komisije u području politike tržišnog natjecanja u Uniji i s obzirom na posebnu prirodu tih akata, Komisija treba bez primjene Uredbe (EU) br. 182/2011 odlučivati o tome jesu li određeni sporazumi i dogovoreni načini postupanja u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda u skladu s pravilima tržišnog natjecanja Unije ili ne, smije li neka proizvođačka organizacija pregovarati s više od jedne države članice i treba li staviti izvan snage određene odredbe koje je neka država članica utvrdila o regulaciji ponude sireva s oznakama ZOI ili ZOZP.
(26)
Uredbu (EZ) br. 1234/2007 treba stoga na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Izmjene Uredbe (EZ) br. 1234/2007
Uredba (EZ) br. 1234/2007 mijenja se kako slijedi:
1.
U točki (a) prvoga stavka članka 122. umeće se sljedeća podtočka:
„iii
a mlijeko i mliječni proizvodi;”.
2.
U članku 123. dodaje se sljedeći stavak:
„4. Države članice mogu također priznavati sektorske organizacije koje:
(a)
su formalno zatražile priznanje, a koje čine predstavnici gospodarskih djelatnosti koje su povezane s proizvodnjom sirovog mlijeka i koje imaju vezu s najmanje jednom od sljedećih faza u lancu opskrbe: preradom ili trgovinom, kao i distribucijom proizvoda iz sektora mlijeka i mliječnih proizvoda; i
(b)
su uspostavljene na inicijativu svih ili nekih predstavnika iz točke (a);
(c)
provode u jednoj ili više regija Unije, uzimajući u obzir interese članova tih sektorskih organizacija i interese potrošača, jednu ili više sljedećih aktivnosti:
i.
poboljšanje znanja i transparentnosti vezano uz proizvodnju i tržište, primjerice objavom statističkih podataka o cijenama, količinama i trajanju ugovora za isporuke sirovog mlijeka koji su već prije sklopljeni, kao i analizama mogućih budućih kretanja na regionalnoj, nacionalnoj i međunarodnoj razini;
ii.
suradnja u boljoj koordinaciji stavljanja na tržište proizvoda sektora mlijeka i mliječnih proizvoda, a posebno istraživanjima i studijama o tržištu;
iii.
poticanje potrošnje i informiranje o mlijeku i mliječnim proizvodima, kako na unutarnjem, tako i na međunarodnom tržištu;
iv.
pronalaženje potencijalnih izvoznih tržišta;
v.
izrada standardnih ugovora u skladu s pravilima Unije za prodaju sirovog mlijeka kupcima i/ili isporukom prerađenih proizvoda trgovcima na veliko i malo, vodeći računa o potrebi stvaranja korektnih uvjeta tržišnog natjecanja i sprečavanju narušavanja tržišta;
vi.
pružanje informacija i provedba istraživanja potrebnih za prilagodbu proizvodnje na proizvode koji su primjereniji zahtjevima tržišta i sklonostima i očekivanjima potrošača, posebno u vezi s kakvoćom proizvoda i zaštitom okoliša;
vii.
održavanje i razvoj proizvodnih potencijala sektora mljekarstva, između ostalog promicanjem programa inovacija i potpore za primijenjena istraživanja i razvoj s ciljem iskorištavanja punog potencijala mlijeka i mliječnih proizvoda, pogotovo da bi se stvarali proizvodi s dodanom vrijednošću koji su atraktivniji potrošačima;
viii.
pronalaženje načina za ograničenje primjene proizvoda za zdravlje životinja, poboljšanje upravljanja ostalim ulaznim faktorima te poboljšanje sigurnosti hrane i zdravlja životinja;
ix.
razvijanje metoda i instrumenata za poboljšanje kakvoće proizvoda u svim fazama proizvodnje i stavljanja na tržište;
x.
iskorištavanje potencijala ekološke poljoprivrede te zaštita i promicanje ekološke poljoprivrede i proizvodnje proizvoda s oznakama izvornosti, oznakom kakvoće i oznakama zemljopisnog podrijetla; i
xi.
promicanje integrirane proizvodnje ili drugih ekološki prihvatljivih metoda.”
3.
U poglavlju II. glave II. dijela II. umeće se sljedeći odjeljak:
„Odjeljak II.A
Pravila o proizvođačkim organizacijama i sektorskim organizacijama u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda
Članak 126.a
Priznavanje proizvođačkih organizacija i njihovih udruženja u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda
1. Države članice priznaju kao proizvođačke organizacije u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda sve pravne subjekte ili jasno određene dijelove pravnih subjekata koji zatraže takvo priznanje, pod uvjetom da:
(a)
udovoljavaju zahtjevima utvrđenima u točkama (b) i (c) prvog stavka članka 122.;
(b)
imaju najmanji broj članova i/ili u svojem području djelovanja pokrivaju najmanje količine utržive proizvodnje, koju mora utvrditi pojedina država članica;
(c)
ima dovoljno dokaza da mogu pravilno obavljati svoje aktivnosti, kako vezano uz rokove, tako i u odnosu na učinkovitost i koncentriranje ponuda;
(d)
imaju statute koji su u skladu s točkama (a), (b) i (c) ovog stavka.
2. Na temelju zahtjeva, države članice mogu priznati udruženje priznatih proizvođačkih organizacija u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda ako dotična država članica smatra da je to udruženje sposobno učinkovito obavljati sve aktivnosti priznate proizvođačke organizacije da ono ispunjava uvjete utvrđene u stavku 1.
3. Države članice mogu odlučiti da proizvođačke organizacije koje su priznate prije 2. travnja 2012. na temelju nacionalnog prava i koje ispunjavaju uvjete utvrđene u stavku 1. ovog članka dolaze u obzir za priznanje kao proizvođačke organizacije prema podtočki iii.a točke (a) prvog stavka članka 122.
Proizvođačke organizacije koje su priznate prije 2. travnja 2012. na temelju nacionalnog prava, a koje ne ispunjavaju uvjete utvrđene u stavku 1. ovog članka, mogu nastaviti vršiti svoje aktivnosti u skladu s nacionalnim pravom do 3. listopada 2012.
4. Države članice:
(a)
odlučuju hoće li odobriti priznanje proizvođačkoj organizaciji u roku od 4 mjeseca od primitka zahtjeva kojem su priloženi svi odgovarajući dokazi; zahtjev se podnosi u državi članici u kojoj organizacija ima sjedište;
(b)
provode, u razmacima koje one utvrđuju, provjere kako bi se uvjerile da priznata proizvođačka organizacija i udruženja proizvođačka organizacija ispunjavaju odredbe ovog poglavlja;
(c)
u slučaju neispunjavanja ili nepravilnosti kod provedbe mjera predviđenih u ovom poglavlju, tim organizacijama i udruženjima izriču kazne koje su one utvrdile te odlučuju, prema potrebi, o povlačenju priznanja;
(d)
obavješćuju Komisiju jednom godišnje i to najkasnije do 31. ožujka svake godine o svakoj odluci o odobrenju, odbijanju ili povlačenju priznanja koje su donijele tijekom prethodne kalendarske godine.
Članak 126.b
Priznanje sektorskih organizacija u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda
1. Države članice mogu priznati sektorske organizacije u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda pod uvjetom da takve organizacije:
(a)
udovoljavaju zahtjevima utvrđenima u članku 123. stavku 4.;
(b)
provode svoje aktivnosti u jednoj ili više regija na određenom državnom području;
(c)
na njih otpada značajan dio gospodarskih aktivnosti navedenih u članku 123. stavku 4. točki (a);
(d)
one se same ne bave proizvodnjom, preradom ili trgovinom proizvodima u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda.
2. Države članice mogu odlučiti da sektorske organizacije koje su priznate prije 2. travnja 2012. na temelju nacionalnog prava i koje ispunjavaju uvjete utvrđene u stavku 1. dolaze u obzir za priznanje kao sektorske organizacije prema članku 123. stavku 4.
3. U slučaju kad države članice primjenjuju opciju za priznanje sektorske organizacije u skladu sa stavkom 1 i/ili 2., one:
(a)
odlučuju hoće li odobriti priznanje sektorskoj organizaciji u roku od 4 mjeseca od primitka zahtjeva kojem su priloženi svi odgovarajući dokazi; zahtjev se podnosi u državi članici u kojoj organizacija ima svoje sjedište;
(b)
provode, u razmacima koje one određuju, kontrole kako bi se uvjerile da priznate sektorske organizacije ispunjavaju uvjete kojima se uređuje njihovo priznavanje;
(c)
u slučaju neusklađenosti ili nepravilnosti kod provedbe mjera predviđenih u ovoj Uredbi, tim organizacijama izriču kazne koje su one utvrdile te prema potrebi odlučuju o povlačenju priznanja;
(d)
povlače priznanje ako:
i.
nisu više ispunjeni zahtjevi i uvjeti za priznanje utvrđeni u ovom članku;
ii.
sektorska organizacija sudjeluje u sporazumima, odlukama i dogovorenim načinima postupanja prema članku 177.a stavku 4., ne dovodeći u pitanje bilo kakve kazne koje se izriču u skladu s nacionalnim propisima;
iii.
sektorska organizacija ne ispuni obvezu o obavješćivanju prema članku 177.a stavku 2.;
(e)
obavješćuju Komisiju jednom godišnje, i to najkasnije do 31. ožujka svake godine, o svakoj odluci o odobrenju, odbijanju ili povlačenju priznanja koje su donijele tijekom prethodne kalendarske godine.
Članak 126.c
Ugovorna pregovaranja u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda
1. Proizvođačka organizacija u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda koja je priznata prema članku 122. može pregovarati u ime svojih članova poljoprivrednika u odnosu na dio ili na cjelokupnu njihovu zajedničku proizvodnju, o ugovorima za isporuku sirovog mlijeka od strane pojedinog poljoprivrednika prerađivaču sirovog mlijeka ili sakupljaču (posredniku) u smislu drugog postavka članka 185.f stavka 1.
2. Proizvođačka organizacija može pregovarati:
(a)
bez obzira na to prenose li poljoprivrednici vlasništvo nad sirovim mlijekom na proizvođačku organizaciju ili ne;
(b)
bez obzira na to je li dogovorena cijena ista za zajedničku proizvodnju samo nekih ili svih članova poljoprivrednika;
(c)
pod uvjetom da za određenu proizvođačku organizaciju:
i.
količina sirovog mlijeka obuhvaćena takvim pregovorima ne prelazi 3,5 % ukupne proizvodnje Unije; i
ii.
količina sirovog mlijeka obuhvaćena takvim pregovorima koje se proizvodi u određenoj državi članici ne prelazi 33 % ukupne nacionalne proizvodnje te države članice; i
iii.
količina sirovog mlijeka obuhvaćena takvim pregovorima koje se isporučuje u određenu državu članicu ne prelazi 33 % ukupne nacionalne proizvodnje te države članice;
(d)
pod uvjetom da dotični poljoprivrednici nisu članovi ni jedne druge proizvođačke organizacije koja također pregovara o takvim ugovorima u njihovo ime; međutim države članice mogu odstupiti od ovog uvjeta u primjereno opravdanim slučajevima kada poljoprivrednici raspolažu s dvije različite proizvodne jedinice smještene u različitim zemljopisnim područjima;
(e)
pod uvjetom da sirovo mlijeko nije obuhvaćeno obvezom isporuke na temelju članstva poljoprivrednika u nekoj zadruzi u skladu s uvjetima utvrđenima u statutu zadruge ili u pravilima i odlukama koji su predviđeni ili proizlaze iz tih statuta; i
(f)
pod uvjetom da proizvođačka organizacija obavijesti nadležno tijelo države članice ili država članica u kojima djeluje, o količinama sirovog mlijeka koje je obuhvaćeno takvim pregovorima.
3. Neovisno o uvjetima utvrđenima u podtočkama ii. i iii. točke (c) stavka 2., organizacija proizvođača može voditi pregovore prema članku 1. pod uvjetom da, vezano uz tu organizaciju proizvođača, pregovorima obuhvaćene količine sirovog mlijeka, koje se proizvode ili isporučuju u pojedinoj državi članici koja ima ukupnu godišnju proizvodnju sirovog mlijeka ispod 500 000 tona, ne prelaze 45 % ukupne nacionalne proizvodnje te države članice.
4. Za potrebe primjene ovog članka, odredbe koje se odnose na proizvođačke organizacije također se odnose i na udruženja takvih proizvođačkih organizacija.
5. Za potrebe primjene točke (c) stavka 2. i stavka 3., Komisija objavljuje, na način koji ona smatra primjerenim, količine sirovog mlijeka koje se proizvode u Uniji i državama članicama na temelju najažurnijih podataka koji su joj na raspolaganju.
6. Odstupajući od točke (c) stavka 2. i stavka 3., čak kad nisu premašene u njima utvrđene granične vrijednosti, tijelo nadležno za nadzor tržišnog natjecanja, navedeno u drugom podstavku ovog stavka, može u pojedinačnim slučajevima odlučiti da proizvođačka organizacija treba ponovno započeti određene pregovore ili ih uopće ne voditi, ako smatra da je to potrebno kako ne bi bilo narušeno tržišno natjecanje ili da bi se izbjegla šteta manjim i srednjim prerađivačima sirovog mlijeka na njezinom državnom području.
Za pregovore kojima je obuhvaćeno više od jedne države članice odluku iz prvoga podstavka donosi Komisija bez primjene postupka navedenog u članku 195. stavku 2. ili članku 192.b stavku 2. U ostalim slučajevima tu odluku donosi nacionalno tijelo za tržišno natjecanje države članice na koju se pregovori odnose.
Odluke iz ovog stavka ne primjenjuju se prije datuma kad je dotično poduzeće o njima obaviješteno.
7. Za potrebe primjene ovog članka:
(a)
‚nacionalno tijelo za tržišno natjecanje’ znači tijelo iz članka 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju utvrđenih u člancima 101. i 102. Ugovora (8);
(b)
‚mali i srednji prerađivači’ znači vrlo mali, mali ili gospodarski subjekti srednje veličine, u smislu Preporuke Komisije 2003/361/EZ od 6. svibnja 2003. o definiciji vrlo malih, manjih i gospodarskih subjekata srednje veličine (9).
8. Države članice u kojima se vode pregovori u skladu s ovim člankom obavješćuju Komisiju o primjeni točke (f) stavka 2. i stavka 6.
Članak 126.d
Reguliranje ponude sira sa zaštićenom oznakom izvornosti ili zaštićenom oznakom zemljopisnog podrijetla
1. Na zahtjev proizvođačke organizacije priznate na temelju točke (a) prvog stavka članka 122., sektorske organizacije priznate na temelju članka 123. stavka 4. ili grupe gospodarskih subjekata na temelju članka 5. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 510/2006, države članice mogu odrediti, na ograničeno vremensko razdoblje, obvezujuća pravila za reguliranje ponude sira sa zaštićenom oznakom izvornosti ili zaštićenom oznakom zemljopisnog podrijetla na temelju članka 2. stavka 1. točaka (a) i (b) Uredbe (EZ) br. 510/2006.
2. Pravila iz stavka 1. moraju biti u skladu s odredbama određenima u stavku 4. i podložne su prethodnom sporazumu između strana u zemljopisnom području iz članka 4. stavka 2. točke (c) Uredbe (EZ) br. 510/2006. Takav se sporazum zaključuje između najmanje dvije trećine proizvođača mlijeka ili njihovih predstavnika, koji proizvode najmanje dvije trećine sirovog mlijeka koje se koristi za proizvodnju sira iz stavka 1. i, prema potrebi, najmanje dvije trećine proizvođača tog sira koji proizvode najmanje dvije trećine tog sira u zemljopisnom području iz članka 4. stavka 2. točke (c) Uredbe (EZ) br. 510/2006.
3. Za potrebe primjene ovog stavka o siru sa zaštićenom oznakom zemljopisnoga podrijetla, zemljopisno područje podrijetla sirovog mlijeka, kako je određeno u specifikaciji proizvoda za sir, isto je kao zemljopisno područje iz članka 4. stavka 2. točke (c) Uredbe (EZ) br. 510/2006 koje se odnosi na taj sir.
4. Pravila iz stavka 1.:
(a)
obuhvaćaju samo regulaciju ponude dotičnog proizvoda i cilj im je prilagoditi ponudu tog sira potražnji;
(b)
imaju učinak samo na dotični proizvod;
(c)
smiju biti obvezujuća najviše 3 godine i mogu se obnoviti nakon tog razdoblja, na ponovljeni zahtjev iz stavka 1.;
(d)
ne smiju štetiti trgovini drugim proizvodima osim onih na koje se odnose pravila iz stavka 1.;
(e)
ne smiju se odnositi na transakcije nakon prvog stavljanja na tržište dotičnog sira;
(f)
ne smiju dopustiti utvrđivanje cijena, čak ni onda kad se određuju orijentacijske ili preporučene cijene;
(g)
ne smiju dovesti do toga da nije na raspolaganju prekomjerni udio dotičnog proizvoda koji bi inače bio na raspolaganju;
(h)
ne smiju dovesti do diskriminacije, predstavljati prepreku za nove sudionike na tržištu ili negativno utjecati na male proizvođače;
(i)
doprinose održanju kakvoće i/ili razvoju dotičnoga proizvoda;
(j)
ne dovode u pitanje članak 126.c.
5. Pravila iz stavka 1. objavljuju se u službenoj publikaciji dotične države članice.
6. Države članice provode provjere kako bi osigurale da su ispunjeni uvjeti utvrđeni u stavku 4. i, prema potrebi, u slučaju kada nadležno nacionalno tijelo ustanovi da ti uvjeti nisu ispunjeni, stavljaju odredbe iz stavka 1. izvan snage.
7. Države članice odmah obavješćuju Komisiju o odredbama navedenima u stavku 1. koje su one donijele. Komisija obavješćuje države članice o svakoj obavijesti o takvim odredbama.
8. Komisija može u bilo koje vrijeme donijeti provedbene akte kojima traži od pojedine države članice da stavi izvan snage odredbe koje je donijela prema stavku 1. ako Komisija ustanovi da te odredbe nisu u skladu s uvjetima utvrđenima u stavku 4., da sprečavaju ili ometaju tržišno natjecanje na većem dijelu unutarnjeg tržišta ili narušavaju slobodnu trgovinu ili postizanje ciljeva članka 39. UFEU-a. Ti se provedbeni akti donose bez primjene postupaka iz članka 195. stavka 2. ili članka 196.b stavka 2.
Članak 126.e
Ovlasti Komisije u odnosu na proizvođačke organizacije i sektorske organizacije u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda
1. Kako bi se osiguralo da su ciljevi i odgovornosti proizvođačke organizacije i udruženja proizvođačke organizacije u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda jasno određeni te da doprinose učinkovitosti poduzetih akcija tih organizacija bez da ih se bespotrebno opterećuje, Komisija je ovlaštena za donošenje delegiranih akata u skladu s člankom 196.a, a kojima se utvrđuju:
(a)
uvjeti za priznavanje transnacionalnih proizvođačkih organizacija i transnacionalnih udruženja proizvođačkih organizacija;
(b)
odredbe i uvjeti o pružanju administrativne pomoći koja se pruža odgovarajućim nadležnim tijelima u slučaju prekogranične suradnje;
(c)
dodatne odredbe o izračunu količina sirovog mlijeka obuhvaćenog pregovorima iz članka 126.c stavka 2. točke (c) i stavka 126.c stavka 3.
2. Komisija može donijeti provedbene akte kojima utvrđuje detaljna pravila potrebna za:
(a)
primjenu uvjeta za priznavanje proizvođačkih organizacija i njihovih udruženja i sektorskih organizacija utvrđenih u člancima 126.a i 126.b;
(b)
obavješćivanje iz članka 126.c stavka 2. točke (f);
(c)
obavješćivanje Komisije od strane država članica u skladu s člankom 126.a stavkom 4. točkom (d), člankom 126.b stavkom 3. točkom (e), člankom 126.c stavkom 8. i člankom 126.d stavkom 7.;
(d)
postupke u vezi s administrativnom pomoći u slučaju prekogranične suradnje.
Ovi provedbeni propisi donose se u skladu s postupkom preispitivanja prema članku 196.b stavku 2.
4.
U članku 175., riječi „podložno člancima 176. do 177. ove Uredbe” zamjenjuju se riječima „podložno člancima 176. do 177.a ove Uredbe”.
5.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 177.a
Sporazumi, odluke i usklađena djelovanja u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda
1. Članak 101. stavak 1. UFEU-a ne primjenjuje se na sporazume, odluke i usklađena djelovanja priznatih sektorskih organizacija s ciljem provođenja aktivnosti iz članka 123. stavka 4. točke (c) ove Uredbe.
2. Stavak 1. primjenjuje se samo ako:
(a)
je o sporazumima, odlukama i usklađenim djelovanjima obaviještena Komisija; i
(b)
u roku od 3 mjeseca nakon primitka potrebnih detalja, Komisija, bez primjene postupaka iz članka 195. stavka 2. ili članka 196.b stavka 2., nije ustanovila da sporazumi, odluke i dogovoreni načini postupanja nisu u skladu s pravilima Unije.
3. Sporazumi, odluke i usklađena djelovanja ne smiju stupiti na snagu prije isteka razdoblja iz točke (b) stavka 2.
4. Sporazumi, odluke i dogovoreni načini postupanja u svakom se slučaju proglašavaju nespojivima s pravilima Unije ako:
(a)
bi na bilo koji način mogli unutar Unije dovesti do podjele tržišta;
(b)
bi mogli negativno utjecati na pravilno funkcioniranje organizacije tržišta;
(c)
bi mogli dovesti do poremećaja tržišnog natjecanja i nisu neophodni za ostvarenje ciljeva zajedničke poljoprivredne politike kojima teži sektorska organizacija svojim djelovanjem;
(d)
povlače za sobom utvrđivanje cijena;
(e)
bi mogli prouzročiti diskriminaciju ili ukloniti tržišno natjecanje u odnosu na velik dio predmetnih proizvoda.
5. Ako nakon isteka razdoblja prema točki (b) stavka 2. Komisija ustanovi da nisu ispunjeni uvjeti za primjenu stavka 1., ona bez primjene postupaka iz članka 195. stavka 2. ili članka 196.b stavka 2. donosi odluku kojom se proglašava da se članak 101. stavak 1. UFEU-a primjenjuje na dotične sporazume, odluke i usklađena djelovanja.
Takva Odluka Komisije ne stupa na snagu prije datuma kad je o njoj obaviještena dotična sektorska organizacija, osim ako je sektorska organizacija dala pogrešne podatke ili je zloupotrijebila izuzeće predviđeno u stavku 1. ovog članka.
6. Kod višegodišnjih ugovora, obavijest za prvu godinu važi i za kasnije godine sporazuma. Međutim, Komisija može, na svoju inicijativu ili na traženje neke druge države članice, u svako doba izdati nalaz o neusklađenosti.
7. Komisija može donijeti provedbene akte kojima se utvrđuju mjere potrebne za ujednačenu primjenu ovog članka. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 196.b stavka 2.”
6.
Članak 184. mijenja se kako slijedi:
(a)
točka 6. zamjenjuje se sljedećim:
„6.
prije 31. prosinca 2010. i 31. prosinca 2012. Europskom parlamentu i Vijeću o razvoju stanja na tržištu i uvjetima koji iz toga proizlaze za neometano postupno ukidanje sustava mliječnih kvota uz, prema potrebi, odgovarajuće prijedloge;”;
(b)
dodaje se sljedeća točka:
„9.
do 30. lipnja 2014. i do 31. prosinca 2018. Europskom parlamentu i Vijeću o razvoju stanja na tržištu u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda, a posebno o djelovanju podtočke iii.a točke (a) prvog stavka članka 122., članka 123. stavka 4. te članaka 126.c, 126.d, 177.a, 185.e i 185.f, procjenjujući pritom posebno djelovanje na proizvođače mlijeka i proizvodnju mlijeka u zapostavljenim regijama vezano uz opće ciljeve održanja proizvodnje u takvim regijama, uključujući moguće poticaje za poljoprivrednike, kojima ih se ohrabruje da pristupe sporazumima o zajedničkoj proizvodnji, zajedno s odgovarajućim prijedlozima.”
7.
Umeću se sljedeći članci:
„Članak 185.e
Obavezne izjave u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda
Od 1. travnja 2015. prvi kupci sirovog mlijeka prijavljuju nadležnim nacionalnim tijelima količine isporučenog sirovog mlijeka za svaki mjesec.
Za potrebe primjene ovog članka i članka 185.f ‚prvi kupac’ znači gospodarski subjekt ili grupacija koja kupuje mlijeko od proizvođača kako bi ga:
(a)
podvrgla skupljanju, pakiranju, skladištenju, hlađenju ili preradi, uključujući na temelju ugovora;
(b)
prodala jednom ili više poduzeća koja obrađuju ili prerađuju mlijeko ili druge mliječne proizvode.
Države članice obavješćuju Komisiju o količinama sirovog mlijeka iz prvog podstavka.
Komisija može donijeti provedbene akte kojima utvrđuje pravila o sadržaju, obliku i rokovima za dostavu takvih izjava, kao i o mjerama koje se odnose na izjave, a koje države članice poduzimaju u skladu s ovim člankom. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 196.b stavka 2.
Članak 185.f
Ugovorni odnosi u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda
1. Ako država članica odluči da se za svaku isporuku sirovog mlijeka na njezinom državnom području od strane poljoprivrednika prerađivaču sirovog mlijeka mora sklopiti pisani ugovor između strana i/ili odluči da prvi kupac mora dati pisanu ponudu za ugovor za isporuku sirovog mlijeka od strane poljoprivrednika, takav ugovor i/ili takva ponuda za ugovor moraju ispunjavati uvjete utvrđene u stavku 2.
U slučaju kada država članica odluči da se za isporuke sirovog mlijeka od strane poljoprivrednika prerađivaču sirovog mlijeka mora sklopiti pisani ugor između strana, ona također mora odlučiti za koju se fazu ili faze isporuke sklapa takav ugovor ako se isporuka sirovog mlijeka obavlja preko jednog ili više sakupljača. Za potrebe primjene ovog članka, ‚sakupljač’ znači gospodarski subjekt koji prevozi sirovo mlijeko od poljoprivrednika ili nekog drugog sakupljača prerađivaču sirovog mlijeka ili nekom drugom sakupljaču, kad se u svakoj fazi isporuke prenosi vlasništvo nad sirovim mlijekom.
2. Ugovor i/ili ponuda za ugovor:
(a)
sklapa se ili daje prije isporuke;
(b)
sklapa se odnosno daje u pisanom obliku; i
(c)
sadrži posebno sljedeće elemente:
i.
cijenu koja se plaća za isporuku, koja:
-
je fiksna i navedena u ugovoru, i/ili
-
se izračunava kao kombinacija raznih faktora koji se određuju u ugovoru, poput tržišnih pokazatelja koji odražavaju kretanja tržišnih uvjeta, isporučenih količina i kakvoće ili sastava isporučenog sirovog mlijeka;
ii.
količinu sirovog mlijeka koje može i/ili mora biti isporučeno i vrijeme takvih isporuka;
iii.
trajanje ugovora, koji se može sklopiti na određeno ili neodređeno vrijeme s klauzulom o raskidu;
iv.
detalje o razdobljima i načinu plaćanja;
v.
načine sakupljanja ili isporučivanja sirovog mlijeka; i
vi.
pravila za slučaj više sile.
3. Odstupajući od stavka 1., nije potreban ugovor i/ili ponuda za ugovor u slučaju kada poljoprivrednik isporučuje sirovo mlijeko zadruzi čiji je on član, ako su u statutima te zadruge ili predviđenim pravilima i odlukama koje se zasnivaju na tim statutima sadržane odredbe kojima se postiže isti učinak kao odredbama određenima u točkama (a), (b) i (c) stavka 2.
4. Stranke slobodno međusobno pregovaraju o svim sastavnim dijelovima ugovora za isporuke sirovog mlijeka koje sklapaju poljoprivrednici, sakupljači ili prerađivači sirovog mlijeka, uključujući elemente iz stavka 2. točke (c).
Neovisno o prvom podstavku:
i.
u slučaju kada država članica odluči da su pisani ugovori za isporuku sirovog mlijeka u skladu sa stavkom 1. ovog članka obavezni, ona može odrediti najkraće trajanje, koje se primjenjuje samo na pisane ugovore između poljoprivrednika i prvoga kupca sirovog mlijeka. To najkraće trajanje iznosi najmanje šest mjeseci i ne smije ometati pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta; i/ili
ii.
u slučaju kada država članica odluči da prvi kupac sirovog mlijeka mora poljoprivredniku dati pisanu ponudu za ugovor u skladu sa stavkom 1., ona može predvidjeti da ponuda mora obavezno sadržavati najkraće trajanje ugovora, koje se u tu svrhu određuje prema nacionalnom pravu. To najkraće trajanje iznosi najmanje šest mjeseci i ne smije ometati pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
Drugim se podstavkom ne dovodi u pitanje pravo poljoprivrednika da odbije takvo najkraće trajanje pod uvjetom da to učini u pisanom obliku. U tom slučaju stranke mogu slobodno dogovoriti sve sastavne dijelove ugovora, uključujući i one elemente iz stavka 2. točke (c).
5. Države članice koje se koriste mogućnošću iz ovog članka obavješćuju Komisiju o načinu njezine primjene.
6. Komisija može donijeti provedbene akte kojima se utvrđuju mjere potrebne za ujednačenu primjenu točaka (a) i (b) stavka 2. i stavka 3. ovog članka te usvojiti mjere o obavješćivanju od strane država članica u skladu s tim člankom. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom preispitivanja iz članka 196.b stavka 2.”
8.
U poglavlju I. dijela VII. dodaju se sljedeći članci:
„Članak 196.a
Postupak delegiranja
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata prenosi se na Komisiju prema uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata prema članku 126.e stavku 1. prenosi se na Komisiju za razdoblje od pet godina od 2. travnja 2012. Komisija najkasnije devet mjeseci prije isteka petogodišnjeg razdoblja izrađuje izvještaj vezano uz prenesene ovlasti. Prenošenje ovlasti prešutno se produljuje na vremenska razdoblja iste duljine, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tome usprotive najkasnije tri mjeseca prije isteka svakog razdoblja.
3. Prenesene ovlasti iz članka 126.e stavka 1. Europski parlament ili Vijeće mogu u svako doba opozvati. Odlukom o opozivu prestaje prijenos ovlasti određen u toj odluci. Odluka o opozivu stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave odluke u Službenom listu Europske unije ili kasnijim datumom koji je u njoj naveden. Ona ne utječe na važenje delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija o njemu istodobno obavješćuje Europski parlament i Vijeće.
5. Delegirani akt donesen prema članku 126.e stavku 1. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće ne ulože prigovor u roku od dva mjeseca od dostave obavijesti Europskom parlamentu i Vijeću o tom aktu ili ako su prije isteka toga roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovor. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 196.b
Odborski postupak
1. Komisiji pomaže odbor pod nazivom ‚Odbor za zajedničku organizaciju poljoprivrednih tržišta’. To je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (10).
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
9.
U članku 204. dodaje se sljedeći stavak:
„7. Za sektor mlijeka i mliječnih proizvoda, podtočka iii.a točke (a) prvog stavka članka 122., članak 123. stavak 4. te članci 126.a, 126.b, 126.e i 177.a primjenjuju se od 2. travnja 2012. do 30. lipnja 2020., a članci 126.c, 126.d, 185.e i 185.f primjenjuju se od 3. listopada 2012. do 30. lipnja 2020.”
Članak 2.
Stupanje na snagu
1. Ova Uredba stupa na snagu trećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
2. Primjenjuje se od 2. travnja 2012.
Međutim, članci 126.c, 126.d, 185.d, 185.e i 185.f Uredbe (EZ) br. 1234/2007, kako su umetnuti ovom Uredbom, primjenjuju se od 3. listopada 2012.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 14. ožujka 2012.