PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1138/2011
ze dne 8. listopadu 2011
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Nařízením (EU) č. 446/2011 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) uložila Komise prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí (dále jen „mastné alkoholy“) pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (dále jen „dotčené země“).
(2)
Řízení bylo zahájeno oznámením o zahájení řízení (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) zveřejněným dne 13. srpna 2010 (3) na základě podnětu, který dne 30. června 2010 podali dva výrobci v Unii, Cognis GmbH (Cognis) a Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Sasol) (společně dále jen „žadatelé“). Tyto dvě společnosti představují podstatnou část, v tomto případě více než 25 % celkové výroby výrobku, který je předmětem šetření, v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 9. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, období šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2009 do 30. června 2010 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2007 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Strany, které o to požádaly, dostaly možnost slyšení.
(5)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění.
(6)
Všechny strany byly následně informovány o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie a s konečnou platností vybrat částky zajištěné prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla přiznána lhůta, v níž mohly k těmto poskytnutým konečným informacím vznést připomínky.
(7)
Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly zváženy a ve vhodných případech zohledněny.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(8)
Jak je uvedeno v 10. a 11. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem jsou nasycené mastné alkoholy s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, pocházející z Indie, Indonésie a Malajsie, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00.
(9)
Poté, co byla uložena prozatímní opatření, některé strany namítly, že vymezení dotčeného výrobku není jednoznačné. Tyto strany tvrdily, že podle oznámení o zahájení řízení patří do rozsahu výrobků pouze lineární mastné alkoholy, nikoli tedy mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery nebo rozvětvené mastné alkoholy. Další strany uvedly, že nemá smysl vylučovat mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery vyrobené prostřednictvím oxo procesu, protože mají na trhu stejné využití jako lineární mastné alkoholy a představují pro ně konkurenci.
(10)
Bylo stanoveno, že všechny druhy mastných alkoholů, které jsou předmětem tohoto šetření, jak je uvedeno v 8. bodu odůvodnění, mají navzdory možným rozdílům z hlediska suroviny použité pro výrobu nebo rozdílům výrobního procesu stejné nebo velmi podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a jsou používány ke stejným účelům. Možné odchylky dotčeného výrobku nemění jeho základní vymezení, jeho vlastnosti nebo způsob, jak jej vnímají různé strany.
(11)
Prozatímní rozhodnutí uvedené v oznámení o zahájení řízení o vyloučení mastných alkoholů obsahujících rozvětvené isomery z rozsahu výrobků a o vyloučení výroby rozvětvených mastných alkoholů těchto společností z vymezení výroby v Unii (včetně těch společností, které vyrábějí mastné alkoholy na základě oxo procesu) by proto mělo být zachováno. Jelikož ohledně dotčeného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 10. a 11. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Obdobný výrobek
(12)
Připomíná se, že ve 13. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo s prozatímní platností rozhodnuto, že lineární mastné alkoholy a rozvětvené mastné alkoholy nejsou obdobnými výrobky, a že tedy údaje týkající se výrobců, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, by měly být z analýzy újmy vyloučeny.
(13)
Jelikož ohledně obdobného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 12. a 13. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Indie
1.1 Běžná hodnota
(14)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 14. až 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.2 Vývozní cena
(15)
Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 19. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.3 Srovnání
(16)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svá tvrzení, že by se při výpočtu dumpingového rozpětí nemělo přihlížet k jejich prodeji, který se v období šetření uskutečnil pro jednoho z původních žadatelů v Unii (viz 22. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Tyto společnosti odůvodnily své tvrzení na základě skutečnosti, že článek 9.1 Antidumpingové dohody WTO stanoví, že výše ukládaného cla má představovat úplné dumpingové rozpětí nebo méně. Indičtí vyvážející výrobci také zmiňovali článek 2.4 Antidumpingové dohody WTO, podle kterého by mělo být učiněno spravedlivé srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Na tomto základě tvrdili, že žadatel s nimi v době, kdy připravoval podání podnětu, vyjednal nákup značného množství výrobků za velmi nízké ceny, a že tedy ceny těchto operací nebyly stanoveny spravedlivě a z toho důvodu by tyto operace neměly být zahrnuty do výpočtu dumpingu.
(17)
Za prvé by mělo být poznamenáno, že skutečnost, že Antidumpingová dohoda WTO stanoví možnost uložit clo, které je nižší než úplné dumpingové rozpětí, nezakládá povinnost tak učinit. Ustanovení čl. 9 odst. 4 základního nařízení pouze ukládají povinnost omezit antidumpingové clo na úroveň, která postačuje k odstranění způsobené újmy. Navíc nebyly předloženy žádné důkazy o tom, že by strany ceny nevyjednaly svobodně. Zkoumáním celkových nákupů uvedeného žadatele bylo také zjištěno, že ceny vyjednané těmito dvěma indickými vyvážejícími výrobci odpovídaly dohodnutým cenám nákupu srovnatelných výrobků uvedeného žadatele od jiných dodavatelů. Navíc bylo zjištěno, že žadatel dovážel dotyčný výrobek od indických vyvážejících výrobců mnoho let, a ne jen v průběhu OŠ. Jeden vyvážející výrobce dále uvedl v ústním slyšení, jemuž předsedal úředník pro slyšení, že jejich ceny pro dotčeného žadatele byly strukturálně nižší než ceny účtované jiným zákazníkům. Závěrem, neexistují žádné důkazy o tom, že by ceny nebyly stanoveny spravedlivě pouze kvůli tomu, že kupujícím byl žadatel, a potvrzuje se odmítnutí tvrzení.
(18)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svůj požadavek na úpravu měnového přepočtu podle čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a tvrdili, že od listopadu 2009 docházelo k trvalému zhodnocování indické rupie (INR) oproti euru (EUR), což má rušivý účinek na výpočet dumpingu (viz 23. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Oba vyvážející výrobci přiznali, že jejich prodejní ceny byly v druhé polovině období šetření vyšší než prodejní ceny v první polovině tohoto období, ale tvrdili, že tento trend byl způsoben výhradně zvýšením nákladů na suroviny a obecným zlepšením podmínek na trhu po skončení hospodářské krize a že nebyl odrazem zhodnocování indické rupie oproti euru. Tyto společnosti navíc tvrdily, že i kdyby mohly své ceny pravidelně a v krátkých obdobích upravovat, nikdy by nemohly přesně předpovědět vývoj směnných kurzů pro budoucí období.
(19)
Šetřením se prokázalo, že i když se indická rupie ve druhé polovině OŠ postupně zhodnocovala oproti euru, u každého indického vývozního výrobce se prodejní ceny hlavních výrobků pro několik hlavních zákazníků měnily ve skutečnosti každý měsíc, zejména ve druhé polovině OŠ. Nic tudíž nenaznačuje, že prodejní ceny do Unie se ve stejné době nemohly měnit tak, aby se do nich promítly také změny směnných kurzů v průběhu 60 dnů, jak stanoví čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a článek 2.4.1 Antidumpingové dohody WTO. Vzhledem k tomu, že v několika případech byly ceny často měněny, mohla být zohledněna také každá změna směnného kurzu. Kromě toho se tím prokázalo, že trh mastných alkoholů je obecně otevřený častým změnám cen. Proto i v případech, kdy se ceny měnily méně často, neexistují důkazy, že by to nebylo způsobeno podnikatelským rozhodnutím stran. Skutečnost, že ceny mohou být rychle upravovány tak, aby zohlednily změněnou situaci na trhu (v tomto případě údajně změny směnných kurzů), poskytla indickým vyvážejícím výrobcům možnost - pokud chtěli - zohlednit tyto změny ve svých prodejních cenách, což zjevně v řadě případů dělali. S ohledem na výše uvedené není úprava měnového přepočtu odůvodněna a tento požadavek se zamítá.
(20)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indický vyvážející výrobce uvedl, že úprava o rozdíly nepřímých daní přiznaná podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení, která byla provedena u určitých druhů výrobku, měla být také provedena u výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14, protože zaplacené clo ze surovin použitých pro tyto výrobky bylo při vývozu výrobku vráceno. V průběhu šetření však nebyly předloženy žádné na místě ověřitelné informace, které by dokládaly, že tato cla byla následně skutečně vrácena. Po konečném poskytnutí informací tato společnost tvrdila, že její námitky byly nesprávně pochopeny a že všechny suroviny použité k výrobě výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly dovezeny bezcelně. Jelikož je třeba uhradit nepřímou daň, pokud jsou tyto suroviny následně zakomponovány do výrobků prodávaných na domácím trhu, společnost žádá úpravu běžné hodnoty u těchto konkrétních druhů výrobků. Důkazy předložené během inspekce však ukazují, že specifické suroviny potřebné k výrobě druhů výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 a dovezené bezcelně v průběhu OŠ stačily pouze k výrobě zlomku vývozního odbytu tohoto výrobku, který uskutečnila společnost během OŠ. Je proto jisté, že nejméně dvě třetiny vyvezených výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly vyrobeny s použitím surovin, za které bylo zaplaceno dovozní clo. Společnost nepředložila žádný důkaz o tom, že tyto bezcelně dovezené suroviny byly použity na prodej na vývoz do Unie, a nikoli na prodej na vývoz do třetích zemí, a tato námitka se proto zamítá.
(21)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 20. a 23. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.4 Dumpingové rozpětí
(22)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzuje se obsah 24. až 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(23)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Všechny ostatní společnosti
9,3 %
2. Indonésie
2.1 Běžná hodnota
(24)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací jeden indonéský vyvážející výrobce tvrdil, že při testování ziskovosti operací neměly být prodejní, režijní a správní náklady přiřazeny jednotlivým operacím na základě obratu, protože to vedlo k tomu, že řada operací nebyla shledána ziskovými. Toto tvrzení bylo prozkoumáno, ale bylo zjištěno, že rozdělení prodejních, režijních a správních nákladů na jednotlivé operace na základě obratu je vhodnější vzhledem k jejich povaze, protože více souvisejí s hodnotou než s objemem. Je třeba poznamenat, že celková hodnota prodejních, režijních a správních nákladů rozdělených na každý druh výrobku je stejná bez ohledu na to, jaká z těchto dvou metod se použije na rozdělení těchto nákladů na jednotlivé operace. Operace, u kterých vyvážející výrobce zpochybnil výsledek zkoušky ziskovosti, byly přezkoumány a bylo potvrzeno, že tyto operace nebyly ziskové. Toto tvrzení se proto zamítá.
(25)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při stanovení úrovně zisku použité při určení běžné hodnoty by neměl být vyloučen zisk z prodeje, k němuž na úrovni druhu výrobku nedošlo v běžném obchodním styku, protože více než 80 % celkového domácího prodeje bylo ziskového. V souvislosti s tímto tvrzením se připomíná, že určení prodeje uskutečněného v běžném obchodním styku se provádí na úrovni druhu výrobku, jak je objasněno v 29. až 32. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, protože se jedná o nejvhodnější způsob, jak přesně spojit prodejní ceny se souvisejícími výrobními náklady. Ustanovení čl. 2 odst. 6 základního nařízení navíc nevylučují případné rozdělení výrobku, který je předmětem šetření, podle druhů. Prodej, který nebyl uskutečněn v běžném obchodním styku, je proto vyloučen na úrovni druhu výrobku z výpočtu zisku použitého při určení běžné hodnoty. Tato námitka se proto zamítá.
(26)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při určení běžné hodnoty některých druhů výrobku nebyly odečteny úpravy, které by vrátily běžné hodnoty na úroveň ceny ze závodu. Toto tvrzení bylo přijato a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(27)
Jelikož ohledně určení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 27. až 33. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, která jsou opravena, jak je uvedeno ve 26. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.2 Vývozní cena
(28)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vyvážející výrobce uvedl, že nebylo poskytnuto odůvodnění toho, že cena pro dovážející společnost v Unii, se kterou byl ve spojení, byla považována za nespolehlivou, ani odůvodnění určení vývozní ceny tohoto prodeje podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. V této souvislosti je třeba poznamenat, že vnitropodnikové ceny mezi stranami ve spojení se nepovažují za spolehlivé, protože by mohly být uměle stanovovány na různých úrovních v závislosti na tom, co je výhodnější pro dotčené společnosti ve spojení. Z tohoto důvodu určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení při použití přiměřeného ziskového rozpětí bez ohledu na skutečný zisk plynoucí z vnitropodnikových cen zamezuje jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Tato námitka se proto zamítá.
(29)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci uvedli, že pro prodej na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii je ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Oba tvrdili, že zisk, který byl použit v prozatímní fázi, se týkal pouze částečně spolupracujícího dovozce a nebyl ověřen, a nebyl proto spolehlivý. Proto navrhli, aby byl použit zisk ve výši 5 %, jak tomu bylo v jiných šetřeních. Vzhledem k nízké úrovni spolupráce nezávislých dovozců v tomto šetření se tato námitka přijímá a byla použita úroveň zisku ve výši 5 %, což odpovídá úrovním zisku použitým v předešlých šetřeních ve stejném odvětví.
(30)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 34. až 36. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, který je upraven, jak je objasněno ve 29. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.3 Srovnání
(31)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci poukázali na to, že pro prodej prostřednictvím příslušných obchodníků ve spojení ve třetí zemi neměly být provedeny žádné úpravy o rozdíly v provizích podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Obě společnosti tvrdily, že jejich výrobní společnosti v Indonésii a příslušní obchodníci ve spojení v Singapuru tvoří jeden hospodářský subjekt a že obchodníci ve třetí zemi jednají jako vývozní oddělení jejich indonéských společností ve spojení. V obou případech však výrobce v Indonésii přímo fakturuje domácí prodej i určitý prodej na vývoz do třetích zemí a obchodníci v Singapuru dostávají zvláštní provizi. U jedné z indonéských společností pokrývá tato ve smlouvě uvedená provize pouze prodej na vývoz. Obchodníci ve třetí zemi navíc také prodávají výrobky vyrobené jinými výrobci, v jednom případě také výrobci nikoli ve spojení. Oba obchodníci ve spojení v Singapuru proto zcela zřejmě plní funkce, které se podobají funkcím obchodního zástupce, který pracuje na provizním základě. Tato námitka se proto zamítá.
(32)
V návaznosti na konečné poskytnutí informací indonéská vláda a jeden indonéský vyvážející výrobce zopakovali tvrzení o jednom hospodářském subjektu, o němž se mluví v předchozím bodě. Argumentovali tím, že ve věci Matsushita v. Rada (4) již Soudní dvůr rozhodl, že to, že výrobce uskutečňuje jisté prodejní funkce, neznamená, že výrobní a obchodní společnost nemohou tvořit jeden hospodářský subjekt. Kromě toho tvrdili, že prodej do třetích zemí, který uskutečňuje přímo vývozce bez účasti obchodníka v Singapuru, představuje pouze malý procentní podíl prodeje na vývoz a že Soud prvního stupně (dnes Tribunál) rozhodl ve věci Interpipe (5), že malý objem přímého prodeje výrobcem ještě nedokazuje, že neexistuje jeden hospodářský subjekt. Nakonec poukázali na to, že ve věci Canon v. Rada (6) to, že prodejní dceřiná společnost vystupovala také jako distributor výrobků od jiných společností, nemělo vliv na to, že byla shledána jedním hospodářským subjektem.
(33)
I když Soudní dvůr ve věci Matsushita v. Rada rozhodl, že instituce v tomto případě měly právo na stanovisko, že výrobce spolu s jednou či několika distribučními společnostmi pod jeho kontrolou tvoří hospodářský subjekt, třebaže sám vykonává některé prodejní funkce, nevyplývá z toho nezbytně povinnost vždy považovat výrobce a jeho prodejní společnosti ve spojení za jeden hospodářský subjekt. Navíc - na rozdíl od indonéského vyvážejícího výrobce - výrobní společnost ve věci Matsushita v. Rada sama přímo neprodávala. Zadruhé, v rozsudku ve věci Interpipe bylo uvedeno, že přímý prodej vyvážejícím výrobcem představoval jen malý procentní podíl celkového objemu prodeje do Unie, což byl pouze jeden prvek, který Soud prvního stupně při analýze zkoumal. Důležitější je, že Soud zdůraznil skutečnost, že tento přímý prodej směřoval do nových členských států pouze na přechodné období. Naproti tomu v tomto případě z dostupných důkazů vyplývá, že přímý prodej ze strany výrobce do některých třetích zemí není dočasný, nýbrž - přinejmenším zpravidla - strukturální, tj. trvalý. U každého dotčeného výrobce navíc tento prodej představuje značný procentní podíl jeho domácího prodeje. Nakonec je třeba uvést, že ve věci Canon v. Rada zahrnoval prodej prováděný prodejní dceřinou společností vyvážejícího výrobce na domácím trhu další výrobky, které byly prodávány toliko pod jinou obchodní značkou, nicméně vyráběny byly všechny samotným vyvážejícím výrobcem. Tato námitka se proto opět zamítá.
(34)
Jedna indonéská společnost dále tvrdila, že i kdyby neměl být přijat koncept jednoho hospodářského subjektu, Komise uložila „zdvojené rozpětí“ tím, že od vývozní ceny nezávislým odběratelům v Unii odečetla zisk dovozce ve spojení v Unii i provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi. Tyto dvě položky však byly zohledněny pro různé účely a byly odečteny samostatně. Jak je objasněno v 28. bodu odůvodnění, je vývozní cena prodeje na vývoz prostřednictvím dovozců ve spojení v Unii určena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě ceny, za kterou jsou dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu. V těchto případech se provede úprava pro zisk, aby se stanovila spolehlivá vývozní cena franko hranice Unie. Provize pro obchodníka ve spojení ve třetí zemi byla naopak odečtena podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Tato námitka se proto zamítá.
(35)
Společnost dále uvedla, že pokud by měla být vývozní cena upravena o provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi podle čl. 2 odst. 10 písm. i), měla by být provedena stejná úprava běžné hodnoty, protože tento obchodník koordinuje také domácí prodej. Písemná smlouva mezi obchodníkem a výrobcem v Indonésii však zahrnuje pouze prodej na vývoz. Domácí prodej navíc fakturuje společnost v Indonésii. Tato námitka se proto zamítá.
(36)
Ohledně úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení se má za to, že je vhodné použít přiměřené ziskové rozpětí nezávisle na skutečně dosaženém zisku na základě vnitropodnikových cen, aby se zamezilo jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Jak již bylo učiněno v předchozích případech (7), skutečná zisková rozpětí obchodníků ve třetí zemi použitá v prozatímní fázi byla proto nahrazena ziskem ve výši 5 %, který se považuje za přiměřený zisk z činností obchodních společností v chemickém odvětví.
(37)
Další indonéská společnost uvedla, že u prodeje prostřednictvím jejího dovozce ve spojení v Unii Komise odečetla náklady na provizi dvakrát. Společnost tvrdila, že při určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení byly provedeny úpravy o prodejní, režijní a správní náklady dovozce ve spojení i o náklady na provizi jako přímé náklady prodeje. Vzhledem k tomu, že náklady na provizi jsou již zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech, výsledkem bylo dvojí odečtení nákladů na provizi. Tato námitka byla shledána opodstatněnou a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(38)
Jedna společnost zopakovala požadavek na úpravu o rozdíly ve fyzických vlastnostech, a to na základě toho, že dotčený výrobek vyváží do Unie v kapalné i pevné formě, zatímco na domácím trhu jej prodává pouze v pevné formě, a že ceny za kapalnou formu jsou nižší než ceny za výrobek, který je předmětem šetření, v pevné formě (viz 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Na podporu tohoto požadavku společnost předložila kopii dvou faktur za prodej na další vývozní trhy. Tento důkaz však v této pozdní fázi řízení nebylo možné ověřit, ani se nedalo zjistit, zda se zmíněné rozdíly vztahovaly na všechny případy, kde nastaly výše uvedené rozdíly ve fyzických vlastnostech. Tento požadavek se proto zamítá.
(39)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vývozce uvedl, že úroková sazba použitá v prozatímním nařízení pro výpočet úvěrových nákladů jeho dovozce ve spojení v Unii byla neúměrná, a navrhl použít úrokovou sazbu vycházející z hodnot, které pro období šetření zveřejnila Deutsche Bundesbank. Vzhledem k tomu, že hodnota úrokové sazby použité pro výpočet úvěrových nákladů této společnosti v prozatímním nařízení vycházela z informací, které poskytly další strany, a tyto informace tedy odrážejí jejich konkrétní finanční situaci, která se nutně netýká daného dovozce ve spojení, tato námitka byla přijata a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(40)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 37. až 40. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, které jsou upraveny tak, jak je objasněno ve 36., 37. a 39. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.4 Dumpingové rozpětí
(41)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 41. a 42. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(42)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Prozatímní dumpingové rozpětí
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Všechny ostatní společnosti
7,3 %
3. Malajsie
3.1 Běžná hodnota
(43)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden z malajsijských vyvážejících výrobců uvedl, že zkouška ziskovosti při posouzení běžného obchodního styku (viz 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení) neměla vycházet z váženého průměru ročních nákladů výroby, ale vzhledem k dennímu kolísání ceny hlavní suroviny měly být použity jednotlivé náklady každé domácí operace. S ohledem na toto tvrzení je třeba zdůraznit, že Komise důsledně využívá jako srovnávací ukazatel pro zkoušku ziskovosti vážený průměr nákladů výroby. Tento formát, kterým se společnost řídila ve své odpovědi na dotazník, byl základem inspekce na místě, při které došlo ke sladění údajů oznámených společností a jejího účetnictví. Požadavek použít náklady výroby na základě operací, který by představoval významné odchýlení od běžného postupu Komise, byl poprvé uveden v připomínkách společnosti k dokumentu prozatímních informací a odpovídající číselné údaje proto nemohly být ověřeny na místě. Je třeba také konstatovat, že listy o nákladech jednotlivých operací, které společnost předložila na podporu svého požadavku, vycházejí do značné míry z odhadů a nejsou tedy přesnějšími a reprezentativnějšími údaji o nákladech než údaje, které společnost původně oznámila a které byly ověřeny na místě. Závěrem by mělo být poznamenáno, že struktura poskytnutých nových listů o nákladech neumožňuje sladění s touto částí zpráv o řízení, které byly ověřeny na místě. Tato námitka se proto zamítá.
(44)
Malajsijský vývozce, který neměl žádný domácí prodej (viz 51. bod odůvodnění prozatímního nařízení), uvedl, že hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů a zisku použité pro výpočet běžné hodnoty by neměly vycházet z váženého průměru skutečných hodnot zjištěných pro ostatní dva vyvážející výrobce, kteří prodávají obdobný výrobek na malajsijském trhu. Společnost uvedla, že tyto hodnoty nejsou reprezentativní, protože společnost používá odlišné výrobní metody a odlišnou základní surovinu. S ohledem na toto tvrzení by mělo být připomenuto, že při výpočtu běžné hodnoty byly použity vlastní výrobní náklady této společnosti. Pouze hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů vycházely z čísel získaných od ostatních dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Pokud jde o zisk, ten byl určen tak, jak je vysvětleno ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařázení. Za druhé, společnost neobjasnila údajný účinek použité výrobní metody na prodejní, režijní a správní náklady. Dále se konstatuje, že pouze omezená část výroby společnosti je založena na údajně odlišné výrobní metodě, zatímco značná část výrobků je vyráběna na základě stejného výrobního procesu a za použití stejných základních surovin jako v případě ostatních dvou malajsijských výrobců. Proto je vyvozen závěr, že společnost neprokázala, že použité hodnoty nebyly reprezentativní, a toto tvrzení se odmítá.
(45)
Tentýž malajsijský vývozce dále uvedl, že pokud Komise přesto použije údaje od dvou dalších vývozců za účelem určení prodejních, režijních a správních nákladů, měly by tyto údaje vycházet z váženého průměru hodnot všech domácích operací těchto vyvážejících výrobců, a nikoli pouze těch, které se týkají ziskových operací. Tento požadavek byl v zásadě přijat. Co se tedy týče prodejních, režijních a správních nákladů, potvrzuje se, že k určení běžné hodnoty byly použity průměrné prodejní, režijní a správní náklady všech domácích operací těchto dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Údaje použité k tomuto výpočtu byly ověřeny v průběhu inspekčních návštěv v příslušných malajsijských společnostech. Pokud jde o určení zisku, je třeba poznamenat, že nebylo možné zjistit výši zisku na základě částek vzniklých a docílených u dalších dvou vyvážejících výrobců. Výsledkem takového výpočtu je totiž celková ztráta. Na tomto základě tedy nebylo možné stanovit údaje o zisku. S ohledem na to se zamítá tvrzení malajsijského vývozce, že k určení běžné hodnoty lze jako částku zisku použít zápornou částku. Pojem zisku totiž nezbytně implikuje kladnou částku. Bylo rovněž zváženo, zda lze určit výši zisku na základě ziskového prodeje vyvážejícího výrobce v Malajsii, avšak tento přístup byl zamítnut, protože by byl v rozporu s nálezem WTO ve věci týkající se dovozu bavlněného ložního prádla z Indie (8). Proto podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení musí výpočet zisku vycházet z jakékoli jiné rozumné metody a nejsou-li k dispozici jiné dostupné údaje, za nejvhodnější základ pro stanovení zisku se pokládá dlouhodobá obchodní úroková míra v Malajsii. Tato metoda se ve smyslu čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení považovala za konzervativní, rozumnou a nejvhodnější. Konstatuje se, že takto určené ziskové rozpětí nepřevyšuje zisk realizovaný jinými vyvážejícími výrobci z prodeje výrobků stejné obecné kategorie na domácím trhu země původu.
(46)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 44. až 51. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, avšak s úpravou, která je vysvětlena ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.2 Vývozní cena
(47)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací dva malajsijští vývozci uvedli, že u prodeje na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii bylo ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Jedna ze společností opřela svá tvrzení o hodnoty ziskovosti za období šetření některých evropských obchodníků, se kterými nebyla ve spojení. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že tyto hodnoty nelze považovat za reprezentativní, protože uvedení obchodníci obchodují s širokým rozsahem chemických výrobků a v jednom případě je obchodník také výrobcem. Proto se odmítají jako spolehlivý srovnávací ukazatel. Druhá společnost uvedla, že její dovozce ve spojení v Unii by neměl být považován za distributora, ale za obchodního zástupce ve spojení, a proto by úprava prodejních, režijních a správních nákladů a zisku při určení vývozní ceny neměla překročit procentní podíl provize, která je běžně přiznávána nezávislým obchodním zástupcům obchodujícím v tomto odvětví. Jako srovnávací ukazatel společnost předložila své dohody s nezávislými obchodními zástupci. Tento požadavek byl dále rozpracován po konečném poskytnutí informací argumentem, že v případě wolframových elektrod (9) byl zisk dovozce ve spojení shledán spolehlivým a byl přijat pro účely určení vývozní ceny. V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že čl. 2 odst. 9 základního nařízení nestanoví odlišné zacházení s dovozci ve spojení, kteří údajně jednají jako distributoři, a dovozci, kteří údajně jednají jako obchodní zástupci.
Ustanovení čl. 2 odst. 9 vyžaduje úpravy o všechny náklady vzniklé mezi dovozem a novým prodejem a o zisk. Dále je třeba poznamenat, že šetřením bylo zjištěno, že společnost ve spojení se nachází v Unii. Tato společnost má mimo jiné na starosti objednávky odběratelů a fakturaci dotčeného výrobku, který vyrábí její vývozce ve spojení, a současně je odpovědná za zajišťování celního odbavení v Unii. Skutečnost, že určité činnosti vykonává vývozce ve spojení před dovozem, neznamená, že by vývozní cena nesměla být znovu určena na základě ceny, za kterou došlo k dalšímu prodeji prvnímu nezávislému odběrateli, a že by neměly být provedeny nezbytné úpravy podle čl. 2 odst. 9. Rozdíly ve funkcích, které společnost uvádí, ve srovnání s dalšími dovozci ve spojení se obvykle odrážejí v prodejních, režijních a správních nákladech, kde Komise použila skutečné údaje společnosti. Proto toto tvrzení nemůže být přijato. Dále je třeba poznamenat, že ve výše zmíněném případě wolframových elektrod byl dovozce ve spojení dále integrován do druhotného výrobku vyráběného skupinou ve spojení a vykonával rovněž jiné činnosti než jen činnosti příslušející obchodní společnosti. Pro tak složitou strukturu proto nebyl zisk dovozců, kteří nejsou ve spojení, shledán dostatečně reprezentativním. Situace v tomto případě není srovnatelná se situací dotyčného malajsijského dovozce ve spojení, který vykonává pouze obchodní funkce. Z důvodů objasněných v 29. bodu odůvodnění je však dané ziskové rozpětí upraveno na 5 %. Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 52. až 54. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s výše zmíněnou úpravou.
3.3 Srovnání
(48)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský vývozce zopakoval tvrzení (viz také 57. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že jeho dovozce ve spojení v Unii je ve skutečnosti vývozním oddělením výrobce a že v případě úplné úpravy o prodejní, režijní a správní náklady a zisk podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení by došlo při stanovení vývozní ceny ze závodu k nadměrnému odpočtu. Společnost tvrdila, že by měla být případně provedena podobná úprava při výpočtu běžné hodnoty. Tento požadavek byl znovu zopakován v podání po konečném poskytnutí informací. V této souvislosti však nebyl předložen žádný nový argument, který by vedl ke změně závěrů. Zejména se připomíná, že faktury odběratelům v Unii vystavovala společnost ve spojení a že tato společnost přijímala platby od odběratelů v Unii. Dále je třeba uvést, že prodej, který uskutečnila společnost ve spojení, zahrnoval přirážku. Rovněž finanční účetnictví společnosti ve spojení prokazovalo, že hradila běžné prodejní, režijní a správní náklady, které vznikly mezi dovozem a dalším prodejem. Společnost ve spojení tedy skutečně plní obvyklé funkce dovozce. Závěrem by mělo být poznamenáno, že výrobce v Malajsii také uskutečňoval přímý prodej nezávislým odběratelům v Unii a dalších zemích. Pokud jde o posledně uvedenou otázku, společnost se odvolala na rozsudek ve věci Interpipe a použila obdobné argumenty jako indonéští vyvážející výrobci. Z důvodů vysvětlených v 33. bodu odůvodnění tohoto nařízení jsou okolnosti tohoto případu jiné než okolnosti posuzované v rozsudku ve věci Interpipe. Místo toho bylo v této souvislosti zdůrazněno tvrzení malajsijského vývozce, že nezávislý prodej společnosti sjednával jeho dovozce ve spojení v Unii, který vystupoval jako vývozní oddělení malajsijské společnosti, což protiřečí vysvětlení podanému během inspekční návštěvy, podle něhož klíčovou úlohu hrála mateřská společnost v Japonsku. Výše uvedená zjištění vedou k závěru, že úprava o prodejní, režijní a správní náklady a zisk by se měla zachovat a že žádná podobná úprava výpočtu běžné hodnoty není opodstatněná.
(49)
Stejná společnost také tvrdila, že při opětovném určení vývozní ceny byly některé prodejní náklady jejího dovozce ve spojení odečteny dvakrát. Výpočty byly zkontrolovány a vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že tvrzení je odůvodněné, byly příslušným způsobem upraveny.
(50)
Jeden z malajsijských vývozců tvrdil, že srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou by nemělo být založeno na druzích výrobku určených podle kontrolních čísel výrobku (PCN), ale na základě vlastních kódů výrobků společnosti. Podle této společnosti kontrolní čísla výrobku použitá v šetření nezachytí dostatečně podrobně zvláštní rysy výrobního procesu a rozdíly v nákladech a cenách. Na podporu tohoto tvrzení společnost zmínila některé ze svých výrobků, které byly vyrobeny pomocí odlišných výrobních procesů a s jinými základními surovinami, což vedlo k vyšším jednotkovým nákladům výroby. Je třeba poznamenat, že tato námitka nebyla vznesena ani v prozatímní fázi šetření, ani při inspekci na místě. Použití vlastních kódů výrobků společnosti při výpočtu by navíc neřešilo problém odlišných výrobních metod, protože stejné výrobní kódy společnosti byly také použity pro výrobky vyrobené odlišnými výrobními procesy. Tato námitka se proto zamítá.
(51)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 55. až 58. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s úpravou vysvětlenou ve 49. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.4 Dumpingové rozpětí
(52)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský výrobce, který nevyvážel do Unie, vznesl připomínku k 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedl, že v Malajsii existují další výrobci dotčeného výrobku. V této souvislosti se konstatuje, že existence dalšího výrobce v Malajsii, který nevyváží do Unie, nemění zjištění ohledně úrovně spolupráce v Malajsii, jelikož nebyl předložen důkaz, že na šetřené společnosti nepřipadá veškerý vývoz dotčeného výrobku do Unie v průběhu OŠ. Tentýž malajsijský výrobce navíc kritizoval to, že výrobci jako on, kteří během OŠ nevyváželi do Unie, by podléhali zbytkovému clu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že společnosti, které během OŠ nevyvážely do Unie, nemohou mít individuální sazbu cla. Jakmile však tyto společnosti začnou vyvážet nebo uzavřou neodvolatelný závazek k prodeji do Unie, mohou požádat o přezkum pro nové vývozce v souladu s čl. 11 odst. 4 základního nařízení, jehož výsledkem může být individuální celní rozpětí, budou-li splněny podmínky stanovené v tomto článku.
(53)
Jeden z malajsijských výrobců uvedl, že hodnota CIF použitá jako základ pro výpočet procentního podílu dumpingového rozpětí by neměla vycházet z ceny k proclení, ale měla by být zpětně vypočtena z ceny dalšího prodeje očištěné o všechny náklady vzniklé v Unii po dovozu. Vzhledem k tomu, že však cena CIF byla použita jako základ hodnoty celních prohlášení na hranicích Unie a nezdá se, že by byla přiznána nesprávně, má být stejná cena použita jako základ výpočtu procentního podílu dumpingového rozpětí. Společnost tvrdila, že mezi souvisejícími dodávkami z Malajsie a celním odbavením za účelem opětovného prodeje v Unii existuje časová mezera. I kdyby však faktury k celnímu odbavení byly vystaveny později a s cenami podle hodnocení zásob metodou FIFO, přesto je pořád základem pro výpočet celní hodnoty vnitropodniková cena, a nikoli cena při opětovném prodeji. Proto se tato námitka zamítá.
(54)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 59. a 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(55)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Všechny ostatní společnosti
5,7 %
D. ÚJMA
1. Předběžné poznámky
(56)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že je nutné v důsledku administrativní chyby provést menší opravy hodnot spotřeby. Vedlo to k menším změnám objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu. Tyto opravy však nemají významný dopad na trendy a závěry učiněné ohledně spotřeby, objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu v průběhu posuzovaného období na trhu Unie.
2. Výroba v Unii a výrobní odvětví Unie
(57)
Jak je uvedeno v 62. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že obdobný výrobek vyráběli dva žadatelé a malí výrobci v Unii. Jak je zmíněno v 11. a 12. bodu odůvodnění tohoto nařízení výrobci, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, byli vyloučeni z vymezení výroby mastných alkoholů v Unii. Bez ohledu na skutečnost objasněnou v 58. bodu odůvodnění tohoto nařízení se potvrzuje výrobní odvětví Unie, jak je vymezeno v 62. a 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jednoho ze dvou žadatelů ovládla společnost, která se účastní tohoto řízení jako uživatel. Po vyhlášení prozatímního nařízení tento žadatel zaujal neutrální stanovisko.
(59)
Některé strany tedy zpochybnily úroveň podpory nebo postavení ve vztahu k šetření a uvedly, že podpora šetření musí být zachována v průběhu celého šetření.
(60)
Zkoumáním tohoto tvrzení se prokázalo, že zbývající žadatel představuje více než 40 % celkové výroby v Unii, tedy více než 25 % celkové výroby v Unii a 100 % výrobců mastných alkoholů v Unii vyjadřuje tomuto podnětu podporu nebo je proti němu. Prahovým hodnotám ve výši 25 % a 50 %, které vyžaduje čl. 5 odst. 4 základního nařízení, je tedy v plném rozsahu vyhověno a postavení lze potvrdit.
(61)
Některé strany uvedly, že vzhledem k tomu, že oba žadatelé dováželi dotčený výrobek v průběhu období šetření, neměli by být považováni za součást výrobního odvětví Unie. Bylo však ověřeno, že procentní podíl výrobku, který tyto společnosti dovážely z dotčených zemí, nebyl ve srovnání s jejich výrobou obdobného výrobku významný. Tento dovoz měl navíc převážně dočasný charakter. Proto lze potvrdit, že hlavní činností těchto společností je výroba a prodej obdobného výrobku. Potvrzují se proto 62. až 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Spotřeba v Unii
(62)
Jelikož ohledně spotřeby v Unii nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 64. až 66. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dovoz do Unie z dotčených zemí a cenové podbízení
4.1. Souhrnné posouzení
(63)
Řada stran vznesla námitku proti skutečnosti, že v prozatímním nařízení bylo pro tyto tři dotčené země provedeno souhrnné posouzení. Podle jejich názoru nebyly splněny podmínky pro souhrnné posouzení podle čl. 3 odst. 4 základního nařízení. Konkrétně namítaly, že souhrnné posouzení vylučuje zjištěné negativní cenové podbízení u jedné země. Navíc uvedly, že trendy objemů prodeje se pro tyto tři vyvážející země v průběhu posuzovaného období lišily a že přístup k surovinám a použité suroviny se v těchto třech vyvážejících zemích také lišily. Závěrem bylo zmíněno, že prodej na vývoz z jedné z dotčených zemí byl uskutečněn prostřednictvím společností ve spojení. Podle jejich názoru mezi dotčenými zeměmi existovaly různé podmínky hospodářské soutěže na trhu v Unii. Ustanovení čl. 3 odst. 4 základního nařízení stanoví, že pokud jsou předmětem antidumpingového šetření současně výrobky dovezené z více zemí, posuzují se účinky tohoto dovozu souhrnně pouze tehdy, je-li zjištěno, že: a) dumpingové rozpětí zjištěné ve vztahu k dovozu z každé jednotlivé země není nepatrné ve smyslu čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení a objem dovezených výrobků z každé jednotlivé země není zanedbatelný a b) souhrnné posouzení účinků dovozu je vhodné s ohledem na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem Unie.
a)
Jak je objasněno v odstavci 4.3.2 prozatímního nařízení, objem dumpingového dovozu každé dotčené země nebyl zanedbatelný a existence dumpingového dovozu byla v posuzovaném období významná.
b)
Bylo zjištěno, že podmínky hospodářské soutěže a tvorba cen v dotčených zemích byly podobné mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem, zejména v průběhu OŠ. Jak je vysvětleno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň odstranění újmy v dotčených zemích byla výrazně nad minimálním prahem 2 %. Cenové podbízení tedy přesně neodráží situaci, která by nastala na trhu s účinnou cenovou soutěží. Navíc byly u každé z dotčených zemí prozkoumány prodejní kanály a cenové trendy a - jak je ukázáno v níže uvedené tabulce - bylo zjištěno, že jsou podobné. Dovozní ceny dotčených zemí vykazovaly klesající trend a v průběhu období šetření byly ve srovnání s průměrnými cenami výrobního odvětví Unie zvláště nízké.
Dovoz podle údajů Eurostatu (upraveno tak, aby byl zahrnut pouze dotčený výrobek)
2007
2008
2009
OŠ
Průměrná cena v EUR/t Malajsie
911
944
799
857
Index: 2007 = 100
100
104
88
94
Meziroční změna v %
3,6
-15,4
7,3
Průměrná cena v EUR/t Indonésie
996
1 169
899
912
Index: 2007 = 100
100
117
90
92
Meziroční změna v %
17,3
-23,1
1,4
Průměrná cena v EUR/t Indie
997
1 141
897
915
Index: 2007 = 100
100
114
90
92
Meziroční změna v %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Potvrzují se proto 67. až 70. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2 Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu
(65)
Jelikož ohledně objemu, ceny a podílu dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 71. až 73. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.3 Cenové podbízení
(66)
Strany uvedly, že existují rozdíly v cenách surovin mezi mastnými alkoholy vyrobenými z přírodních olejů a tuků a ze syntetických zdrojů, jako je ropa nebo minerální olej, a že mělo být zavedeno další kritérium kontrolního čísla výrobku (PCN), aby se zohlednily rozdíly v nákladech výroby vyplývající z různých výrobních procesů. Kontrolní čísla výrobku jsou však vytvořena na základě individuálních vlastností každé dílčí kategorie položek, které vyhovují vymezení dotčeného výrobku, a nikoli na základě ceny každé z těchto položek. Navíc bylo zjištěno, že nejsou žádné významné rozdíly mezi základními vlastnostmi mastných alkoholů vyrobených z přírodních olejů a tuků a mastných alkoholů vyrobených z ropy nebo minerálního oleje, a že ani rozdíl v nákladech výroby není takový, aby vyžadoval odlišení kontrolního čísla výrobku. Toto tvrzení se proto odmítá.
(67)
Některé strany uvedly, že číselné údaje o promítnutí nákladů po dovozu, které činí okolo 3 % dovozní ceny, jež byly použity pro určení úrovně cenového podbízení dotčených zemí, byly nejasné a že se zdá, že v tomto případě byly nevhodné. Informace ověřené v průběhu šetření však prokázaly, že dovážející strany, jako jsou dovozci a uživatelé, musí zaplatit tuto částku nákladů po dovozu, aby uvolnily dotčený výrobek pro volný oběh na trhu Unie. Tyto strany navíc nepředložily žádný důkaz, který by naznačoval, že by náklady po dovozu nebyly v tomto případě správně stanoveny. Toto tvrzení bylo tedy odmítnuto. Metodika použitá pro výpočet cenového podbízení, jak je objasněna v 74. a 75. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, se tedy potvrzuje.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
5.1 Předběžné poznámky
(68)
Navzdory změně vlastnictví zmíněné v 58. bodu odůvodnění se mělo za to, že údaje, které poskytl žadatel, jenž odstoupil, a které byly ověřeny v jeho prostorách, by neměly být automaticky vyloučeny z analýzy újmy, protože jeho výroba zůstává součástí výroby v Unii.
(69)
Některé strany uvedly, že určité údaje poskytnuté ze strany výrobního odvětví Unie, zejména o jejich nákupu dotčeného výrobku pocházejícího z Indie, Malajsie a Indonésie, by měly být vyloučeny z analýzy újmy a výpočtu rozpětí újmy, protože veškerá údajná újma týkající se tohoto nákupu by byla újmou, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo. Jak je však uvedeno v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, tento nákup byl způsoben hlavně dočasným uzavřením jednoho z výrobních míst jednoho výrobce. Tento nákup navíc nebyl ve srovnání s celkovou výrobou žadatelů významný. Neexistovaly tedy žádné přesvědčivé důvody pro vyloučení nákupu uvedených výrobců z analýzy újmy nebo výpočtu úrovně pro odstranění újmy.
(70)
Předběžné poznámky uvedené v 76. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
5.2 Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity, prodej a podíl na trhu
(71)
Jelikož ohledně výroby, výrobní kapacity, využití kapacity, prodeje a podílu výrobního odvětví Unie na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 77. až 81. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3 Průměrné jednotkové ceny výrobního odvětví Unie
(72)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že v důsledku administrativní chyby je třeba provést opravy průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie. Níže uvedená tabulka ukazuje změněný trend jednotkové ceny výrobního odvětví Unie v posuzovaném období.
Jednotková cena při prodeji nezávislým odběratelům v Unii
2007
2008
2009
OŠ
Index: 2007 = 100
100
123
102
96
Meziroční změna v %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Zdroj: odpovědi na dotazník
(73)
Oproti tomu, co je uvedeno v 84. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, ceny výrobního odvětví Unie poklesly v posuzovaném období o 4 %. K významnému snížení došlo mezi roky 2008 a 2009 s dalším poklesem v průběhu OŠ. V tomto období poklesly prodejní ceny o 22 %. Výše uvedená změna nemá žádný dopad na závěr týkající se hospodářské situace výrobního odvětví Unie a vzhledem k tomu, že ohledně průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 82. a 83. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.4 Stav zásob, zaměstnanost, mzdy a produktivita, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získat kapitál, růst, velikost skutečného dumpingového rozpětí
(74)
Některé strany tvrdily, že není možné, aby byla výrobnímu odvětví Unie způsobena újma, protože společnosti, které jsou součástí výrobního odvětví Unie, jsou vertikálně integrované a dovážely dotčený výrobek ze třetích zemí. Proto mohly použít dovážený výrobek pro navazující stupně své výroby a prodat vlastní výrobu, která není zisková.
(75)
Je třeba poznamenat, že u určitých antidumpingových šetření mají výrobci, jako jsou výrobci oceli a výrobci chemických výrobků, zahrnutí v těchto případech do vymezení výrobního odvětví Unie, navazující činnost a že část jejich výroby dotčeného výrobku je určena pro vlastní spotřebu. V takové situaci je však možná existence podstatné újmy pro výrobní odvětví Unie šetřena výhradně u výroby a prodeje dotčeného výrobku. V tomto případě byla podstatná újma zjištěna u činnosti s dotčeným výrobkem, jak je objasněno v 77. až 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Strany neposkytly žádné důkazy prokazující, že zjištění obsažená v těchto bodech odůvodnění jsou nesprávná a že výrobnímu odvětví Unie nebyla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma. Toto tvrzení se tudíž odmítá.
(76)
Některé strany uvedly, že uzavření určité výrobní kapacity ze strany žadatelů poskytlo zavádějící pohled na údajnou újmu, která jim byla způsobena. Tyto strany tvrdily, že v Unii existovali další výrobci, kteří přispěli ke kapacitě v Unii, a že na základě investic do nové kapacity se kapacita výrobního odvětví Unie zvýšila. To sotva svědčí o výrobním odvětví, kterému by byla způsobena újma. Další strany uvedly, že pokles investic neznamená újmu, nýbrž přemístění výroby mimo Unii.
(77)
Šetřením bylo zjištěno (viz 78. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že výrobní kapacita výrobního odvětví Unie se v roce 2008 zvýšila o 9 %, ale poté klesla o 10 % během OŠ. Byl to výsledek přijatých rozhodnutí, která čelila konkurenci z dotčených zemí, a následná dočasná uzavření výrobních kapacit byla rovněž způsobena tlakem dumpingového dovozu. V 89. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo ohledně investic zjištěno, že se investice vynaložené ze strany výrobního odvětví Unie v Unii snížily v průběhu posuzovaného období o 35 %. To je jeden z několika činitelů újmy, který umožnil v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení vyvodit závěr, že výrobnímu odvětví Unie byla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma.
(78)
Jelikož ohledně stavu zásob, zaměstnanosti, mezd a produktivity, ziskovosti, peněžního toku, investic, návratnosti investic a schopnosti získat kapitál, růstu a velikosti skutečného dumpingového rozpětí nebyly předloženy další připomínky, potvrzují se 85. až 91. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.5 Vývoj po období šetření
(79)
Některé strany tvrdily, že neexistují žádné důkazy, že by výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, a skutečnost, že jeden ze dvou původních žadatelů přestal šetření podporovat, prokázala, že mu žádná újma způsobena nebyla. Argumentovalo se také tím, že ukazatele újmy u zbývajícího žadatele neprokázaly stav újmy.
(80)
Je třeba poznamenat, že daná společnost nenapadla šetření, nýbrž zaujala neutrální stanovisko. Proto se pořád mělo za to, jak je objasněno v 57. bodu odůvodnění, že je vhodné ponechat oba výrobce v Unii jako součást výrobního odvětví Unie.
(81)
Bylo uváděno, že v období po uplynutí OŠ došlo ke zřetelnému nárůstu cen a že tento cenový vývoj v tomto období povede ihned k realizaci zisku ze strany žadatelů, kteří sami ohlásili ve svých veřejných výkazech za období 2010-2011 lepší výsledky.
(82)
Některé strany uváděly, že v období po uplynutí OŠ došlo k významnému zlepšení situace výrobního odvětví Unie, a zdůrazňovaly, že některé společnosti plánují výstavbu nových výrobních zařízení v Unii. Tvrdilo se také, že vzhledem k nedávnému zvýšení dovozních cen by se měla opatření pozastavit nebo uložit v podobě minimální dovozní ceny (MDC).
(83)
Události, ke kterým došlo po období šetření, se obvykle v antidumpingovém šetření nezohledňují. Kromě toho nebyly předloženy žádné důkazy, které by naznačovaly, že uvedené události po období šetření jsou zřejmé, nesporné a trvalé. Pokud se jedná o jakékoli pozastavení konečných opatření, mělo by se na ně pohlížet z hlediska vývoje po období šetření, který by byl trvalý.
(84)
Pokud jde o uložení MDC, má se za to, jak je vysvětleno v bodech 123 až 126, že nenastaly okolnosti, jež by jej odůvodňovaly. Proto se všechna výše uvedená tvrzení odmítají.
6. Závěr ohledně újmy
(85)
Šetřením bylo potvrzeno, že většina ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie vykazovala v průběhu posuzovaného období klesající trend. Na základě výše uvedeného se potvrzuje závěr vyvozený v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, že výrobnímu odvětví Unie byla v období šetření způsobena podstatná újma.
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinky dumpingového dovozu
(86)
Jedna strana poznamenala, že analýza ve 108. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je chybná, protože se zdá, že vytváří vazbu mezi celkovým a nepřetržitým poklesem spotřeby a nárůstem dovozu, zatímco podle této strany se dovoz z dotčených zemí vyvíjel v souladu se spotřebou.
(87)
Mělo by být skutečně upřesněno, že - jak je zmíněno v 64. až 66. bodu odůvodnění prozatímního nařízení - spotřeba v průběhu posuzovaného období celkově vzrostla o 2 %. To však nezpochybňuje skutečnost, že v průběhu posuzovaného období došlo k významnému celkovému nárůstu objemu a podílu levného dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu (viz 96. bod odůvodnění prozatímního nařízení), zatímco velikost trhu zůstala téměř nezměněna a zatímco výrobní odvětví Unie ztratilo zejména od roku 2009 do období šetření důležitý podíl na trhu.
(88)
Některé strany argumentovaly, že trendy dovozu z dotčených zemí nejsou spojeny se zhoršením hospodářské situace výrobního odvětví Unie, zejména s objemem prodeje, hodnotou prodeje a ziskovostí. Tyto strany tvrdí, že když v roce 2008 vzrostl dovoz, došlo ke zlepšení ziskovosti výrobního odvětví Unie, a poté, když byl dovoz stálý, ziskovost významně poklesla.
(89)
Navzdory výše uvedenému tvrzení byla šetřením zjištěna celková korelace mezi levným dumpingovým dovozem a újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, v průběhu celého posuzovaného období (viz 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Šetřením bylo také prokázáno, že v posuzovaném období nemohlo dojít k zotavení výrobního odvětví Unie v důsledku vyššího výskytu levného dumpingového dovozu na trh Unie. Proto by mělo být toto tvrzení odmítnuto.
(90)
Bylo také uvedeno, že se vyskytovaly rozdíly v trendech dovozu podle druhů alkoholu vyráběných některými vyvážejícími výrobci a že by proto měla být pro tyto alkoholy provedena samostatná analýza újmy. Různé druhy, které jsou zahrnuty do rozsahu výrobků, však mají stejné základní vlastnosti. Šetření neodhalilo žádný významný rozdíl mezi mastnými alkoholy vyrobenými z různých surovin. V tomto případě proto nejsou důvody pro zavedení samostatné analýzy trendů podle druhu alkoholu.
(91)
Argumentovalo se také tím, že újmu nelze přičítat Indii, protože její dovoz se v posuzovaném období nezvýšil, zejména když není zohledněn nákup ze strany žadatelů. Bylo však zjištěno, že dovoz z Indie na trh v Unii byl realizován za dumpingové ceny a že rozpětí újmy bylo značně vyšší, než je nepatrná úroveň ve výši 2 %. Kromě toho, jak je objasněno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly pro tyto tři dotčené země splněny podmínky pro souhrnné posouzení. Toto tvrzení by tedy mělo být odmítnuto.
(92)
Argumentovalo se také tím, že újma nemohla být přičítána společnostem, které neuplatnily rozpětí cenového podbízení, nebo - z tohoto důvodu - celkovému dovozu z Indonésie.
(93)
Jak bylo vysvětleno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly splněny všechny podmínky souhrnného posouzení dotčeného dovozu. Za účelem analýzy újmy a její příčiny byly tedy účinky, které měl levný dumpingový dovoz z dotčených zemí na výrobní odvětví Unie, posouzeny společně. To, že nedochází k cenovému podbízení, navíc nevylučuje existenci podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Jak bylo také objasněno ve 124. až 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že cena účtovaná ze strany výrobního odvětví Unie nebyla dostačující na to, aby pokryla všechny výrobní náklady a zajistila přiměřené ziskové rozpětí, které by mohla zajistit při neexistenci dumpingového dovozu v průběhu období šetření. Tato námitka se proto zamítá.
(94)
Jelikož ohledně účinků dumpingového dovozu nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinky jiných činitelů
(95)
Několik stran uvedlo, že skutečná příčina újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, by měla být přičtena finanční krizi, protože hlavní újma pro toto výrobní odvětví nastala, když se stabilizoval dovoz z dotčených zemí. Bylo také zmíněno, že zhoršení ziskovosti výrobního odvětví Unie bylo podobné jako to, které bylo zaznamenáno u dalších společností působících v chemickém odvětví.
(96)
Krize sehrála úlohu ve výkonu výrobního odvětví Unie. Trendy činitelů újmy, jako je využití kapacity a objem prodeje, prokazují, že se situace výrobního odvětví Unie s krizí zhoršovala a se zotavením trhu poněkud zlepšovala. Šetřením však bylo prokázáno, že toto zlepšení neumožnilo zotavení výrobního odvětví Unie, jehož hospodářská situace se velmi lišila od situace převládající na počátku posuzovaného období. Kromě toho, jak je zmíněno v 89. bodu odůvodnění, rok 2008, právě před začátkem finanční krize, byl rokem nejvyššího nárůstu dumpingového dovozu z dotčených zemí a nejprudšího poklesu objemu prodeje výrobního odvětví Unie. Po tomto roce nedošlo k zotavení výrobního odvětví Unie a na trhu Unie se i nadále vyskytoval v masivním měřítku dumpingový dovoz. Z těchto důvodů je zřejmé, že bez ohledu na další činitele k podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie přispěl v průběhu období šetření do značné míry dumpingový dovoz. Toto tvrzení se proto odmítá.
(97)
Některé strany také uvedly, že skutečnou příčinou údajné újmy pro výrobní odvětví Unie byl dovoz z dalších třetích zemí, pokles poptávky, vyšší ceny surovin a absence řádného přístupu k těmto surovinám, špatná strategická rozhodnutí přijatá ze strany výrobního odvětví Unie, konkurenční tlak na jejich navazujícím trhu, pokles výroby dotčeného výrobku určeného pro vlastní spotřebu a obecná změna tržních podmínek a konkurenční situace na trhu Unie.
(98)
Stojí za zmínku, že výše uvedené strany nebyly schopné doložit svá tvrzení a prokázat, že příčinnou vazbu mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem přerušují činitele jiného druhu, než je levný dumpingový dovoz z dotčených zemí.
(99)
Některé strany uvedly, že Komise neprovedla zkoumání možného dopadu prodeje rozvětvených mastných alkoholů na prodej dotčeného výrobku ze strany výrobního odvětví Unie a účinků, který měl na hospodářskou situaci tohoto odvětví. Šetření se zaměřilo na výrobek, jehož vymezení je v 8. až 12. bodu odůvodnění, a žádná strana nepředložila spolehlivé údaje, které by umožnily posoudit možný negativní dopad rozvětvených mastných alkoholů na hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení se tedy odmítá.
(100)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se účinků jiných činitelů, potvrzují se 99. až 106. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(101)
Šetřením nebyla zjištěna skutečnost, která by naznačovala, že by existovaly jiné činitele než levný dumpingový dovoz z dotčených zemí, které by přerušovaly příčinnou vazbu mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem.
(102)
Jelikož ohledně příčinné souvislosti nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 107. až 110. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Výrobní odvětví Unie
(103)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 112. a 113. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Dovozci
(104)
Jelikož ohledně zájmu dovozců nebyly předloženy připomínky, potvrzují se 115. a 116. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Uživatelé
(105)
Připomíná se, že pro posouzení možného dopadu antidumpingových opatření na uživatele v Unii se šetření soustředilo hlavně na souhrnné údaje, které poskytlo pět velkých uživatelských společností, které byly navštíveny v prozatímní fázi.
(106)
Na tomto základě bylo s prozatímní platností zjištěno, že podíl nákladů dotčeného výrobku na celkových nákladech výroby této skupiny je značný a podle konečného výrobku činí od 10 % do 20 %. Dostupné údaje však byly přezkoumány a na základě nových výpočtů a opravy některých hodnot bylo zjištěno, že tento rozsah činí od 15 % do 25 %. Podobně bylo zjištěno, že i průměrné ziskové rozpětí u činnosti, při níž se využívá dotčený výrobek, činí pro tuto skupinu pěti navštívených společností přibližně 6 %; nové výpočty prokazují vyšší průměrné ziskové rozpětí, které se pohybuje okolo 7,5 %. Závěrem byl také opraven průměrný podíl činnosti, při níž se používá dotčený výrobek, na celkové činnosti. Tento podíl byl s prozatímní platností stanoven přibližně na 22 %, zatímco podle nových výpočtů byl zjištěn procentní podíl ve výši 25 %.
(107)
Po vyhlášení prozatímního nařízení reagovala řada uživatelů a k poskytnutým konečným informacím vznesla připomínky. Napadli výběr pěti uživatelských společností uvedených ve 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedli, že údaje použité pro posouzení možného dopadu opatření na uživatelské výrobní odvětví nejsou transparentní, nejsou založeny na reprezentativních stranách a jsou založeny na nízkém počtu stran. Argumentovalo se tím, že analýza by měla zohlednit údaje, které poskytli všichni uživatelé spolupracující při šetření.
(108)
Jak je však uvedeno ve 117. a 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, zatímco 21 spolupracujících společností dohromady představovalo v období šetření okolo 25 % celkového nákupu dotčeného výrobku ze strany Unie, pět společností využitých pro posouzení zájmu uživatelů představovalo okolo 18 % tohoto nákupu a 72 % nákupu dotčeného výrobku ze strany spolupracujících uživatelů. Kromě toho, že těchto pět uživatelů bylo reprezentativních z hlediska objemu nákupu dotčeného výrobku, byli velmi dobře reprezentativní z hlediska různých odvětví činnosti uživatelského výrobního odvětví. Těchto pět navštívených společností je skutečně různorodou skupinou, která zahrnuje nejen výrobce prvního využití, tj. výrobce povrchově aktivních látek, ale také uživatele povrchově aktivních látek a uživatele v navazujících stupních.
(109)
Přesto však byla provedena širší analýza a byly zohledněny všechny informace, které předložili spolupracující uživatelé. Zejména bylo provedeno konkrétní posouzení možného dopadu antidumpingových cel na výrobce povrchově aktivních látek jako na samostatnou skupinu, protože tato skupina by potenciálně mohla být uložením opatření nejvíce postižena. Další samostatná analýza byla provedena u druhé skupiny uživatelů zahrnující všechny ostatní uživatelské společnosti, které při šetření spolupracovaly.
(110)
Byla provedena simulace s cílem posoudit možný účinek průměrného cla z dovozu mastných alkoholů ve výši 5 % nejdříve na všechny spolupracující uživatele a poté na tyto dvě samostatné skupiny. Výsledek simulace prokázal, že konečný dopad tohoto průměrného cla na celkové náklady výroby pro činnosti využívající dotčený výrobek by byl pro všechny uživatele přibližně 0,09 %, zatímco dopad stejného cla na navazující výrobek využívající dotčený výrobek by byl pro skupinu výrobců povrchově aktivních látek přibližně 0,05 % a pro druhou skupinu společností by byl přibližně 0,29 %.
(111)
Analýza rovněž prokázala, že výrobci povrchově aktivních látek dosahovali nižšího ziskového rozpětí v těch odvětvích, kde se využíval šetřený výrobek. Tato skupina však dovezla v průběhu OŠ z dotčených zemí jen asi 2,6 % svých celkových nákupů šetřeného výrobku. Procentní podíl činnosti výrobců povrchově aktivních látek využívajících mastné alkoholy na jejich celkovém obratu činí přibližně 24 %. Konečný dopad na výrobní náklady výrobků včetně výrobku, který je předmětem šetření, je tedy i při uložení průměrného dumpingového cla ve výši 5 % velmi omezený a na jejich celkovou ziskovost je dokonce zanedbatelný.
(112)
Někteří výrobci povrchově aktivních látek přesto tvrdili, že jim antidumpingová cla zabrání volně nakupovat suroviny, a povedou tak k narušení v jejich tržním segmentu.
(113)
Jak je uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň antidumpingových cel a možný dopad na uživatelské výrobní odvětví a na navazující trh nevytváří závažné překážky pro dovoz dotčeného výrobku. Šetřením bylo potvrzeno, že konečná antidumpingová cla nemohou narušit navazující trh. Současně by nemělo být obtížné, aby výrobci povrchově aktivních látek přenesli toto poměrně nízké zvýšení nákladů do konečné ceny svých výrobků. Proto se tvrzení, že antidumpingová cla povedou k narušení navazujícího trhu, odmítají.
(114)
Po zveřejnění konečných zjištění někteří uživatelé trvali na tom, že výrobci v Unii jim odmítli dodávat zboží, přičemž bylo jen málo alternativ pro dodávky. Jak je nicméně uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, relativně nízká úroveň navržených opatření by neměla vyloučit možnost dovážet dotčený výrobek. Výrobci v Unii mimoto v posuzovaném období nevyužívali při výrobě celou kapacitu. Kromě toho je možné dovážet i z jiných třetích zemí, na které se opatření nevztahují, a z údajů Eurostatu o dovozu mastných alkoholů ze zbytku světa po OŠ vyplývá, že tento dovoz roste, což svědčí o tom, že údajné nebezpečí nedostatečného zásobení není opodstatněné. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(115)
Některá sdružení uživatelů, která se nepřihlásila ve lhůtě stanovené v bodě 5.3 oznámení o zahájení řízení, tvrdila, že v posouzení zájmu Unie nebyla zohledněna jejich stanoviska, zejména co se týče možného dopadu opatření na malé a střední podniky a na specifická odvětví. Je však třeba poznamenat, že ke všem připomínkám těchto sdružení se v tomto šetření přihlédlo. Jak je navíc zmíněno ve 109. bodu odůvodnění, v posouzení zájmu Unie byly zohledněny všechny informace předložené spolupracujícími uživateli. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(116)
Několik stran tvrdilo, že pokud dojde k uložení daných opatření, mělo by být jejich trvání omezeno na dobu maximálně dvou let. Podle základního nařízení se konečné antidumpingové opatření obvykle ukládá na dobu pěti let. Jelikož žádná z těchto stran neprokázala, že je dvouleté období v souladu s požadavkem v čl. 11 odst. 1 základního nařízení dostatečné na to, aby došlo k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu, nezdá se, že existuje pádný důvod, proč uplatnit jinou než běžnou délku trvání opatření. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(117)
Jelikož ohledně zájmu uživatelů nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se, že uložení konečných opatření na dovoz dotčeného výrobku by nebylo proti zájmu Unie, a potvrzují se tedy 117. až 121. bod odůvodnění tohoto nařízení.
4. Závěr ohledně zájmu Unie
(118)
Na základě výše uvedených skutečností může být potvrzen závěr vyvozený ve 122. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení konečných antidumpingových cel z dovozu mastných alkoholů z dotčených zemí.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(119)
Připomíná se, že ziskové rozpětí použité pro výpočet cílového zisku v prozatímní fázi bylo 7,7 %. Žadatelé tvrdili, že vhodnější by byl cílový zisk ve výši 15 %. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že nepředložili ověřitelné důkazy na podporu tvrzení, že cílový zisk je příliš nízký. Proto se navrhuje, aby byl potvrzen prozatímní cílový zisk ve výši 7,7 %, který vychází ze ziskového rozpětí za celou činnost v oblasti alkoholů, kterého dosáhl jeden žadatel ve svém posledním ziskovém roce před prudkým zvýšením levného dumpingového dovozu.
(120)
Některé strany tvrdily, že hodnota 7,7 % není realistická a je příliš vysoká. Pro určení úrovně pro odstranění újmy navrhovaly použít nižší ziskové rozpětí od 3 % do 5 %. Toto tvrzení však nebylo doloženo žádnými důkazy, které by prokázaly, že navrhovaný zisk by byl ziskem, kterého by výrobní odvětví Unie mohlo dosáhnout, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie; tvrzení proto nebylo přijato.
(121)
Některé strany tvrdily, že Komise chybně určila úroveň pro odstranění újmy na základě rozpětí prodeje pod cenou, zatímco měla použít rozpětí cenového podbízení. V tomto případě se nemělo za to, že by rozpětí cenového podbízení bylo vhodným základem pro určení úrovně pro odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie, protože by neodráželo úroveň ceny, které by mohlo být dosaženo, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(122)
Na tomto základě mohou být potvrzena prozatímní rozpětí újmy vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF na hranice Unie před proclením, jak je uvedeno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
2.1 Forma konečných opatření
(123)
Jak je uvedeno v 79. až 84. bodě odůvodnění, některé strany mimo jiné tvrdily, že současná opatření by se měla pozastavit, jelikož vývoj na trhu Unie (zvýšení ceny dotčeného výrobku), který nastal po období šetření, je zřejmý, nesporný a trvalý. Tvrdily též, že případná konečná opatření by neměla mít podobu valorického cla, a spíše by měla být uložena ve formě MDC.
(124)
Má se nicméně za to, že okolnosti tohoto konkrétního případu nezdůvodňují uložení minimální dovozní ceny. Tato forma opatření by se dala snadno obejít vzhledem k povaze dotčeného výrobku a složitých firemních struktur dotčených vývozců.
(125)
Nutno však přiznat, že trh s daným výrobkem je cenově citlivý, a proto by bylo rozumné minimalizovat dopad konečných opatření na uživatele v Unii pro případ možného výrazného růstu cen dotčeného výrobku. Proto se považuje za vhodné změnit formu konečných opatření z valorických cel na specifická cla.
(126)
Očekává se, že tato forma opatření do určité míry omezí možný nežádoucí negativní dopad na uživatele v případě, že zvýšení cen bude výrazné a rychlé. Pokud by na druhé straně došlo ke snížení cen, specifická cla by zajistila dostatečnou ochranu výrobců v Unii. Základem specifických cel jsou hodnoty CIF vývozů Unie spolupracujících společností během OŠ, přepočtené na eura pomocí měsíčních směnných kurzů a vynásobené (podle pravidla nižšího cla) buď dumpingovým rozpětím, nebo rozpětím újmy, cokoli z toho je nižší.
(127)
Dva vyvážející výrobci v této souvislosti namítli, že místo měsíčního by se měl použít průměrný roční směnný kurz. Nutno však poznamenat, že v souladu s obvyklou praxí se k přepočtu měn v antidumpingovém šetření používají měsíční směnné kurzy. To byl také případ tohoto šetření. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(128)
Žadatel tvrdil, že při stanovení specifických cel měly být použity současné ceny mastných alkoholů, nikoli hodnoty CIF během OŠ. Je třeba poznamenat, že specifická cla se stanovují na základě výpočtu dumpingu a újmy za období šetření. Nebyly předloženy žádné řádné argumenty, jež by zdůvodňovaly to, aby se v tomto případě při výpočtu specifických cel vycházelo z období po OŠ. Proto byla tato námitka zamítnuta.
2.2 Uložení konečných opatření
(129)
Po zveřejnění prozatímních opatření se přihlásil potenciální vyvážející výrobce a uvedl, že zbytková celní sazba by měla být stanovena na úrovni nejvyššího uloženého cla, a nikoli na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí zjištěného u Indonésie. Zbytkové clo se však stanoví na úrovni nižší z hodnot odpovídajících zbytkovému dumpingovému rozpětí nebo zbytkovému rozpětí újmy při použití pravidla menšího cla. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(130)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se má za to, že v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být ohledně dovozu dotčeného výrobku uložena v souladu s pravidlem menšího cla konečná antidumpingová opatření na úrovni nižší z hodnot odpovídajících dumpingovému rozpětí a rozpětí újmy.
(131)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečných antidumpingových cel. Rovněž jim byla přiznána lhůta, ve které mohly k poskytnutí konečných informací předkládat svá vyjádření. Připomínky, které strany předložily, byly řádně přezkoumány a zjištění byla v případě potřeby odpovídajícím způsobem upravena.
(132)
Navrhovaná konečná antidumpingová cla jsou následující:
Země
Společnost
Konečné specifické antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Indie
VVF Limited
46,98
Všechny ostatní společnosti
86,99
Indonésie
P.T. Musim Mas
45,63
Všechny ostatní společnosti
80,34
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd.
51,07
Všechny ostatní společnosti
61,01
(133)
Individuální sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení jsou výlučně použitelné na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného těmito společnostmi, tedy konkrétně uvedenými právnickými osobami. Na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v tomto nařízení spolu s názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se zde konkrétně uvedenými společnostmi, se tyto sazby nevztahují a na takový dovoz by měla se použít celní sazba pro „všechny ostatní společnosti“.
(134)
Všechny žádosti o uplatňování těchto individuálních sazeb antidumpingových cel pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (10) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, mělo by být toto nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální sazby antidumpingového cla.
3. Závazky
(135)
Jeden indický a jeden malajsijský vyvážející výrobce spolu s jeho dovozcem ve spojení nabídli cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Obě nabídky obsahovaly velký počet skupin výrobků (podle chemických specifikací), přičemž každé skupiny se týkala jiná minimální dovozní cena (MDC); cenové rozdíly mezi skupinami činily u malajsijského vývozce až 25 % a u indického vývozce až 100 %. V rámci jednotlivých skupin se ceny navíc lišily až o 20 %, což hrozilo vysokým rizikem křížové kompenzace. Bylo také konstatováno, že nabídka indického vývozce neřešila kolísání cen dotčeného výrobku. Další riziko křížové kompenzace bylo zjištěno u malajsijského vývozce a jeho dovozce ve spojení v Unii, který odebíral dotčený výrobek nejen od malajsijského vývozce, ale i od jiných dodavatelů. Pro celní orgány by rovněž bylo obtížné určit chemickou specifikaci výrobku bez individuální analýzy, a jakákoli kontrola by tedy byla velmi pracná až neproveditelná. Proto byly nabídky závazku zamítnuty. V návaznosti na návrh na změnu formy opatření jeden vyvážející výrobce upravil svou nabídku závazku a navrhl pro všechny skupiny výrobků průměrnou MDC, díky čemuž - jak tvrdil - již nebude hrozit riziko křížové kompenzace. Druhý vyvážející výrobce pouze trval na své původní nabídce. Vzhledem k počtu druhů výrobků a rozdílnostem v jejich cenách by však MDC mohla zcela ohrozit účinnost opatření. Struktura společností a jejich výše popsaných nabídek navíc stále představuje překážku pro přijetí závazku. Režim vykazování a cen navržený jedním vývozcem tyto obavy neřeší a v každém případě by kontrola na jeho základě byla velmi pracná až neproveditelná. Nabídky závazku tudíž nelze přijmout.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(136)
Vzhledem k rozsahu zjištěných dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné vybrat s konečnou platností částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel. Pokud jsou konečná cla nižší než cla prozatímní, je třeba uvolnit částky, které byly prozatímně zajištěny nad rámec konečné sazby antidumpingových cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu nasycených mastných alkoholů s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00 (kódy TARIC 2905168510, 2905190060, 3823700011 a 3823700091), pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi je následující:
Země
Společnost
Konečné antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Doplňkový kód TARIC
Indie
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Všechny ostatní společnosti
86,99
B999
Indonésie
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Všechny ostatní společnosti
80,34
B999
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn Bhd, Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Všechny ostatní společnosti
61,01
B999
3. V případech, kdy dojde k poškození zboží před propuštěním do volného oběhu, a kdy je proto cena, která byla nebo má být skutečně zaplacena, poměrně rozdělena za účelem určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (11), se výše antidumpingového cla, vypočtená na základě výše stanovených částek, sníží o procento, které odpovídá poměrnému rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého podle nařízení (EU) č. 446/2011 se vyberou s konečnou platností. Částky, které byly zajištěny nad rámec konečných sazeb antidumpingového cla, se uvolní.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. listopadu 2011.
32011R1138
L 293/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
PROVEDBENA UREDBA VIJEĆA (EU) br. 1138/2011
od 8. studenoga 2011.
o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određenih masnih alkohola i njihovih mješavina podrijetlom iz Indije, Indonezije i Malezije
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (1) (osnovna Uredba), a posebno njezin članak 9.,
uzimajući u obzir prijedlog koji je podnijela Europska komisija (Komisija) nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom,
budući da:
A. POSTUPAK
1. Privremene mjere
(1)
Komisija je Uredbom (EU) br. 446/2011 (2) (privremena Uredba) uvela privremenu antidampinšku pristojbu na uvoz određenih masnih alkohola i njihovih mješavina (FOH) podrijetlom iz Indije, Indonezije i Malezije (dotične zemlje).
(2)
Postupak je pokrenut putem obavijesti o pokretanju postupka objavljene 13. kolovoza 2010. (3) nakon pritužbe koju su 30. lipnja 2010. podnijela dva proizvođača iz Unije, Cognis GmbH (Cognis) i Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Sasol), (dalje u tekstu skupa „podnositelji pritužbe”). Ta dva trgovačka društva predstavljaju veći udjel, u ovom slučaju više od 25 % ukupne proizvodnje ispitanog proizvoda u Uniji.
(3)
Kako je određeno u uvodnoj izjavi 9. privremene Uredbe, ispitni postupak o dampingu i šteti obuhvatio je razdoblje od 1. srpnja 2009. do 30. lipnja 2010. („razdoblje ispitnog postupka” ili „RIP”). Ispitivanje kretanja važnih za procjenu štete obuhvatilo je razdoblje od 1. siječnja 2007. do kraja RIP-a (razmatrano razdoblje).
2. Daljnji postupak
(4)
Nakon objave bitnih činjenica i razmatranja na temelju kojih je odlučeno uvesti privremene antidampinške mjere (privremena objava), nekoliko zainteresiranih stranaka dalo je pisane podneske u kojima su objavile svoje stavove o privremenim nalazima. Strankama koje su to zatražile pružena je mogućnost rasprave.
(5)
Komisija je nastavila tražiti i provjeravati sve podatke koje je smatrala potrebnima za svoje konačne nalaze.
(6)
Naknadno su sve stranke obaviještene o bitnim činjenicama i razmatranjima na temelju kojih se namjeravalo preporučiti uvođenje konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih masnih alkohola i njihovih mješavina podrijetlom iz Indije, Indonezije i Malezije i konačnu naplatu iznosa osiguranih privremenom pristojbom (konačna objava). Svim strankama dano je razdoblje unutar kojega su mogle dati komentar na konačnu objavu.
(7)
Usmeni i pisani komentari zainteresiranih stranaka razmatrani su i, prema potrebi, uzeti u obzir.
B. DOTIČNI PROIZVOD I ISTOVJETNI PROIZVOD
1. Dotični proizvod
(8)
Dotični proizvod su, kako je određeno u uvodnim izjavama 10. i 11. privremene Uredbe, zasićeni masni alkoholi s ugljikovim lancem C8, C10, C12, C14, C16 ili C18 (ne uključujući razgranane izomere), uključujući zasićene masne alkohole jedne frakcije (dalje u tekstu „čista frakcija” ili „single cuts”) i mješavine koje uglavnom sadrže kombinaciju ugljikovih lanaca dužina C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (uobičajeno kategorizirane kao C8-C10), mješavine koje uglavnom sadrže kombinaciju ugljikovih lanaca duljina C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (uobičajeno kategorizirane kao C12-C14) i mješavine koje uglavnom sadrže kombinaciju ugljikovih lanaca duljina C16-C18, podrijetlom iz Indije, Indonezije i Malezije, trenutačno obuhvaćeni oznakama KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 i ex 3823 70 00.
(9)
Nakon uvođenja privremenih mjera određene stranke uložile su pritužbu u pogledu nejasne definicije dotičnog proizvoda. Tvrdile su da je, prema obavijesti o pokretanju postupka, samo linearni FOH uključen u opseg proizvoda, što isključuje FOH s razgranatim izomerima ili razgranani FOH. Ostale stranke su tvrdile da nema smisla isključiti FOH s razgranatim izomerima koji se proizvodi u postupku hidroformilacije, jer imaju istu svrhu i natječu se s linearnim FOH-om na tržištu.
(10)
Utvrđeno je da sve vrste FOH-a obuhvaćene ispitnim postupkom, kako je opisano u uvodnoj izjavi 8., usprkos mogućim razlikama u smislu sirovine korištene u proizvodnji ili varijancama u procesu proizvodnje, imaju ista ili vrlo slična osnovna fizička, kemijska i tehnička svojstva te se koriste u iste svrhe. Moguće promjene dotičnog proizvoda ne mijenjaju njegovu osnovnu definiciju, njegova svojstva ili dojam koji o tom proizvodu imaju različite stranke.
(11)
Stoga treba zadržati privremenu odluku o isključivanju FOH-a s razgrananim izomerima iz opsega proizvoda, kako je navedeno u obavijesti o pokretanju postupka, te isključivanju proizvodnje razgrananog FOH-a tih trgovačkih društava iz definicije Unije (uključujući trgovačka društva koja proizvode FOH u postupku hidroformilacije). U izostanku bilo kakvih ostalih komentara u pogledu dotičnog proizvoda, potvrđuju se uvodne izjave 10. i 11. privremene Uredbe.
2. Istovjetni proizvod
(12)
Podsjeća se na to da je u uvodnoj izjavi 13. privremene Uredbe privremeno utvrđeno da linearni FOH i razgranani FOH nisu istovjetni proizvodi te da, stoga, podatke koji se odnose na proizvođače koji proizvode FOH od razgrananih izomera treba isključiti iz analize štete.
(13)
U nedostatku bilo kakvih ostalih komentara u pogledu istovjetnog proizvoda, potvrđuju se uvodne izjave od 12. i 13. privremene Uredbe.
C. DAMPING
1. Indija
1.1. Uobičajena vrijednost
(14)
U nedostatku bilo kakvih komentara o utvrđivanju uobičajene vrijednosti, potvrđuju se privremeni nalazi u uvodnim izjavama 14. do 18. privremene Uredbe.
1.2. Izvozna cijena
(15)
U nedostatku bilo kakvih komentara o utvrđivanju izvozne cijene, potvrđuju se privremeni nalazi u uvodnoj izjavi 19. privremene Uredbe.
1.3. Usporedba
(16)
Nakon privremene i konačne objave, oba kineske proizvođača izvoznika ponovila su svoju tvrdnju da njihovu prodaju izvršenu prema jednom od početnih podnositelja pritužbe u Uniji tijekom RIP-a treba zanemariti pri izračunu dampinške marže (vidjeti uvodnu izjavu 22. privremene Uredbe). Trgovačka društva temeljila su svoju tvrdnju na činjenici da članak 9.1. Antidampinškog sporazuma WTO-a predviđa da iznos pristojbe koju treba uvesti bude jednaka cijeloj marži dampinga ili manja. Indijski proizvođači izvoznici, također, su uputili na članak 2.4. Antidampinškog sporazuma WTO-a prema kojem primjerenu usporedbu treba napraviti između izvozne cijene i uobičajene vrijednosti. Na temelju toga tvrdili su da je podnositelj pritužbe pregovarao s njima o nabavu vrlo velikih količina po vrlo niskim cijenama u istom trenutku kad je pripremao pritužbu te da, stoga, cijene tih poslova nisu određene pošteno i da zato takve poslove ne treba uključiti u izračune dampinga.
(17)
Prije svega, treba napomenuti da činjenica da Antidampinški sporazum WTO-a dopušta mogućnost uvođenja pristojbe ispod cijele dampinške marže ne stvara obvezu takvog postupanja. Članak 9. stavak 4. osnovne Uredbe samo uvodu obvezu kako bi se antidampinška pristojba ograničila na razini dostatnoj za uklanjanje štete. Štoviše, nema dokaza da stranke nisu slobodno pregovarale o cijenama. Ispitivanje cjelokupne nabave dotičnog podnositelja pritužbe također je pokazalo da su cijene koju su dogovorila dva indijska proizvođača izvoznika bile u skladu s cijenama dogovorenima za nabavu usporedivih proizvoda dotičnog podnositelja pritužbe od ostalih dobavljača. Nadalje, utvrđeno je da je podnositelj pritužbe uvozio dotični proizvod od indijskih proizvođača izvoznika veći broj godina, a ne samo tijekom RIP-a. Štoviše, jedan proizvođač izvoznik je tvrdio tijekom usmene rasprave koju je vodio službenik za saslušanje da su njegove cijene u odnosu na dotičnog podnositelja pritužbe bile strukturno niže od cijena naplaćenih ostalim kupcima. Kao zaključak, nema dokaza da cijene nisu bile određene na pošten način samo zbog činjenice da je prodaja izvršena prema podnositelju pritužbe te se potvrđuje da se tvrdnja odbacuje.
(18)
Nakon privremene i konačne objave, oba indijska proizvođača izvoznika ponovila su svoj zahtjev za prilagodbu cijene zbog konverzije valuta prema članku 2. stavku 10. točki (j) osnovne Uredbe tvrdeći da je došlo do stalne aprecijacije indijskih rupija prema euru od studenoga 2009., što će narušiti izračune dampinga (vidjeti uvodnu izjavu 23. privremene Uredbe). Oba proizvođača izvoznika potvrdila su da su njihove prodajne cijene u drugoj polovici RIP-a bile više od cijena u prvoj polovici RIP-a, ali su tvrdili da je to kretanje bilo isključivo posljedica povećanja troškova sirovina i općeg poboljšanja uvjeta na tržištu nakon završetka gospodarske krize te nije odražavalo aprecijaciju indijskog rupija prema euru. Štoviše, trgovačka društva su tvrdila da, čak i ako su mogla redovito prilagoditi svoje cijene u kratkim intervalima, nikada nisu mogla točno predvidjeti razvoj deviznih tečajeva za buduće razdoblje.
(19)
Ispitni je postupak pokazao da čak i ako je bilo postupne aprecijacije indijskog rupija prema euru tijekom druge polovice RIP-a, kod svakog indijskog proizvođača izvoznika cijene za prodaju glavnih proizvoda nekoliko glavnih kupaca stvarno su se mijenjale svaki mjesec, posebno tijekom druge polovice RIP-a. Stoga nema naznake da se cijene za prodaju u Uniji nisu mogle mijenjati u isto vrijeme kako bi odražavale promjene deviznih tečajeva u roku od 60 dana kako je predviđeno člankom 2. stavkom 10. točkom (j) osnovne Uredbe i člankom 2.4.1. Antidampinškog sporazuma WTO-a. S obzirom na to da su se u nekoliko slučajeva cijene mijenjale često, svaka promjena deviznih tečajeva također se mogla izraziti. Štoviše, to je pokazalo da je tržište FOH-a općenito otvoreno za česte promjene cijena. Stoga, čak i u slučajevima kad su promjene cijena bile rjeđe, nema dokaza da to nije bilo zbog poslovne odluke stranaka. Činjenica da se cijene mogu brzo prilagoditi kako bi odražavale stanje na tržištu (u ovom slučaju, navodno promjene deviznih tečajeva) dalo je indijskim proizvođačima izvoznicima mogućnost odražavanja takvih promjena u svojim prodajnim cijenama ako su tako željeli i očito učinili u brojnim slučajevima. S obzirom na gore navedeno, prilagodba cijena zbog konverzija valuta nije opravdana i tvrdnja se odbacuje.
(20)
Nakon privremene objave jedan je indijski proizvođač izvoznik tvrdio da olakšica dodijeljena na temelju članka 2. stavka 10. točke (b) osnovne Uredbe za razlike u posrednim porezima, koji su se koristili u pogledu određenih vrsta proizvoda, trebalo odobriti i u pogledu proizvoda i mješavina s lancem duljine C12 i C14 zbog toga što je pristojba plaćena na sirovine korištene za te proizvode vraćena prilikom izvoza proizvoda. Međutim, nisu dostavljeni nikakvi podaci koji su se mogli provjeriti na licu mjesta tijekom ispitnog postupka, a koji su dokazali da su doista takve pristojbe naknadno vraćene. Nakon konačne objave, trgovačko društvo je tvrdilo da su njegovi komentari pogrešno shvaćeni i da su sve sirovine korištene za proizvodnju proizvoda i mješavina s duljinama lanca C12 i C14 uvezene bez carine. S obzirom na to da se posredni porez treba platiti ako se te sirovine naknadno ugrade u proizvode koji se prodaju na domaćem tržištu, trgovačko društvo traži prilagodnu uobičajene vrijednosti za te specifične vrste proizvoda. Međutim, dokazi dostavljeni tijekom provjere pokazuju da su posebne sirovine koje su potrebne za proizvodnju vrsta proizvoda s duljinama lanca C12 i C14 i koje su tijekom RIP-a uvezene bez carine, dostatne za proizvodnju samo dijela izvozne prodaje tog proizvoda trgovačkog društva tijekom RIP-a. Stoga je sigurno da su najmanje dvije trećine izvoznog proizvoda s duljinama lanca C12 i C14 proizvedene korištenjem sirovina za koje su plaćene uvozne carine. S obzirom na to da trgovačko društvo nikad nije dostavilo nikakve dokaze koji pokazuju da su bilo koje od tih sirovina uvezeni bez carine korištene za izvoznu prodaju u Uniju, a ne za izvoznu prodaju trećim zemljama, tvrdnja se odbacuje.
(21)
U nedostatku bilo kakvih drugih komentara o usporedbi, potvrđuje se sadržaj uvodnih izjava 20. i 23. privremene Uredbe.
1.4. Dampinška marža
(22)
U nedostatku bilo kakvih komentara o izračunu dampinške marže, potvrđuje se sadržaj uvodnih izjava 24. do 26. privremene Uredbe.
(23)
Iznos konačno utvrđenog dampinga, izražen kao postotak neto cijene CIF-a franko granica Unije, neocarinjeno, iznosi kako slijedi:
Trgovačko društvo
Konačna dampinška marža
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Sva ostala trgovačka društva
9,3 %
2. Indonezija
2.1. Uobičajena vrijednost
(24)
Nakon privremene i konačne objave, jedan je indonezijski proizvođač izvoznik tvrdio da prilikom testiranja profitabilnosti poslova, prodajne, opće i administrativne (POA) troškove nije trebalo rasporediti prema pojedinim poslovima na temelju prometa i da je to dovelo do brojnih poslova za koje je utvrđeno da su neprofitabilni. Tvrdnja je ispitana, ali je utvrđeno da je dodjeljivanje troškova POA pojedinačnim poslovima na temelju prometa primjerenije s obzirom na prirodu takvih troškova koji se više odnose na vrijednost, nego na obujam. Treba napomenuti da ukupni iznos troškova POA raspoređen svakoj vrsti proizvoda ostaje isti bez obzira na to koja se od dvije metode koristi za dodjeljivanje troškova POA pojedinačnim poslovima. Konačno, poslovi za koje je proizvođač izvoznik postavio pitanje ishoda testa profitabilnosti ponovno su ispitani te je potvrđeno da su poslovi bili neprofitabilni. Tvrdnja se stoga odbacuje.
(25)
Isti indonezijski proizvođač izvoznik je, također, tvrdio da, prilikom utvrđivanja razine dobiti korištene pri izračunu uobičajene vrijednosti, dobit od prodaje za koju je utvrđeno da nije ostvarena u uobičajenom tijeku trgovine na razini vrste proizvoda ne treba isključiti, s obzirom da je više od 80 % ukupne domaće prodaje bilo profitabilno. U pogledu te tvrdnje, podsjeća se da se utvrđivanje prodaje u uobičajenom tijeku trgovine odvija na razini vrsta proizvoda, kako je objašnjeno u uvodnim izjavama 29. do 32. privremene Uredbe, s obzirom da je najprimjerenije točno pridružiti prodajne cijene odgovarajućim troškovima proizvodnje. Nadalje, članak 2. stavak 6. osnovne Uredbe ne isključuje podjelu ispitanog proizvoda u vrste proizvoda kada je to potrebno. Stoga se prodaja za koju je utvrđeno da nije izvršena u uobičajenom tijeku trgovine isključuje na razini vrste proizvoda iz obračuna dobiti korištene za izračun uobičajene vrijednosti. Tvrdnja se stoga odbacuje.
(26)
Isti indonezijski proizvođač izvoznik je, također, tvrdio da kod izračuna uobičajene vrijednosti za određene vrste proizvoda nisu odbijene nikakve prilagodbe kako bi se uobičajene vrijednosti vratile na razinu franko tvornica. Tvrdnja je stoga prihvaćena i izračun je izmijenjen na odgovarajući način.
(27)
U nedostatku bilo kakvih drugih komentara o utvrđivanju uobičajene vrijednosti, potvrđuju se privremeni nalazi u uvodnim izjavama 27. do 33. privremene Uredbe, osim izmjene kako je navedeno u uvodnoj izjavi 26. ove Uredbe.
2.2. Izvozna cijena
(28)
Nakon privremene objave, jedan indonezijski proizvođač izvoznik je tvrdio da nikakvo opravdanje nije dano zašto se cijena prema njegovom povezanom trgovačkom društvu uvozniku u Uniji smatra nepouzdanom te za izračun izvozne cijene u pogledu takve prodaje na temelju članka 2. stavka 9. osnovne Uredbe. U tom pogledu, treba napomenuti da se transferne cijene između povezanih stranaka ne smatraju pouzdanima, jer se mogu umjetno odrediti na različitim razinama, ovisno o tome što bi bilo povoljnije za dotična povezna trgovačka društva. Stoga se prilikom izračuna izvozne cijene na temelju članka 2. stavka 9. osnovne Uredbe, pri čemu se koristi razumna profitna marža neovisna o stvarnoj dobiti proizašloj iz transfernih cijena, izbjegavaju svi štetni učinci koji mogu proizaći iz transfernih cijena. Tvrdnja se stoga odbacuje.
(29)
Za izvoznu prodaju u Uniju putem povezanih uvoznika u Uniji, nakon privremene objave, oba indonezijska izvoznika su tvrdila da je profitna marža korištena za izračun izvozne cijene prema članku 2. stavku 9. osnovne Uredbe bila neprimjerena. Obojica su tvrdila da se dobit koja se koristila u privremenoj fazi odnosila samo na jednog uvoznika koji djelomično surađuje i nije bila provjerena te je, stoga, nepouzdana. U skladu s tim, predložili su korištenje dobiti od 5 % kako je učinjeno u ostalim ispitnim postupcima. S obzirom na nisku razinu suradnje nezavisnih uvoznika u ovom ispitnom postupku, tvrdnja je prihvaćena i primijenjena je razina dobiti od 5 %, što je bilo u skladu s razinama dobiti korištenima u prethodnim ispitnim postupcima za isti sektor.
(30)
U nedostatku bilo kakvih drugih komentara o usporedbi, potvrđuje se sadržaj uvodnih izjava 34. to 36. privremene Uredbe, prilagođen kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 29. ove Uredbe.
2.3. Usporedba
(31)
Nakon privremene objave oba indonezijska izvoznika su ukazala na to da nikakvu prilagodnu nije trebalo napraviti za razlike u provizijama prema članku 2. stavku 10. točki i. za prodaju putem odgovarajućih povezanih trgovaca u trećoj zemlji. Oba trgovačka društva su tvrdila da njihova proizvodna trgovačka društva u Indoneziji te povezani trgovci u Singapuru čine jedinstveni gospodarski subjekt i da trgovi u trećoj zemlju posluju u svojstvu izvoznog odjela povezanih indonezijskih trgovačkih društava. Međutim, u oba slučaja domaću prodaju, kao i dio izvozne prodaje trećim zemljama, fakturirao je izravno proizvođač u Indoneziji, a trgovci u Singapuru su dobili specifičnu proviziju. Za jedno od indonezijskih trgovačkih društava ova je provizija navedena u ugovoru koji obuhvaća samo izvoznu prodaju. Štoviše, trgovci u trećoj zemlji prodaju i proizvode koje proizvode ostali proizvođači, u jednom slučaju i nepovezani proizvođači. Oba povezana trgovca u Singapuru, stoga, imaju jasne funkcije koje su slične funkcijama zastupnika koji posluje na temelju provizije. Tvrdnja se stoga odbacuje.
(32)
Nakon konačne objave, indonezijska Vlada i jedan indonezijski proizvođač izvoznik ponovili su tvrdnju o jedinstvenom gospodarskom subjektu iz prethodne uvodne izjave. Tvrdili su da je u predmetu Matsushita protiv Vijeća (4) Sud prethodno smatrao da činjenica da proizvođač obavlja određene prodajne funkcije ne znači da proizvođač i trgovac ne mogu činiti jedinstveni gospodarski subjekt. Nadalje, također su tvrdili da prodaja trećim zemljama koju je izvršio izvoznik izravno bez uključivanje trgovca u Singapuru predstavlja samo mali postotak izvozne prodaje te da je u presudi u predmetu Interpipe (5) Prvostupanjski sud smatrao da mali obujam izravne prodaje proizvođača ne podupire tvrdnju da nema jedinstvenog gospodarskog subjekta. Konačno, naveli su da u predmetu Canon protiv Vijeća (6) činjenica da prodajno ovisno društvo posluje i kao distributer proizvoda iz ostalih trgovačkih društava ne utječe na nalaz o jedinstvenom gospodarskom subjektu.
(33)
Iako je u predmetu Matsushita protiv Vijeća Sud smatrao da su institucije u tom slučaju bile ovlaštene utvrditi da proizvođač, zajedno s jednim ili više distributera koje kontrolira, čini jedinstveni gospodarski subjekt iako sam obavlja određene prodajne funkcije, to ne znači nužno da postoji obveza da se proizvođač i njegova povezana prodajna trgovačka društva uvijek smatraju jedinstvenim gospodarskim subjektom. Nadalje, za razliku od indonezijskog proizvođača izvoznika, proizvođač u predmetu Matsushita protiv Vijeća nije sam obavljao nikakvu izravnu prodaju. Drugi, kod presude u predmetu Interpipe, činjenica da je izravna prodaja proizvođača izvoznika predstavljala samo ograničeni postotak ukupnog obujma prodaje u Uniji, bila je samo jedan element koji je analizirao Prvostupanjski sud. Još važnije, Sud je naglasio činjenicu da je ta izravna prodaja izvršena u novim državama članicama trajala samo u prijelaznom razdoblju. Za razliku od toga, u ovom slučaju raspoloživi dokazi upućuju na to da izravna prodaja proizvođača u određene treće zemlje nije privremena, nego, barem u načelu, strukturna, tj. stalna. Štoviše, za svaki dotični proizvod, ta prodaja predstavlja značajan postotak njegove domaće prodaje. Konačno, u predmetu Canon protiv Vijeća, prodaja prodajnog ovisnog društva proizvođača izvoznika na domaćem tržištu uključivala je ostale proizvode koji su prodavani samo pod drukčijim imenom brenda, ali ih je ipak sve proizveo sam proizvođač izvoznik. Tvrdnja se stoga ponovno odbacuje.
(34)
Jedno indonezijsko trgovačko društvo je dalje tvrdilo da je, čak i ako se koncept jedinstvenog gospodarskog subjekta ne prihvati, Komisija uvela „dvostruku maržu” odbijanjem od izvozne cijene nezavisnim kupcima u Unije i dobiti povezanog uvoznika u Uniji, kao i provizije povezanog trgovca u trećoj zemlji. Međutim, ova dva elementa uzeta su u obzir za različite svrhe i zasebno su odbijeni. Kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 28., za izvoznu prodaju putem povezanih uvoznika u Uniji, izvozna cijena izračunava se prema članku 2. stavku 9. osnovne Uredbe na temelju cijene po kojoj su uvezeni proizvodi prvi put ponovno prodani nezavisnom kupcu. U tim slučajevima prilagodba nastale dobiti provodi se tako da se utvrdi pouzdana izvozna cijena na razini granice Unije. Nasuprot tome, provizija povezanog trgovca u trećoj zemlji oduzeta je prema članku 2. stavku 10. točki i. osnovne Uredbe. Stoga je zahtjev odbačen.
(35)
Trgovačko društvo je dalje tvrdilo da, u slučaju prilagodne izvozne cijene za proviziju povezanog trgovca u trećoj zemlji prema članku 2. stavku 10. točki i., istovjetnu prilagodbu treba napraviti za uobičajenu vrijednosti, s obzirom da je ovaj trgovac, također, koordinirao domaću prodaju. Međutim, pisani ugovor između trgovca i proizvođača u Indoneziji obuhvaća samo izvoznu prodaju. Štoviše, domaću prodaju fakturira trgovačko društvo u Indoneziji. Tvrdnja se stoga odbacuje.
(36)
U pogledu prilagodbe prema članku 2. stavku 10. točki i. osnovne Uredbe, smatra se primjerenim koristiti razumnu profitnu maržu neovisno o stvarnoj dobiti proizašloj iz transfernih cijena kako bi se izbjegli svi štetni učinci koji mogu proizaći iz transfernih cijena. Stoga su stvarne profitne marže trgovaca u trećoj zemlji koje su korištene u privremenoj fazi zamijenjene dobiti od 5 % koja se smatra razumnom dobiti za djelatnosti koje obavljaju trgovinska društva u kemijskom sektoru, kao što je učinjeno u prethodnim slučajevima (7).
(37)
Drugo indonezijsko trgovačko društvo je tvrdilo da je Komisija dva puta oduzela troškove provizije za prodaju putem njegovog povezanog uvoznika u Uniji. Trgovačko društvo je tvrdilo da je prilagodba za troškove POA povezanog uvoznika i troškove provizije kao izravnog prodajnog troška provedena prilikom izračuna izvozne cijene prema članku 2. stavku 9. osnovne Uredbe. S obzirom da su troškovi provizije već uključeni u troškove POA, to je dovelo do dvostrukog oduzimanja troškova provizije. Utvrđeno je da je tvrdnja opravdana i izračun je odgovarajuće izmijenjen.
(38)
Jedno trgovačko društvo ponovilo je svoj zahtjev za prilagodbu za razlike u fizičkim svojstvima na temelju toga što izvozi dotični proizvod i u tekućem i u krutom obliku Uniju, dok ga prodaje samo u krutom obliku na domaćem tržištu te da su cijene tekućeg oblika niže od cijena krutog oblika ispitanog proizvoda (vidjeti uvodnu izjavu 39. privremene Uredbe). U potporu tom zahtjevu trgovačko je društvo dostavilo presliku dva računa za prodaju na izvoznim tržištima. Međutim, taj se dokaz ne može provjeriti u ovoj kasnijoj fazi postupka, nisi se može potvrditi da se prikazane razlike primjenjuju na sve slučajeve kada postoje gore navedene razliku fizičkim svojstvima. Tvrdnja se stoga odbacuje.
(39)
Nakon privremene objave, jedan indonezijski izvoznik je tvrdio da kamatna stopa korištene za izračun troškova kredita povezanog uvoznika u Uniji u privremenoj Uredbi nije bila razmjerna i predložio je korištenje kamatne stope temeljena na brojčanim podacima koje je za RIP objavila Deutsche Bundesbank. S obzirom na to da su podaci o kamatnoj stopu korišteni za izračun troškova kredita za to trgovačko društvo u privremenoj Uredbi temeljeni na podacima koje su dostavile ostale stranke te da, stoga, odražavaju financijsko stanje koje se ne može nužno primijeniti na dotičnog povezanog uvoznika, tvrdnja je prihvaćena i izračun je izmijenjen na odgovarajući način.
(40)
U nedostatku bilo kakvih ostalih komentara koji se odnose na usporedbu, potvrđuju se privremeni nalazi u uvodnim izjavama 37. do 40. privremene Uredbe, prilagođeni kako je objašnjeno u uvodnim izjavama 36., 37. i 39. ove Uredbe.
2.4. Dampinška marža
(41)
U nedostatku bilo kakvih drugih komentara koji se odnose na izračun dampinške marže, potvrđuje se sadržaj uvodnih izjava 41. i 42. privremene Uredbe.
(42)
Iznos konačno utvrđenog dampinga, izražen kao postotak neto cijene CIF-a franko granica Unije, neocarinjeno, iznosi kako slijedi:
Trgovačko društvo
Privremena dampinška marža
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Sva ostala trgovačka društva
7,3 %
3. Malezija
3.1. Uobičajena vrijednost
(43)
Nakon privremene objave jedan od malezijskih proizvođača izvoznika je tvrdio da se test profitabilnosti u okviru ocjene uobičajenog tijeka trgovine (vidjeti uvodnu izjavu 46. privremene Uredbe) nije trebao temeljiti na ponderiranom prosječnom godišnjem trošku proizvodnje nego, s obzirom na dnevne promjene cijena glavne sirovine, na individualnom trošku svakog domaćeg posla. U pogledu te tvrdnje treba naglasiti da je stalna praksa Komisije koristiti ponderirani prosječni trošak proizvodnje kao referentnu vrijednost za test profitabilnosti. Te tvrdnje se trgovačko društvo držalo u odgovoru na upitnik i ona je činila temelj posjeta radi provjere na licu mjesta koji je uskladio podatke koje je prijavilo trgovačko društvo s njegovim financijskih izvještajima. Zahtjev za korištenje troškova proizvodnje na temelju posla, što bi predstavljalo značajno odstupanje od uobičajene prakse Komisije, prvi put je dostavljen u komentarima trgovačkog društva u pogledu privremene objave te se odgovarajući brojčani podaci, stoga, nisu mogli provjeriti na licu mjesta. Također, treba napomenuti da se dokumentacija troškovima pojedinih poslova koju je dostavilo trgovačko društvo kao potporu svojem zahtjevu, u velikoj mjeri temelji na procjenama i, stoga, ne može prikazati točnije i reprezentativnije podatke o troškovima od onih koji je trgovačko društvo na početku prijavilo i koji su provjereni na licu mjesta. Konačno, treba napomenuti da struktura nove dokumentacije o troškovima koja je dostavljena ne omogućava usklađivanje s ovim dijelom izvješća o upravljanju koja su provjerena na licu mjesta. Stoga je zahtjev odbačen.
(44)
Malezijski izvoznik bez domaće prodaje (vidjeti uvodnu izjavu 51. privremene Uredbe) tvrdio je da se iznosi za troškove POA i dobit korišteni za izračun uobičajene vrijednosti nisu trebali temeljiti na ponderiranom prosjeku stvarnih iznosa utvrđenih za dva druga proizvođača izvoznika koji prodaju istovjetni proizvod na malezijskom tržištu. Trgovačko društvo je tvrdilo da ti brojčani podaci nisu reprezentativni, s obzirom da trgovačko društvo koristi drukčije načine izrade koji uključuju drukčiju osnovnu sirovinu. U pogledu te tvrdnje treba podsjetiti da su prilikom izračuna uobičajene vrijednosti korišteni vlastiti troškovi proizvodnje tog trgovačkog društva. Samo su se iznosi koji se odnose na troškove POA temeljili na brojčanim podacima dobivenima od dva ostala malezijska proizvođača izvoznika. U pogledu iznosa za dobit, utvrđeno je kao je objašnjeno u uvodnoj izjavi 45. ove Uredbe. Drugo, trgovačko društvo nije objasnilo navodni utjecaj korištenog načina proizvodnje troškove POA. Nadalje, napominje se da je samo ograničeni dio proizvodnje trgovačkog društva temeljen na navodno drukčijem načinu proizvodnje, dok se znatan dio proizvodnje izvodi u istom proizvodnom procesu i korištenjem istih osnovnih sirovina kao u slučaju druga dva malezijska proizvođača. Stoga se zaključuje da trgovačko društvo nije pokazalo da korišteni brojčani podaci nisu reprezentativni i tvrdnja je u tom pogledu odbačena.
(45)
Isti malezijski izvoznik je dalje tvrdio da, ako Komisija ipak koristi podatke druga dva izvoznika za potrebe utvrđivanja troškova POA, takvi se podaci trebaju temeljiti na ponderiranim prosječnim brojčanim podacima koji se odnose na sve domaće poslove tih proizvođača izvoznika, a ne samo na profitabilne poslove. U načelu je ova tvrdnja prihvaćena. Stoga, u pogledu troškova POA, potvrđuje se da su prosječni troškovi POA za sve domaće poslove dva malezijska proizvođača izvoznika korišteni za izračun uobičajene vrijednosti. Brojčani podaci korišteni za ovaj izračun provjereni su tijekom posjetâ radi provjere u odgovarajućim malezijskim trgovačkih društvima. U pogledu utvrđivanja dobiti treba napomenuti da nije bilo moguće utvrditi iznos za dobit na temelju iznosa nastalih i ostvarenih od stranke druga dva proizvođača izvoznika. Doista, takav izračun dovodi do ukupnog iznosa gubitka. Nikakvi se podaci o dobiti, stoga, nisu mogli utvrditi na temelju toga. U tom pogledu, odbacuje se tvrdnja malezijskog izvoznika da se negativni iznos može koristiti kao iznos dobiti za izračun uobičajene vrijednosti. Doista, koncept dobiti nužno upućuje na postojanje pozitivnog iznosa. Stoga se razmatralo može li se iznos za dobit utvrditi na temelju profitabilne prodaje proizvođača izvoznika u Maleziji, no taj je pristup odbačen, jer bi bio u suprotnosti s nalazima WTO-a u slučaju uvoza posteljnog rublja od pamuka iz Indije (8). Stoga, prema članku 2. stavku 6. točki (c) osnovne Uredbe, iznos dobiti treba se temeljiti na svim drugim razumnim metodama te se, u izostanku ostalih raspoloživih podataka, dugoročna komercijalna kamatna stopa u Maleziji smatrala primjernim na temelju za utvrđivanje dobiti. Ova se metoda smatrala konzervativnom, razumnom i najviše primjernom u smislu članka 2. stavka 6. točke (c) osnovne Uredbe. Napominje se da tako utvrđena profitna marža ne prelazi dobit koju su ostvarili ostali proizvođači izvoznici od prodaje proizvodâ iste opće kategorije na domaćem tržištu zemlje podrijetla.
(46)
U nedostatku bilo kakvih drugih komentara o utvrđivanju uobičajene vrijednosti, potvrđuju se privremeni nalazi u uvodnim izjavama 44. do 51. privremene Uredbe, osim izmjene kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 45. ove Uredbe.
3.2. Izvozna cijena
(47)
Za izvoznu prodaju u Uniju putem povezanih uvoznika u Uniji, nakon privremene objave, dva malezijska izvoznika tvrdila su da je profitna marža korištena za izračun izvozne cijene prema članku 2. stavku 9. osnovne Uredbe bila neprimjerena. Jedno od trgovačkih društava poduprlo je tvrdnju brojčanim podacima o profitabilnosti tijekom RIP-a nekih njihovih europskih nepovezanih trgovaca. U tom pogledu treba napomenuti da se ti brojčani podaci ne mogu smatrati reprezentativnim, s obzirom na to da su trgovci naveli trgovinu velikog broja kemijskih proizvoda, a u jednom slučaju trgovac je bio i proizvođač. Stoga su odbačeni kao pouzdana referentna vrijednost. Drugo trgovačko društvo je tvrdilo da njegovog povezanog uvoznika u Uniji ne treba smatrati distributerom nego povezanim zastupnik te, stoga, prilagodba troškova POA i dobiti prilikom izračuna izvozne cijene ne treba prelaziti postotak proviziji koja se uobičajeno daje nezavisnim zastupnicima koji trguju u tom sektoru. Trgovačko je društvo dostavilo sporazume s nezavisnim zastupnicima kao mjerilo. Tvrdnja je dodatno objašnjena nakon konačne objave uz argument da se u slučaju elektroda od volframa (9) dobit povezanog uvoznika smatrala pouzdanom i prihvaćena je za izračun izvozne cijene. Kao odgovor na tu tvrdnju treba napomenuti da članak 2. stavak 9. osnovne Uredbe ne predviđa različiti tretman između povezanih uvoznika koji navodno posluju kao distributeri i uvoznika koji navodno posluju kao zastupnici.
Članak 2. stavak 9. propisuje prilagodne za sve troškove nastale između uvoza i ponovne prodaje te za nastalu dobit. Nadalje, treba napomenuti da je ispitni postupak pokazao da se povezano trgovačko društvo nalazi u Uniji. Društvo, između ostalog, rješava narudžbe kupaca i izdavanja računa za dotični proizvod koji proizvodi povezani izvoznik te je odgovorno za organiziranje postupka carinjenja u Uniji. Činjenica da određene aktivnosti obavlja povezani izvoznik prije uvoza ne znači da se izvozna cijena ne može ponovno izračunati na temelju preprodajne cijene prvom nezavisnom kupcu uz provedene potrebne prilagodbe prema članku 2. stavku 9. Razlike u funkcijama koje je dostavilo trgovačko društvo u usporedbi s ostalim povezanim uvoznicima u uobičajenim se uvjetima odražavaju u troškovima POA, pri čemu je Komisija koristila stvarne podatke trgovačkog društva. Stoga se ta tvrdnja nije mogla prihvatiti. Treba, stoga, napomenuti da je u gore navedenom predmetu u pogledu elektroda od volframa povezani uvoznik dodatno uključen u daljnji proizvodni proces proizvoda od strane povezane grupacije te da je obavljao i druge djelatnosti, osim onih trgovačkog društva. Stoga je utvrđeno da za takvu složenu strukturu dobit nepovezanih uvoznika nije bila dostatno reprezentativna. Situacija u ovom slučaju ne može se usporediti sa situacijom dotičnog malezijskog povezanog uvoznika koji obavlja samo funkcije vezenu uz trgovanje. Ipak je, zbog razloga objašnjenih u uvodnoj izjavi 29., dotična profitna marža prilagođena na 5 %. U nedostatku bilo kakvih drugih komentara koji se odnose na utvrđivanje izvozne cijene, potvrđuju se privremeni nalazi u uvodnim izjavama 52. do 54. privremene Uredbe, osim izmjene kako je gore objašnjeno.
3.3. Usporedba
(48)
Nakon privremene objave jedan je malezijski izvoznik ponovio svoju tvrdnju (vidjeti i uvodnu izjavu 57. privremene Uredbe) da je njegov povezani uvoznik u Unije de facto izvozni odjel proizvođača i da bi došlo do velikih odbitaka prilikom utvrđivanja izvozne cijene franko tvornica ako bi se napravile pune prilagodbe troškova POA i dobiti, prema članku 2. stavku 9. osnovne Uredbe. Trgovačko društvo je, alternativno, tvrdilo da sličnu prilagodnu treba napraviti prilikom izračuna uobičajene vrijednosti. Zahtjev je ponovljen u podnesku nakon konačne objave. Međutim, nije dostavljen nikakav novi argument koji bi doveo do promjene zaključaka u tom pogledu. Posebno se podsjeća da je račune izdalo povezano trgovačko društvo kupcima u Uniji i da je uplate primilo povezano trgovačko društvo od kupaca u Uniji. Nadalje, treba napomenuti da su prodaje od strane povezanog trgovačkog društva uključivale i uvećani iznos. Također, financijski izvještaji povezanog trgovačkog društva pokazali su da je društvo snosilo uobičajene troškove POA između uvoza i ponovne prodaje. Stoga, povezano trgovačko društvo doista obavlja tipične funkcije uvoznika. Konačno, treba napomenuti da je i proizvođač iz Malezije obavljao izravnu prodaju nezavisnim klijentima u Uniji i ostalim zemljama. U vezi potonjeg, trgovačko društvo uputilo je na presudu u predmetu Interpipe s argumentima sličnima onima indonezijskih proizvođača izvoznika. Zbog razloga koji su već opisani u uvodnoj izjavi 33. ove Uredbe, okolnosti u ovom slučaju razlikuju se od okolnosti objašnjenih u presudi u predmetu Interpipe. Nadalje, u ovom kontekstu naglašava se da je tvrdnja malezijskog izvoznika da je nezavisnu prodaju trgovačkog društva dogovorio njegov nezavisni uvoznik u Uniji koji posluje u svojstvu odjela za izvoznu prodaju malezijskog trgovačkog društva, u suprotnosti s objašnjenjima danima tijekom posjeta radi prodaje kada je ključnu ulogu imalo matično trgovačko društvo u Japanu. Gornji nalazi doveli su do zaključka da prilagodbu troškova POA i dobiti treba zadržati te nikakva slična prilagodna za izračun uobičajene vrijednosti nije opravdana.
(49)
Isto trgovačko društvo je, također, tvrdilo da su dva puta odbijeni određeni prodajni troškovi njegovog povezanog uvoznika prilikom izračuna izvozne cijene. Izračuni su provjereni i, s obzirom na to da je utvrđeno kako je tvrdnja opravdana, prilagođeni na odgovarajući način.
(50)
Jedan od malezijskih izvoznika je tvrdio da usporedbu između uobičajene vrijednosti i izvozne cijene ne treba temelji na vrstama proizvoda kako je utvrđeno kontrolnim brojevima proizvoda (PCN), nego na vlastitim oznakama proizvoda trgovačkih društava. Prema tom trgovačkom društvu, brojevi PCN koji se koriste u ispitnom postupku neće dostatno detaljno obuhvatiti specifičnosti proizvodnog procesa i razlike u troškovima i cijenama. U potporu ovoj tvrdnji trgovačko društvo je uputilo na neke od svojih proizvoda koji se proizvode putem različitih proizvodnih procesa i korištenjem različitih sirovina, što je dovelo do većih jediničnih troškova proizvodnje. Treba napomenuti da taj zahtjev nije upućen niti u privremenoj fazi ispitnog postupka niti tijekom posjeta radi provjere na licu mjesta. Nadalje, korištenje vlastitih oznaka proizvoda trgovačkog društva prilikom izračuna ne bi riješili problem različitih metoda proizvodnje s obzirom da su oznake proizvoda trgovačkih društava korištene i za proizvode izrađene u okviru različitih proizvodnih procesa. Stoga je zahtjev odbačen.
(51)
U nedostatku bilo kakvih komentara koji se odnose na usporedbu, potvrđuju se privremeni nalazi u uvodnim izjavama 55. do 58. privremene Uredbe, osim izmjene kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 49. ove Uredbe.
3.4. Dampinška marža
(52)
Nakon privremene objave, malezijski proizvođač koji nije izvozio u Uniju komentirao je uvodnu izjavi 60. privremene Uredbe tvrdeći da postoje drugi proizvođači dotičnog proizvoda u Maleziji. U tom se pogledu napominje da prisutnost dodatnog proizvođača u Maleziji, koji ne izvozi u Uniju, ne mijenja nalaz u pogledu razine suradnje u Maleziji s obzirom na to da nisu dostavljeni nikakvi dokazi da ispitana trgovačka društva nisu predstavljala cjelokupan izvoz dotičnog proizvoda u Uniju tijekom RIP-a. Nadalje, isti malezijski proizvođač kritizirao je činjenicu da će proizvođači, poput njega, koji nisu izvozili u Uniju tijekom RIP-a podlijegati preostaloj stopi pristojbe. U tom pogledu treba napomenuti da trgovačka društva koja nisu izvozila u Uniju tijekom RIP-a ne mogu imati individualnu stopu pristojbe. Međutim, čim ta trgovačka društva počnu izvoziti, ili sklope neopozivu obvezu u pogledu prodaje u Uniji, mogu zatražiti reviziju u vezi s novim izvoznikom, u skladu s člankom 11. stavkom 4. osnovne Uredbe koja može dovesti do individualne marže pristoje ako se ispune uvjeti iz tog članka.
(53)
Jedan od malezijskih proizvođača je tvrdio da vrijednost CIF korištenu kao temelj za izračun postotka dampinške marže ne treba temeljiti na cijeni prijavljenoj carini, nego se treba izračunati od preprodajne cijene, bez svih troškova nakon uvoza u Uniju. Međutim, s obzirom da je cijena CIF korištena kao temelj carinske vrijednosti deklarirane na granici Unije i da se čini da je pogrešno deklarirana, tu istu cijenu treba koristiti kao temelj za izračun postotka dampinške marže. Trgovačko društvo je tvrdilo da postoji vremenska razlika između povezanih isporuka iz Malezije i carinjenja za potrebe ponovne prodaje u Uniji. Međutim, čak i ako se računi za carinjenje izdaju u kasnijoj fazi, s cijenama koje prate metodu procjene zaliha FIFO, to je još uvijek transferna cijena, a ne preprodajna cijena koje je temelj za izračun carinske vrijednosti. Stoga je tvrdnja odbačena.
(54)
U nedostatku bilo kakvih drugih komentara koji se odnose na izračun dampinške marže, potvrđuje se sadržaj uvodnih izjava 59. i 60. privremene Uredbe.
(55)
Iznos konačno utvrđenog dampinga, izražen kao postotak neto cijene CIF-a franko granica Unije, neocarinjeno, iznosi kako slijedi:
Trgovačko društvo
Konačna dampinška marža
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Sva ostala trgovačka društva
5,7 %
D. ŠTETA
1. Uvodne napomene
(56)
Nakon objave privremene Uredbe, utvrđeno je da je trebalo napraviti manje ispravke brojčanih podataka o potrošnji zbog administrativne pogreške. To je dovelo do manjih promjena obujma prodaje, tržišnog udjela industrije Unije i tržišnog udjela dotičnih zemalja. Međutim, te ispravke nisu imale značajan učinak na kretanja i zaključke donesene u pogledu potrošnje, obujma prodaje, tržišnog udjela industrije Unije i tržišnog udjela dotičnih zemalja tijekom razmatranog razdoblja na tržištu Unije.
2. Proizvodnja Unije i industrija Unije
(57)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 62. privremene Uredbe, utvrđeno je da su istovjetni proizvod proizvodila dva podnositelja pritužbe i mali proizvođači u Uniji. Kako je navedeno u uvodnim izjavama 11. i 12. ove Uredbe, proizvođači koji proizvode FOH s razgrananim izomerima bili su isključeni iz definicije proizvođača FOH-a u Uniji. Unatoč činjenici objašnjenoj u uvodnoj izjavi 58. ove Uredbe, potvrđuje se industrija Unije kako je definirana u uvodnim izjavama 62. i 63. privremene Uredbe.
(58)
Jednog od dva podnositelja pritužbe preuzelo je trgovačko društvo koje u trenutačnom postupku sudjeluje kao korisnik. Taj podnositelj zahtjeva imao je neutralan stav nakon objavljivanja privremene Uredbe.
(59)
Stoga su neke stranke postavile pitanje razine potpore ili pravnog temelja ispitnog postupka tvrdeći da se potpora prema ispitnom postupku mora zadržati tijekom cijelog ispitnog postupka.
(60)
Analiza te tvrdnje je pokazala da preostali podnositelj zahtjeva predstavlja preko 40 % ukupne proizvodnje u Uniji, a stoga i više od 25 % ukupne proizvodnje Unije i 100 % proizvođača FOH-a iz Unije koji su izrazili potporu ili suprotstavljanje pritužbi. Stoga su pragovi od 25 % i 50 % prema članku 5. stavku 4. osnovne Uredbe u potpunosti ispunjeni, a pravni temelj se potvrđuje.
(61)
Neke su stranke tvrdile da se, s obzirom da su oba podnositelja pritužbe uvozila dotični proizvod tijekom RIP-a, oni ne trebaju smatrati dijelom industrije Unije. Međutim, potvrđeno je da postotak uvezenog proizvoda od stranke tih trgovačkih društva iz dotičnih zemalja nije bio bitan u usporedni s njihovom proizvodnjom istovjetnog proizvoda. Nadalje, taj je uvoz bio uglavnom privremene prirode. Stoga se može potvrditi da je temeljna djelatnost tih trgovačkih društava proizvodnja i prodaja istovjetnog proizvoda. Stoga se potvrđuju uvodne izjave 62. do 63. privremene Uredbe.
3. Potrošnja Unije
(62)
U izostanku komentara o potrošnji u Uniji, potvrđuju se uvodne izjave od 64. do 66. privremene Uredbe.
4. Uvoz u Uniju iz dotičnih zemalja i sniženje cijene
4.1. Kumulacija
(63)
Brojne stranke su protivile činjenici da je kumulativna ocjena napravljena za tri dotične zemlje u privremenoj Uredbi. Prema njihovom mišljenju, uvjeti za kumulaciju iz članka 3. stavka 3. osnovne Uredbe nisu bili ispunjeni. Točnije, tvrdile su da je negativno sniženje cijene utvrđeno za jednu od zemalja isključilo kumulaciju. Osim toga, tvrdile su da se kretanja obujma prodaje za tri zemlje izvoznice razlikuju tijekom razmatranog razdoblja, da su pristup sirovinama te sirovine korištene u tri zemlje izvoznici bili također drukčiji. Konačno, navelo se da je izvozna prodaja iz jedne od dotičnih zemalja izvršena putem kanala povezanih trgovačkih društava. Prema njihovom mišljenju postojali su različiti uvjeti tržišnog natjecanja između dotičnih zemalja na tržištu Unije. Članak 3. stavak 4. osnovne Uredbe kaže da kada se nad uvozom proizvoda iz više od jedne zemlje istodobno provodi antidampinški ispitni postupak, učinak takvih uvoza kumulativno se ocjenjuje jedino ako je utvrđeno da: (a) dampinška marža utvrđena u odnosu na uvoze iz svake od zemalja pojedinačno viša je od de minimis marže definirane u članku 9. stavku 3. i da obujam uvoza iz svake od zemalja nije zanemariv; i (b) kumulativna procjena učinaka uvoza primjerena je s obzirom na uvjete konkurencije između uvoznih proizvoda i uvjete konkurencije između uvoznih proizvoda i istovjetnih proizvoda Unije.
(a)
Kako je objašnjeno u stavku 4.3.2. privremene Uredbe, obujam dampinškog uvoza za svaku dotičnu zemlju bio je zanemariv, a prisutnost dampinškog uvoza ostala je značajna tijekom razmatranog razdoblja.
(b)
Utvrđeno je da su uvjeti konkurencije i utvrđivanja cijene dotičnih zemalja bili slični između uvezenih proizvoda i istovjetnog proizvoda, posebno tijekom RIP-a. Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 127. privremene Uredbe, razine uklanjanja štete utvrđene za dotične zemlje bile su značajno iznad praga de minimis od 2 %. Stoga sniženje cijene ne odražava točno stanje koje bi nastupilo na tržištu s pozitivnom konkurencijom cijena. Nadalje, analizirani su prodajni kanali i kretanja cijena za svaku od dotičnih zemalja te je utvrđeno da su slični kako je prikazano u donjoj tablici. Uvozne cijene dotičnih zemalja slijedile su trend pada i bile su posebno niske tijekom RIP-a u usporedbi s prosječnim cijenama industrije Unije.
Uvoz na temelju Eurostata (prilagođen da obuhvaća samo dotični proizvod)
2007.
2008.
2009.
RIP
Prosječna cijena u EUR/tona za Maleziju
911
944
799
857
Indeks: 2007. = 100
100
104
88
94
Godišnji Δ %
3,6
-15,4
7,3
Prosječna cijena u EUR/tona za Indoneziju
996
1 169
899
912
Indeks: 2007. = 100
100
117
90
92
Godišnji Δ %
17,3
-23,1
1,4
Prosječna cijena u EUR/tona za Indiju
997
1 141
897
915
Indeks: 2007. = 100
100
114
90
92
Godišnji Δ %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Slijedom toga, potvrđuju se uvodne izjave 67. do 70. privremene Uredbe.
4.2. Obujam, cijena i tržišni udjel dampinškog uvoza iz dotičnih zemalja
(65)
U nedostatku komentara koji se odnose na obujam, cijenu i tržišni udjel dampinškog uvoza iz dotičnih zemalja, potvrđuju se uvodne izjave 71. do 73. privremene Uredbe.
4.3. Sniženje cijena
(66)
Stranke su tvrdile da postoje razlike u cijenama sirovina između FOH-a koji je proizvodi od prirodnih ulja i masnoća i sintetičkih izvora, kao što su sirovo ili mineralno ulje, te da je trebalo uvesti dodatni kriterij u pogledu kontrolnog broja proizvoda (PCN) kako bi se razmotrile razlike u troškovima proizvodnje koje su proizašle iz različitih proizvodnih procesa. Međutim, brojevi PCN utvrđuju se na temelju pojedinačnih svojstava svake podkategorije elemenata obuhvaćenih definicijom dotičnog proizvoda, a ne na temelju cijene svakog od tih elemenata. Štoviše, utvrđeno je da nema bitne razlike u pogledu osnovnih svojstava FOH-a koji se proizvodi od prirodnih ulja i masnoća i FOH-a od sirovog ili mineralnog ulja, niti je razlika u troškovima proizvodnje takva da opravdava razlikovanje u pogledu PCN-a. Ta tvrdnja se, stoga, odbacuje.
(67)
Određene stranke su tvrdile da su brojčani podaci korišteni za odražavanje troškova nakon uvoza, koji iznose oko 3 % uvozne cijene, korišteni za utvrđivanje razine sniženja cijene dotičnih zemalja, bili nejasni i činilo se da ne odgovaraju u ovom slučaju. Međutim, podaci provjereni tijekom ispitnog postupka su pokazali da su stranke uvoznice, kao što su uvoznici i korisnici, morali platiti takav iznos troškova nakon uvoza kako bi pustili dotični proizvod u slobodan promet na tržištu Unije. Osim toga, stranke nisu dostavile nikakve dokaze koji bi ukazali na to da troškovi nakon uvoza nisu točno utvrđeni u ovom slučaju. Stoga je ova tvrdnja odbačena. Potvrđuje se metodologija korištena za izračun sniženja cijene kako je objašnjena u uvodnim izjavama 74. i 75. privremene Uredbe.
5. Gospodarsko stanje industrije Unije
5.1. Uvodne napomene
(68)
Unatoč promjeni vlasništva navedenoj u uvodnoj izjavi 58., smatralo se da podatke koje je dostavio podnositelji pritužbe i koji su provjerenim u njegovim prostorijama, a koji se povukao, ne treba automatski isključiti iz analize štete, jer njegova proizvodnje ostaje dio proizvodnje Unije.
(69)
Neke stranke su tvrdile da neke podatke koje je dostavila industrija Unije, posebno u pogledu nabave dotičnog proizvoda podrijetlom iz Indije, Malezije i Indonezije, treba isključiti iz analize štete i izračuna marže štete, jer bi svaka navodna šteta koja se odnosi na tu nabavu bila samonanesena. Međutim, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 63. privremene Uredbe, ta navabila bila je uglavnom posljedica privremenog zatvaranja jednog od proizvodnih pogona jednog proizvođača. Štoviše, ta nabava nije bila bitna u odnosu na ukupnu proizvodnju podnositeljâ zahtjeva. Stoga nije bilo uvjerljivih razloga za isključivanje nabave navedenih proizvođača iz analize štete ili izračuna razine uklanjanja štete.
(70)
Potvrđuju privremene napomene navedene u uvodnoj izjavi 76. privremene Uredbe.
5.2. Proizvodnja, proizvodni kapacitet i iskorištenost kapaciteta, prodaja i tržišni udjel
(71)
U nedostatku komentara koji se odnose na proizvodnju, proizvodni kapacitet, iskorištenost kapaciteta, prodaju i tržišni udjel industrije Unije, potvrđuju se uvodne izjave 77. do 81. privremene Uredbe.
5.3. Prosječne jedinične cijene industrije Unije
(72)
Nakon objave privremene Uredbe, utvrđeno je da je trebalo napraviti ispravke prosječnih jediničnih cijena industrije Unije zbog administrativne pogreške. Donja tablica prikazuje promijenjeno kretanje jedinične cijene industrije Unije tijekom razmatranog razdoblja.
Jedinična cijena, prodaja u Uniji nepovezanim strankama
2007.
2008.
2009.
RIP
Indeks: 2007. = 100
100
123
102
96
Godišnji Δ %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Izvor:
odgovori na upitnik
(73)
Suprotno od onoga što je navedeno u uvodnoj izjavi 84. privremene Uredbe, cijene industrije Unije smanjile su se za 4 % tijekom razmatranog razdoblja. Smanjenje je bilo značajno od 2008. do 2009. s daljnjim padom tijekom RIP-a, Tijekom tog razdoblja prodajna cijena smanjila se za 22 %. Gornja promjena nije utjecala na zaključak o gospodarskom stanju industrije Unije te se, u nedostatku komentara o prosječnim jediničnim cijenama industrije Unije, uvodne izjave 82. i 83. privremene Uredbe potvrđuju.
5.4. Zalihe, zaposlenost, plaće i produktivnost, profitabilnost, novčani tok, ulaganja, povrat ulaganja i sposobnost prikupljanja kapitala, rast, visina stvarne dampinške marže.
(74)
Neke su stranke tvrdile da industrija Unije nije mogla pretrpjeti štetu, jer su trgovačka društva koja su dio industrije Unije, vertikalno integrirana i uvozila su dotični proizvod iz trećih zemalja. Stoga su mogla koristiti uvezeni proizvod za daljnju proizvodnju i prodati svoju proizvodnju što nije profitabilno.
(75)
Stoga treba napomenuti da u određenim antidampinškim postupcima, proizvođači kao što su proizvođači čelika i kemijskih proizvoda, uključeni u definiciju industrije Unije u tim slučajevima, obavljaju daljnju proizvodnju te je dio njihove proizvodnje dotičnog proizvoda namijenjen vlastitom korištenju. Ipak, u takvoj situaciji, moguće postojanje materijalne štete za industriju Unije ispituje se isključivo za proizvodnju i prodaju dotičnog proizvoda. U ovom slučaju, materijalna šteta utvrđena je u poslovanju s dotičnim proizvodom kako je objašnjeno u uvodnim izjavama 77. do 93. privremene Uredbe. Stranke nisu dostavile nikakve dokaze koji bi pokazali da nalazi u tim uvodnim izjavama nisu točni i da industrija Unije nije pretrpjela materijalnu štetu tijekom RIP-a. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(76)
Neke stranke su tvrdile da je zatvaranje određenog proizvodnog kapaciteta od strane podnositeljâ pritužbe dalo obmanjujuću sliku o navodnoj šteti koju su pretrpjeli. Tvrdile su da su drugi proizvođači u Uniji doprinijeli kapacitetu u Uniji i da se kapacitet Unije povećao ulaganjima u novi kapacitet. To teško ukazuje na oštećenu industriju. Ostale stranke su tvrdile da smanjenje ulaganja ne znači štetu, nego premještanje proizvodnje izvan Unije.
(77)
Ispitnim postupkom je u uvodnoj izjavi 78. privremene Uredbe utvrđeno da se proizvodni kapacitete industrije Unije 2008. povećao za 9 %, ali da je zatim pao za 10 % tijekom RIP-a. To je bio rezultat odluka koje su donesene kako bi se odgovorilo konkurenciji iz trećih zemalja, a naknadna privremena zatvaranja, također, su bila posljedica pritiska dampinškog uvoza. U pogledu ulaganja, u uvodnoj izjavu 89. privremene Uredbe je utvrđeno da su se ulaganja industrije Unije u Uniji smanjila za 35 % tijekom razmatranog razdoblja. To je jedan od nekoliko čimbenika štete koji je doveo do zaključka iz uvodnih izjava 92. i 93. privremene Uredbe da je industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu tijekom RIP-a.
(78)
U nedostatku ostalih komentara koji se odnose na zalihe, zaposlenost, plaće i produktivnost, profitabilnost, novčani tok, ulaganja, povrat ulaganja i sposobnost prikupljanja kapitala, rast i visinu stvarne dampinške marže, potvrđuju se uvodne izjave 85. do 91. privremene Uredbe.
5.5. Razvoj događaja nakon RIP-a
(79)
Neke stranke su tvrdile da nije bilo dokaza o materijalnoj šteti koju je pretrpjela industrija Unije i činjenica da je jedan od dva početna podnositelja pritužbe povukao potporu ispitnom postupku, pokazala je da ona nije pretrpjela nikakvu štetu. Također se tvrdilo da pokazatelji štete za preostalog podnositelja pritužbe ne pokazuju štetu.
(80)
Treba napomenuti da se dotično trgovačko društvo nije protivilo ispitnom postupku, nego je zauzelo neutralan stav. Stoga, kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 57., još uvijek se smatralo primjernim zadržati oba proizvođača iz Unije kao dio industrije Unije.
(81)
Tvrdilo da je zabilježeno povećanje cijena u razdoblju nakon RIP-a i da će se taj razvoj cijena u tom razdoblju odmah prenijeti u dobit za podnositelje pritužbe koji su sami objavili bolje rezultate u svojim izvještajima za razdoblje 2010.-2011.
(82)
Neke stranke su i dalje tvrdile da je u razdoblju nakon RIP-a došlo do poboljšanja stanja industrije Unije ukazujući na to da su neka trgovačka društva planirala izraditi nove pogone u Uniji. Također se tvrdilo da, s obzirom na nedavno povećanje uvoznih cijena, mjere treba obustaviti ili ih uvesti u obliku najniže uvozne cijene (NUC).
(83)
Događaji nakon RIP-a u uobičajenim se uvjetima ne uzimaju u obzir u antidampinškom postupku. Osim toga, nisu dostavljeni nikakvi dokazi da su navedeni događaji nakon RIP-a očigledni, nedvojbeni i trajni. U pogledu bilo kakve obustave konačnih mjera, to treba promatrati u svjetlu razvoja događaja nakon RIP-a koji bi bili trajne prirode.
(84)
Što se tiče uvođenja NUC-a, kako je objašnjeno u uvodnim izjavama 123. do 126., smatra se okolnosti nisu takve da to opravdaju. Stoga se sve gornje tvrdnje odbacuju.
6. Zaključak o šteti
(85)
Ispitni postupak je potvrdio da je većina pokazatelja štete koji se odnose na industriju Unije pokazala pad tijekom razmatranog razdoblja. Na temelju gore navedenog, potvrđuje se zaključak donese u uvodnim izjavama 92. i 93. privremene Uredbe da je industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu tijekom RIP-a.
E. UZROČNOST
1. Učinak dampinškog uvoza
(86)
Jedna je stranka primijetila da je analiza iz uvodne izjave 108. privremene Uredbe pogrešna, jer se čini da povezuje ukupan i stalan pad potrošnje s povećanjem uvoza, dok se, prema ovoj stranci, uvoz iz dotičnih zemalja razvijao u skladu s potrošnjom.
(87)
Treba razjasniti da se doista, kako je navedeno u uvodnim izjavama 64. do 66. privremene Uredbe, ukupna potrošnja povećala za 2 % tijekom razmatranog razdoblja. Međutim, to ne umanjuje činjenicu da je postojalo važno ukupno povećanje obujma i tržišnog udjela dampinškog uvoza po niskim cijenama iz dotičnih zemalja tijekom razmatranog razdoblja (vidjeti uvodnu izjavu 96. privremene Uredbe), dok je veličina tržišta ostala skoro nepromijenjena i dok je industrija Unije izgubila važan tržišni udjel, posebno između 2009. i RIP-a.
(88)
Neke su stranke dale argument da kretanje uvoza iz dotičnih zemalja nije povezano s utvrđivanjem gospodarskog stanja industrije Unije, posebno obujma prodaje, prodajnih vrijednosti i profitabilnosti. Tvrdile su da se profitabilnost industrije Unije poboljšala kad se uvoz povećao 2008., a zatim je znatno pala kad je uvoz ostao stabilan.
(89)
Suprotno od gornjeg navoda, ispitni postupak ukazao je na ukupnu korelaciju između dampinškog uvoza po niskim cijenama i štete koju je industrija Unije pretrpjela tijekom cijelog razmatranog razdoblja (vidjeti uvodne izjave 95. do 98. privremene Uredbe). Ispitni postupak je, također, pokazao da se industrija Unije nije mogla oporaviti u razmatranom razdoblju zbog povećanog dampinškog uvoza po niskim cijenama na tržištu Unije. Stoga se ova tvrdnja treba odbaciti.
(90)
Također se tvrdilo da su razlike u kretanjima uvoza postojale ovisno o vrstama alkohola koje su proizvodili neki proizvođači izvoznici te da bi se, stoga, trebala napraviti zasebna analiza štete za te alkohole. Međutim, različite vrste uključene u opseg proizvoda imaju jednaka osnovna svojstva. Ispitni postupak nije otkrio nikakvu bitnu razliku između FOH-a koji se proizvodi iz različitih sirovina. Stoga u ovom slučaju nema razloga za provedbom zasebne analize kretanja prema vrsti alkohola.
(91)
Također se tvrdilo da se šteta nije mogla pripisati Indiji, jer se njezin uvoz nije povećao tijekom razmatranog razdoblja, posebno kad nabava podnositeljâ pritužbe nije uzeta u obzir. Međutim, utvrđeno je da je uvoz iz Indije izvršen po dampinškim cijenama na tržištu Unije i da je marža štete uglavnom bila iznad razine de minimis do 2 %. Štoviše, kako je objašnjeno u uvodnim izjavama 63. do 65., nisu bili ispunjeni uvjeti za kumulativnu ocjenu za dotične zemlje. Stoga je ovu tvrdnju trebalo odbaciti.
(92)
Također se tvrdilo da se šteta nije mogla pripisati trgovačkim društvima čija je individualna marža sniženja cijena bila negativna, ili zbog tog razloga, uvozu iz Indonezije kao cjeline.
(93)
Kako je objašnjeno u uvodnim izjavama 63. do 65., nisu bili ispunjeni svi uvjeti za kumulativnu ocjenu dotičnog uvoza. U skladu s tim, učinci dampinškog uvoza po niskim cijenama podrijetlom iz dotičnih zemalja na industriju Unije zajedno su ocijenjeni za potrebe analize štete i uzroka štete. Nadalje, izostanak sniženja cijena ne isključuje postojanje materijalne štete za industriju Unije. Kako je objašnjeno u uvodnim izjavama 124. do 127. privremene Uredbe, utvrđeno je da cijena koju je naplatila industrija Unije nije bila dostatna za pokrivanje svih troškova proizvodnje i postizanje razumne marže dobiti koju je mogla ostvariti u izostanku dampinškog uvoza tijekom RIP-a. Ova tvrdnja se, stoga, odbacuje.
(94)
U izostanku bilo kakvih ostalih komentara s obzirom na učinke dampinškog uvoza, potvrđuju se uvodne izjave 95. do 98. privremene Uredbe.
2. Učinci ostalih čimbenika
(95)
Nekoliko stranaka je tvrdilo da se stvarni uzrok štete koju je pretrpjela industrija Unije treba pripisati financijskoj krizi, je se najveća šteta toj industriji dogodila kad se stabilizirao uvoz iz dotičnih zemalja. Također je navedeno da je pad profitabilnosti industrije Unije bio sličan pad zabilježenom za ostala trgovačka društva koja posluju u kemijskom sektoru.
(96)
Kriza je utjecala na rezultate industrije Unije. Kretanja čimbenika štete, kao što su iskorištenost kapaciteta i obujam prodaje, pokazuju da se stanje industrije Unije pogoršalo s krizom i nešto poboljšalo s oporavkom tržišta. Međutim, ispitni je postupak pokazao da poboljšanje nije omogućilo oporavak industrije Unije, što je bilo daleko od njezinog gospodarskog stanja koje je prevladavalo na početku razmatranog razdoblja. Nadalje, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 89., godina 2008., neposredno prije početka financijske krize, bila je godina najvećeg povećanja dampinškog uvoza iz dotičnih zemalja i najvećeg pada obujma prodaje industrije Unije. Nakon te godine industrija Unije nije se oporavila, a dampinški uvoz i dalje je bio prisutan na tržištu Unije u velikim količinama. Zbog toga je jasno da je, bez obzira na ostale čimbenike, dampinški uvoz uvelike doprinio materijalnoj šteti koju je pretrpjela industrija Unije tijekom RIP-a. Ova tvrdnja se, stoga, odbacuje.
(97)
Nekoliko stranaka je, također, tvrdilo, da su stvarni uzrok navodne štete industrije Unije bili uvoz iz ostalih trećih zemalja, pad potražne, povećanje cijena sirovina i nedostatak odgovarajućeg pristupa tim sirovinama, pogrešne strateške odluke industrije Unije, pritisak konkurencije na tržištu na kraju prodajnog lanca, pad proizvodnje dotičnog proizvoda namijenjenog za vlastitu upotrebu, opća promjena tržišnih uvjeta i konkurencije na tržištu Unije.
(98)
Treba napomenuti da gornje stranke nisu mogle argumentirati svoje tvrdnje i pokazati da su čimbenici, osim dampinškog uvoza po niskim cijenama iz dotičnih zemalja, prekinuli uzročno-posljedičnu vezu između štete koju je pretrpjela industrija Unije i dampinškog uvoza.
(99)
Neke stranke su tvrdile da Komisija nije analizirala mogući učinak prodaje razgrananog FOH-a na prodaju dotičnog proizvoda od strane industrije Unije te učinke na njezino gospodarsko stanje. Ispitni se postupak usmjerio na proizvod kako je definiran u uvodnim izjavama 8. do 12. i ni jedna stranka nije dostavila pouzdane podatke koji bi omogućili ocjenu mogućeg negativnog učinka koji je razgranati FOH imao na gospodarsko stanje industrije Unije. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(100)
U izostanku bilo kakvih ostalih komentara s obzirom na učinke ostalih čimbenika, potvrđuju se uvodne izjave 99. do 106. privremene Uredbe.
3. Zaključak o uzročnosti
(101)
Ispitni postupak nije ukazao na činjenicu da su postojali čimbenici, osim dampinškog uvoza po niskim cijenama iz dotičnih zemalja, koji su prekinuli uzročno-posljedičnu vezu između štete koju je pretrpjela industrija Unije i dampinškog uvoza.
(102)
U nedostatku bilo kakvih komentara u pogledu zaključka o uzročnosti, potvrđuju se uvodne izjave 107. do 110. privremene Uredbe.
F. INTERES UNIJE
1. Industrija Unije
(103)
U nedostatku drugih komentara o interesu industrije Unije, potvrđuju se uvodne izjave 112. i 113. privremene Uredbe.
2. Uvoznici
(104)
U nedostatku komentara o interesu uvoznikâ, potvrđuju se uvodne izjave 115. i 116. privremene Uredbe.
3. Korisnici
(105)
Podsjeća se da se, s ciljem ocjene mogućeg učinka antidampinških mjera na korisnike iz Unije, ispitni postupak uglavnom usmjerio na prikupljene podatke pet velikih trgovačkih društava korisnikâ kod kojih su obavljeni posjeti u privremenoj fazi.
(106)
Na temelju toga se privremeno utvrdilo da je udjel troškova dotičnog proizvoda u ukupnim troškovima proizvodnje za tu skupinu bio značajan u rasponu između 10 % i 20 %, ovisno o gotovom proizvodu. Međutim, raspoloživi podaci su preispitani te je u skladu s novi izračunima i ispravkama nekih brojčanih podataka utvrđeno da taj raspon iznosi između 15 % i 25 %. Slično, utvrđeno je da je prosječna profitna marža u poslovanju koje koristi dotični proizvod iznosila oko 6 % za skupinu pet posjećenih trgovačkih društava; novi izračuni pokazuju veću prosječnu profitnu maržu koja iznosi oko 7,5 %. Konačno, prosječni udjel poslovanja koje koristi dotični proizvod u ukupnom poslovanju također je ispravljen. Privremeno je utvrđeno da on iznosi oko 22 %, dok je prema novim izračunima, utvrđen postotak od 25 %.
(107)
Nakon objave privremene Uredbe, reagirali su brojni korisnici i dostavili komentare u pogledu konačne objave. Osporavali su odabir pet trgovačkih društava korisnikâ navedenih u uvodnoj izjavi 118. privremene Uredbe, tvrdeći da podaci korišteni za ocjenu mogućeg učinka mjera na industriju korisnika nisu transparentni, nisu temeljeni na reprezentativnim strankama i malom broju stranaka. Tvrdilo se da je analiza trebala u obzir uzeti podatke koje su dostavili svi korisnici koji surađuju u ispitnom postupku.
(108)
Međutim, kako je navedeno u uvodnim izjavama 117. i 118. privremene Uredbe, 21 trgovačko društvo koje surađuje zajedno predstavlja oko 25 % ukupne nabave dotičnog proizvoda u Uniji tijekom RIP-a, dok je pet trgovačkih društava korištenih za ocjenu interesa korisnikâ predstavljalo oko 18 % te nabave, i 72 % nabave dotičnog proizvoda od strane korisnikâ koji surađuju. Osim što su reprezentativni u pogledu obujma nabave dotičnog proizvoda, tih pet korisnika vrlo dobro predstavlja različite poslovne sektore industrije korisnikâ. Doista, pet posjećenih trgovačkih društava čine heterogenu skupinu koja ne uključuje samo proizvođače za prvo korištenje, tj. proizvođače površinskih aktivnih tvari, nego i korisnike površinskih aktivnih tvari i korisnike u daljnjem proizvodnom procesu.
(109)
Ipak, provedena je šira analiza uzimajući u obzir sve podatke koje su dostavili korisnici koji surađuju. Točnije, napravljena je specifična ocjena mogućeg učinka antidampinških pristojba na proizvođače površinskih aktivnih tvari kao zasebne skupine, jer bi ta skupina mogla biti najviše pogođena uvođenjem mjera. Druga zasebna analiza provedena je za drugu skupinu korisnika koju su činili sva ostala trgovačka društva korisnici koja su sudjelovala u ispitnom postupku.
(110)
Napravljena je simulacije ocjene mogućeg učinka prosječne pristojbe od 5 % na uvoz FOH-a, najprije za sve korisnike koji surađuju, a zatim za zasebne dvije skupine. Ishod simulacije je pokazao da bi konačni učinak ove prosječne pristojbe na ukupan trošak proizvodnje za poslovanje koje koristi dotični proizvod iznosio oko 0,09 % za sve korisnike, dok bi učinak iste pristojbe na daljnju proizvodnju u kojoj se koristi dotični proizvod za skupinu proizvođača površinskih aktivnih tvari iznosio oko 0,05 %, a za drugu skupinu trgovačkih društava oko 0,29 %.
(111)
Analiza je, također, pokazala da su proizvođači površinskih aktivnih tvari ostvarili niže profitne marže u sektorima koji koriste proizvod iz ispitnog postupka. Međutim, ta skupina je uvezla iz dotičnih zemalja samo oko 2,6 % ukupne nabave proizvoda iz ispitnog postupka tijekom RIP-a. Nadalje, postotak poslova s površinskim aktivnom tvarima koji koriste FOH u usporedbi s njihovim ukupnim prometom iznosi oko 24 %. Stoga, čak i s primjenom prosječne dampinške pristojbe od 5 %, konačni učinak na troškove proizvodnje proizvodâ, uključujući ispitani proizvod, vrlo je ograničen te čak zanemariv s obzirom na ukupnu profitabilnost.
(112)
Neki proizvođači površinskih aktivnih tvari su ipak tvrdili da će ih antidampinške pristojbe spriječiti u slobodnoj nabavi sirovina, što se stvoriti poremećaju u njihovom segmentu tržišta.
(113)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 120. privremene Uredbe, razina antidampinških pristojba te mogući učinak na industriju korisnikâ i prodajno tržište, ne stvara ozbiljne prepreke za uvoz dotičnog proizvoda. Ispitni postupak je potvrdio da konačne antidampinške pristojbe ne mogu stvoriti poremećaj na prodajnom tržištu. Istodobno, proizvođačima površinskih aktivnih tvari ne bi trebalo biti teško prenijeti prilično nisko povećanje troškova u konačnoj cijeni svojih proizvoda. Stoga se odbacuju tvrdnje da bi antidampinške pristojbe stvorile poremećaje na prodajnom tržištu.
(114)
Nakon objave konačnih nalaza neki su korisnici i dalje tvrdili da su proizvođači iz Unije odbili dostaviti im robu i da je malo mogućnosti za opskrbu. Međutim, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 120. privremene Uredbe, relativno niska razina predloženih mjera ne smije isključiti mogućnost uvoza dotičnog proizvoda. Nadalje, proizvođači iz Unije nisu proizvodili u punom kapacitetu tijekom razmatranog razdoblja. Osim toga, uvoz je moguć i iz ostalih trećih zemalja koje ne podliježu mjerama, a brojčani podaci Eurostata o uvozu FOH-a iz ostatka svijeta nakon RIP-a pokazuju da taj uvoz raste, što ukazuje na činjenicu da je navodni rizik od nedostatka opskrbe neosnovan. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(115)
Neka udružen,a korisnikâ, koja se nisu javila u roku predviđenom u točki 5.3 obavijesti o pokretanju postupka, tvrdila su da njihovi stavovi, posebno o mogućem učinku mjera na mala i srednja poduzeća te posebne sektore, nisu uključeni u ocjenu interesa Unije. Međutim, treba napomenuti da su svi komentari prikupljeni od tih udruženja uzeti u obzir u ovom ispitnom postupku. Nadalje, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 109., ocjena interesa Unije uzela je u obzir sve podatke koje su dostavili korisnici koji surađuju. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(116)
Nekoliko stranaka je tvrdilo da trajanje mjera, ako se one uvedu, treba ograničiti na najviše 2 godine. U skladu s osnovnom Uredbom, konačna antidampinška mjera se u uobičajenim uvjetima uvodi na 5 godina. S obzirom da ni jedna stranka nije pokazala da bi razdoblje od 2 godine bilo dostatno za suzbijanje dampinga koji je uzrok štete, kako je zatraženo u članku 11. stavku 1. osnovne Uredbe, čini se da nema valjanog razloga za odstupanje od standardnog trajanja mjera. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(117)
U nedostatku ostalih komentara o interesu korisnikâ, potvrđuje se da uvođenje konačnih mjera na uvoz dotičnog proizvoda ne bi bilo suprotno interesu Unije te se, stoga, potvrđuju uvodne izjave 117. do 121. privremene Uredbe.
4. Zaključak o interesu Unije
(118)
Na temelju gore navedenog, mogu se potvrditi zaključci doneseni u uvodnoj izjavi 122. privremene Uredbe. Nema uvjerljivih razloga protiv uvođenja konačnih antidampinških pristojba na uvoz FOH-a iz dotičnih zemalja.
G. KONAČNE ANTIDAMPINŠKE MJERE
1. Razina uklanjanja štete
(119)
Podsjeća se da je profitna marža korištena za izračun ciljne dobiti u privremenoj fazi iznosila 7,7 %. Podnositelji pritužbe su tvrdili da bi ciljna dobit od 15 % bila primjerenija. U tom pogledu, treba napomenuti da nisu dostavili dokaze koji se mogu provjeriti i koji podupiru tvrdnju da je ciljna dobit bila preniska. Stoga se predlaže potvrditi privremenu ciljnu dobit od 7,7 % koja se temelji na profitnoj marži ostvarenoj za cijelo poslovanje s alkoholom jednog podnositelja pritužbe tijekom njegove posljednje profitabilne godine prije naglog rasta dampinškog uvoza po niskim cijenama.
(120)
Određene stranke su tvrdile da 7,7 % nije bilo realno, nego previsoko. Predložile su korištenje niže profitne marže između 3 i 5 % za utvrđivanje razine uklanjanja štete. Međutim, ta tvrdnja nije potkrijepljena nikakvim dokazima koji pokazuju da je predložena dobit bila dobit koju je industrija Unije mogla ostvariti u izostanku dampinškog uvoza na tržištu Unije te, stoga, nije prihvaćena.
(121)
Određene stranke su tvrdile da je Komisija pogrešno utvrdila razinu uklanjanja štete na temelju marže sniženja ciljnih cijena, dok je trebala koristiti maržu sniženja prodajnih cijena. U ovom slučaju, nije se smatralo da je marža sniženja prodajnih cijena bila primjeren temelj za utvrđivanje razine uklanjanja štete za industriju Unije, jer ne bi odražavala razinu cijene koja bi se dobila u izostanku dampinškog uvoza na tržištu Unije. Ta je tvrdnja stoga odbačena.
(122)
Na temelju gore navedenog, mogu se potvrditi privremene marže štete, izražene kao postotak cijene CIF-a na granici Unije, neocarinjeno, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 127. privremene Uredbe.
2. Konačne mjere
2.1. Oblik konačnih mjera
(123)
Kako je navedeno u uvodnim izjavama 79. do 84., neke su stranke tvrdile, između ostalog, da trenutačne mjere treba obustaviti jer su događaji nakon RIP-a koji se odnose na povećanje cijene dotičnog proizvoda na tržištu Unije bili očigledni, nedvojbeni i trajni. Također su tvrdile da nisu sve konačne mjere trebale biti u obliku pristojbe ad valorem, nego ih je trebalo uvesti u obliku NUC-a.
(124)
Međutim, smatra se da u ovom konkretnom slučaju nisu postojale okolnosti koje bi opravdale uvođenje najniže uvozne cijene. Ovaj oblik mjere mogao bi se lako izbjegavati s obzirom na prirodu dotičnog proizvoda i složene organizacijske strukture dotičnih izvoznika.
(125)
Međutim, priznaje se da postoji određena osjetljivost cijena na tržištu za ispitani proizvod te bi stoga bilo razumno smanjiti učinak konačnih mjera na korisnike Unije na najmanju moguću mjere u slučaju mogućih značajnih povećanja cijena dotičnog proizvoda. Stoga se smatra primjerenim promijeniti oblik konačnih mjera s pristojba ad valorem na specifične pristojbe.
(126)
Očekuje se da će ovaj oblik mjera u određenoj mjeri ograničiti svaki mogući nepotrebni učinak na korisnike u slučaju značajnog i brzog povećanja cijena. Ako, s druge stranke, cijene padnu, specifične će pristojbe još uvijek osigurati dostatnu zaštitu proizvođačima iz Unije. Specifične pristojbe temelje se na vrijednostima CIF izvoza trgovačkih društava iz Unije koja surađuju tijekom RIP-a, pretvorenih u euro korištenjem mjesečnih deviznih tečajeva, pomnoženih s nižom vrijednosti između marže dampinga i štete, u skladu s pravilom niže pristojbe.
(127)
U tom pogledu su dva proizvođača izvoznika tvrdila da se umjesto mjesečnog treba uzeti godišnji prosječni devizni tečaj. Međutim, napominje se da se, u skladu sa standardnom praksom, svaka konverzija valuta u antidampinškim ispitnim postupcima izvršava korištenjem mjesečnih deviznih tečajeva. To je bio slučaju i u za ovaj ispitni postupak. Tvrdnja je stoga odbačena.
(128)
Podnositelj zahtjeva je tvrdio da je kod utvrđivanja specifičnih pristojba, trebalo koristiti trenutačne cijene FOH-a, a ne vrijednosti CIF tijekom RIP-a. Treba napomenuti da se specifične pristojbe utvrđuju na temelju izračuna dampinga i štete tijekom RIP-a. Nisu dostavljeni nikakvi potkrijepljeni argumenti za temeljenje specifičnih pristojba u ovom slučaju na razdoblje nakon RIP-a. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
2.2. Uvođenje konačnih mjera
(129)
Nakon objavljivanja privremenih mjera javio se mogući proizvođač izvoznik i tvrdio da preostalu stopu pristojbe treba odrediti na razini najviše uvedene pristojbe, a ne najviše dampinške marže utvrđene za Indoneziju. Međutim, preostala pristojba određuje se na razini preostale marže štete primjenom pravila niže pristojbe. Tvrdnja je stoga odbačena.
(130)
U svjetlu gore navedenog, smatra se da, u skladu s člankom 9. stavkom 4. osnovne Uredbe, konačne antidampinške mjere na uvoz dotičnog proizvoda treba uvesti na razini marže dampinga i štete, ovisno koja je niža, u skladu s pravilom niže pristojbe.
(131)
Sve su stranke obaviještene o bitnim činjenicama i razmatranjima na temelju kojih se namjeravalo preporučiti uvođenje konačnih antidampinških pristojba. Nakon konačne objave također im je dano razdoblje za podnošenja prigovora. Komentari koje su stranke dostavile propisno su razmotreni te su, prema potrebi, na odgovarajući način promijenjeni nalazi.
(132)
Predložene antidampinške pristojbe iznose kako slijedi:
Zemlja
Trgovačko društvo
Konačna specifična antidampinška pristojba (EUR po neto toni)
Indija
VVF Limited
46,98
Sva ostala trgovačka društva
86,99
Indonezija
P.T. Musim Mas
45,63
Sva ostala trgovačka društva
80,34
Malezija
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd
51,07
Sva ostala trgovačka društva
61,01
(133)
Stope antidampinške pristojbe za pojedinačno trgovačko društvo navedene u ovoj Uredbi primjenjuju se jedino na uvoz dotičnog proizvoda koji proizvode ta trgovačka društva i posebno navedene pravne osobe. Uvoz dotičnog proizvoda, koji proizvodi neko drugo trgovačko društvo koje se posebno ne spominje u ovoj Uredbi sa svojim nazivom i adresom, uključujući subjekte koji se odnose na ove koje se posebno spominju, ne mogu se okoristiti tim stopama i podložne su stopi pristojbe koja se primjenjuje na „sva ostala trgovačka društva”.
(134)
Svi zahtjevi kojima se traži primjena navedenih individualnih stopa antidampinških pristojba (npr. nakon promjene naziva subjekta ili nakon osnivanja novog proizvodnog ili prodajnog subjekta) upućuju se Komisiji (10) sa svim odgovarajućim podacima, posebno o promjenama djelatnosti trgovačkog društva u vezi s proizvodnjom, domaćom i izvoznom prodajom povezanom s, primjerice, takvom promjenom naziva ili takvom promjenom proizvodnog ili prodajnog subjekta. Prema potrebi, ovu Uredbu treba na odgovarajući način izmijeniti tako što će se ažurirati popis trgovačkih društava za koje vrijede individualne stope pristojba.
3. Preuzimanje obveza
(135)
Jedan indijski kao i jedan malezijski proizvođač izvoznik, zajedno sa svojim povezanim uvoznikom, ponudio je preuzimanje obveze u vezi cijene u skladu s člankom 8. stavkom 1. osnovne Uredbe. Obje ponude u pogledu preuzimanja obveze sadržavale su veliki broj skupina proizvoda (utvrđenih kemijskom specifikacijom, pri čemu je svaka skupina podlijegala različitoj najnižoj uvoznoj cijeni (NUC), s razlikama u cijenama između skupina do 25 % za malezijskog izvoznika i do 100 % za indijskog izvoznika. Osim toga, cijene su se razlikovale do 20 % unutar pojedinih skupina, što je predstavljalo visokorizičnu unakrsnu kompenzaciju. Također se napominje da ponuda indijskog izvoznika nije rješavala promjenjivost cijena dotičnog proizvoda. Utvrđeni su dodatni rizici od unakrsne kompenzacije u pogledu malezijskog izvoznika i njegovog povezanog uvoznika u Uniji koji nije nabavljao dotični proizvod samo od malezijskog izvoznika, nego i od ostalih dobavljača. Konačno, bilo bi teško carini utvrditi kemijsku specifikaciju proizvoda bez pojedinačne analize, što bi praćenje učinilo težim, ako ne i nepraktičnim. Ponude u pogledu preuzimanje obveze su, stoga, odbačene. Nakon predložene izmjene oblika mjera, jedan proizvođač izvoznik izmijenio je svoju ponudu u pogledu preuzimanja obveze, predloživši prosječni NUC za sve skupine proizvoda i tvrdeći da više neće postojati rizik unakrsne kompenzacije. Drugi proizvođač izvoznik samo je potvrdio svoju ponudu. Međutim, s obzirom na broj vrsta proizvoda i razlika u cijenama između njih, NUC bi mogao u potpunosti ugroziti učinkovitost mjera. Nadalje, struktura trgovačkih društava i njihove ponude, kako su gore opisani, još uvijek predstavljaju prepreku za prihvaćanje preuzimanja obveze. Izvješćivanje i režim cijena koje je predložio jedan izvoznik ne rješavaju tu zabrinutost te bi, u svakom slučaju, praćenje učinili vrlo teškim, ako ne i nepraktičnim. Posljedično, ponude za preuzimanje obveze nisu se mogle prihvatiti.
4. Konačna naplata privremenih antidampinških pristojba
(136)
U pogledu visine utvrđenih dampinških marži i s obzirom na razinu štete koja je prouzročena industriji Unije, smatra se potrebnim konačno naplatiti iznose osigurane privremenom antidampinškom pristojbom uvedenom privremenom Uredbom u visini konačnih pristojba uvedenih ovom Uredbom. Kada su konačne pristojbe niže od privremenih pristojba, oslobađaju se iznosi privremeno osigurani više od konačne stope antidampinških pristojba,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
1. Uvodi se konačna antidampinška pristojba na uvoz zasićenih masnih alkohola s ugljikovim lancem dužine C8, C10, C12, C14, C16 ili C18 (ne uključujući razgranate izomere), uključujući zasićene masne alkohole jedne frakcije (dalje u tekstu „čista frakcija” ili „single cuts”) i mješavine koje uglavnom sadrže kombinaciju ugljikovih lanaca dužina C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (uobičajeno kategorizirane kao C8-C10), mješavine koje uglavnom sadrže kombinaciju ugljikovih lanaca dužina C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (uobičajeno kategorizirane kao C12-C14) i mješavine koje uglavnom sadrže kombinaciju ugljikovih lanaca dužina C16-C18, trenutačno obuhvaćenih oznakama KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 i ex 3823 70 00 (oznake TARIC 2905168510, 2905190060, 3823700011 i 3823700091), podrijetlom iz Indije, Indonezije i Malezije.
2. Stopa konačne antidampinške pristojbe za proizvod opisan u stavku 1., koji proizvode dolje navedena trgovačka društva, je sljedeća:
Zemlja
Trgovačko društvo
Konačna antidampinška pristojba (EUR po neto toni)
Dodatna oznaka TARIC
Indija
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Sva ostala trgovačka društva
86,99
B999
Indonezija
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Sva ostala trgovačka društva
80,34
B999
Malezija
KL-Kepong Oleomas Sdn Bhd., Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Sva ostala trgovačka društva
61,01
B999
3. U slučajevima kada je roba oštećena prije puštanja u slobodni promet pa je, stoga, cijena koja je plaćena ili koju treba platiti raspodijeljena radi utvrđivanja carinske vrijednosti prema članku 145. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (11), iznos antidampinške pristojbe, izračunane na temelju gore utvrđenih iznosa, smanjuje se za postotak koji odgovara raspodjeli cijene koja je plaćena ili koju treba platiti.
4. Osim ako je drukčije određeno, primjenjuju se važeće odredbe o carinskim pristojbama.
Članak 2.
Konačno se naplaćuju iznosi osigurani privremenom antidampinškom pristojbom prema Uredbi (EU) br. 446/2011. Oslobađaju se iznosi osigurani iznad stopa konačne antidampinške pristojbe.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 8. studenoga 2011.