SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/51/EU
ze dne 11. května 2011,
kterou se rozšiřuje oblast působnosti směrnice Rady 2003/109/ES na osoby požívající mezinárodní ochrany
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 79 odst. 2 písm. a) a b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (2), se nevztahuje na osoby požívající mezinárodní ochrany ve smyslu směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (3).
(2)
Možnost získat po určité době právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v členském státě má významný dopad na plnou integraci osob, které v členském státě svého pobytu požívají mezinárodní ochrany.
(3)
Udělení právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta osobám, které požívají mezinárodní ochrany, je rovněž důležitou součástí podpory hospodářské a sociální soudržnosti, která je jedním ze základních cílů Unie stanovených ve Smlouvě o fungování Evropské unie.
(4)
Osoby požívající mezinárodní ochrany by proto měly mít možnost získat právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v tom členském státě, který jim poskytl mezinárodní ochranu, za stejných podmínek jako ostatní státní příslušníci třetích zemí.
(5)
Vzhledem k tomu, že osoby požívající mezinárodní ochrany mají právo pobývat v jiných členských státech než v tom, který jim poskytl mezinárodní ochranu, je nutné zajistit, že tyto jiné členské státy obdrží informace o ochraně dotyčných osob, aby mohly plnit své povinnosti týkající se zásady nenavracení.
(6)
Osoby, které požívají mezinárodní ochrany a jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, by měly mít za určitých podmínek v široké řadě ekonomických a sociálních oblastí nárok na stejné zacházení jako občané členského státu, v němž pobývají, aby právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta představovalo skutečný nástroj pro integraci dlouhodobě pobývajících rezidentů do společnosti, v níž žijí.
(7)
Rovným zacházením s osobami, které požívají mezinárodní ochrany v členském státě, který jim mezinárodní ochranu poskytl, by neměla být dotčena práva a výhody zaručené směrnicí 2004/83/ES a Úmluvou o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951, ve znění protokolu podepsaného v New Yorku dne 31. ledna 1967 (dále jen „Ženevská úmluva“).
(8)
Podmínky směrnice 2003/109/ES, které se týkají práva dlouhodobě pobývajícího rezidenta pobývat v jiném členském státě a získat tam právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, by se měly vztahovat stejným způsobem na všechny státní příslušníky třetích zemí, kteří získali právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.
(9)
Přenos odpovědnosti za ochranu osob, které požívají mezinárodní ochrany, nespadá do oblasti působnosti této směrnice.
(10)
Pokud chce členský stát vyhostit na základě důvodu stanoveného ve směrnici 2003/109/ES osobu, která požívá mezinárodní ochrany a získala v tomto členském státě právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, měla by mít daná osoba nárok na ochranu před navracením zaručenou směrnicí 2004/83/ES a článkem 33 Ženevské úmluvy. Pro tento účel je nutné stanovit, že osoba, která požívá mezinárodní ochrany v jiném členském státě než ve státě, jehož je dlouhodobě pobývajícím rezidentem, může být vyhoštěna pouze do členského státu, který jí poskytl mezinárodní ochranu a tento členský stát má povinnost ji přijmout zpět, s výjimkou případů, kdy je vyhoštění povoleno v souladu se směrnicí 2004/83/ES. Tytéž záruky by se měly vztahovat na osobu požívající mezinárodní ochrany, která pobývá v druhém členském státě, ale dosud v něm nezískala právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.
(11)
Pokud je vyhoštění osoby požívající mezinárodní ochrany mimo území Unie povoleno v souladu se směrnicí 2004/83/ES, měly by být členské státy povinny zajistit, aby byly získány veškeré informace z příslušných zdrojů, včetně - ve vhodných případech - členského státu, který mezinárodní ochranu poskytl, a byly důkladně posouzeny s cílem zajistit, aby rozhodnutí o vyhoštění dotyčné osoby bylo v souladu s článkem 4 a čl. 19 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie.
(12)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznané článkem 6 Smlouvy o Evropské unii a Listinou základních práv Evropské unie, zejména pak článkem 7 této listiny.
(13)
V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (4) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(14)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se tyto členské státy neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná.
(15)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2003/109/ES se mění takto:
1)
v článku 2 se písmeno f) nahrazuje tímto:
„f)
‚mezinárodní ochranou‘ mezinárodní ochrana ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (5).
2)
článek 3 se mění takto:
a)
v odstavci 2 se písmena c) a d) nahrazují tímto:
„c)
kteří jsou oprávněni pobývat v členském státě na základě jiné formy ochrany než mezinárodní ochrany nebo kteří požádali o povolení k pobytu na tomto základě a čekají na rozhodnutí o svém právním postavení;
d)
kteří požádali o mezinárodní ochranu a dosud neobdrželi konečné rozhodnutí;“;
b)
v odstavci 3 se písmeno c) nahrazuje tímto:
„c)
Evropské úmluvy o usazování ze dne 13. prosince 1955, Evropské sociální charty ze dne 18. října 1961, novelizované Evropské sociální charty ze dne 3. května 1987, Evropské úmluvy o právním postavení migrujících pracovníků ze dne 24. listopadu 1977, odstavce 11 dodatku k Úmluvě o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951, ve znění protokolu podepsaného v New Yorku dne 31. ledna 1967, a Evropské dohody o převodu odpovědnosti za uprchlíky ze dne 16. října 1980.“;
3)
článek 4 se mění takto:
a)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Členské státy neudělí právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta na základě mezinárodní ochrany v případě odnětí, ukončení platnosti nebo zamítnutí prodloužení mezinárodní ochrany podle čl. 14 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 směrnice 2004/83/ES.“;
b)
v odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„V případě osob, kterým byla poskytnuta mezinárodní ochrana, se při výpočtu doby uvedené v odstavci 1 vezme v úvahu alespoň polovina doby mezi dnem podání žádosti o mezinárodní ochranu, na základě které byla tato mezinárodní ochrana poskytnuta, a dnem udělení povolení k pobytu podle článku 24 směrnice 2004/83/ES, nebo celá doba, jestliže její délka přesáhla 18 měsíců.“;
4)
v článku 8 se doplňují nové odstavce, které znějí:
„4. Jestliže členský stát vydá povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU státnímu příslušníkovi třetí země, jemuž poskytl mezinárodní ochranu, zapíše do tohoto povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU pod hlavičku „Poznámky“ tuto poznámku: ‚Mezinárodní ochrana poskytnuta [název členského státu] dne [datum].“
5. Jestliže druhý členský stát vydá povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU státnímu příslušníkovi třetí země, jemuž již bylo vydáno povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU jiným členským státem, které obsahuje poznámku uvedenou v odstavci 4, zapíše druhý členský stát tutéž poznámku do povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU.
Předtím, než druhý členský stát zapíše poznámku uvedenou v odstavci 4, vyžádá si od členského státu uvedeného v poznámce informace o tom, zda dlouhodobě pobývající rezident nadále požívá mezinárodní ochrany. Členský stát uvedený v poznámce odpoví do jednoho měsíce od obdržení žádosti o informace. Jestliže byla mezinárodní ochrana odňata konečným rozhodnutím, druhý členský stát uvedenou poznámku nezapíše.
6. Byla-li v souladu s příslušnými mezinárodními nástroji nebo vnitrostátními právními předpisy odpovědnost za mezinárodní ochranu dlouhodobě pobývajícího rezidenta převedena do druhého členského státu po vydání povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU podle odstavce 5, druhý členský stát odpovídajícím způsobem změní poznámku uvedenou v odstavci 4, a to do tří měsíců po tomto převodu.“;
5)
v článku 9 se vkládá nový odstavec, který zní:
„3a. Členské státy mohou odejmout právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v případě odnětí, ukončení platnosti nebo zamítnutí prodloužení mezinárodní ochrany podle čl. 14 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 směrnice 2004/83/ES, pokud právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta bylo získáno na základě mezinárodní ochrany.“;
6)
v článku 11 se vkládá nový odstavec, který zní:
„4a. Pokud jde o členský stát, který poskytl mezinárodní ochranu, odstavci 3 a 4 není dotčena směrnice 2004/83/ES.“;
7)
článek 12 se mění takto:
a)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„3a. Jestliže se členský stát rozhodne vyhostit dlouhodobě pobývajícího rezidenta, jehož povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU obsahuje poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4, požádá členský stát, který je v dané poznámce uveden, aby potvrdil, zda dotčená osoba v tomto členském státě nadále požívá mezinárodní ochrany. Členský stát uvedený v poznámce odpoví do jednoho měsíce od obdržení žádosti o informaci.
3b. Pokud dlouhodobě pobývající rezident v členském státě uvedeném v poznámce nadále požívá mezinárodní ochrany, je vyhoštěn do tohoto členského státu, který tuto osobu a její rodinné příslušníky okamžitě a bez formalit přijme zpět, aniž jsou dotčeny platné právní předpisy Unie či vnitrostátní právní předpisy a aniž je dotčena zásada zachování celistvosti rodiny.
3c. Odchylně od odstavce 3b si členský stát, který přijal rozhodnutí o vyhoštění, ponechá v souladu se svými mezinárodními závazky právo vyhostit dlouhodobě pobývajícího rezidenta do jiné země, než je členský stát, který poskytl mezinárodní ochranu, pokud tato osoba splňuje podmínky uvedené v čl. 21 odst. 2 směrnice 2004/83/ES.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„6. Tímto článkem není dotčen čl. 21 odst. 1 směrnice 2004/83/ES.“;
8)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 19a
Změny povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU
1. Obsahuje-li povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4 a došlo-li v souladu s příslušnými mezinárodními nástroji nebo vnitrostátními právními předpisy k převodu odpovědnosti za mezinárodní ochranu dlouhodobě pobývajícího rezidenta do druhého členského státu předtím, než tento členský stát vydal povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU podle čl. 8 odst. 5, tento druhý členský stát požádá členský stát, který povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU vydal, aby uvedenou poznámku odpovídajícím způsobem změnil.
2. Pokud byla dlouhodobě pobývajícímu rezidentu poskytnuta mezinárodní ochrana ve druhém členském státě před tím, než tento členský stát vydal povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU podle čl. 8 odst. 5, tento členský stát požádá členský stát, který povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU vydal, aby uvedené povolení změnil a zapsal do něj poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4.
3. Na základě žádosti uvedené v odstavcích 1 a 2 členský stát, který vydal povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU, vydá pozměněné povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU do tří měsíců od obdržení žádosti od druhého členského státu.“;
9)
v článku 22 se vkládá nový odstavec, který zní:
„3a. Pokud mezitím nebyla odňata mezinárodní ochrana nebo pokud daná osoba nespadá do jedné z kategorií uvedených v čl. 21 odst. 2 směrnice 2004/83/ES, odstavec 3 tohoto článku se nepoužije na státní příslušníky třetích zemí, jejichž povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU vydané prvním členským státem obsahuje poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4 této směrnice.
Tímto odstavcem není dotčen čl. 21 odst. 1 směrnice 2004/83/ES.“;
10)
v článku 25 se první odstavec nahrazuje tímto:
„Členské státy určí kontaktní místa odpovědná za přijímání a předávání informací a dokumentů uvedených v článcích 8, 12, 19, 19a, 22 a 23.“
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. května 2013. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 11. května 2011.
32011L0051
L 132/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
DIREKTIVA 2011/51/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 11. svibnja 2011.
o izmjeni Direktive Vijeća 2003/109/EZ za proširenje njezinog područja djelovanja na korisnike međunarodne zaštite
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 79. stavak 2. točke (a) i (b),
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (1),
budući da:
(1)
Direktiva Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravištem (2) ne primjenjuje se na korisnike međunarodne zaštite kako je definirana u Direktivi Vijeća 2004/83/EZ od 29. travnja 2004. o minimalnim normama za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica ili osoba kojima je na drugi način potrebna međunarodna zaštita te o sadržaju odobrene zaštite (3).
(2)
Mogućnost dobivanja statusa rezidenta s dugotrajnim boravištem u državi članici nakon određenog vremena, važan je element za punu integraciju korisnika međunarodne zaštite u državi članici boravišta.
(3)
Status rezidenta s dugotrajnim boravištem, korisnika međunarodne zaštite, važan je također i za poticanje gospodarske i socijalne kohezije, koja je temeljni cilj Unije kako je navedeno u Ugovoru o funkcioniranju Europske unije.
(4)
Korisnicima međunarodne zaštite treba stoga omogućiti da dobiju status rezidenta s dugotrajnim boravištem u državi članici koja im je priznala međunarodnu zaštitu pod jednakim uvjetima kao i drugim državljanima trećih zemalja.
(5)
U pogledu prava korisnika međunarodne zaštite da borave u državama članicama, osim države članice koja im je priznala međunarodnu zaštitu, potrebno je osigurati da se te druge države članice obavijeste o razlozima zaštite predmetnih osoba, tako da im se omogući ispunjavanje obveza koje se odnose na načelo nevraćanja.
(6)
S korisnicima međunarodne zaštite koji su rezidenti s dugotrajnim boravištem mora se, pod određenim uvjetima, postupati jednako kao i s državljanima države članice boravišta u brojnim gospodarskim i socijalnim pitanjima, tako da status dugotrajnog boravišta predstavlja istinski instrument integracije rezidenata s dugotrajnim boravištem u društvo u kojem žive.
(7)
Načelo jednakog postupanja s korisnicima međunarodne zaštite u državi članici koja im je priznala međunarodnu zaštitu, ne smije dovoditi u pitanje prava i povlastice osigurane u skladu s Direktivom 2004/83/EZ i Konvencijom o statusu izbjeglica od 28. srpnja 1951. kako je izmijenjena Protokolom koji je potpisan u New Yorku 31. siječnja 1967. (dalje u tekstu: Ženevska konvencija).
(8)
Uvjeti iz Direktive 2003/109/EZ o pravu rezidenata s dugotrajnim boravištem u drugoj državi članici i stjecanju statusa rezidenta s dugotrajnim boravištem u toj državi članici, trebaju se primjenjivati na isti način na državljane trećih zemalja koji su stekli status rezidenata s dugotrajnim boravištem.
(9)
Prijenos odgovornosti za zaštitu korisnika međunarodne zaštite je izvan područja primjene ove Direktive.
(10)
Kad država članica na temelju razloga iz Direktive 2003/109/EZ namjerava prognati korisnika međunarodne zaštite koji je stekao status rezidenta s dugotrajnim boravištem u toj državi članici, ta osoba mora uživati zaštitu protiv vraćanja zajamčenu u skladu s Direktivom 2004/83/EZ i člankom 33. Ženevske konvencije. U tu je svrhu, za osobu koja uživa međunarodnu zaštitu u državi članici koja nije država članica u kojoj ta osoba trenutačno boravi kao rezident s dugotrajnim boravištem, potrebno odrediti, da se ta osoba može prognati samo u državu članicu koja je priznala međunarodnu zaštitu i da je ta država članica obavezna tu osobu ponovno prihvatiti, osim ako je vraćanje dopušteno na temelju Direktive 2004/83/EZ. Iste zaštitne mjere moraju se primjenjivati na korisnika međunarodne zaštite koji još nije stekao status rezidenta s dugotrajnim boravištem u drugoj državi članici, ali koji tamo već boravi.
(11)
Ako je izgon korisnika međunarodne zaštite izvan državnog područja Unije dopušten na temelju Direktive 2004/83/EZ, države članice obavezne su osigurati da se pribave sve informacije iz odgovarajućih izvora, uključujući prema potrebi i od države članice koja je priznala međunarodnu zaštitu, i te informacije temeljito procijeniti tako da odluka o izgonu tog korisnika bude u skladu s člankom 4. i člankom 19. stavkom 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.
(12)
Ova Direktiva poštuje temeljna prava i sukladna je načelima priznatim u članku 6. Ugovora o Europskoj uniji i u Povelji o temeljnim pravima Europske unije, a posebno u njezinu članku 7.
(13)
U skladu s točkom 34. Međuinstitucionalnog sporazuma o boljoj izradi zakonodavstva (4), poziva se države članice da, za vlastite potrebe i u interesu Unije, izrade tablice koje prikazuju, koliko je to moguće, korelaciju između ove Direktive i mjera za prijenos, te da te tablice objave.
(14)
U skladu s člancima 1. i 2. Protokola (br. 21) o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske u vezi s područjem slobode, sigurnosti i pravde, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, te ne dovodeći u pitanje članak 4. tog Protokola, te države članice ne sudjeluju u donošenju ove Direktive, ona za njih nije obvezujuća i u odnosu na njih se ne primjenjuje.
(15)
U skladu s člancima 1. i 2. Protokola (br. 22) o stajalištu Danske, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Direktive, ona za nju nije obvezujuća i u odnosu na nju se ne primjenjuje,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Direktiva 2003/109/EZ mijenja se kako slijedi:
(1)
u članku 2. točka (f) zamjenjuje se sljedećim:
„(f)
‚međunarodna zaštita’ znači međunarodna zaštita kako je definirana u članku 2. točki (a) Direktive Vijeća od 29. travnja 2004. o minimalnim standardima u vezi s uvjetima koje moraju ispunjavati državljani trećih zemalja, ili osobe bez državljanstva, da im se prizna status izbjeglice ili osobe koja iz drugih razloga treba međunarodnu zaštitu te o sadržaju te zaštite (5);
(5) SL L 304, 30.9.2004., str. 12.”;" 						
(2)
Članak 3. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 2. točke (c) i (d) zamjenjuju se sljedećim:
„(c)
imaju pravo boraviti u državi članici na temelju oblika zaštite koji nije međunarodna zaštita ili koji su zatražili dozvolu za boravak na toj osnovi i čekaju odluku o svom statusu;”;
„(d)
zatražili međunarodnu zaštitu i o čijem zahtjevu još nije donesena pravomoćna odluka;”;
(b)
u stavku 3. točka (c) zamjenjuje se sljedećim:
„(c)
Europska konvencija o uspostavi od 13. prosinca 1955. Europske socijalne povelje od 18. listopada 1961., izmijenjene Europske socijalne povelje od 3. svibnja 1987., Europske konvencije o pravnom statusu radnika migranata od 24. studenoga 1977., stavka 11. Priloga Konvenciji o statusu izbjeglica od 28. srpnja 1951., kako je izmijenjena Protokolom potpisanim u New Yorku 31. siječnja 1967. i Europskog sporazuma o prijenosu odgovornosti za izbjeglice od 16. listopada 1980.”;
(3)
članak 4. mijenja se kako slijedi:
(a)
umeće se sljedeći stavak:
„1.a Države članice ne dodjeljuju status rezidenta s dugotrajnim boravištem na temelju međunarodne zaštite, ako je međunarodna zaštita opozvana, ukinuta ili je njezino produljenje odbijeno kako je određeno u članku 14. stavku 3. i članku 19. stavku 3. Direktive 2004/83/EZ.”;
(b)
u stavku 2. dodaje se sljedeća točka:
„Za osobe, kojima je priznata međunarodna zaštita, pri izračunavanju razdoblja iz stavka 1. uzima se u obzir barem polovica razdoblja između datuma podnošenja zahtjeva za međunarodnu zaštitu, na temelju kojeg je ta međunarodna zaštita priznata, i datuma kad je boravišna dozvola iz članka 24. Direktive 2004/83/EZ izdana, ili čitavo to razdoblje, ako prelazi 18 mjeseci.”;
(4)
u članku 8. dodaju se sljedeći stavci:
„4. Kad država članica izdaje dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta državljaninu treće zemlje koja mu je priznala međunarodnu zaštitu, u toj dozvoli EU za dugotrajan boravak rezidenta u rubriku ‚Napomene’ unosi se: ‚Međunarodna zaštita priznata u [ime države članice] dana [datum]’.
5. Kad dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta izdaje druga država članica državljaninu treće zemlje koji već ima dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta koju je izdala druga država članica, koja sadrži napomenu iz stavka 4., druga država članica unosi istu napomenu u dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta.
Prije nego što druga država članica unese napomenu iz stavka 4. od države članice, navedene u toj napomeni, zahtijeva se da proslijedi informacije o tom ima li rezident s dugotrajnim boravištem još uvijek međunarodnu zaštitu. Država članica navedena u napomeni mora odgovoriti najkasnije 1 mjesec od zaprimanja zahtjeva za davanje informacija. Ako je međunarodna zaštita ukinuta pravomoćnom odlukom, druga država članica ne unosi navedenu napomenu.
6. Kad je u skladu s odgovarajućim međunarodnim aktima, ili međunarodnim pravom, odgovornost za međunarodnu zaštitu rezidenta s dugotrajnim boravištem, nakon izdavanja dozvole EU za dugotrajan boravak rezidenta iz stavka 5., prenesena na drugu državu članicu, druga država članica u roku tri mjeseca od prijenosa u skladu s tim na odgovarajući način mijenja stavak 4.”;
(5)
u članku 9. umeće se sljedeći stavak:
„3.a Države članice mogu status rezidenta s dugotrajnim boravištem opozvati, ako je međunarodna zaštita opozvana, ukinuta ili je njezino produljenje odbijeno, kako je određeno u članku 14. stavku 3. i članku 19. stavku 3. Direktive 2004/83/EZ, ako je status rezidenta s dugotrajnim boravištem dobiven na temelju međunarodne zaštite.”;
(6)
u članku 11. umeće se sljedeći stavak:
„4.a Kad je riječ o državi članici koja je priznala međunarodnu zaštitu, stavci 3. i 4. ne dovode u pitanje Direktivu 2004/83/EZ.”;
(7)
Članak 12. mijenja se kako slijedi:
(a)
umeću se sljedeći stavci:
„3.a Kad država članica odluči prognati rezidenta s dugotrajnim boravištem, čija dozvola EU za dugotrajan boravak sadrži napomenu iz članka 8. stavka 4., od države članice navedene u toj napomeni zahtijeva se da potvrdi je li predmetna osoba još uvijek korisnica međunarodne zaštite u toj državi članici. Država članica navedena u napomeni mora odgovoriti najkasnije 1 mjesec od zaprimanja zahtjeva za davanje informacija.
3.b Ako je rezident s dugotrajnim boravištem još uvijek korisnik međunarodne zaštite u državi članici navedenoj u napomeni, ta će osoba biti protjerana u tu državu članicu koja, ne dovodeći u pitanje važeće pravo Unije ili međunarodno pravo i načelo spajanja obitelji, odmah ponovno bez ikakvih formalnosti mora prihvatiti tog korisnika i članove njegove obitelji.
3.c Odstupajući od stavka 3.b država članica koja je donijela odluku o izgonu rezidenta s dugotrajnim boravištem, u skladu sa svojim međunarodnim obvezama pridržava pravo da rezidenta s dugotrajnim boravištem premjesti u zemlju koja nije država članica koja je priznala međunarodnu zaštitu, kad ta osoba ispunjava uvjete iz članka 21. stavka 2. Direktive 2004/83/EZ.”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„6. Ovaj članak ne dovodi u pitanje članak 21. stavak 1. Direktive 2004/83/EZ.”;
(8)
umeće se sljedeći članak:
„Članak 19.a
Izmjene boravišne dozvole EU za dugotrajan boravak rezidenta
1. Kad boravišna dozvola EU za dugotrajan boravak rezidenta sadrži napomenu iz članka 8. stavka 4. i kad se u skladu s odgovarajućim međunarodnim instrumentima, ili međunarodnim pravom, odgovornost za međunarodnu zaštitu rezidenta s dugotrajnim boravištem prenese na drugu državu članicu prije nego što ta država članica izda dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta iz članka 8. stavka 5., druga država članica traži od države članice koja je izdala boravišnu dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta, da u skladu s tim na odgovarajući način izmijeni tu napomenu.
2. Kad je rezidentu s dugotrajnim boravištem priznata međunarodna zaštita u drugoj državi članici prije nego što je ta država članica izdala boravišnu dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta iz članka 8. stavka 5., ta država članica traži od države članice, koja je izdala boravišnu dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta, da je izmijeni tako da se unese napomena iz članka 8. stavka 4.
3. Nakon zahtjeva iz stavka 1. i stavka 2. država članica koja je izdala boravišnu dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta izdaje izmijenjenu boravišnu dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta najkasnije tri mjeseca od zaprimanja zahtjeva druge države članice.”;
(9)
u članku 22. umeće se sljedeći stavak:
„3.a Osim ako je u međuvremenu međunarodna zaštita ukinuta ili je osoba uvrštena u jednu od kategorija navedenih u članku 21. stavku 2. Direktive 2004/83/EZ, stavak 3. ovog članka ne primjenjuje se na državljane trećih zemalja čija boravišna dozvola EU za dugotrajan boravak rezidenta koju je izdala prva država članica sadrži napomenu iz članka 8. stavka 4. ove Direktive.
Ovaj stavak ne dovodi u pitanje članak 21. stavak 1. Direktive 2004/83/EZ.”;
(10)
u članku 25. prvi stavak zamjenjuje se sljedećim:
„Države članice određuju kontaktne točke odgovorne za primanje i prijenos informacija i dokumentacije iz članaka 8., 12., 19., 19.a, 22. i 23.”
Članak 2.
1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 20. svibnja 2013. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donose u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 3.
Ova Direktiva stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 4.
Ova je Direktiva upućena državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Strasbourgu 11. svibnja 2011.