PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 908/2014
ze dne 6. července 2014,
kterým se stanoví pravidla pro uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o platební agentury a další subjekty, finanční řízení, schvalování účetní závěrky, pravidla pro kontroly, jistoty a transparentnost
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (1), a zejména na čl. 8 odst. 2, čl. 9 odst. 2, článek 23, čl. 36 odst. 6, čl. 46 odst. 5 a 6, čl. 50 odst. 2, čl. 53 odst. 1, čl. 57 odst. 2, čl. 62 odst. 2, čl. 66 odst. 4 a články 88, 104 a 114 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 1306/2013 stanoví základní pravidla pro financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky, mj. pro akreditaci platebních agentur a koordinačních subjektů, finanční řízení, postupy schvalování, kontrolní systémy a sankce, včetně kontroly operací, jistot a transparentnosti. V zájmu hladkého fungování a jednotného uplatňování nového právního rámce, který uvedené nařízení zavádí, byla Komise zmocněna přijmout určitá pravidla v těchto oblastech. Tato nová pravidla by měla nahradit příslušná ustanovení nařízení Komise (ES) č. 601/94 (2), (ES) č. 4/2004 (3), (ES) č. 883/2006 (4), (ES) č. 884/2006 (5), (ES) č. 885/2006 (6), (ES) č. 259/2008 (7) a (EU) č. 282/2012 (8). Nařízení (ES) č. 883/2006, (ES) č. 884/2006, (ES) č. 885/2006 a (EU) č. 282/2012 byla zrušena nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 (9). V zájmu srozumitelnosti a právní jistoty by nařízení (ES) č. 601/94, (ES) č. 4/2004 a (ES) č. 259/2008 měla být tímto nařízením zrušena,
(2)
Platební agentury by měly být akreditovány členskými státy pouze tehdy, pokud splňují určitá minimální kritéria stanovená na úrovni Unie, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014. Tato „akreditační kritéria“ jsou stanovena v příloze I nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014. Měla by být stanovena pravidla týkající se postupů pro vydávání, přezkum a odejmutí akreditace platebních agentur a koordinačních subjektů.
(3)
Členské státy by měly mít své platební agentury pod stálým dohledem. Měly by zřídit systém výměny informací, aby měly příslušné orgány zprávy a byly neustále informovány o podezření na případy nedodržení předpisů. Měl by být zaveden postup, který by členské státy použily při řešení takových případů, a tento postup by měl zahrnovat povinnost vypracovat ve stanovené lhůtě plán nápravy všech zjištěných nedostatků. Pokud jde o výdaje vynaložené platebními agenturami, kterým jejich členský stát ponechal akreditaci i přesto, že takový plán v dané lhůtě neprovedly, Komise by měla mít možnost rozhodnout o sledování nedostatků prostřednictvím postupu pro schválení souladu podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
(4)
Podle čl. 7 odst. 3 písm. b) prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013 se od odpovědných pracovníků akreditovaných platebních agentur vyžaduje, aby vypracovali prohlášení řídícího subjektu o úplnosti, přesnosti a věcné správnosti účetní závěrky a řádném fungování systémů vnitřní kontroly, jakož i o legalitě a správnosti uskutečněných operací. Měla by se stanovit pravidla, pokud jde o obsah a formát těchto prohlášení řídícího subjektu.
(5)
Mělo by dojít k vypracování pravidel pro fungování koordinačních subjektů uvedených v čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013 a úkolů certifikačních subjektů uvedených v článku 9 uvedeného nařízení. Kromě toho by měl být specifikován obsah osvědčení a zpráv, které mají certifikační subjekty vypracovávat za účelem pomoci Komisi při postupu schvalování účetní závěrky.
(6)
Pro zajištění řádného řízení prostředků vyhrazených v rozpočtu Unie pro Evropský zemědělský záruční fond (EZZF) a Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV) (dále jen „fondy“) by platební agentury měly vést oddělené účetnictví týkající se výhradně plateb a účelově vázaných příjmů z a do každého fondu. Účetnictví vedené platebními agenturami proto musí pro každý z těchto fondů vykazovat odděleně výdaje a příjmy vynaložené podle čl. 4 odst. 1 a článků 5 a 43 nařízení (EU) č. 1306/2013 a umožnit uvést tyto výdaje a příjmy do vztahu s finančními zdroji, které jsou pro ně uvolněny z rozpočtu Unie.
(7)
Společná zemědělská politika je financována v eurech, přičemž členské státy, které nepřijaly euro, mohou uskutečňovat platby příjemcům ve své národní měně. K oprávnění provést konsolidaci všech výdajů a příjmů je tudíž nezbytné stanovit, že příslušné platební agentury musí být s to poskytovat údaje týkající se výdajů a příjmů jak v eurech, tak i v měně, v níž byly zaplaceny nebo získány.
(8)
Výdaje, které jsou na pomoc rozvoje venkova v rámci EZFRV spolufinancovány z rozpočtu Unie a z vnitrostátních rozpočtů, jsou založeny na podrobných programech rozčleněných podle jednotlivých opatření, zvláštní sazby příspěvků a prioritní oblasti. V souladu se zásadou řádného finančního řízení by tyto výdaje měly být sledovány a zaúčtovány na tomto základě, aby bylo možné identifikovat všechny operace podle jednotlivých programů, opatření, zvláštních sazeb příspěvku a prioritních oblastí. Tím bude zajištěna možnost ověřit soulad mezi uskutečněnými výdaji a vyčleněnými finančními prostředky. V této souvislosti by měly být upřesněny prvky, které musí mít platební agentury na zřeteli. Platební agentury by měly u provedeného financování na účtech jasně prokázat zejména původ veřejných a unijních finančních prostředků. Nadto by měly být identifikovány částky, které mají být a které byly získány zpět od příjemců podpory, a uvedeny původní operace, s nimiž tyto částky souvisí.
(9)
Členské státy uvolní prostředky potřebné k financování výdajů EZZF uvedených v čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 předtím, než Komise uhradí uvedené výdaje formou měsíčních úhrad uskutečněných výdajů. Obdobně mohou členské státy obdržet zálohu pro výdaje EZFRV, která by se později vykázala v rámci schvalování roční účetní závěrky podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013. V zájmu zajištění řádného řízení finančních toků by členské státy měly shromažďovat informace nezbytné pro prokázání úplnosti, přesnosti a věcné správnosti vynaložených výdajů na tyto měsíční úhrady a v případě jakýchkoli příjmů či výdajů je uchovávat k dispozici Komise, nebo je pravidelně Komisi předávat. Tyto informace by členské státy měly Komisi poskytovat v intervalech přizpůsobených způsobu správy každého z fondů. Poskytováním informací v uvedených intervalech by neměla být dotčena povinnost členských států vést úplné informace shromážděné pro řádné sledování výdajů, tak aby byly Komisi k dispozici za účelem ověření.
(10)
Obecné povinnosti platebních agentur ohledně vedení účetnictví se týkají údajů požadovaných pro správu a kontrolu finančních prostředků Unie. Tyto povinnosti se však netýkají požadavků o proplacení výdajů ani údajů, které musí být za účelem získání takové náhrady Komisi poskytnuty. Je tudíž třeba upřesnit, které informace a údaje o výdajích, jež mají být financovány z fondů, musí být Komisi pravidelně předávány. Informace, které členské státy sdělují Komisi, jí musí umožnit, aby předané informace použila přímo a co nejúčinněji pro správu účtů fondů, jakož i pro související platby. K dosažení tohoto cíle je třeba stanovit, že veškeré informace, které je třeba zpřístupnit a předávat mezi členskými státy a Komisí, by měly být zasílány elektronickou cestou.
(11)
Podle čl. 102 odst. 1 písm. c) prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013 musí být pro opatření související s operacemi financovanými z fondů výkazy výdajů, které slouží zároveň jako žádost o platby, předány Komisi spolu s požadovanými informacemi. Aby členské státy a platební agentury mohly tyto výkazy výdajů sestavovat podle harmonizovaných pravidel a Komise mohla vzít v úvahu žádosti o platbu, měly by být stanoveny podmínky, za nichž mohou být uvedené výdaje zohledněny v rámci příslušných rozpočtů EZZF a EZFRV. Tyto podmínky by měly specifikovat pravidla pro zaznamenávání výdajů a příjmů, zejména pak účelově vázaných příjmů a případných oprav, které mají být provedeny, a pro jejich skutečné vykázání.
(12)
Jestliže na základě výkazů výdajů obdržených od členských států v rámci EZZF celková částka předběžných závazků, které by mohly být povoleny podle čl. 170 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (10), překračuje 75 % všech prostředků pro běžný rozpočtový rok, je Komise povinna tyto částky snížit. Podle zásady řádného finančního řízení musí být toto snížení poměrně rozloženo mezi všechny členské státy na základě výkazů výdajů obdržených od těchto členských států. Aby bylo rozdělování dostupných finančních prostředků mezi členské státy učiněno spravedlivě, je třeba stanovit, že měsíční platby v rámci EZZF v tomto případě budou sníženy o určité procento, stanovené pro každou kapitolu, z výkazů výdajů předaných každým členským státem a že zůstatek nevyplacený během měsíce bude znovu přidělen podle rozhodnutí Komise v dalších měsíčních platbách.
(13)
Poté, co Komise rozhodla o měsíčních platbách, měla by členským státům poskytnout finanční prostředky nezbytné k pokrytí výdajů, které mají být financovány z fondů, a to praktickým způsobem a za podmínek, které je třeba stanovit na základě informací sdělených členskými státy Komisi a na základě informačních systémů zavedených Komisí.
(14)
Podmínkou pro úhradu výdajů na veřejnou intervenci vynaložených platebními agenturami je, že do jejich výkazů průběžných výdajů budou začleněny hodnoty a částky zaúčtované v průběhu měsíce následujícího po měsíci, k němuž se vztahují operace veřejného skladování. Aby bylo zajištěno hladké fungování systému úhrad, je nezbytné stanovit způsob, jakým mají být tyto informace, které jsou nezbytné k výpočtu nákladů a výdajů, oznámeny Komisi.
(15)
V souladu s čl. 3 odst. 3 nařízení (EU) č. 907/2014 musí účetnictví týkající se veřejných zásob držených v rámci intervence umožnit zjistit jak částku financování vyplaceného Unií, tak stav zásob produktů, jež byly dány do intervenčního režimu. Za tímto účelem je třeba stanovit, že platební agentury musí vést odděleně skladové účetnictví a finanční účty, jež musí obsahovat údaje nezbytné ke sledování zásob a k řízení financování výdajů a příjmů vytvořených veřejnými intervenčními opatřeními.
(16)
Pokud jde o intervenční opatření ve formě veřejného skladování, zaúčtování údajů o množstvích, hodnotách a o některých průměrech ze strany platebních agentur je povinné. Existují však okolnosti, za nichž by se určité operace a výdaje neměly zaúčtovávat, nebo by se tak mělo dít podle zvláštních pravidel. V zájmu zajištění rovného zacházení a ochrany finančních zájmů Unie by se takové okolnosti měly specifikovat, včetně případných opatření pro zaúčtování operací a výdajů.
(17)
Datum, k němuž se provádí zaúčtování různých výdajových a příjmových položek, které jsou spojené s intervenčními opatřeními ve formě veřejného skladování, závisí na povaze operací, na něž se vztahují, a může být stanoveno v rámci právních předpisů z jednotlivých odvětví zemědělství. V tomto kontextu je třeba přijmout obecné pravidlo, kterým se stanoví, že zaúčtování těchto položek se provádí ke dni, ve kterém dojde ke hmotné operaci vyplývající z intervenčního opatření, a kterým se stanoví zvláštní případy, které je třeba vzít v úvahu.
(18)
V zájmu řádného finančního řízení by členské státy měly Komisi poskytnout prognózu částek, které je třeba ještě financovat z EZFRV v daném zemědělském rozpočtovém roce, a odhady výše požadovaného financování na následující rozpočtový rok. Aby mohla Komise plnit své povinnosti, měly by jí být tyto informace sdělovány včas, každopádně však dvakrát do roka, a to každoročně nejpozději do 31. ledna a 31. srpna.
(19)
V souladu s čl. 36 odst. 6 nařízení (EU) č. 1306/2013 musí být stanoveny lhůty pro vyhotovování výkazů výdajů, které se týkají operací prováděných v rámci EZFRV. S ohledem na specifičnosti účetních pravidel, která platí EZFRV, uplatňování předběžného financování a financování opatření za kalendářní rok je třeba stanovit, že uvedené výdaje musí být vykazovány v pravidelných intervalech, které vyhovují těmto zvláštním podmínkám.
(20)
Výměna informací a dokumentů mezi členskými státy a Komisí, jakož i poskytování a sdělování informací členskými státy Komisi obvykle probíhá elektronickou cestou. Pro vylepšení těchto výměn informací ohledně fondů a pro rozšíření jejich využívání byly v souladu s nařízením (ES) č. 883/2006 zřízeny informační systémy. Tyto systémy by měly být využívány a fungovat i poté, co Komise informuje členské státy prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
(21)
Podmínky pro zpracování informací těmito informačními systémy, jakož i forma a obsah dokumentů, jejichž sdělování je požadováno podle nařízení (EU) č. 1306/2013, vyžadují časté úpravy, které jsou důsledkem vývoje platných právních předpisů nebo požadavků spojených s řízením. Měla by být rovněž stanovena jednotná pravidla pro předkládání příslušných dokladů členskými státy. Pro dosažení těchto cílů a ve snaze zjednodušit postupy a umožnit, aby příslušné informační systémy byly rychle provozuschopné, je žádoucí určit formu a obsah dokumentů na základě standardizovaných vzorů a protokolů a stanovit, že jejich úpravy a aktualizaci provede Komise poté, co informuje Výbor zemědělských fondů.
(22)
Podle článku 58 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou členské státy prostřednictvím svých platebních agentur odpovědné za řízení a kontrolu legality výdajů z fondů. Za sdělování nebo zaznamenávání údajů o finančních operacích v rámci informačních systémů a jejich aktualizaci by tedy měly nést odpovědnost platební agentury, provádí je přímo platební agentury nebo subjekty, na které byla tato funkce přenesena, popřípadě jsou zajišťovány i prostřednictvím akreditovaných koordinačních subjektů.
(23)
Některé dokumenty nebo prohlášení stanovené v čl. 102 odst. 1 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo v aktech Komise přijatých pro účely uvedeného článku vyžadují podpis pověřené osoby nebo souhlas osoby v jedné nebo několika etapách dotyčného postupu. Informační systémy zavedené k předávání těchto dokumentů by měly v těchto případech umožnit jednoznačnou identifikaci každé osoby a poskytovat dostatečnou záruku neporušitelnosti obsahu dokumentů, a to i během jednotlivých etap postupu. Zejména by tomu tak mělo být u výkazů výdajů a prohlášení řídícího subjektu připojených k roční účetní závěrce podle čl. 102 odst. 1 písm. c) bodu iii) prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013 a u dokumentů předávaných elektronickou cestou v rámci těchto postupů.
(24)
Podle čl. 58 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou členské státy prostřednictvím svých platebních agentur odpovědné za zpětné získání neoprávněných plateb a úroků. V zájmu zajištění účinného a řádného uplatňování uvedených ustanovení je vhodné stanovit jednotná pravidla týkající se úroků uplatnitelných na zpětné získání neoprávněných plateb. Aniž je dotčen čl. 54 odst. 3 první pododstavec písm. a) a b) nařízení (EU) č. 1306/2013, mohou členské státy povinnost získat zpět neoprávněně vyplacené částky splnit různými způsoby. Aniž jsou dotčena jakákoli jiná opatření k prosazení práva stanovená vnitrostátním právem, účinným a nákladově efektivním způsobem zpětného vymáhání dluhů je snížení budoucích plateb dlužníkovi o částku, která má být získána zpět, jakmile je v souladu s vnitrostátními předpisy tento dluh zjištěn. Pro členské státy by proto mělo být povinné, aby uplatňovaly tento způsob vymáhání dluhů, přičemž by měly být stanoveny společné podmínky pro jeho použití.
(25)
Je třeba stanovit podrobná ustanovení jak pro postup schválení účetní závěrky podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013, tak i pro postup pro schválení souladu podle článku 52 uvedeného nařízení včetně mechanismu, pomocí něhož jsou výsledné částky buď odečítány od jedné z následujících plateb vyplacených Komisí členským státům, nebo k této platbě přičítány.
(26)
Pokud jde o schvalování účetní závěrky v souladu s článkem 51 nařízení (EU) č. 1306/2013, je dále nezbytné určit obsah ročních účetních závěrek platebních agentur a stanovit lhůtu pro předání těchto účetních závěrek a dalších náležitých dokumentů Komisi. Dále je nutné objasnit, jak dlouho musí platební agentury uchovávat pro potřeby Komise podklady týkající se všech výdajů a účelově vázaných příjmů. Kromě toho je třeba stanovit, že Komise určuje formu a obsah účetních údajů, které jí platební agentury musí poskytovat.
(27)
S cílem zajistit, aby v běžných případech byl postup pro schvalování souladu ukončen v přiměřené lhůtě, je vhodné pro různé fáze postupu stanovit zvláštní lhůty, které by Komise a členské státy musely dodržet. Zároveň je však zapotřebí, aby Komise měla možnost tyto lhůty prodloužit, pokud si takové prodloužení vyžaduje složitost vyšetřovaného případu. Postup pro schvalování souladu by měl dát členským státům právo na kontradiktorní řízení a řádně vyhodnocovat informace nezbytné pro hodnocení rizik fondů.
(28)
V souladu s čl. 59 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou členské státy povinny zajistit minimální úroveň kontrol na místě nezbytných pro účinné řízení rizik. Členské státy však v rámci své odpovědnosti smějí snížit minimální úroveň těchto kontrol na místě, pokud bylo shledáno, že řídicí a kontrolní systémy řádně fungují a míra chybovosti zůstává na přijatelné úrovni. Zatímco v právních předpisech v odvětví zemědělství je nutné stanovit nezbytné minimální úrovně kontrol na místě, měla by se stanovit horizontální pravidla možnosti snížit minimální úroveň kontrol na místě platná pro všechna opatření financovaná z fondů, jakož i příslušné podmínky. Kromě těchto horizontálních pravidel mohou právní předpisy v odvětví zemědělství stanovit další pravidla.
(29)
Mimoto je vhodné stanovit pravidla pro provádění kontrol operací uvedených v článku 80 nařízení (EU) č. 1306/2013 ze strany členských států, zejména pokud jde o výběr podniků a počet a harmonogram kontrol.
(30)
Podle hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 týkající se kontroly operací musí členské státy předávat Komisi řadu sdělení. Jelikož standardizace formy a obsahu těchto sdělení usnadní jejich používání a zajistí jednotný přístup, je třeba přijmout podrobná pravidla týkající se jejich formy a obsahu. Kromě toho je třeba stanovit pravidla pro uchovávání obchodní dokumentace, pro společná opatření zahrnující vzájemnou pomoc podle článku 83 nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i pro zvláštní orgány uvedené v článku 85 uvedeného nařízení.
(31)
Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 stanoví pravidla doplňující právní rámec v oblasti jistot, zejména co se týče povinnosti složit jistotu, podmínek týkajících se jistot, jakož i pravidla pro složení, uvolnění a propadnutí jistoty. V zájmu zajištění jednotného uplatňování těchto pravidel by měla být přijata ustanovení týkající se formy a postupů pro složení a uvolnění jistoty, jakož i pro výměnu informací a sdělení požadovaných v tomto ohledu.
(32)
Podle hlavy VII kapitoly IV nařízení (EU) č. 1306/2013 týkající se transparentnosti se od členských států vyžaduje, aby každoročně zveřejňovaly příjemce finančních prostředků z fondů, jakož i částky, které každý příjemce z každého z těchto fondů obdržel. Za tímto účelem a v souladu s článkem 111 nařízení (EU) č. 1306/2013 by měla být stanovena forma uvedeného zveřejnění. Toto zveřejnění by nemělo překročit meze toho, co je zapotřebí k dosažení sledovaných cílů transparentnosti.
(33)
Zveřejnění by mělo být v souladu s informacemi, které mají platební agentury ve svém účetnictví a záznamech, a mělo by se týkat plateb obdržených v minulém rozpočtovém roce. Tyto informace by měly být veřejnosti sdělovány jasným a jednotným způsobem a měly by být k dohledání do 31. května.
(34)
Podle čl. 111 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) nařízení (EU) č. 1306/2013 mají být zveřejněny výše vyplacených částek odpovídajících každému opatření financovanému z fondů, které daný příjemce obdržel. Nicméně za účelem zajištění dodržování povinnosti stanovené v článku 112 uvedeného nařízení je rovněž nezbytné stanovit prahové hodnoty, pod jejichž úrovní by se jména příjemců nezveřejňovala.
(35)
V souladu s čl. 111 odst. 1 prvním pododstavcem písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 je zveřejnění příjemců finančních prostředků z fondů nezbytné pro identifikaci obce, kde příjemce sídlí nebo je registrován. Tyto informace by měly být také k dispozici v případě příjemců, kteří jsou fyzickými osobami a jejichž jména nesmí být zveřejněna v souladu s článkem 112 uvedeného nařízení. Pokud by však z důvodu omezeného počtu příjemců sídlících nebo registrovaných v dané obci zveřejnění názvu obce mělo za následek identifikaci příjemce, který je fyzickou osobou, měla by být přijata ustanovení, která by zabránila nepřiměřenému a zbytečnému porušování soukromí.
(36)
Informace by měly být zveřejněny na internetu, formou vyhledávače, který zajistí, že k nim bude mít přístup široká veřejnost. Nástroj na vyhledávání by měl umožnit vyhledávání na základě určitých kritérií a výsledky vyhledávání by měly být poskytnuty ve snadno přístupné formě.
(37)
Aby se vyhovělo platným požadavkům na ochranu údajů, je třeba příjemce finančních prostředků z těchto rozpočtů informovat o zveřejnění jejich údajů ještě před zveřejněním. Informace by měly být poskytovány příjemcům prostřednictvím formulářů žádostí o podporu nebo v okamžiku sběru údajů. Pokud jde o výdaje vzniklé v rozpočtových letech 2014 a 2015, nelze-li příjemce informovat v okamžiku sběru osobních údajů, měli by být informováni s přiměřeným předstihem před zveřejněním.
(38)
Aby se usnadnil přístup veřejnosti ke zveřejněným údajům, měly by členské státy zřídit internetové stránky obsahující informace týkající se příjemců finančních prostředků z fondů a prahové hodnoty podle článku 112 nařízení (EU) č. 1306/2013. Vzhledem k různým organizačním strukturám v členských státech by se státy měly rozhodnout, který orgán je odpovědný za zřízení a údržbu internetové schránky a za zveřejňování údajů. Komise by měla vytvořit internetovou stránku, která obsahuje odkazy na internetové stránky členských států.
(39)
Článek 10 tohoto nařízení by se měl použít pro výdaje uskutečněné a účelově vázané příjmy vybrané členskými státy počínaje 16. říjnem 2014 s cílem zajistit kontinuitu podávání zpráv v rámci téhož rozpočtového roku.
(40)
S cílem zajistit jednotné zacházení v probíhajících postupech pro schvalování souladu by se lhůty podle čl. 34 odst. 3 a 4 tohoto nařízení neměly týkat těch postupů, u nichž bude oznámení podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 885/2006 podáno před dnem 1. ledna 2015.
(41)
Vzhledem k tomu, že se hlava VII kapitola IV nařízení (EU) č. 1306/2013, která pojednává o transparentnosti, vztahuje na uskutečněné platby počínaje rozpočtovým rokem 2014, měla by se příslušná ustanovení tohoto nařízení použít na tyto platby.
(42)
Aby členské státy měly dostatek času na provedení, měly by se informace předávané v souladu s přílohou II sloupci V1 a V2 začít poskytovat počínaje rozpočtovým rokem 2016.
(43)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru zemědělských fondů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PLATEBNÍ AGENTURY A DALŠÍ SUBJEKTY
Článek 1
Postup akreditace platebních agentur
1. Členské státy jmenují orgán na ministerské úrovni, jenž bude zodpovídat za:
a)
vydávání, přezkum a odnímání akreditace platebním agenturám;
b)
provádění úkolů, které byly v rámci této kapitoly svěřeny příslušnému orgánu.
2. Příslušný orgán prostřednictvím formálního aktu rozhodne o vydání nebo po provedení přezkumu o odnětí akreditace platební agentury na základě posouzení akreditačních kritérií uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 (dále jen „akreditační kritéria“). Příslušný orgán akreditace nebo odnětí akreditace bezodkladně oznámí Komisi.
3. Příslušný orgán jmenuje auditní subjekt, který bude provádět šetření ještě před udělením akreditace (předakreditační přezkum). Auditním subjektem je auditní orgán nebo jiná veřejná či soukromá organizace nebo organizační jednotka orgánu disponujícího odpovídajícími znalostmi, dovednostmi a schopností provádět audity. Auditní subjekt musí být na platební agentuře, která má být akreditována, nezávislý. Šetření (předakreditační přezkum) prováděné auditním subjektem se týká zejména:
a)
zavedených postupů a systémů pro schvalování a provádění plateb;
b)
rozdělení úkolů a přiměřenosti vnitřní i vnější kontroly v souvislosti s operacemi financovanými z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (dále jen „fondy“);
c)
míry způsobilosti zavedených postupů a systémů, včetně opatření proti podvodům založených na vyhodnocení rizik, chránit rozpočet Unie;
d)
bezpečnost informačních systémů;
e)
vedení účetních záznamů.
Auditní subjekt vypracuje zprávu, která podrobně popisuje činnosti vykonané při auditu, jeho výsledky a posouzení, zda platební agentura splňuje akreditační kritéria. Zpráva musí být předána příslušnému orgánu, který poté vydá rozhodnutí o akreditaci, pokud je spokojen s tím, jak platební agentura splňuje akreditační kritéria.
4. Pokud se příslušný orgán domnívá, že platební agentura nesplňuje akreditační kritéria, zašle agentuře přesné podmínky, které agentura musí splnit předtím, než jí může být akreditace udělena.
Až do provedení nezbytných změn, jejichž cílem je splnit tyto zvláštní podmínky, lze akreditaci udělit dočasně na období stanovené v závislosti na závažnosti zjištěných problémů, avšak ne na období delší než dvanáct měsíců. V řádně odůvodněných případech může Komise na žádost dotčeného členského státu toto období prodloužit.
5. Informace podle čl. 102 odst. 1 prvního pododstavce písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou předávány ihned po první akreditaci platební agentury a v každém případě ještě předtím, než bude jakýkoli její výdaj naúčtován fondům. K těmto informacím jsou připojeny následující výkazy a dokumenty týkající se:
a)
odpovědností svěřených dané platební agentuře;
b)
rozdělení odpovědností mezi odbory platební agentury;
c)
vztahu platební agentury s dalšími veřejnoprávními či soukromoprávními subjekty, které odpovídají za provádění jakýchkoli opatření, v jejichž rámci platební agentura účtuje výdaje fondů;
d)
postupů sloužících k přijímání, ověřování a potvrzování nároků vznesených příjemci, a dále ke schvalování, hrazení a účtování výdajů;
e)
opatření v oblasti bezpečnosti informačních systémů;
f)
zprávy o předakreditačním přezkumu provedeném auditním subjektem uvedeným v odstavci 3.
6. Komise uvědomí Výbor zemědělských fondů o platebních agenturách akreditovaných ve všech členských státech.
Článek 2
Přezkum akreditace
1. Příslušný orgán má pod stálým dohledem platební agentury, za které odpovídá, a to zejména na základě osvědčení a zpráv vypracovaných certifikačním subjektem podle článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013, a vyšetřuje zjištěné nedostatky.
Každé tři roky příslušný orgán písemně informuje Komisi o svém dohledu nad platebními agenturami a monitorování jejich činností. Zpráva zahrne přezkum toho, jak platební agentury průběžně plní akreditační kritéria, společně se shrnutím opatření přijatých k nápravě zjištěných nedostatků. Příslušný orgán potvrdí, zda platební agentury, za něž je odpovědný, i nadále splňují akreditační kritéria.
2. Členské státy vytvoří systém, který zajistí, že jsou informace naznačující neplnění akreditačních kritérií ze strany platební agentury bezodkladně sděleny příslušnému orgánu.
3. Pokud příslušný orgán zjistil, že akreditovaná platební agentura neplní jedno nebo více akreditačních kritérií způsobem, který brání plnění úkolů stanovených v čl. 1 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014, neprodleně akreditaci platební agentury podmíněně pozastaví. Příslušný orgán vypracuje plán obsahující opatření a lhůty pro nápravu zjištěných nedostatků ve lhůtě stanovené podle závažnosti problému, která nesmí být delší než dvanáct měsíců ode dne podmíněného pozastavení akreditace. V řádně odůvodněných případech může Komise na žádost dotčeného členského státu tuto lhůtu prodloužit.
4. Příslušný orgán oznámí Komisi své rozhodnutí o podmíněném pozastavení akreditace platební agentury, o plánu vypracovaném v souladu s odstavcem 3 a následně o pokroku při provádění těchto plánů.
5. Pokud dojde k odebrání akreditace, příslušný orgán ihned akredituje jinou platební agenturu, která splňuje podmínky stanovené v čl. 7 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, aby nedošlo k pozastavení plateb příjemcům.
6. Pokud Komise zjistí, že příslušný orgán nesplnil svou povinnost vypracovat plán nápravy podle odstavce 3 nebo že platební agentura je i nadále akreditována, aniž by tento plán ve stanovené lhůtě plně provedla, vyzve příslušný orgán k odnětí akreditace dané platební agentuře, pokud nebudou provedeny nezbytné změny ve lhůtě stanovené Komisí s ohledem na závažnost problému. V takovém případě může Komise rozhodnout o sledování nedostatků podle schvalování souladu podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 3
Prohlášení řídícího subjektu
1. Prohlášení řídícího subjektu uvedené v čl. 7 odst. 3 prvním pododstavci písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 je vypracováno v přiměřené době tak, aby mohl certifikační subjekt vydat stanovisko uvedené v čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení.
Prohlášení řídícího subjektu má formát stanovený v příloze I tohoto nařízení a může být podmíněno výhradami, které vyčíslí potenciální finanční dopad. Pokud dojde k vyjádření výhrad, musí být součástí prohlášení plán nápravných opatření a přesný harmonogram jeho provádění.
2. Prohlášení řídícího subjektu se bude opírat o účinný dohled nad existujícím řídícím a kontrolním systémem během celého roku.
Článek 4
Koordinační subjekt
1. Koordinační subjekt uvedený v čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013 jedná jako jediný partner Komise pro dotčený členský stát ve všech otázkách souvisejících s fondy, pokud jde o:
a)
zprostředkování informací a pokynů týkajících se funkcí a činností platebních agentur těmto agenturám a subjektům odpovědným za provádění uvedených pokynů, jakož i o podporu jejich harmonizovaného provádění;
b)
sdělování informací uvedených v článcích 7 a 102 nařízení (EU) č. 1306/2013 Komisi;
c)
přístup Komise k úplným záznamům všech účetních údajů vyžadovaných pro statistické a kontrolní účely.
2. Platební agentura může jednat jako koordinační subjekt za předpokladu, že jsou tyto dvě funkce vykonávány odděleně.
3. Při plnění svých úkolů může koordinační subjekt v souladu s vnitrostátními postupy požádat o pomoc jiné správní orgány nebo útvary, zejména ty s účetní či technickou odborností.
4. Důvěrnost, integrita a dostupnost všech počítačových údajů v držení koordinačního subjektu bude zajištěna pomocí opatření přizpůsobených organizační struktuře, počtu pracovníků a technologickému prostředí každého koordinačního subjektu. Finanční a technologické nasazení bude úměrné skutečně hrozícím rizikům.
5. Informace uvedené v čl. 102 odst. 1 prvním pododstavci písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 se předávají ihned po první akreditaci koordinačního subjektu a v každém případě ještě předtím, než bude jakýkoli výdaj, za který je subjekt odpovědný, naúčtován fondům. Je k němu přiložena akreditační listina subjektu spolu s informacemi o organizaci, účetnictví a podmínkách vnitřní kontroly, které souvisejí s jeho fungováním.
Článek 5
Certifikace
1. Příslušný orgán určí certifikační subjekt uvedený v článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Certifikační subjekt organizuje svou práci efektivně a účinně a provádí své kontroly v přiměřené lhůtě, přičemž přihlíží k povaze a načasování operací na dotčený rozpočtový rok.
3. Stanovisko, které certifikační subjekt poskytuje v souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, se vypracuje každý rok.
Toto stanovisko vychází z auditní činnosti provedené v souladu s články 6 a 7 tohoto nařízení.
4. Certifikační subjekt vypracuje zprávu o svých zjištěních. Zpráva se týká svěřených funkcí. Zpráva uvádí, zda v období, na které se zpráva vztahuje:
a)
platební agentura splňovala akreditační kritéria;
b)
postupy platební agentury poskytovaly dostatečné ujištění, že výdaje účtované fondům byly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, čímž současně ujistí o legalitě a správnosti uskutečněných operací a provedení případných doporučení za účelem zlepšení;
c)
roční účetní závěrka uvedená v článku 29 tohoto nařízení byla v souladu s účetními knihami a záznamy platební agentury;
d)
výkazy výdajů a intervenčních operací byly ve své podstatě pravdivým, úplným a přesným záznamem operací účtovaných fondům;
e)
finanční zájmy Unie byly náležitě chráněny s ohledem na vyplacené zálohy, získané záruky, intervenční zásoby a částky, které mají být získány zpět.
Zpráva obsahuje informace o počtu a kvalifikaci zaměstnanců provádějících audit, o provedené práci, o počtu posouzených transakcí, o dosaženém stupni věcnosti a důvěryhodnosti, o zjištěných slabinách a doporučeních ke zlepšení a o operacích certifikačního subjektu i dalších auditorských subjektů uvnitř i vně platební agentury, na nichž je postaveno úplné či částečné ujištění certifikačního subjektu o vykazovaných skutečnostech.
Článek 6
Zásady auditu
1. Certifikační audit se provádí v souladu s mezinárodně uznávanými auditorskými standardy.
2. Certifikační subjekt vypracuje strategii auditu, která stanoví rozsah, načasování a zaměření certifikačního auditu, auditní metody a metodiku výběru vzorků. Plán auditu se vypracuje za každý rozpočtový rok, který je předmětem auditu, na základě odhadů auditorského rizika. Na požádání musí Komise od certifikačního subjektu obdržet strategii auditu i plán auditu.
3. Přiměřené úrovně věrohodnosti auditu plynoucí z jeho prověrek má být dosaženo prostřednictvím posuzování kontrolního systému včetně testování dodržování předpisů, prověrek věcné správnosti výdajů sestávajících z testování podrobných údajů a analytických postupů.
4. Komise vypracuje pokyny obsahující zejména:
a)
další vyjasnění a pokyny pro certifikační audit, který má být prováděn;
b)
stanovení přiměřené úrovně věrohodnosti auditu plynoucí z prověrek provedených v jeho rámci.
Článek 7
Metody auditu
1. Metody certifikačního auditu musí být definovány ve strategii auditu podle čl. 6 odst. 2.
2. V zájmu dosažení cílů auditu a poskytnutí stanoviska, jak je stanoveno v čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, jsou součástí auditu audity systémů, prověrky věcné správnosti a ověřování souhlasu finančních prohlášení a prohlášení řídícího subjektu.
3. Prověrky věcné správnosti výdajů zahrnují ověřování legality a správnosti uskutečněných operací na úrovni konečných příjemců. Pro tyto účely se certifikační subjekt může účastnit druhostupňových kontrol na místě prováděných platební agenturou. Certifikační subjekt se nesmí účastnit prvostupňových kontrol na místě prováděných platební agenturou, s výjimkou situací, kdy by bylo fyzicky nemožné prvostupňové kontroly provedené platební agenturou znovu prověřit. Co se týče prověrek věcné správnosti, certifikační subjekty mohou používat integrovaný přístup k výběru vzorků.
4. Komise poskytne další podmínky a pokyny ohledně plánování auditních postupů, integrace výběru vzorků, plánování a provádění opětovného ověřování operací na místě prostřednictvím pokynů, jak je uvedeno v čl. 6 odst. 4.
KAPITOLA II
FINANČNÍ ŘÍZENÍ FONDŮ
ODDÍL 1
Obecná ustanovení
Článek 8
Účetnictví platebních agentur
1. Každá platební agentura vede samostatné účetní záznamy o výdajích a příjmech uvedených v čl. 4 odst. 1 a článcích 5 a 43 nařízení (EU) č. 1306/2013 a o používání finančních prostředků vyčleněných na platby příslušných výdajů. Tento způsob vedení účtů musí umožnit rozlišit a poskytnout odděleně finanční údaje týkající se EZZF a EZFRV.
2. Platební agentury členských států, které nepřijaly euro, vedou účetnictví, jež obsahuje částky v měně, v níž byly zaplaceny výdaje a přijaty příjmy. Pro účely konsolidace veškerých výdajů a příjmů musí být agentury schopny poskytnout příslušné údaje v národní měně a v eurech.
3. Co se týče EZFRV, každá platební agentura určená pro program rozvoje venkova vede účetní záznamy, které umožňují rozeznat všechny operace podle jednotlivých programů a opatření. Tyto účetní záznamy především obsahují:
a)
částku veřejných výdajů a částku příspěvku Unie vyplacených v rámci každé operace;
b)
částky, které je třeba získat zpět od příjemců v souvislosti se zjištěnými nesrovnalostmi nebo nedbalostmi;
c)
částky získané zpět spolu s uvedením původní operace.
ODDÍL 2
Účetnictví ezzf
Článek 9
Poskytování informací členskými státy
Členské státy shromažďují a poskytují Komisi informace o celkové částce zaplacených výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných každý týden, a to za těchto podmínek:
a)
informace o celkové částce uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných od začátku měsíce do konce předchozího týdne nejpozději třetí pracovní den každého týdne;
b)
informace o celkové částce uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce nejpozději třetí pracovní den měsíce, pokud týden připadá na přelom měsíce.
Článek 10
Předávání informací členskými státy
1. V souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) body i) a ii) nařízení (EU) č. 1306/2013 členské státy předávají Komisi elektronickou cestou s výhradou článků 11 a 12 tohoto nařízení tyto informace a dokumenty:
a)
nejpozději třetí pracovní den každého měsíce informace o celkové částce uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce, a to na základě vzoru, který Komise členským státům poskytla prostřednictvím informačních systémů, a všechny informace, které mohou vysvětlit podstatné odchylky mezi rozpočtovými prognózami sestavenými v souladu s odst. 2 písm. a) bodem iii) tohoto článku a vynaloženými výdaji nebo vybranými účelově vázanými příjmy;
b)
nejpozději dvanáctý den každého měsíce výkaz výdajů podle čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013. Sdělení o uskutečněných výdajích a účelově vázaných příjmech vybraných od 1. do 15. října se ale předává nejpozději do 27. října.
2. Výkaz výdajů uvedený v odst. 1 písm. b) musí zahrnovat:
a)
výkaz vyhotovený každou platební agenturou na základě vzoru, který Komise členským státům poskytla prostřednictvím informačních systémů, jednotlivých druhů výdajů a příjmů rozepsaných podle rozpočtové nomenklatury Unie (a to podle podrobné rozpočtové nomenklatury), která byla poskytnuta členským státům, který se týká:
i)
uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce,
ii)
souhrnu uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů od začátku rozpočtového roku až do konce předchozího měsíce,
iii)
odhadů výdajů a účelově vázaných příjmů, které se v závislosti na jednotlivých případech týkají:
-
pouze běžného měsíce a dvou měsíců následujících,
-
běžného měsíce, dvou měsíců následujících a období až do konce rozpočtového roku,
iv)
popřípadě dodatečných údajů;
b)
souhrnný seznam vytvořený členským státem na základě vzoru, který Komise členským státům poskytla prostřednictvím informačních systémů, údajů podle písmene a) za každý členský stát pro všechny platební agentury dotčeného státu;
c)
průkazní účty nákladů a příjmů týkajících se veřejné intervence, jak je uvedeno v čl. 19 odst. 2.
3. Všechny finanční informace vyžadované podle tohoto článku jsou sdělovány v eurech.
Článek 11
Obecná pravidla pro výkaz výdajů a účelově vázaných příjmů
1. Aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy pro výkazy výdajů a příjmů týkajících se veřejného skladování podle článku 12, musí výdaje a účelově vázané příjmy vykázané platebními agenturami v rámci jednoho měsíce odpovídat platbám a příjmům, které byly skutečně provedeny během tohoto měsíce.
Tyto výdaje a příjmy jsou zapsány do účetnictví rozpočtu EZZF v rámci rozpočtového roku N.
Avšak
a)
výdaje, které mohou být zaplaceny předtím, než se začne používat ustanovení, které uvádí, že je celkově nebo částečně uhradí EZZF, mohou být vykázány pouze:
-
v rámci měsíce, během kterého se uvedené ustanovení začalo používat,
nebo
-
v rámci měsíce, který následuje po začátku používání uvedeného ustanovení;
b)
účelově vázané příjmy, které členský stát dluží Komisi, se vykazují v rámci měsíce, kdy vyprší lhůta pro uhrazení odpovídajících částek, kterou stanoví právní předpisy Unie;
c)
opravy, o nichž rozhodne Komise v rámci schvalování účetní závěrky a v rámci schvalování souladu, Komise přímo odečítá nebo případně přičítá k měsíčním platbám podle čl. 33 odst. 2 nebo čl. 34 odst. 8. Členské státy však zahrnují částky, které odpovídají těmto opravám, do výkazu sestaveného za měsíc, za který se opravy uskutečňují.
2. Výdaje a účelově vázané příjmy se berou v úvahu k datu, k němuž došlo na účtu platební agentury k připsání ve prospěch nebo k tíži. U plateb však může být rozhodné datum den, kdy dotyčný subjekt vystavil a zaslal finančnímu ústavu nebo příjemci platební doklad. Každá platební agentura používá stejný postup během celého rozpočtového roku.
3. Výdaje a účelově vázané příjmy vykázané v souladu s odstavcem 1 mohou obsahovat opravy údajů vykázaných za předešlé měsíce stejného rozpočtového roku.
Jestliže by opravy účelově vázaných příjmů v případě některé rozpočtové položky na úrovni platební agentury vedly k vykázání záporných účelově vázaných příjmů, přenášejí se přebytkové opravy do následujícího měsíce. Případné zúčtování se provádí při schvalování účetní závěrky příslušného roku.
4. Neprovedené příkazy k úhradě a platby k tíži účtu, které jsou potom znovu připsány v jeho prospěch, se vykazují jako odpočty výdajů v měsíci, během kterého je platební agentuře oznámeno neuskutečnění nebo zrušení platebního příkazu.
5. Pokud jsou platby dlužné v rámci EZZF zatíženy pohledávkou, považují se pro účely odstavce 1 za provedené v plné výši:
a)
ke dni vyplacení splatné částky příjemci, pokud je pohledávka nižší než výdaj, který je předmětem vyrovnání;
b)
ke dni započtení, jestliže je tento výdaj nižší než pohledávka nebo se jí rovná.
6. Souhrnné údaje o výdajích a účelově vázaných příjmech patřících do jednoho rozpočtového roku, které mají být předány Komisi nejpozději 27. října, mohou být opraveny pouze v rámci roční účetní závěrky, která má být Komisi předána v souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) bodem iii) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 12
Zvláštní pravidla pro výkaz výdajů týkající se veřejného skladování
1. Operace, které mají být zohledněny při sestavování výkazu výdajů týkajícího se veřejného skladování, jsou operace schválené na konci měsíce v účtech platební agentury, ke kterým došlo od začátku účetního období podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 do konce uvedeného měsíce.
2. Tento výkaz výdajů obsahuje hodnoty a částky určené v souladu s články 17 a 18 tohoto nařízení a článkem 4 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014 (11) a zaúčtované platebními agenturami během měsíce, který následuje po měsíci, ke kterému se operace vztahují.
Avšak
a)
pokud jde o operace uskutečněné v září, platební agentury zaúčtovávají hodnoty a částky nejpozději do 15. října;
b)
pokud jde o celkové částky snížení hodnoty podle čl. 3 odst. 1 písm. e) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, částky se zaúčtovávají ke dni určenému rozhodnutím, které se na ně vztahuje.
Článek 13
Rozhodnutí Komise o platbě
1. Na základě údajů poskytnutých v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení Komise rozhodne o provedení měsíčních plateb podle čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, aniž by byly dotčeny opravy, které mohou být učiněny prostřednictvím příštích rozhodnutí v souladu s články 51 a 52 nařízení (EU) č. 1306/2013, přičemž přihlédne ke snížením a pozastavením plateb, o nichž bylo rozhodnuto v souladu s článkem 41 uvedeného nařízení.
2. Jestliže celkové výdaje vykázané členskými státy pro následující rozpočtový rok překročí tři čtvrtiny všech rozpočtových prostředků pro běžný rozpočtový rok, jsou předběžné závazky uvedené v čl. 170 odst. 3 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a příslušné měsíční platby přiděleny v poměru k výkazům výdajů do výše 75 % prostředků pro běžný rozpočtový rok. Komise zohledňuje zůstatek částek neuhrazených členským státům v rozhodnutích o pozdějších následných úhradách.
Článek 14
Poskytování finančních prostředků členským státům
1. Rozhodnutím o měsíčních platbách poskytne Komise členským státům, v rámci rozpočtových prostředků, finanční zdroje nezbytné k pokrytí výdajů, které mají být financovány z EZZF, na účet otevřený každým členským státem, přičemž se odečte částka odpovídající účelově vázaným příjmům.
Když platby, které má uskutečnit Komise, přičemž se provede odečet účelově vázaných příjmů, vedou na úrovni členského státu k negativní částce, přenášejí se přesahující odečtené částky na následující měsíce.
2. Název a číslo účtu podle odstavce 1 členské státy předají Komisi podle formátu, který jim Komise poskytne.
Článek 15
Poskytování informací v rámci veřejné intervence
1. Platební agentury předávají Komisi:
a)
na žádost Komise dokumenty a informace uvedené v čl. 3 odst. 7 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 a doplňkové vnitrostátní správní předpisy přijaté k provedení a správě intervenčních opatření;
b)
do dne stanoveného v čl. 10 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení informace o veřejném skladování na základě vzorů, které poskytla Komise členským státům prostřednictvím informačních systémů.
2. Příslušné informační systémy uvedené v článku 24 se použijí ke zveřejňování oznámení, výměně informací a tvorbě dokumentů týkajících se výdajů spojených s veřejnou intervencí.
Článek 16
Obsah účtů veřejného skladování, které musí vést platební agentury
1. Skladové účetnictví podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 musí obsahovat tyto třídy položek zanesených odděleně:
a)
množství produktů zjištěná na vstupu do skladu a množství produktů zjištěná na výstupu ze skladu, a to s fyzickým přemístěním nebo bez fyzického přemístění;
b)
množství použitá z titulu režimu rozdělení zdarma nejchudším osobám z Fondu evropské pomoci nejchudším osobám a zaúčtovaná podle čl. 4 odst. 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, v odlišení od množství, která jsou předmětem převodu do jiného členského státu;
c)
množství odebraná jako vzorky, v odlišení od vzorků odebraných kupujícími;
d)
množství, která po zjištění vizuální prohlídkou v rámci roční inventarizace nebo při kontrole prováděné po převzetí pro intervenci, již nelze přebalit a jsou předmětem přímého prodeje;
e)
množství chybějící ze zjistitelných i nezjistitelných důvodů, včetně těch odpovídajících mezní přípustné odchylce podle platných předpisů;
f)
znehodnocená množství;
g)
přebytečná množství;
h)
chybějící množství překračující mezní přípustné odchylky;
i)
množství uložená do skladů, u nichž se zjistí, že nesplňují požadované podmínky, což vede k zamítnutí jejich převzetí;
j)
čistá množství, která se nacházejí ve skladech na konci každého měsíce nebo na konci účetního období a která jsou převedena do následujícího měsíce nebo do následujícího účetního období.
2. Finanční účty podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 musí obsahovat:
a)
hodnotu množství uvedených v odst. 1 písm. a) tohoto článku, přičemž se odděleně zanáší hodnota množství koupených a hodnota množství prodaných;
b)
účetní hodnotu množství použitých nebo zohledněných z titulu režimu rozdělení zdarma podle odst. 1 písm. b) tohoto článku;
c)
finanční náklady podle čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014;
d)
výdaje na fyzické operace podle čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014;
e)
částky vyplývající ze snížení hodnoty podle čl. 3 odst. 1 písm. e) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014;
f)
částky vybrané nebo zpětně inkasované od prodejců, kupujících nebo skladovatelů, jiné než uvedené v čl. 20 odst. 2 tohoto nařízení;
g)
částku pocházející z přímého prodeje provedeného po roční inventuře nebo následující kontrolu provedenou po převzetí produktů k intervenčnímu skladování;
h)
ztráty a zisky z vyskladnění produktů s přihlédnutím ke snížením hodnoty ve smyslu písmene e) tohoto odstavce;
i)
ostatní debetní a kreditní položky, zejména položky odpovídající množstvím podle odst. 1 písm. c) až g) tohoto článku;
j)
průměrnou účetní hodnotu vyjádřenou podle okolností v tunách nebo v hektolitrech.
Článek 17
Účetnictví v souvislosti s veřejnou intervencí
1. U položek uvedených v článku 16 se zaúčtovávají množství, hodnoty, částky a průměry skutečně zjištěné platebními agenturami nebo hodnoty a částky vypočítané na základě paušálních částek stanovených Komisí.
2. Zjištění a výpočty podle odstavce 1 se provádějí s výhradou uplatnění těchto pravidel:
a)
náklady na vyskladnění u množství, u kterých byla zjištěna manka nebo znehodnocení, v souladu s pravidly stanovenými v přílohách VI a VII nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, se účtují pouze za množství skutečně prodaná a vyskladněná;
b)
množství, u kterých se zjistilo, že chybějí během převozu z jednoho členského státu do druhého, se nepovažují za uložená do skladu v členském státě určení, a proto se na ně neposkytují paušální částky za uskladnění;
c)
jestliže se produkt dopravuje či převádí, zaúčtují se paušální částky za uskladnění a vyskladnění, v případě, že se tyto náklady nepovažují podle pravidel Unie za nedílnou součást nákladů za dopravu;
d)
pokud pravidla Unie nestanoví jinak, příjmy z prodeje znehodnocených produktů ani jakékoliv jiné příjmy v této souvislosti se do účetní dokumentace EZZF nezaznamenávají;
e)
nadbytečná množství, která by se zjistila, se zaúčtovávají se zápornou hodnotou ve stavu a pohybu zásob mezi chybějícími množstvími. Uvedená množství se zohlední při určení množství přesahujících mezní přípustnou odchylku;
f)
jiné vzorky než ty, které odebrali kupující, se zaúčtují v souladu s bodem 2 písm. a) přílohy VII nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014.
3. Informace o opravách provedených Komisí, pokud jde o údaje z běžného účetního období uvedené v článku 16, se předávají Výboru zemědělských fondů. Mohou být oznámeny členským státům při rozhodnutí o měsíční platbě nebo, nedojde-li k němu, při rozhodnutí o schválení účetní závěrky. Zaúčtovávají je platební agentury za podmínek stanovených uvedeným rozhodnutím.
Článek 18
Data účtování o výdajích a příjmech a o pohybech produktů spojených s veřejnou intervencí
1. Zaúčtování různých výdajových a příjmových položek se provádí ke dni, k němuž dojde k hmotné operaci v rámci opatření veřejné intervence, a za použití směnného kurzu, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014.
V následujících případech se však použijí tato data:
a)
datum přijetí u částek vybraných nebo zpětně inkasovaných podle čl. 16 odst. 2 písm. f) a g) tohoto nařízení;
b)
datum skutečného zaplacení nákladů týkajících se hmotných operací, pokud se na tyto náklady nevztahují paušální částky.
2. Zaúčtování různých položek týkajících se fyzických pohybů produktů a správy zásob se provádí ke dni, k němuž dojde ke hmotné operaci vyplývající z intervenčního opatření.
V následujících případech se však použijí tato data:
a)
datum převzetí produktů platební agenturou podle čl. 31 odst. 2 a článku 33 nařízení Komise (EU) č. 1272/2009 (12) ohledně množství uskladněných v rámci veřejného skladování bez změny místa skladování;
b)
datum zjištění skutečností u chybějících nebo znehodnocených množství a u přebytečných množství;
c)
datum skutečného vyskladnění produktů u přímých prodejů týkajících se produktů, které nelze přebalit po vizuální prohlídce v rámci roční inventarizace nebo při kontrole po převzetí k intervenci a které zůstávají na skladě;
d)
poslední den účetního období pro veškeré ztráty přesahující odpovídající mezní přípustnou odchylku podle čl. 4 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
Článek 19
Částky financované v rámci veřejné intervence
1. Částka, která má být financována v rámci intervenčních opatření podle článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, se určuje na základě účtů, které sestavují a vedou platební agentury podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 a do kterých se zanášejí v aktivech a pasivech různé položky výdajů a příjmů podle článku 16 tohoto nařízení, přičemž se případně zohlední částky výdajů stanovené v rámci právních předpisů v odvětví zemědělství.
2. Platební agentury či koordinační subjekty předávají měsíčně i ročně Komisi elektronicky na základě vzorů, které poskytla Komise členským státům prostřednictvím informačních systémů, informace nezbytné pro financování veřejného skladování i účty odůvodňující výdaje a příjmy související s veřejným skladováním ve formě výkazů (výkazy P-STO), a to do dne stanoveného v čl. 10 odst. 1 písm. b) a do dne stanoveného v čl. 30 odst. 2.
Článek 20
Výkazy výdajů a příjmů v případě veřejných intervencí
1. Financování EZZF v rámci intervenčních opatření podle článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014 se rovná výdajům, které se vypočtou na základě údajů sdělených platební agenturou po odečtení případných příjmů vyplývajících z intervenčních opatření, které se schvalují informačním systémem zavedeným Komisí a které platební agentura zahrne do svého výkazu výdajů sestaveného v souladu s článkem 12 tohoto nařízení.
2. Částky získané zpět v souladu s článkem 54 nařízení (EU) č. 1306/2013 a částky vybrané nebo získané zpět od prodejců, kupců a skladovatelů, které splňují kritéria stanovená v článku 43 uvedeného nařízení, se deklarují v rozpočtu EZZF za podmínek stanovených v čl. 10 odst. 2 písm. a) tohoto nařízení.
ODDÍL 3
Účetnictví EZFRV
Článek 21
Odhad potřeb financování
Za každý program rozvoje venkova podle článku 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (13) a podle čl. 102 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) bodu ii) nařízení (EU) č. 1306/2013 předávají členské státy Komisi dvakrát za rok, a to nejpozději 31. ledna a 31. srpna, své odhady částek, které mají být v daném rozpočtovém roce financovány z EZFRV. Kromě toho členské státy předají aktualizovaný odhad svých žádostí o financování na následující rozpočtový rok.
Tyto odhady se zasílají za pomoci strukturovaných údajů prostřednictvím informačního systému SFC2014 podle kapitoly I prováděcího nařízení Komise (EU) č. 184/2014 (14).
Článek 22
Výkazy výdajů
1. Platební agentury vyhotoví výkaz výdajů pro každý program rozvoje venkova podle článku 6 nařízení (EU) č. 1305/2013.
U každého opatření pro rozvoj venkova platební agentury ve výkazech výdajů uvádějí:
a)
částku způsobilého veřejného výdaje, pro který platební agentura v každém z referenčních období uvedeném v odstavci 2 tohoto článku skutečně uhradila odpovídající příspěvek z EZFRV;
b)
dodatečné informace o finančních nástrojích podle hlavy IV druhé části nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (15);
c)
dodatečné informace týkající se záloh vyplacených příjemcům podle čl. 75 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013;
d)
částku vrácenou během běžného období, jak je uvedeno v odstavci 2 tohoto článku.
2. Po schválení programu rozvoje venkova Komisí předávají členské státy Komisi v souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) bodem i) nařízení (EU) č. 1306/2013 své výkazy výdajů v těchto lhůtách:
a)
nejpozději 30. dubna pro výdaje za období od 1. ledna do 31. března;
b)
nejpozději 31. července pro výdaje za období od 1. dubna do 30. června;
c)
nejpozději 10. listopadu pro výdaje za období od 1. července do 15. října;
d)
nejpozději 31. ledna pro výdaje za období od 16. října do 31. prosince.
Nicméně všechny výdaje, které platební agentury v souladu s čl. 65 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013 před schválením programu rozvoje venkova podle článku 6 nařízení (EU) č. 1305/2013 příjemcům vyplatily, jsou vynakládány v rámci odpovědnosti členských států a musí být vykázány Komisi v prvním výkazu výdajů po přijetí programu. Totéž pravidlo se obdobně použije v případě změny programu rozvoje venkova podle článku 11 nařízení (EU) č. 1305/2013.
3. Platební agentury zapisují výkazy výdajů pro programy rozvoje venkova formou strukturovaných údajů do informačního systému SFC2014 uvedeného v kapitole I prováděcího nařízení (EU) č. 184/2014.
4. Pokud Komise požaduje dodatečná ověřování z důvodu poskytnutí neúplných nebo nejasných informací nebo interpretačních růzností či rozporů nebo jakýchkoli jiných rozporů týkajících se výkazu výdajů za určité referenční období, které vyplývají především z toho, že nejsou sdělovány informace požadované podle nařízení (EU) č. 1305/2013 a aktů Komise přijatých na základě uvedeného nařízení, nebo na základě závažných náznaků, že výdaje uvedené ve výkazu výdajů vykazují nesrovnalost nebo že mohou existovat nedostatky ve fungování řídicího a kontrolního systému v oblasti rozvoje venkova, poskytne dotyčný členský stát na žádost Komise doplňující informace během lhůty stanovené v předmětné žádosti v závislosti na míře závažnosti problému.
Lhůta pro průběžné platby stanovená v čl. 36 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013 může být přerušena pro celou nebo částečnou částku, která je předmětem žádosti o platbu, a to od data předání žádosti o informace do přijetí požadovaných informací, nejpozději však do maximální lhůty stanovené v čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Neodpoví-li dotyčný členský stát na žádost o doplňující informace během lhůty stanovené v předmětné žádosti nebo je-li odpověď považována za nedostačující, nebo pokud odpověď naznačuje, že nebyla dodržena platná pravidla nebo nebyly řádně využity finanční prostředky Unie, může Komise platby pozastavit či snížit v souladu s článkem 41 nařízení (EU) č. 1306/2013.
5. Výdaje vykázané za referenční období mohou obsahovat opravy údajů vykázaných za období předešlých výkazů stejného finančního roku.
Opravy údajů o výdajích a účelově vázaných příjmech patřících do daného rozpočtového roku neuvedené ve výkazech podle odst. 2 písm. a), b) a c) mohou být provedeny pouze v rámci roční účetní závěrky, která má být Komisi předána v souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) bodem iii) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 23
Výpočet částky, která má být zaplacena
1. Příspěvek Unie na způsobilé veřejné výdaje se pro každé opatření a pro každé referenční období vypočítá na základě plánu financování podle čl. 8 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1305/2013, který platí od prvního dne tohoto období. Tento výpočet musí brát v úvahu opravy příspěvku Unie, jak jsou vykázány ve výkazu výdajů za uvedené období.
2. Když souhrnná částka příspěvku Unie na program rozvoje venkova překročí celkovou částku naplánovanou pro určité opatření rozvoje venkova, sníží se částka k úhradě na výši částky naplánované pro toto opatření, a to aniž je dotčeno stanovení stropu podle čl. 34 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013. Veškeré příspěvky Unie, které proto byly vyloučeny, mohou být vyplaceny později s výhradou, že členský stát předložil upravený plán financování, který Komise přijala.
3. Komise provádí platbu příspěvku Unie podle dostupnosti rozpočtových prostředků na účet nebo účty otevřené jednotlivými členskými státy.
Členské státy sdělí Komisi číslo nebo čísla účtu podle formátu, který jim Komise poskytne.
ODDÍL 4
Společná ustanovení pro EZZF a pro EZFRV
Článek 24
Elektronická výměna informací a dokumentů
1. Pokud jde o sdělování informací a seznamování se s nimi podle článku 102 nařízení (EU) č. 1306/2013 a jeho prováděcích pravidel, Komise určí informační systémy, které umožní výměnu dokumentů a informací mezi ní a členskými státy elektronickou cestou. O obecných podmínkách zavedení těchto systémů informuje členské státy prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
2. Informační systémy uvedené v odstavci 1 mohou zejména zpracovávat:
a)
údaje nezbytné pro finanční transakce, zejména ty, které se týkají měsíčních a ročních účetních závěrek platebních agentur, výkazů výdajů a příjmů a předávání informací a dokumentů podle článku 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 a podle článků 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 a 29 tohoto nařízení;
b)
dokumenty společného zájmu, které umožňují kontrolu měsíčních a ročních účetních závěrek a prohlížení informací a dokumentů, které musí platební agentury poskytovat Komisi;
c)
texty Unie a pokyny Komise v oblasti financování společné zemědělské politiky z jednotlivých orgánů akreditovaných a jmenovaných podle nařízení (EU) č. 1306/2013 i pokyny týkající se jednotného uplatňování příslušných právních předpisů.
3. Formu a obsah dokumentů podle článků 10, 19, 20, 23 a čl. 30 odst. 1 písm. a), b) a d) dá Komise k dispozici členským státům formou vzorových předloh prostřednictvím informačních systémů.
Komise tyto předlohy přizpůsobuje a aktualizuje, přičemž o tom předem informuje Výbor zemědělských fondů.
4. Informační systémy podle odstavce 1 mohou obsahovat nástroje nutné k tomu, aby Komise mohla uchovávat údaje a spravovat účty fondů, jakož i nástroje nezbytné k výpočtu paušálních výdajů nebo výdajů vyžadujících užití jednotných způsobů, a to zejména pokud jde o finanční náklady a odpisy.
5. Odpovědnost za sdělování, zapisování a aktualizování údajů o finančních transakcích v informačních systémech podle odstavce 1 mají platební agentury; platební agentura vše provádí sama nebo to provádí subjekt, na který byla tato odpovědnost přenesena, popřípadě se tak děje prostřednictvím koordinačního subjektu akreditovaného podle čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013.
6. Když dokument nebo postup podle nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo aktů Komise přijatých na základě uvedeného nařízení vyžadují podpis pověřené osoby nebo souhlas určité osoby v jedné nebo několika etapách dotyčného postupu, v souladu s právními předpisy Unie musí informační systémy zavedené k předávání těchto dokumentů umožnit jednoznačnou identifikaci každé osoby a poskytovat dostatečnou záruku neporušitelnosti obsahu dokumentů, a to i během jednotlivých etap postupu. Pokud jde o výkazy výdajů a prohlášení řídícího subjektu připojené k roční účetní závěrce podle čl. 102 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) bodu i) a iii) nařízení (EU) č. 1306/2013, platební agentury nebo případně koordinační subjekty, které jsou akreditovány v souladu s čl. 7 odst. 2 a 4 uvedeného nařízení, rovněž uchovávají dokumenty předané elektronicky v jejich původní formě.
7. Uchovávání elektronických a digitálních dokumentů musí být zajištěno během celé doby podle článku 32.
8. Při funkční poruše informačního systému nebo nestabilním spojení může členský stát zasílat dokumenty jinou formou, a to na základě předběžného souhlasu Komise a za podmínek, které Komise stanoví.
Článek 25
Pozastavení plateb v případě pozdního předložení
Prováděcí akty stanovující měsíční platby uvedené v čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo průběžné platby uvedené v článku 36 uvedeného nařízení zohlední pozastavení plateb, o nichž bylo rozhodnuto podle článku 42 uvedeného nařízení.
Článek 26
Získávání družicových snímků
1. Pro účely článku 21 nařízení (EU) č. 1306/2013 každý členský stát informuje Komisi nejpozději do 1. listopadu každého roku o:
a)
tom, zda si přeje, aby Komise získala družicové snímky nezbytné pro svůj program kontrol a/nebo pro své hodnocení kvality systému evidence půdy;
b)
oblasti, která má být zkontrolována a počtu plánovaných kontrolních oblastí.
2. Členské státy, které žádají Komisi, aby si opatřila družicové snímky, dokončí ve spolupráci s ní a před 15. lednem po sdělení informací uvedených v odstavci 1 vymezení oblasti, kterou je nutno zachytit, a sestavení harmonogramu pro získání těchto snímků.
3. Získané družicové snímky poskytne Komise pověřeným zástupcům členských států zdarma. Tito zástupci musí dodržovat ustanovení o autorském právu obsažená ve smlouvách s dodavateli a snímky po dokončení prací vrátit.
4. Pokud celková cena žádostí, které obdržely členské státy, překročí rozpočet vyčleněný na uplatnění článku 21 nařízení (EU) č. 1306/2013, Komise v zájmu o co nejefektivnější využití dostupných zdrojů rozhodne o omezení počtu družicových snímků, které mají být poskytnuty.
KAPITOLA III
SCHVÁLENÍ ÚČETNÍ ZÁVĚRKY
ODDÍL 1
Vymáhání dluhů
Článek 27
Úroky uplatnitelné při zpětném získávání neoprávněných plateb
1. Nestanoví-li předpisy z jednotlivých odvětví zemědělství jinak, úroky z neoprávněných plateb, které mají být získány zpět v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalosti, se vypočítají za období mezi okamžikem uplynutí platební lhůty pro příjemce uvedené v inkasním příkazu a datem vrácení nebo odečtení částky. Platební lhůta nesmí být delší než 60 dnů od vydání inkasního příkazu.
2. Použitá úroková sazba v žádném případě nesmí být nižší než úroková sazba stanovená vnitrostátním právem pro zpětné získání srovnatelných neoprávněných výdajů nebo vymáhání splatných pohledávek.
Článek 28
Zpětné získání započtením dlužné částky
Aniž jsou dotčena jakákoli jiná opatření k prosazení práva stanovená vnitrostátním právem, členské státy započtou dlužnou částku, kterou příjemce dosud nevrátil a která byla zjištěna v souladu s vnitrostátním právem, proti jakékoli budoucí platbě, kterou má uhradit platební agentura odpovědná za získání dlužné částky tomuto příjemci.
ODDÍL 2
Zúčtování
Článek 29
Obsah roční účetní závěrky
Roční účetní závěrka uvedená v čl. 102 odst. 1 prvním pododstavci písm. c) bodu iii) nařízení (EU) č. 1306/2013 zahrnuje:
a)
účelově vázané příjmy uvedené v článku 43 uvedeného nařízení;
b)
výdaje EZZF po odečtení veškerých neoprávněně vyplacených plateb, které nebyly ke konci rozpočtového roku získány zpět a nejsou uvedeny pod písmenem f) tohoto článku, včetně případných souvisejících úroků, souhrnně podle položek a podpoložek rozpočtu Unie;
c)
výdaje EZFRV podle jednotlivých programů, opatření a zvláštní sazby příspěvku. Roční výkaz výdajů musí obsahovat také informace o částkách, které byly získány zpět. Po ukončení programu budou veškeré neoprávněně vyplacené platby, které nebyly získány zpět a nejsou uvedeny pod písmenem f) tohoto článku, včetně případných souvisejících úroků, odečteny od výdajů daného rozpočtového roku;
d)
tabulku rozdílů podle položek a podpoložek, nebo v případě EZFRV podle programu a opatření, zvláštní sazby příspěvku a prioritní oblasti, mezi výdaji a účelově vázanými příjmy vykázanými v roční účetní závěrce a těmi vykázanými za shodné období v dokumentech uvedených v čl. 10 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, pokud jde o EZZF, a v čl. 22 odst. 2 tohoto nařízení, pokud jde o EZFRV, spolu s vysvětlením každého rozdílu;
e)
odděleně částky, které nese příslušný členský stát, a částky, které nese Unie, v souladu s čl. 54 odst. 2 prvním pododstavcem a čl. 54 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013;
f)
tabulku neoprávněně vyplacených plateb, které mají být získány zpět na konci rozpočtového roku v důsledku nesrovnalostí ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (16), včetně případných sankcí stanovených v platných odvětvových předpisech Unie a souvisejících úroků, připravenou podle vzoru uvedeného v příloze II tohoto nařízení;
g)
výpis z knihy dlužníků zahrnující částky, které mají být získány zpět a připsány ve prospěch EZZF nebo EZFRV a nejsou uvedeny pod písmeny b), c) a f) tohoto článku, včetně případných sankcí a souvisejících úroků, sestavený podle vzoru v příloze III tohoto nařízení;
h)
přehled intervenčních operací a výkaz množství a umístění zásob na konci rozpočtového roku;
i)
potvrzení, že výdaje, účelově vázané příjmy a podrobnosti o každém pohybu intervenčních zásob jsou uchovány v záznamech a v účetních záznamech platební agentury;
j)
na konci rozpočtového roku konečný zůstatek nevyužitých/záporných kumulovaných záloh vyplacených příjemcům členskými státy, podrobně rozčleněných podle jednotlivých opatření v případě EZZF a v případě EZFRV podle jednotlivých programů i podle finančních nástrojů. U finančních nástrojů se konečný zůstatek týká plateb ze strany Komise, které nebyly členskými státy použity ani pro platby konečným příjemcům, ani vyčleněny pro smlouvy o zárukách podle čl. 42 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Článek 30
Předávání informací
1. Pro účely schválení účetní závěrky podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013 předá každý členský stát Komisi:
a)
položky zahrnuté do účetní závěrky uvedené v článku 29 tohoto nařízení;
b)
stanoviska a zprávy podle čl. 5 odst. 3 a 4 tohoto nařízení, vypracované certifikačním subjektem nebo subjekty;
c)
úplné záznamy všech účetních údajů nezbytných pro statistické a kontrolní účely;
d)
prohlášení řídícího subjektu, jak je zmíněno v článku 3 tohoto nařízení.
2. Dokumenty a účetní údaje uvedené v odstavci 1 jsou zaslány Komisi nejpozději do 15. února roku následujícího po konci rozpočtového roku, jehož se týkají. Dokumenty uvedené v odst. 1 písm. a), b) a d) jsou předány v jednom vyhotovení spolu s elektronickou kopií v souladu s formátem a za podmínek určených Komisí podle článku 24.
3. Na základě žádosti Komise nebo na podnět členského státu lze Komisi poskytnout další informace o schválení účetní závěrky ve lhůtě stanovené Komisí, přičemž se zohlední množství práce pro poskytnutí těchto informací. Při neexistenci takových informací může Komise schválit účetní závěrku na základě informací, které má k dispozici.
4. V náležitě odůvodněných případech může Komise přijmout žádost o pozdní předložení informací, pokud je jí ovšem tato žádost předána před lhůtou pro předložení.
Článek 31
Forma a obsah účetních údajů
1. Forma a obsah účetních údajů uvedených v čl. 30 odst. 1 písm. c) a způsob jejich předávání Komisi musí být v souladu s prováděcím nařízením Komise (EU) č. 991/2013 (17).
2. Komise použije účetní údaje výhradně pro účely:
a)
plnění svých funkcí v rámci schválení účetní závěrky podle nařízení (EU) č. 1306/2013;
b)
sledování vývoje a poskytování prognóz v zemědělství.
Evropský účetní dvůr a Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) mají v rámci plnění svých povinností rovněž přístup k těmto údajům.
3. Jakékoli osobní údaje obsažené ve shromážděných účetních údajích jsou zpracovány výhradně pro účely uvedené v odstavci 2. Zejména platí, že pokud jsou účetní údaje používány Komisí pro účely uvedené v odst. 2 prvním pododstavci písm. b), Komise převede tyto údaje do anonymní podoby a zpracuje je pouze v souhrnné formě.
4. Všechny dotazy týkající se zpracování osobních údajů musí dotyčné osoby postoupit Komisi podle přílohy IV.
5. Komise zajistí zachování důvěrnosti a bezpečnosti účetních údajů.
Článek 32
Uchování účetních údajů
1. Podklady týkající se financovaných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných EZZF jsou Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž Komise schválila účetní závěrku za rozpočtový rok uvedený v článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Podklady týkající se financovaných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných EZFRV jsou Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž proběhla poslední platba ze strany platební agentury.
3. V případě nesrovnalostí nebo nedbalosti jsou podklady uvedené v odstavcích 1 a 2 Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž došlo k úplnému zpětnému získání částek od příjemce a jejich připsání na účet fondů, anebo v němž bylo rozhodnuto o finančních důsledcích toho, že nedošlo ke zpětnému získání podle čl. 54 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
4. V případě řízení o schválení podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou podklady uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku Komisi k dispozici po dobu nejméně jednoho roku následujícího po roce, v němž bylo řízení ukončeno, nebo, pokud je rozhodnutí o souladu předmětem soudního řízení u Soudního dvora Evropské unie, po dobu nejméně jednoho roku následujícího po roce, v němž bylo uvedené soudní řízení ukončeno.
5. Podklady uvedené v odstavcích 1 až 4 se uchovávají k dispozici Komisi v tištěné podobě a/nebo v elektronické podobě.
Členský stát se může rozhodnout uchovávat doklady výhradně v elektronické podobě, pouze pokud jeho vnitrostátní právní předpisy povolují používání elektronických dokumentů jako důkazu účtovaných transakcí ve vnitrostátních soudních řízeních.
Pokud jsou doklady uchovávány pouze v elektronické podobě, musí být dotyčný systém v souladu s oddílem 3 (B) přílohy I nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
Článek 33
Schválení účetní závěrky
1. Rozhodnutí Komise o schválení účetní závěrky uvedené v článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013 stanoví výši výdajů uskutečněných v každém členském státě během dotyčného rozpočtového roku, které jsou uznány jako účtovatelné fondům na základě účetní závěrky uvedené v článku 29 tohoto nařízení a snížení a pozastavení plateb podle článku 41 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Rozhodnutí rovněž stanoví částky, které mají být účtovány Unii a dotčenému členskému státu podle čl. 54 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pokud jde o EZFRV, částka stanovená rozhodnutím o schválení účetní závěrky zahrnuje prostředky, které může dotčený členský stát znovu použít jejich přerozdělením podle čl. 56 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. S ohledem na EZZF je částka, kterou lze v důsledku rozhodnutí o schválení účetní závěrky od každého členského státu získat zpět či mu má být uhrazena, stanovena pomocí odečtení měsíčních plateb za daný rozpočtový rok od výdajů uznaných ve stejném roce v souladu s odstavcem 1. Komise tuto částku odečte od měsíční platby týkající se výdajů uskutečněných za druhý měsíc následující po měsíci, v němž bylo přijato rozhodnutí o schválení účetní závěrky, nebo ji k ní přičte.
S ohledem na EZFRV je částka, kterou lze v důsledku rozhodnutí o schválení účetní závěrky od každého členského státu získat zpět či mu má být uhrazena, stanovena pomocí odečtení průběžných plateb za daný rozpočtový rok od výdajů uznaných za stejný rok v souladu s odstavcem 1.
Komise tuto částku odečte od první platby, za niž členský stát předkládá prohlášení o výdajích poté, co bylo přijato rozhodnutí podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013, nebo ji k ní přičte.
3. Komise sdělí dotčenému členskému státu výsledky svého ověření poskytnutých informací spolu s případnými návrhy na změny nejpozději do 30. dubna následujícího po konci finančního roku.
4. Pokud Komise nemůže schválit účetní závěrku členského státu do 31. května následujícího roku z důvodů, které lze přičíst dotčenému členskému státu, uvědomí tento členský stát o dodatečném šetření, které navrhuje provést podle článku 47 nařízení (EU) č. 1306/2013.
5. Odstavce 1 až 4 se použijí obdobně na účelově vázané příjmy ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 34
Schválení souladu
1. Za účelem stanovení částek, které mají být vyloučeny z financování Unií v případě zjištění, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, využije Komise svých vlastních zjištění a zohlední informace poskytnuté členskými státy, pokud byly tyto informace poskytnuty ve lhůtách stanovených Komisí v rámci postupu pro schvalování souladu provedeného v souladu s článkem 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 a s tímto článkem.
2. Pokud se Komise v důsledku šetření domnívá, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, sdělí svá zjištění dotčenému členskému státu, upřesní nápravná opatření nezbytná k zajištění budoucího souladu s těmito předpisy a uvede předběžnou výši finanční opravy, kterou považuje v této fázi postupu za odpovídající svým zjištěním. Součástí uvedeného sdělení bude rovněž návrh na uskutečnění dvoustranného jednání do čtyř měsíců od uplynutí lhůty pro odpověď členského státu. Sdělení bude odkazovat na tento článek.
Členský stát odpoví do dvou měsíců od přijetí sdělení. Ve své odpovědi má členský stát zejména možnost:
a)
prokázat Komisi, že skutečný rozsah nedodržení předpisů nebo riziko pro fondy je menší, než bylo uvedeno ve sdělení Komise;
b)
uvědomit Komisi o nápravných opatřeních, která přijal za účelem zajištění souladu s předpisy Unie, a o datu účinnosti jejich provedení.
V odůvodněných případech může Komise na základě odůvodněné žádosti členského státu schválit prodloužení dvouměsíční lhůty maximálně o dva měsíce. Žádost se Komisi předá před uplynutím této lhůty.
Pokud se členský stát domnívá, že není nutné, aby došlo k dvoustrannému jednání, uvědomí o tom Komisi ve své odpovědi na výše uvedené sdělení.
3. Při dvoustranném jednání se obě strany snaží o nalezení dohody, pokud jde o opatření, která je nezbytné přijmout, jakož i o hodnocení závažnosti protiprávního jednání a finanční škody vzniklé rozpočtu Unie.
Komise do třiceti pracovních dnů po dvoustranném jednání vypracuje zápis a zašle jej členskému státu. Členský stát může Komisi své připomínky zaslat do patnácti pracovních dní po obdržení tohoto zápisu.
Do šesti měsíců od zaslání zápisu z dvoustranného jednání Komise formálně sdělí členskému státu své závěry na základě informací, které získala v rámci postupu pro schvalování souladu. Toto sdělení obsahuje hodnocení výdajů, jež mají být vyloučeny z financování Unií podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 a článku 12 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014. Sdělení obsahuje odkaz na čl. 40 odst. 1 tohoto nařízení.
4. Pokud členský stát využil smírčího řízení podle článku 40, Komise sdělí své závěry členskému státu nejpozději do šesti měsíců poté, co:
a)
obdržela zprávu smírčího orgánu, nebo
b)
obdržela dodatečné informace od členského státu ve lhůtě uvedené v čl. 40 odst. 3 druhém pododstavci za předpokladu, že byly splněny podmínky stanovené v odstavci 6 tohoto článku.
5. Komise musí mít k dispozici všechny informace, jež jsou relevantní v této konkrétní fázi postupu, aby odstavce 3 a 4 mohla použít v rámci příslušných lhůt. Pokud se Komise domnívá, že nemá dostatek informací, může kdykoli během lhůt stanovených v odstavcích 3 a 4:
a)
požádat členský stát o doplňující informace, které jí členský stát předá do dvou měsíců od obdržení sdělení; a/nebo
b)
sdělit členskému státu, že hodlá provést dodatečný audit za účelem provedení nezbytných ověření.
Lhůty uvedené v odstavcích 3 a 4 začínají v tomto případě běžet opět buď ode dne, kdy Komise obdrží požadované dodatečné informace, nebo od posledního dne dodatečného auditu.
6. Při hodnocení výdajů, které mají být vyloučeny z financování Unií, lze informace sdělené členským státem po formálním sdělení Komise podle odst. 3 druhého pododstavce zohlednit pouze:
a)
pokud je nezbytné zabránit hrubému přecenění finanční újmy způsobené rozpočtu Unie; a
b)
pokud je pozdní předání informací řádně odůvodněno vnějšími faktory a není jím ohroženo včasné přijetí rozhodnutí ze strany Komise podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
7. Poté, co Komise členským státům sdělila své závěry v souladu s čl. 34 odst. 3 nebo 4 tohoto nařízení, přijme případně jedno nebo více rozhodnutí podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 s cílem vyloučit z financování Unií výdaje, které nejsou v souladu předpisy Unie. Komise může opakovaně přistoupit k postupu pro schvalování souladu, dokud členský stát skutečně neprovede nápravná opatření.
8. S ohledem na EZZF jsou odpočty z financování Unií prováděny Komisí z měsíčních plateb souvisejících s výdaji ve druhém měsíci následujícím po rozhodnutí podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pokud jde o EZFRV, provádí Komise odpočty financování Unií od platby, za niž členský stát předložil prohlášení o výdajích poté, co bylo přijato rozhodnutí podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Na žádost členského státu a po konzultaci s Výborem zemědělských fondů však může Komise přijmout rozhodnutí, kterým se stanoví jiná lhůta pro provedení odpočtů nebo povoluje jejich náhrada prostřednictvím splátek, pokud je to odůvodněno závažností odpočtů zahrnutých do prováděcího aktu přijatého na základě článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
9. V řádně odůvodněných případech, které je nezbytné dotčenému členskému státu oznámit, může Komise prodloužit lhůty stanovené v odstavcích 3 a 4.
10. Odstavce 1 až 9 se použijí obdobně na účelově vázané příjmy ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 35
Rozhodnutí nezahájit či neprovádět šetření v případě nedodržení postupu pro schvalování souladu
1. Komise se může rozhodnout, že nezahájí nebo neprovede šetření v případě nedodržení postupu pro schvalování souladu podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud očekává, že případné finanční opravy za nedodržení postupu zjištěné na základě šetření uvedeného v čl. 34 odst. 2 jsou nižší než 50 000 EUR a představují méně než 2 % příslušných výdajů nebo částek, které mají být získány zpět.
2. Pokud Komise sníží měsíční platby v souladu s čl. 41 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, může rozhodnout o nezahájení nebo neprovedení šetření v případě nedodržení postupu pro schvalování souladu podle článku 52 uvedeného nařízení za předpokladu, že dotčený členský stát nevznese námitku proti použití tohoto odstavce v rámci řízení podle čl. 41 odst. 1 uvedeného nařízení.
Článek 36
Smírčí orgán
Pro účely schvalování souladu uvedeného v článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 se ustaví smírčí orgán. Smírčí orgán plní zejména následující úkoly:
a)
posuzovat záležitosti, jež mu předloží členský stát, který obdržel formální sdělení od Komise podle čl. 34 odst. 3 druhého pododstavce tohoto nařízení, včetně hodnocení výdajů, které Komise zamýšlí vyloučit z financování Unií;
b)
usilovat o sblížení rozdílných postojů Komise a dotčeného členského státu;
c)
na závěr svého posuzování vypracovat zprávu o výsledcích svého úsilí o sblížení postojů, přičemž ji doplní poznámkami, které považuje za vhodné, pokud spor částečně nebo zcela přetrvává.
Článek 37
Složení smírčího orgánu
1. Smírčí orgán se skládá minimálně z pěti členů vybraných z významných osob, které mohou zaručit svou nezávislost a které jsou vysoce kvalifikovány v záležitostech týkajících se financování společné zemědělské politiky, včetně rozvoje venkova, nebo v provádění finančního auditu.
Tyto osoby musí být státními příslušníky různých členských států.
2. Předsedu, členy a náhradníky jmenuje Komise na počáteční funkční období tří let na základě konzultace s Výborem zemědělských fondů.
Funkční období lze prodloužit vždy pouze o jeden rok a musí o tom být informován Výbor zemědělských fondů. Pokud je však předseda, který má být jmenován, již členem smírčího orgánu, jeho počáteční předsednické funkční období trvá tři roky.
Jména předsedy, členů a náhradníků smírčího orgánu se zveřejňují v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
3. Členové smírčího orgánu jsou odměňováni s ohledem na časovou náročnost úkolů. Náhrada nákladů se provádí v souladu s platnými předpisy pro zaměstnance Komise.
4. Po uplynutí funkčního období zůstává předseda i členové ve svých funkcích, dokud nebudou vystřídáni novými členy nebo opětovně jmenováni.
5. Funkční období členů, kteří nadále nesplňují podmínky nezbytné k výkonu svých úkolů ve smírčím orgánu, nebo kteří z jakéhokoli důvodu nejsou na neurčitou dobu k dispozici, může být Komisí ukončeno po konzultaci s Výborem zemědělských fondů.
V takovém případě je dotčený člen nahrazen na zbývající část svého funkčního období náhradníkem a je o tom informován Výbor zemědělských fondů.
Pokud je funkční období předsedy ukončeno, je člen, který má vykonávat funkci předsedy po zbytek funkčního období, na které byl předseda jmenován, jmenován Komisí po konzultaci s Výborem zemědělských fondů.
Článek 38
Nezávislost smírčího orgánu
1. Členové smírčího orgánu vykonávají své úkoly zcela nezávisle a nevyžadují ani nepřijímají pokyny od Komise, jakékoli vlády nebo jiného subjektu.
Členové smírčího orgánu se neúčastní činnosti smírčího orgánu ani nepodepisují zprávu, pokud byli ve svých předchozích funkcích osobně zapojeni do projednávané záležitosti.
2. Aniž je dotčen článek 287 Smlouvy, členové smírčího orgánu nesmějí sdělovat informace získané v souvislosti se svou činností ve smírčím orgánu. Tyto informace jsou důvěrné a vztahuje se na ně služební tajemství.
Článek 39
Organizace činnosti
1. Smírčí orgán zasedá v sídle Komise. Jeho činnost připravuje a organizuje předseda. Aniž je dotčen čl. 37 odst. 5 první pododstavec, v případě nepřítomnosti předsedy vykonává funkci předsedy nejstarší člen orgánu.
Funkci sekretariátu smírčího orgánu zajišťuje Komise.
2. Aniž je dotčen čl. 38 odst. 1 druhý pododstavec, smírčí orgán přijímá své zprávy nadpoloviční většinou hlasů přítomných členů s tím, že usnášeníschopný je za přítomnosti tří členů.
Zprávy podepisují předseda a členové, kteří se účastnili jednání. Jsou spolupodepisovány sekretariátem.
Článek 40
Smírčí řízení
1. Členský stát se může obrátit na smírčí orgán ve lhůtě nejvýše 30 pracovních dnů od obdržení sdělení Komise podle čl. 34 odst. 3 druhého pododstavce s odůvodněným návrhem na zahájení smírčího řízení zaslaným sekretariátu smírčího orgánu.
Podmínky předepsaného postupu jsou spolu s adresou sekretariátu sděleny členským státům prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
2. Návrh na zahájení smírčího řízení je přípustný pouze tehdy, pokud částka, která má být vyloučena z financování Unií podle sdělení Komise, buď:
a)
přesahuje 1 milion EUR;
nebo
b)
představuje více než 25 % celkových ročních výdajů členského státu v rámci dotčené rozpočtové položky.
Kromě toho může předseda smírčího orgánu prohlásit návrh na zahájení smírčího řízení za přípustný, pokud daný členský stát v průběhu předchozích jednání uvedl a dostatečně odůvodnil, že se jedná o zásadní otázku týkající se uplatňování předpisů Unie. Takový návrh však nebude přípustný tehdy, pokud se vztahuje výhradně na záležitost právního výkladu.
3. Smírčí orgán provádí svá šetření co nejméně formálně a co nejrychleji výhradně na základě dokladů dostupných Komisi v okamžiku sdělení formálních závěrů podle čl. 34 odst. 3, jakož i na základě nestranného vyjádření Komise a dotčených vnitrostátních orgánů.
Pokud však členský stát považuje za nezbytné předložit ve své žádosti o zahájení smírčího řízení informace, které dosud nebyly Komisi sděleny, smírčí orgán může Komisi vyzvat, aby posoudila tyto nové informace pouze v případě, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 34 odst. 6. Tyto informace musí být Komisi sděleny nejpozději dva měsíce poté, co byla odeslána zpráva uvedená v čl. 36 písm. c).
4. Nepodaří-li se smírčímu orgánu do čtyř měsíců od předložení případu sblížit postoje Komise a členského státu, považuje se smírčí řízení za neúspěšné.
V takovém případě se ve zprávě uvedené v čl. 36 písm. c) uvedou důvody, proč ke sblížení postojů nedošlo. Uvede se také, zda během řízení nebylo dosaženo částečné dohody a zda smírčí orgán vyzval Komisi, aby posoudila nové informace podle odst. 3 druhého pododstavce.
Zpráva je zaslána:
a)
dotčenému členskému státu;
b)
Komisi k posouzení před sdělením svých závěrů členskému státu;
c)
ostatním členským státům v rámci Výboru zemědělských fondů.
KAPITOLA IV
PRAVIDLA PRO KONTROLY
ODDÍL 1
Obecná pravidla
Článek 41
Snížení úrovně kontrol na místě
1. Členské státy mohou rozhodnout snížit minimální úroveň kontrol na místě v souladu s čl. 59 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
certifikační subjekt v souladu s článkem 9 nařízení (EU) č. 1306/2013 předložil své stanovisko potvrzující, že systém vnitřní kontroly řádně funguje a že míra chybovosti pro dotčenou populaci byla nižší než práh významnosti ve výši 2,0 % po dobu nejméně dvou po sobě jdoucích rozpočtových roků předcházejících roku, kdy se plánuje zavedení snížené míry kontrol;
b)
Komise neinformovala dotčený členský stát o tom, že nemůže přijmout stanovisko uvedené v písmenu a) tohoto odstavce poskytnuté certifikačním subjektem v kontextu článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013; a
c)
Komise:
i)
neinformovala dotčený členský stát podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 o nedostatcích kontrolního systému v rámci jednotlivých režimů podpory anebo dotyčného opatření, nebo
ii)
je při uplatňování článku 34 tohoto nařízení spokojena s nápravnými opatřeními přijatými dotčeným členským státem, pokud byl tento členský stát informován podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 o nedostatcích kontrolního systému v rámci jednotlivých režimů podpory anebo dotyčného opatření.
2. Členské státy se mohou rozhodnout, že sníží minimální úroveň kontrol na místě v závislosti na úrovních a případných dalších podmínkách stanovených v odvětvových právních předpisech.
Členské státy informují Komisi o svém rozhodnutí snížit minimální úroveň kontrol na místě bezprostředně po jeho přijetí. Součástí těchto informací je:
a)
režim podpory anebo dotyčné opatření;
b)
období, po něž se bude uplatňovat snížená minimální úroveň kontrol na místě;
c)
snížená minimální úroveň kontrol prováděných na místě, jež má platit.
3. V případě, že některá z kumulativních podmínek stanovených v odstavci 1 nebo jakákoli další podmínka stanovená podle odvětvových právních předpisů není nadále plněna, členské státy okamžitě zruší své rozhodnutí snížit minimální úroveň kontrol na místě a od následujícího roku podání žádostí uplatní minimální úroveň kontrol na místě stanovenou právními předpisy v odvětví zemědělství.
ODDÍL 2
Kontrola operací
Článek 42
Kontrola ze strany členských států
1. Systematická kontrola obchodní dokumentace podniků podle čl. 80 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 se pro každé kontrolní období uvedené v odstavci 4 tohoto článku použije na počet podniků, který nesmí být menší než polovina podniků, u nichž výše příjmů nebo výdajů nebo součtu příjmů a výdajů v rámci systému financování EZZF přesahuje 150 000 EUR za rozpočtový rok EZZF předcházející začátku dotčeného kontrolního období.
2. Členské státy, aniž jsou dotčeny jejich závazky vymezené v čl. 80 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, vyberou pro každé kontrolní období podniky, které mají být zkontrolovány na základě analýzy rizik u všech opatření, kde je to proveditelné. Své návrhy na využití analýzy rizik předloží členské státy Komisi alespoň šest měsíců před začátkem příslušného kontrolního období. Návrhy budou obsahovat všechny relevantní informace týkající se koncepce, metody a údajů použitých v rámci analýzy, jakož i kritéria a očekávaný způsob provádění kontrol, které je třeba provést. Návrh bude vypracován v souladu s přílohou V tohoto nařízení. Členské státy přihlédnou k připomínkám, které Komise k návrhům na analýzu rizik podá do osmi týdnů po obdržení daného návrhu.
3. Pokud jde o opatření, o nichž členské státy usoudí, že na ně nelze metodu analýzy rizik použít, musí být kontrolovány podniky, u nichž výše příjmů nebo výdajů nebo součtu příjmů a výdajů v rámci systému financování EZZF přesahuje 350 000 EUR a které nebyly kontrolovány podle tohoto nařízení a hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 v průběhu některého ze dvou předcházejících kontrolních období.
4. Kontrolní období trvá od 1. července do 30. června následujícího roku. Kontrola se týká období alespoň dvanácti měsíců, které končí v průběhu předcházejícího kontrolního období; může být rozšířena na období stanovené členským státem, která předcházejí nebo následují toto dvanáctiměsíční období.
Článek 43
Přístup k obchodní dokumentaci
Podniky uchovávají obchodní dokumentaci po dobu nejméně tří let od konce roku, v němž byla vystavena. Členské státy mohou stanovit delší dobu uchovávání této dokumentace.
Článek 44
Společné činnosti
Komise může rozhodnout z vlastního podnětu nebo na základě návrhu členského státu a po dohodě s dotyčnými členskými státy o koordinaci společných opatření zahrnujících vzájemnou pomoc mezi dvěma nebo více členskými státy, jak stanoví čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 45
Vzájemná pomoc
1. V průběhu prvního čtvrtletí následujícího po rozpočtovém roce EZZF, v němž byla vyplacena a/nebo obdržena dotyčná částka, předají členské státy seznam podniků uvedený v čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 každému členskému státu, v němž je takový podnik usazen. Seznam obsahuje všechny podrobnosti umožňující oslovenému členskému státu zjistit totožnost podniků a splnit své kontrolní povinnosti. Oslovený členský stát je příslušný k provádění kontrol podniků v souladu s článkem 80 nařízení (EU) č. 1306/2013. Kopie každého seznamu je předán Komisi.
Členský stát, ve kterém byla vyplacena nebo obdržena finanční částka, může v souladu s článkem 80 nařízení (EU) č. 1306/2013 požádat členský stát, v němž je podnik usazen, o kontrolu některých podniků, které jsou uvedeny v seznamu, s uvedením důvodů této žádosti a zejména rizik, která jsou s ní spojena.
Členský stát, který obdrží tuto žádost, náležitě přihlédne k rizikům spojeným s tímto podnikem, která mu sdělil členský stát, jenž o kontrolu požádal.
Dožádaný členský stát uvědomí členský stát, který o kontrolu požádal, o opatřeních, která učinil po obdržení jeho žádosti. Provede-li kontrolu některého z podniků uvedených v seznamu, uvědomí žádající členský stát, který kontrolu provedl, o výsledcích kontroly členský stát, který danou žádost vznesl, a to do tří měsíců po skončení kontrolního období.
Přehled těchto žádostí se čtvrtletně zasílá Komisi, a to do jednoho měsíce po uplynutí každého čtvrtletí. Komise může požadovat předložení kopií jednotlivých žádostí.
Seznam podniků uvedených v prvním pododstavci se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VI.
2. Seznam podniků podle čl. 83 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013 se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VII tohoto nařízení.
3. Žádost členského státu o kontrolu určitého podniku v jiném členském státě podle odst. 1 druhého pododstavce a čl. 83 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 se vypracuje v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VIII tohoto nařízení.
4. Informace o výsledcích kontrol uvedené v odst. 1 druhém pododstavci a v čl. 83 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze IX tohoto nařízení.
5. Přehled žádostí uvedených v odst. 1 pátém pododstavci a v čl. 83 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, včetně výsledků kontrol, se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze X tohoto nařízení.
6. Údaje, které je nutno poskytnout podle odstavce 1, se předávají v elektronické podobě ve formátu stanoveném v oddíle 2 přílohy II prováděcího nařízení (EU) č. 991/2013.
Článek 46
Roční programy a zprávy
1. Roční program kontrol podle článku 84 nařízení (EU) č. 1306/2013 se vypracuje v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze XI tohoto nařízení.
2. Výroční zpráva uvedená v čl. 86 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 musí obsahovat veškeré obtíže, s nimiž se kontrola setkala, jakož i opatření přijatá k jejich překonání, a musí obsahovat případné návrhy na zlepšení.
Zpráva obsahuje podrobné informace o každém z aspektů používání hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 uvedených v příloze XII tohoto nařízení uspořádané v jasně označených oddílech pod příslušnými nadpisy uvedenými v této příloze.
3. Informace, které mají být předloženy podle tohoto článku a článku 45, mohou být předány v tištěné nebo elektronické podobě ve formátu, na němž se dohodne odesílatel a příjemce.
4. Komise každoročně vyhodnotí dosažený pokrok ve své výroční finanční zprávě o řízení fondu uvedené v článku 109 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 47
Zvláštní orgány
1. Zvláštní orgány podle článku 85 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou, kromě úkolů uvedených v uvedeném článku, odpovědné za:
a)
školení vnitrostátních úředníků pověřených prováděním kontrol podle tohoto oddílu, které jim umožní získat znalosti dostatečné k výkonu jejich povinností;
b)
zpracovávání zpráv o kontrolách a dalších dokumentů souvisejících s prováděnými kontrolami stanovenými v hlavě V kapitole III nařízení (EU) č. 1306/2013;
c)
vypracovávání a projednávání programů podle článku 84 nařízení (EU) č. 1306/2013 a zpráv podle čl. 86 odst. 1 uvedeného nařízení.
2. Členské státy svěří zvláštním orgánům veškeré pravomoci nutné k plnění úkolů podle odstavce 1.
Tvoří je dostatečný počet úředníků, kteří jsou vhodným způsobem odborně vzděláni k výkonu těchto úkolů.
3. Členské státy, v nichž je minimální počet podniků, které mají být kontrolovány, menší než 10, nejsou povinny zřídit zvláštní orgán.
KAPITOLA V
JISTOTY
ODDÍL 1
Účel, informační technologie, vyšší moc
Článek 48
Účel
Tato kapitola se vztahuje na všechny případy, kdy právní předpisy z jednotlivých odvětví zemědělství stanoví jistotu, bez ohledu na to, zda je použit přímo pojem „jistota“.
Tato kapitola se nevztahuje na jistoty poskytnuté k zajištění platby dovozních a vývozních cel podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (18).
Článek 49
Elektronická veřejná správa
Sdělení, dokumentace a jistoty mohou být vytvářeny, zpracovávány a spravovány prostřednictvím informačních technologií (IT) za předpokladu, že používané systémy jsou řízeny na základě úředně schválených protokolů kvality a bezpečnosti způsobilých pro tyto systémy.
Pokud příslušné orgány nemají přístup k požadovaným dokumentům za účelem ověření z důvodů rozdílných systémů IT, musí být tyto dokumenty vytisknuty a osvědčeny jako pravé orgánem odpovědným za řízení těchto systémů IT (dále jen „vydávající orgán“) nebo orgánem příslušným pro osvědčení dokumentů jako úředně ověřených kopií.
Tyto výtisky lze nahradit elektronickou zprávou mezi vydávajícím orgánem a příjemcem nebo příslušným orgánem za předpokladu, že vydávající orgán poskytne formou úředně schváleného protokolu o osvědčení ujištění o pravosti zprávy.
Článek 50
Lhůty v případě vyšší moci
1. Tento článek se použije v případě, kdy se na něj odvolává konkrétní nařízení.
2. Požadavek na uznání případu vyšší moci je nepřípustný, pokud jej příslušný orgán obdrží více než 30 kalendářních dnů:
a)
ode dne, kdy byl hospodářský subjekt příslušným orgánem informován o zjištěném nesplnění příslušné povinnosti ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014; po uplynutí lhůty pro splnění příslušné povinnosti uvedené v čl. 23 odst. 3 uvedeného nařízení nebo po uplynutí lhůty pro předložení důkazu pro splnění příslušné povinnosti uvedené v čl. 23 odst. 4 uvedeného nařízení;
b)
po uplynutí lhůty pro podání nabídek ve třetí zemi, kde je nabídka spojena s osvědčením o stanovení náhrady předem pro vývozní náhrady.
3. Hospodářské subjekty předloží ke spokojenosti příslušného orgánu důkaz o okolnostech, které považují za případ vyšší moci, do 181 kalendářních dnů následujících po uplynutí lhůty pro plné splnění povinnosti. Může jim být udělena dodatečná lhůta v případech, pokud nemohou předložit důkazy v uvedené lhůtě, i když vynaložily veškeré úsilí k jejich získání a předložení.
4. Případy vyšší moci, které členské státy uznaly, sdělí Komisi spolu s příslušnými údaji ke každému případu.
ODDÍL 2
Forma jistot
Článek 51
Forma
1. Jistota může být poskytnuta:
a)
složením hotovosti podle čl. 19 odst. 2 a 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014; a/nebo
b)
stanovením ručitele podle článku 21 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
2. Příslušný orgán může rozhodnout o poskytnutí jistoty:
a)
formou hotovostních vkladů v bance;
b)
formou uznaných pohledávek vůči veřejnoprávnímu subjektu nebo veřejným prostředkům, které jsou splatné a vůči kterým neexistuje žádná přednostní pohledávka; a/nebo
c)
formou převoditelných kolaterálů v dotyčném členském státě, s podmínkou, že byly vydány tímto členským státem nebo na ně poskytl jistotu.
3. Příslušný orgán může stanovit další podmínky pro přijetí jistot uvedených v odstavci 2.
Článek 52
Převoditelné kolaterály
1. Prodejní hodnota kolaterálu poskytnutého podle čl. 51 odst. 2 písm. c) musí při poskytnutí jistoty činit nejméně 115 % hodnoty požadované jistoty.
2. Příslušný orgán může přijmout jistotu uvedenou v čl. 51 odst. 2 písm. c) pouze tehdy, pokud se strana nabízející tuto jistotu písemně zaváže buď poskytnout dodatečnou jistotu, nebo nahradit původní jistotu, pokud prodejní hodnota dotyčné jistoty byla za poslední tři měsíce nižší než 105 % hodnoty požadované jistoty. Tento písemný závazek není nutný, stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy. Příslušný orgán pravidelně zkoumá hodnotu takové jistoty.
3. Prodejní hodnotu jistoty uvedené v čl. 51 odst. 2 písm. c) stanoví příslušný orgán s ohledem na výdaje předpokládaného prodeje.
4. Prodejní hodnota jistot se vypočítává podle posledního kotovaní, které je k dispozici.
5. Strana, která poskytuje jistotu, poskytne na žádost příslušného orgánu důkaz o prodejní hodnotě.
Článek 53
Nahrazení a určení
1. Každá forma jistoty může být nahrazena jinou.
Nahrazení však musí schválit příslušný orgán v těchto případech:
a)
pokud původní jistota propadla, aniž by byla inkasována; nebo
b)
pokud je náhradní jistota jedním z typů jistot uvedených v čl. 51 odst. 2.
2. Bloková jistota může být nahrazena jinou blokovou jistotou za podmínky, že nová bloková jistota kryje nejméně část původní blokové jistoty, která je určena v okamžiku nahrazení k zajištění splnění jedné nebo více dosud nesplněných smluvních povinností.
3. Jakmile se část blokové jistoty vztahuje na určitou povinnost, musí být aktualizován zůstatek zbývající blokové jistoty.
ODDÍL 3
Uvolnění a propadnutí
Článek 54
Částečné uvolnění
V případě, že zvláštní předpisy Unie nestanoví minimální množství, může příslušný orgán sám omezit počet uvolněných částí z každé jistoty a stanovit minimální částku pro každé uvolnění tohoto typu.
Před uvolněním celé jistoty nebo její části může příslušný orgán požadovat, aby byla podána písemná žádost o uvolnění.
V případě jistot kryjících více než 100 % zajištěné částky, uvolní se část jistoty přesahující 100 %, jakmile dojde ke konečnému uvolnění nebo propadnutí zbylé zajištěné částky.
Článek 55
Propadnutí
1. Jakmile se příslušný orgán dozví o skutečnostech, které jsou důvodem k propadnutí celé jistoty nebo její části, neprodleně vyzve dotyčnou stranu k zaplacení propadlé částky, a tato platba musí být provedena ve lhůtě nejvýše 30 dnů ode dne žádosti o zaplacení.
Pokud platba nebyla provedena v předepsané lhůtě, příslušný orgán:
a)
neprodleně inkasuje s konečnou platností jistotu podle čl. 51 odst. 1 písm. a);
b)
neprodleně vyzve ručitele uvedeného v čl. 51 odst. 1 písm. b), aby přikročil k placení a aby tato platba byla provedena ve lhůtě nejvýše 30 dnů ode dne přijetí žádosti o zaplacení;
c)
neprodleně učiní nezbytná opatření aby:
i)
jistoty uvedené v čl. 51 odst. 2 písm. b) a c) byly přeměněny na hotovost a orgán tak mohl disponovat splatnou částkou,
ii)
mu byly dány k dispozici hotovostní fondy v bance uvedené v čl. 51 odst. 2 písm. a) na jeho vlastní účet.
Příslušný orgán může neprodleně inkasovat s konečnou platností jistotu uvedenou v čl. 51 odst. 1 písm. a), aniž by nejprve vyzval dotyčnou stranu k zaplacení.
2. Aniž je dotčen odstavec 1,
a)
jestliže je přijato rozhodnutí o propadnutí jistoty a poté je odloženo v důsledku opravného prostředku v souladu s vnitrostátními právními předpisy, platí příslušná strana úroky ze skutečně propadlé částky za období počínající 30 dnů ode dne přijetí žádosti o zaplacení podle odstavce 1 a končící den před zaplacením skutečně propadlé částky;
b)
jestliže je po výsledku řízení o opravném prostředku po dotyčné straně požadováno zaplatit do 30 dnů propadlou částku, může členský stát vypočítat úroky tak, jako by se platba uskutečnila dvacátým dnem ode dne této žádosti;
c)
použitelná úroková sazba se vypočítává podle vnitrostátních právních předpisů, ale nesmí být v žádném případě nižší než sazba použitelná pro krytí částek v národní měně;
d)
platební agentury odečítají placené úroky z výdajů EZZF nebo EZFRV v souladu s nařízením (EU) č. 1306/2013;
e)
členské státy mohou pravidelně požadovat navýšení jistoty s ohledem na úroky.
3. Pokud jistota propadla a částka byla již připsána fondům, potom na základě výsledku rozhodnutí o opravném prostředku musí být propadlá částka včetně úroků vypočítaných sazbou podle vnitrostátních právních předpisů uhrazena zcela nebo zčásti a uhradí ji fondy, pokud není úhrada připsána orgánům nebo subjektům členských států z důvodů nedbalosti nebo závažné chyby.
ODDÍL 4
Informace
Článek 56
Informace o propadnutí jistot, typech jistot a ručitelích
1. Členské státy uchovávají pro potřeby Komise celkový počet a celkovou výši propadlých jistot za každý rok, bez ohledu na fázi postupu podle článku 55, přičemž rozlišují mezi jistotami, které se připíší do vnitrostátního rozpočtu, a jistotami, které se připíší do rozpočtu Unie. Tyto informace se uchovávají pro všechny propadlé jistoty vyšší než 1 000 EUR a každé ustanovení Unie, které stanoví jistotu. Informace se týkají jak částek zaplacených přímo dotyčnou stranou, tak i částky kryté prodejem jistoty.
2. Členské státy uchovávají pro potřeby Komise seznam obsahující:
a)
typy institucí schválených jednat jako ručitelé a za tímto účelem stanovené požadavky;
b)
typy jistot přijatých podle čl. 51 odst. 2 a za tímto účelem stanovené požadavky.
KAPITOLA VI
TRANSPARENTNOST
Článek 57
Obsah zveřejněných údajů
1. Údaje uvedené v čl. 111 odst. 1 písm. c) a d) nařízení (EU) č. 1306/2013 zahrnují:
a)
rozpis částek plateb uvedených v písmenu c) uvedeného článku pro každé jednotlivé opatření vyjmenované v příloze XIII tohoto nařízení, a dále součet těchto částek, které každý příjemce obdržel v daném rozpočtovém roce;
b)
popis opatření financovaných fondy, jak jsou uvedena v písmenu d) uvedeného článku a vyjmenována v příloze XIII tohoto nařízení, včetně povahy a cíle každého opatření.
2. Částky uvedené v odstavci 1 jsou vyjádřeny v eurech v členských státech, které přijaly euro, a v národní měně v ostatních členských státech.
3. Členské státy mohou zveřejnit podrobnější informace, než je stanoveno v odstavcích 1 a 2, aniž by tím byla dotčena nezbytná ochrana soukromí.
Článek 58
Zveřejňování údajů o obci
Pokud informace, které mají být zveřejněny pro účely čl. 112 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, by vzhledem k omezenému počtu příjemců sídlících nebo registrovaných v dané obci umožnily identifikaci jednotlivého příjemce, který je fyzickou osobou, zveřejní dotčené členské státy jako informaci pro účely čl. 111 odst. 1 prvního pododstavce písm. b) uvedeného nařízení nejbližší větší správní subjekt, jehož je obec součástí.
Článek 59
Forma a datum zveřejnění
1. Údaje, které mají být zveřejněny na zvláštních stránkách, uvedené v čl. 111 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 se zpřístupní formou vyhledávače, který uživatelům umožňuje vyhledávat příjemce podle jména nebo obce podle článku 58 tohoto nařízení, nebo podle obdržených částek nebo opatření nebo podle jejich kombinace a získat všechny náležité informace jako jednotný soubor údajů. Tyto informace jsou poskytovány v úředním jazyce či úředních jazycích členského státu a/nebo v jednom ze tří pracovních jazyků Komise.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se zveřejní do 31. května každého roku pro předchozí rozpočtový rok.
3. V souladu s uvedeným článkem zůstávají dané údaje na internetové stránce přístupné dva roky od data, kdy byly poprvé zveřejněny.
Článek 60
Údaje o příjemcích
Údaje o příjemcích uvedené v článku 113 nařízení (EU) č. 1306/2013 se poskytnou příjemcům tak, že se začlení do formulářů žádostí o získání finančních prostředků z fondů, nebo v okamžiku, kdy jsou tyto údaje shromažďovány.
Pokud jde o údaje týkající se plateb přijatých v rozpočtových rocích 2014 a 2015, informace se odchylně od prvého pododstavce poskytne alespoň dva měsíce před datem zveřejnění.
Článek 61
Zveřejňování prahových hodnot režimu pro malé zemědělce
Částky oznámené členskými státy v souladu s čl. 112 druhým pododstavcem nařízení (EU) č. 1306/2013 se zveřejní na internetových stránkách Unie uvedených v čl. 62 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 62
Spolupráce mezi Komisí a členskými státy
1. Komise zřídí a udržuje internetovou stránku Unie pod svou centrální internetovou adresou, včetně odkazů na internetové stránky členských států. Komise poskytuje aktualizované internetové odkazy podle informací zaslaných členskými státy.
2. Členské státy Komisi zasílají internetové adresy svých internetových stránek, jakmile byly zřízeny, a zasílají také jakékoliv následující změny mající vliv na přístupnost jejich internetové stránky z internetových stránek Unie.
3. Členské státy jmenují orgány příslušné pro zřízení a údržbu internetových stránek stanovených čl. 59 odst. 1. Informují Komisi o názvu a podrobné adrese tohoto orgánu.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 63
Zrušení
Nařízení (ES) č. 601/94, (ES) č. 4/2004 a (ES) č. 259/2008 se zrušují.
Nařízení (ES) č. 259/2008 se však i nadále použije pro platby za rozpočtový rok 2013. Odchylně od čl. 3 odst. 3 uvedeného nařízení zůstávají informace v něm uvedené na internetové stránce přístupné po dobu jednoho roku od data, kdy byly poprvé zveřejněny.
Článek 64
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Avšak
a)
článek 10 se použije pro výdaje uskutečněné a účelově vázané příjmy vybrané členskými státy od 16. října 2014;
b)
články 34 až 40 se použijí od 1. ledna 2015. Lhůty podle čl. 34 odst. 3 a 4 se však nevztahují na šetření v rámci postupu pro schvalování souladu, u nichž bylo oznámení podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 885/2006 odesláno před 1. lednem 2015;
c)
kapitola VI se nevztahuje na platby uskutečněné počínaje rozpočtovým rokem 2014;
d)
informace předávané členskými státy v souladu s přílohou II sloupci V1 a V2 se poskytují počínaje rozpočtovým rokem 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. srpna 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 908/2014,
annettu 6 päivänä elokuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 soveltamissäännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten, varainhoidon, tilien tarkastamisen ja hyväksymisen, tarkastuksia koskevien sääntöjen, vakuuksien ja avoimuuden osalta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan, 9 artiklan 2 kohdan, 23 artiklan, 36 artiklan 6 kohdan, 46 artiklan 5 ja 6 kohdan, 50 artiklan 2 kohdan, 53 artiklan 1 kohdan, 57 artiklan 2 kohdan, 62 artiklan 2 kohdan, 66 artiklan 4 kohdan, 88 artiklan, 104 artiklan sekä 114 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksessa (EU) N:o 1306/2013 vahvistetaan perussäännöt, jotka koskevat yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta, hallinnointia ja seurantaa, muun muassa maksajavirastojen ja koordinointielinten hyväksymistä, varainhoitomenettelyjä, tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevia menettelyjä sekä valvontajärjestelmiä ja seuraamuksia, mukaan lukien transaktioiden tarkastukset, vakuudet ja avoimuus. Sen varmistamiseksi, että asetuksella luotu uusi oikeuskehys toimii moitteettomasti ja että sitä sovelletaan yhdenmukaisesti, komissiolle on siirretty valta antaa tiettyjä sääntöjä näillä aloilla. Uusilla säännöillä on tarkoitus korvata asiaa koskevat säännökset komission asetuksissa (EY) N:o 601/94 (2), (EY) N:o 4/2004 (3), (EY) N:o 883/2006 (4), (EY) N:o 884/2006 (5), (EY) N:o 885/2006 (6), (EY) N:o 259/2008 (7) ja täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 282/2012 (8). Asetukset (EY) N:o 883/2006, (EY) N:o 884/2006, (EY) N:o 885/2006 ja täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 282/2012 on kumottu komission delegoidulla asetuksella (EU) N:o 907/2014 (9). Selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi asetukset (EY) N:o 601/94, (EY) N:o 4/2004 ja (EY) N:o 259/2008 olisi kumottava tällä asetuksella.
(2)
Jäsenvaltioiden olisi hyväksyttävä ainoastaan sellaiset maksajavirastot, jotka täyttävät delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tietyt unionin tasolla vahvistetut vähimmäisperusteet. Kyseiset hyväksymisperusteet esitetään delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 liitteessä I. Olisi vahvistettava säännöt, jotka koskevat menettelyjä maksajavirastojen ja koordinointielinten hyväksynnän myöntämiseksi, uudelleen tarkastelemiseksi ja peruuttamiseksi.
(3)
Jäsenvaltioiden olisi pidettävä maksajavirastonsa jatkuvassa valvonnassa. Jäsenvaltioiden olisi luotava tietojenvaihtojärjestelmä, jonka kautta voidaan raportoida ja antaa toimivaltaisille viranomaisille tietoa epäillyistä sääntöjenvastaisuustapauksista. Olisi otettava käyttöön menettely, jonka avulla jäsenvaltiot käsittelevät tällaisia tapauksia ja johon olisi sisällyttävä velvoite laatia suunnitelma mahdollisten havaittujen puutteiden korjaamiseksi tietyssä määräajassa. Sellaisten menojen osalta, jotka ovat sellaisten maksajavirastojen maksamia, jotka ovat edelleen hyväksyttyjä jäsenvaltiossaan, vaikka ne eivät ole panneet täytäntöön tällaista suunnitelmaa tietyssä määräajassa, komission olisi voitava soveltaa puutteisiin asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklassa säädettyä sääntöjenmukaisuuden tarkastamismenettelyä.
(4)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 7 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan mukaan hyväksytystä maksajavirastosta vastaavan henkilön on laadittava hallinnollinen vahvistuslausuma tilinpäätöstietojen täydellisyydestä, täsmällisyydestä ja todenperäisyydestä, sisäisten valvontajärjestelmien asianmukaisesta toiminnasta sekä tilien perustana olevien transaktioiden laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta. Olisi annettava säännöt tällaisen hallinnollisen vahvistuslausuman sisällöstä ja muodosta.
(5)
Olisi annettava säännöt, jotka koskevat asetuksen (EU) N:o 1306/2013 7 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen koordinointielinten toimintaa sekä kyseisen asetuksen 9 artiklassa tarkoitettujen todentamisviranomaisten tehtäviä. Lisäksi olisi täsmennettävä todentamisviranomaisten laatimien todistusten ja kertomusten sisältö sen varmistamiseksi, että niistä on apua komissiolle tilien hyväksymis- ja tarkastamismenettelyn yhteydessä.
(6)
Niiden määrärahojen moitteettoman hallinnoinnin varmistamiseksi, jotka on otettu unionin talousarvioon Euroopan maataloustukirahastoa, jäljempänä ’maataloustukirahasto’, ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa, jäljempänä ’maaseuturahasto’, yhdessä jäljempänä ’rahastot’, varten, maksajavirastojen olisi pidettävä erillistä kirjanpitoa molemmista rahastoista ja molemmille rahastoille maksetuista maksuista ja käyttötarkoitukseensa sidotuista tuloista. Tämän vuoksi maksajavirastojen pitämään kirjanpitoon olisi merkittävä selvästi molempien rahastojen osalta asetuksen (EU) N:o 1306/2013 4 artiklan 1 kohdan sekä 5 ja 43 artiklan nojalla toteutuneet menot ja tulot, ja kyseiset menot ja tulot olisi voitava yhdistää unionin talousarviossa resursseihin, jotka on asetettu rahastojen käyttöön.
(7)
Yhteisen maatalouspolitiikan rahoitus toteutetaan euroina, mutta jäsenvaltioille, jotka eivät ole hyväksyneet valuutakseen euroa, annetaan mahdollisuus suorittaa maksut tuensaajille niiden kansallisessa valuutassa. Kokonaismenojen ja -tulojen vahvistamista varten on tarpeen täsmentää, että asiaankuuluvien maksajavirastojen on kyettävä toimittamaan menoja ja tuloja koskevat tiedot sekä euroina että valuuttana, jona ne on maksettu ja saatu.
(8)
Menot, jotka yhteisrahoitetaan unionin talousarviosta ja kansallisista talousarvioista maaseuturahaston yhteydessä maaseudun kehittämiseksi, perustuvat toimenpiteiden, erityisten maksuosuuksien ja kohdealojen mukaan eriteltyihin ohjelmiin. Moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti kyseisiä menoja olisi seurattava ja ne olisi tällä perusteella merkittävä kirjanpitoon, jotta kaikki toimet voidaan tunnistaa ohjelman, toimenpiteen, erityisten maksuosuuksien ja kohdealojen mukaan. Näin voidaan varmistaa, että toteutuneiden menojen ja osoitettujen varojen välinen vastaavuus on todennettavissa. Samassa yhteydessä olisi täsmennettävä, mitkä seikat maksajavirastojen olisi otettava huomioon. Maksajavirastojen olisi erityisesti ilmoitettava selkeästi kirjanpidossa julkisten ja unionin varojen alkuperä toteutetun rahoituksen yhteydessä. Lisäksi tuensaajilta takaisin perittävät ja jo perityt määrät olisi yksilöitävä ja esitettävä alkuperäisten toimien yhteydessä.
(9)
Jäsenvaltiot antavat käyttöön varat, joita tarvitaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen maataloustukirahaston menojen rahoittamiseen, ennen kuin komissio rahoittaa kyseiset menot toteutuneiden menojen kuukausittaisina korvauksina. Vaihtoehtoisesti jäsenvaltiot vastaanottavat maaseuturahaston menoihin ennakkomaksun, joka tarkastetaan ja hyväksytään myöhemmin vuosittaisen tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 51 artiklan mukaisesti. Rahoitusvirtojen moitteettoman hallinnoinnin varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi kerättävä tiedot, jotka ovat välttämättömiä, jotta voidaan osoittaa näiden kuukausittaisten korvausten osalta suoritettujen menojen täydellisyys, täsmällisyys ja todenperäisyys, ja pidettävä niitä komission käytettävissä sitä mukaa, kun menot ja tulot toteutuvat, tai toimitettava ne komissiolle säännöllisin väliajoin. Jäsenvaltioiden olisi toimitettava nämä tiedot komissiolle väliajoin, jotka on mukautettu molempien rahastojen hallinnointimenetelmiin. Tietojen toimittaminen tällaisin väliajoin ei saisi rajoittaa jäsenvaltioiden velvollisuutta pitää todentamista varten komission käytettävissä täydelliset tiedot, jotka on kerätty menojen asianmukaisen seurannan varmistamiseksi.
(10)
Maksajavirastojen yleiset kirjanpitovelvollisuudet koskevat tietoja, joita vaaditaan unionin rahastojen hallinnointia ja valvontaa varten. Nämä velvoitteet eivät kuitenkaan kata vaatimuksia, jotka koskevat menojen korvaamista ja tietoja, jotka komissiolle on toimitettava tällaisen korvauksen saamiseksi. Sen vuoksi olisi täsmennettävä, mitkä rahastoista rahoitettavia menoja koskevat tiedot on toimitettava säännöllisesti komissiolle. Jäsenvaltioiden komissiolle toimittamien tietojen olisi oltava sellaisessa muodossa, että komissio pystyy käyttämään niitä suoraan ja mahdollisimman tehokkaasti rahastojen tilien hallintoon ja asiaan liittyviin maksuihin. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi kaikki jäsenvaltioiden ja komission välillä saataville asetettavat ja välitettävät tiedot olisi lähetettävä sähköisesti.
(11)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 102 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa säädetään, että rahastoista rahoitettuihin toimiin liittyvien toimenpiteiden osalta komissiolle on lähetettävä myös menoilmoitukset, jotka samalla katsotaan maksupyynnöiksi, vaadittuine tietoineen. Jotta jäsenvaltiot ja maksajavirastot voisivat laatia kyseiset menoilmoitukset yhdenmukaisten sääntöjen mukaisesti ja jotta komissio voisi ottaa maksupyynnöt huomioon, olisi vahvistettava edellytykset, joiden perusteella kyseiset menot voidaan ottaa huomioon maataloustukirahaston ja maaseuturahaston talousarvioissa. Tällaisissa edellytyksissä olisi täsmennettävä säännöt, joiden perusteella menot ja tulot, erityisesti käyttötarkoitukseensa sidotut tulot ja mahdolliset oikaisut, kirjataan ja miten niistä ilmoitetaan tosiasiallisesti.
(12)
Jos jäsenvaltioiden maataloustukirahaston yhteydessä toimittamiin menoilmoituksiin perustuvat ennakkositoumukset, jotka voitaisiin myöntää Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (10) 170 artiklan 3 kohdan nojalla, ovat kokonaismäärältään yli 75 prosenttia kuluvan varainhoitovuoden vastaavien määrärahojen kokonaismäärästä, komissio vähentää kyseisiä määriä. Moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti tämä vähennys on jaettava jäsenvaltioiden kesken suhteellisesti niiltä saatujen menoilmoitusten perusteella. Sen varmistamiseksi, että käytettävissä olevat määrärahat jaetaan oikeudenmukaisesti jäsenvaltioiden kesken, on syytä säätää, että maataloustukirahaston kuukausimaksuja vähennetään kunkin luvun osalta prosenttiosuutena kunkin jäsenvaltion toimittamasta menoilmoituksesta, ja että kuukauden osalta maksamatta jäänyt määrä jaetaan uudelleen seuraavien kuukausimaksujen yhteydessä komission päätösten perusteella.
(13)
Kuukausimaksuista päätettyään komission olisi annettava jäsenvaltioiden käyttöön rahastoista rahoitettavien menojen kattamiseen tarvittavat varat noudattaen käytännön menettelysääntöjä ja edellytyksiä, jotka olisi määriteltävä jäsenvaltioiden komissiolle toimittamien tietojen ja komission käyttöön ottamien tietojärjestelmien perusteella.
(14)
Ehtona sille, että maksajavirastoille korvataan julkisista interventioista aiheutuvat menot, on se, että ne sisällyttävät menoilmoitukseensa ne arvot ja määrät, jotka on kirjattu ylös sitä kuukautta seuraavan kuukauden aikana, jota julkisen varastoinnin toimet koskevat. Korvausmenettelyn sujuvuuden takaamiseksi on tarpeen täsmentää, miten nämä tiedot, joita tarvitaan kustannusten ja menojen laskemiseen, on ilmoitettava komissiolle.
(15)
Delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti julkisten interventiovarastojen kirjanpidon avulla on voitava varmistaa paitsi maksettu unionin rahoituksen määrä myös interventiovarastojen tilanne. Tätä varten maksajavirastojen olisi pidettävä erikseen varastokirjanpitoa ja liikekirjanpitoa, jotka sisältävät varastojen seurantaan sekä julkisista interventiotoimenpiteistä aiheutuvien menojen ja tulojen rahoitushallinnointiin tarvittavat tiedot.
(16)
Julkisten interventiovarastotoimenpiteiden osalta maksajavirastojen on sisällytettävä kirjanpitoonsa määriin, arvoihin ja tiettyihin keskiarvoihin liittyvät tiedot. On kuitenkin olosuhteita, joissa tiettyjä toimia ja menoja ei pitäisi merkitä kirjanpitoon tai ne olisi kirjattava siihen erityisiä sääntöjä noudattaen. Jotta voidaan varmistaa yhtäläinen kohtelu ja suojata unionin taloudelliset edut, tällaiset olosuhteet olisi täsmennettävä, tarvittaessa myös järjestelyt toimien ja menojen merkitsemiseksi kirjanpitoon.
(17)
Julkisen varastoinnin interventiotoimenpiteistä aiheutuviin menoihin ja tuloihin liittyvien tietojen kirjanpitopäivä riippuu niiden tapahtumien luonteesta, joita ne koskevat, ja kyseinen päivä voidaan määrittää sovellettavassa alakohtaisessa maatalouslainsäädännössä. Tässä yhteydessä on tarpeen vahvistaa yleinen sääntö, jossa täsmennetään tiedot, jotka on merkittävä kirjanpitoon interventiotoimenpiteistä johtuvan materiaalitoiminnon toteuttamispäivänä, ja erityistapaukset, jotka on otettava huomioon.
(18)
Moitteettoman varainhoidon edun mukaisesti jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle ennusteita määristä, jotka maaseuturahastosta olisi vielä rahoitettava maatalouden varainhoitovuoden kuluessa, sekä arvioita rahoituspyynnöistä seuraavalle varainhoitovuodelle. Jotta komissio voisi täyttää velvollisuutensa, kyseiset tiedot olisi toimitettava sille riittävän ajoissa ja joka tapauksessa kahdesti vuodessa, viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä tammikuuta ja 31 päivänä elokuuta.
(19)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 36 artiklan 6 kohdan mukaisesti on asetettava määräajat maaseuturahaston yhteydessä toteutettavia toimia koskevien menoilmoitusten laatimiselle. Ottaen huomioon maaseuturahaston osalta sovellettavien kirjanpitosäännösten erityispiirteet, ennakkomaksun käyttö ja toimenpiteiden rahoitus kalenterivuosittain, olisi säädettävä kyseisten menojen ilmoittamisesta väliajoin, jotka on mukautettu kyseisiin erityisedellytyksiin.
(20)
Komission ja jäsenvaltioiden välillä vaihdettavat tiedot ja asiakirjat sekä jäsenvaltioiden komission saataville asettamat ja toimittamat tiedot lähetetään yleensä sähköisessä muodossa. Jotta tällaista rahastoihin liittyvää tietojenvaihtoa voidaan parantaa ja lisätä, on otettu käyttöön tietojärjestelmiä asetuksen (EY) N:o 883/2006 mukaisesti. Tällaisia järjestelmiä olisi käytettävä jatkossakin ja pantava täytäntöön edelleen sen jälkeen, kun jäsenvaltiot ovat saaneet asiaa koskevan ilmoituksen maatalousrahastojen komitean kautta.
(21)
Edellytyksiä, jotka liittyvät tietojenkäsittelyyn kyseisissä tietojärjestelmissä, sekä niiden asiakirjojen muotoa ja sisältöä, jotka on toimitettava asetuksen (EU) N:o 1306/2013 mukaisesti, on usein tarkistettava, jotta ne vastaisivat sovellettaviin säädöksiin tehtyjä muutoksia tai hallintoon liittyviä tarpeita. Lisäksi olisi vahvistettava yhdenmukaiset säännöt asiaankuuluville asiakirjoille, jotka jäsenvaltioiden on määrä toimittaa. Kyseisten tavoitteiden saavuttamiseksi ja menettelyjen yksinkertaistamiseksi sekä sen varmistamiseksi, että asianomaiset tietojärjestelmät saadaan pikaisesti toimintakuntoon, on syytä määritellä asiakirjojen muoto ja sisältö niiden vakiomuotoisten mallien ja menettelyjen perusteella, joita komissio mukauttaa ja päivittää maatalousrahastojen komitealta saamiensa tietojen mukaisesti.
(22)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 58 artiklan mukaan jäsenvaltiot ovat maksajavirastojensa kautta vastuussa rahastojen menojen hallinnosta ja valvonnasta. Rahoitustoimia koskevien tietojen toimittaminen, tallentaminen tietojärjestelmiin ja päivittäminen olisi sen vuoksi toteutettava maksajavirastojen vastuulla taikka itse maksajavirastojen toimesta tai sellaisten tahojen toimesta, joille tämä tehtävä on siirretty, tarvittaessa hyväksytyn yhteensovittamisesta vastaavan viranomaisen välityksellä.
(23)
Tietyt asiakirjat tai ilmoitukset, joista säädetään asetuksen (EU) N:o 1306/2013 102 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tai kyseisen artiklan soveltamiseksi annetuissa komission säädöksissä, edellyttävät valtuutetun henkilön allekirjoitusta tai tietyn henkilön hyväksyntää asianomaisen menettelyn yhdessä tai useammassa vaiheessa. Kyseisten asiakirjojen toimittamista varten käyttöön otettujen tietojärjestelmien olisi tällaisissa tapauksissa mahdollistettava kunkin henkilön yksiselitteinen tunnistaminen ja tarjottava kohtuulliset takeet asiakirjojen sisällön muuttumattomuudesta menettelyn kaikissa vaiheissa. Tämän olisi koskettava erityisesti menoilmoituksia ja asetuksen (EU) N:o 1306/2013 102 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan iii alakohdassa tarkoitettua vuotuisiin tilinpäätöksiin liitettyä vahvistuslausumaa sekä näiden menettelyjen yhteydessä sähköisesti toimitettuja asiakirjoja.
(24)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 58 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaan jäsenvaltiot ovat maksajavirastojensa kautta vastuussa aiheettomasti suoritettujen maksujen perimisestä takaisin korkoineen. Jotta voidaan varmistaa kyseisten säännösten tehokas ja asianmukainen soveltaminen, on aiheellista vahvistaa yhdenmukaiset säännöt, jotka koskevat aiheettomasti suoritettujen maksujen takaisinperintään sovellettavaa korkoa. Jäsenvaltioiden velvollisuus periä takaisin määrät, jotka on maksettu aiheettomasti, voidaan panna täytäntöön eri tavoin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EU) N:o 1306/2013 54 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdan soveltamista. Toimiva ja kustannustehokas velanperintäkeino on vähentää saatavat velalliselle tulevaisuudessa suoritettavista maksuista, kun velka on todettu kansallisen lainsäädännön mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen täytäntöönpanotoimien soveltamista. Siksi velanperintämenetelmän soveltamisen olisi oltava pakollista jäsenvaltioille, ja olisi vahvistettava sen soveltamista koskevat yhteiset edellytykset.
(25)
Olisi vahvistettava yksityiskohtaiset säännöt niin asetuksen (EU) N:o 1306/2013 51 artiklan mukaista tilien tarkastus- ja hyväksymismenettelyä kuin kyseisen asetuksen 52 artiklassa säädettyä sääntöjenmukaisuuden tarkastamista varten samoin kuin sitä menettelyä varten, jonka avulla asiaankuuluvat määrät on tapauksen mukaan vähennettävä jostakin komission jäsenvaltiolle seuraavaksi suorittamasta maksusta tai lisättävä siihen.
(26)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 51 artiklassa säädetyn tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn osalta on tarpeen täsmentää maksajavirastojen vuotuisten tilinpäätösten sisältö sekä vahvistaa päivämäärä kyseisten tilien ja muiden asiaankuuluvien asiakirjojen toimittamiseksi komissiolle. Lisäksi olisi selvennettävä, miten kauan maksajavirastojen on säilytettävä kaikkia menoja ja käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja koskevat tositteet komission saatavilla. Olisi myös täsmennettävä, että komissio vahvistaa maksajavirastojen sille toimittamien tilitietojen muodon ja sisällön.
(27)
Sen varmistamiseksi, että tavanomaisissa tapauksissa sääntöjenmukaisuuden tarkastamismenettely saadaan päätökseen kohtuullisessa ajassa, eri menettelyvaiheille on aiheellista vahvistaa erityiset määräajat, joita komission ja jäsenvaltioiden on noudatettava. Samalla komission olisi kuitenkin voitava pidentää kyseisiä määräaikoja, jos se on välttämätöntä tutkittavana olevan tapauksen monimutkaisuuden vuoksi. Sääntöjenmukaisuuden tarkastamismenettelyssä olisi annettava jäsenvaltioille oikeus kontradiktoriseen menettelyyn ja arvioitava asianmukaisesti tiedot, jotka ovat tarpeen rahastoja koskevien riskien arvioimiseksi.
(28)
Jäsenvaltioiden on asetuksen (EU) N:o 1306/2013 59 artiklan 5 kohdan mukaisesti varmistettava tehokkaaseen riskienhallintaan tarvittavien paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäistaso. Jäsenvaltiot saavat kuitenkin omalla vastuullaan laskea paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäistasoa, jos hallinnointi- ja valvontajärjestelmien on todettu toimivan moitteettomasti ja jos virheiden määrä pysyy hyväksyttävällä tasolla. Vaikka paikalla tehtävien tarkastusten tarvittavasta vähimmäismäärästä on säädettävä alakohtaisessa maatalouslainsäädännössä, olisi vahvistettava horisontaaliset säännöt mahdollisuudesta pienentää paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäistasoa kaikkien rahastoista rahoitettujen toimenpiteiden osalta, sekä tähän sovellettavat edellytykset. Näiden horisontaalisten sääntöjen lisäksi alakohtaisessa maatalouslainsäädännössä voidaan säätää täydentävistä säännöistä.
(29)
On aiheellista vahvistaa myös säännöt asetuksen (EU) N:o 1306/2013 80 artiklassa tarkoitetuista jäsenvaltioiden suorittamista transaktioiden tarkastuksista, erityisesti yritysten valinnasta sekä tarkastusten tiheydestä ja aikataulusta.
(30)
Transaktioiden tarkastusta koskevassa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 V osaston III luvussa säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tiedonantoja. Koska tällaisten tiedonantojen muodon ja sisällön yhtenäistäminen helpottaa niiden käyttöä ja takaa yhdenmukaisen lähestymistavan, on aiheellista antaa tiedonantojen muotoa ja sisältöä koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Lisäksi olisi vahvistettava säännöt, jotka koskevat kaupallisten asiakirjojen säilyttämistä, asetuksen (EU) N:o 1306/2013 83 artiklassa tarkoitettuja keskinäistä avunantoa sisältäviä yhteisiä toimia sekä mainitun asetuksen 85 artiklassa tarkoitettuja erityisyksiköitä.
(31)
Delegoidulla asetuksella (EU) N:o 907/2014 vahvistetaan säännöt, joilla täydennetään vakuuksia koskevaa oikeuskehystä, erityisesti vaatimusta vakuuden asettamisesta, vakuuksiin sovellettavia edellytyksiä sekä vakuuden asettamista, vapauttamista ja menettämistä. Näiden sääntöjen yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi olisi säädettävä vakuuden muodosta, vakuuden asettamis- ja vapauttamismenettelyistä sekä asiaankuuluvasta tietojenvaihdosta ja viestinnästä.
(32)
Avoimuutta koskevassa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 VII osaston IV luvussa säädetään, että jäsenvaltioiden on julkistettava vuosittain rahastojen tuensaajat sekä muun muassa kunkin tuensaajan näistä rahastoista saamien varojen määrät. Tämän vuoksi kyseisen julkistamisen muoto olisi vahvistettava asetuksen (EU) N:o 1306/2013 111 artiklan mukaisesti. Kyseinen julkistaminen ei saisi ylittää sitä, mikä on tarpeen avoimuustavoitteiden saavuttamiseksi.
(33)
Julkistettavien tietojen olisi oltava maksajavirastojen hallussa olevien kirjanpitotietojen mukaiset ja niiden olisi koskettava edellisenä varainhoitovuonna perittyjä maksuja. Tiedot olisi esitettävä yleisölle selkeällä, yhdenmukaisella ja haut mahdollistavalla tavalla viimeistään 31 päivänä toukokuuta.
(34)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 111 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan mukaan kuhunkin rahastoista rahoitettuun toimenpiteeseen liittyvät, kunkin tuensaajan asianomaisena varainhoitovuonna saamat tukimäärät on julkistettava. Mainitun asetuksen 112 artiklassa säädetyn velvoitteen noudattamisen varmistamiseksi on kuitenkin tarpeen asettaa myös kynnykset, joiden alle jäävien tuensaajien nimiä ei julkaista.
(35)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 111 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan mukaan rahastojen tuensaajien julkistamisen yhteydessä on ilmoitettava kunta, jossa tuensaaja asuu tai jonne tuensaaja on rekisteröity. Nämä tiedot olisi annettava myös tuensaajista, jotka ovat luonnollisia henkilöitä ja joiden nimiä ei julkisteta mainitun asetuksen 112 artiklan mukaisesti. Olisi kuitenkin annettava säännöksiä, joilla vältetään kohtuuton ja tarpeeton yksityiselämän loukkaaminen tapauksessa, jossa kunnan nimen julkistamisesta seuraisi, että tuensaaja, joka on luonnollinen henkilö, tunnistetaan, koska kunnassa asuvia tai siihen rekisteröityjä tuensaajia on vain vähän.
(36)
Tiedot olisi julkaistava internetissä hakutoiminnolla sen varmistamiseksi, että yleisö voi tutustua niihin. Hakutoiminnolla olisi pystyttävä tekemään hakuja tiettyjen kriteerien perusteella, ja haun tulokset olisi esitettävä helposti saatavilla olevassa muodossa.
(37)
Tietosuojavaatimusten noudattamiseksi rahastojen tuensaajille olisi ilmoitettava heitä koskevien tietojen julkistamisesta ennalta. Tuensaajille olisi ilmoitettava tästä tukihakemusten tai tietojen keräämisen yhteydessä. Myös varainhoitovuosina 2014 ja 2015 aiheutuneiden menojen osalta tuensaajille olisi ilmoitettava asiasta kohtuullisessa ajassa ennen tosiasiallista julkistamisen ajankohtaa, jollei ilmoittaminen ole mahdollista henkilötietojen keräämisen hetkellä.
(38)
Jotta voidaan parantaa yleisön mahdollisuuksia tutustua julkaistuihin tietoihin, jäsenvaltioiden olisi luotava verkkosivuja, jotka sisältävät tietoja rahastojen tuensaajista ja asetuksen (EU) N:o 1306/2013 112 artiklassa tarkoitetuista kynnyksistä. Jäsenvaltioiden erilaisten organisaatiorakenteiden vuoksi jäsenvaltioiden olisi itse määriteltävä, mikä elin vastaa niiden oman verkkosivuston luomisesta ja ylläpidosta sekä tietojen julkaisemisesta. Komission olisi luotava verkkosivusto, joka sisältää linkit jäsenvaltioiden verkkosivustoille.
(39)
Tämän asetuksen 10 artiklaa olisi sovellettava aiheutuneisiin menoihin ja jäsenvaltioiden saamiin käyttötarkoitukseensa sidottuihin tuloihin 16 päivästä lokakuuta 2014 alkaen, jotta voidaan taata raportoinnin jatkuvuus samana varainhoitovuonna.
(40)
Jotta voidaan varmistaa käynnissä olevien sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyjen johdonmukainen käsittely, tämän asetuksen 34 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädettyjä määräaikoja ei pitäisi soveltaa niihin menettelyihin, joiden osalta asetuksen (EY) N:o 885/2006 11 artiklan 1 kohdan mukainen tiedonanto toimitetaan ennen 1 päivää tammikuuta 2015.
(41)
Koska asetuksen (EU) N:o 1306/2013 VII osaston IV lukua, joka koskee avoimuutta, sovelletaan maksuihin, jotka on suoritettu varainhoitovuonna 2014 tai myöhemmin, kyseisiin maksuihin olisi sovellettava myös tämän asetuksen asiaa koskevia säännöksiä.
(42)
Jotta jäsenvaltioilla olisi riittävästi aikaa täytäntöönpanoon, liitteessä II olevan sarakkeen V1 ja V2 mukaisesti toimitettavat tiedot olisi toimitettava varainhoitovuodesta 2016 alkaen.
(43)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maatalousrahastojen komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
MAKSAJAVIRASTOT JA MUUT ELIMET
1 artikla
Menettely maksajavirastojen hyväksymiseksi
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä ministeriötason viranomainen, joka vastaa
a)
hyväksynnän myöntämisestä maksajavirastolle sekä hyväksynnän uudelleen tarkastelemisesta ja peruuttamisesta;
b)
toimivaltaiselle viranomaiselle tämän luvun nojalla osoitettujen tehtävien suorittamisesta.
2. Toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä virallinen päätös maksajaviraston hyväksynnän myöntämisestä tai, sen jälkeen kun hyväksyntää on tarkasteltu uudelleen, hyväksynnän peruuttamisesta delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen hyväksymisperusteiden, jäljempänä ’hyväksymisperusteet’, arvioinnin perusteella. Toimivaltaisen viranomaisen on viipymättä ilmoitettava komissiolle hyväksynnöistä ja niiden peruuttamisista.
3. Toimivaltaisen viranomaisen on nimitettävä tarkastuselin, joka suorittaa tarkastuksen ennen hyväksynnän myöntämistä (hyväksyntää edeltävä tarkastelu). Tarkastuselimen on oltava tarkastusviranomainen, muu julkinen tai yksityinen organisaatio taikka organisatorinen viranomaisyksikkö, jolla on vaadittava pätevyys, taidot ja valmiudet suorittaa tarkastuksia. Tarkastuselimen on oltava riippumaton hyväksyntää hakevasta maksajavirastosta.
Tarkastuselimen suorittamassa tarkastuksessa (hyväksyntää edeltävä tarkastelu) on tarkasteltava erityisesti
a)
käytössä olevia lupa- ja maksumenettelyjä ja -järjestelmiä;
b)
tehtävänjakoa sekä sisäisen ja ulkoisen valvonnan tarkoituksenmukaisuutta sellaisten transaktioiden osalta, jotka rahoitetaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto), jäljempänä ’rahastot’;
c)
sitä, missä määrin käytössä olevilla menettelyillä ja järjestelmillä voidaan turvata unionin talousarvio, mukaan lukien riskiperusteiset petostentorjuntatoimenpiteet;
d)
tietojärjestelmien varmuutta;
e)
kirjanpidon ylläpitoa.
Tarkastuselimen on laadittava raportti, jossa esitetään yksityiskohtaiset tiedot suoritetusta tarkastuksesta, kyseisen työn tulokset ja arvio siitä, täyttääkö maksajavirasto hyväksymisperusteet. Raportti on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle, joka myöntää hyväksymisasiakirjan, jos se on vakuuttunut siitä, että maksajavirasto täyttää hyväksymisperusteet.
4. Jos toimivaltainen viranomainen katsoo, ettei maksajavirasto täytä hyväksymisperusteita, sen on tiedotettava maksajavirastolle erityisedellytyksistä, jotka maksajaviraston on täytettävä ennen kuin hyväksyntä voidaan myöntää.
Ennen kuin mahdolliset tarvittavat muutokset on toteutettu tällaisten erityisedellytysten täyttämiseksi, hyväksyminen voidaan myöntää väliaikaisesti määräajaksi, joka vahvistetaan havaittujen ongelmien vakavuuden mukaan enintään 12 kuukauden pituiseksi. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa komissio voi asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä pidentää kyseistä määräaikaa.
5. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 102 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa säädetyt tiedot on annettava heti maksajaviraston ensimmäisen hyväksynnän jälkeen ja joka tapauksessa ennen kuin viraston maksamat menot veloitetaan rahastoista. Kyseisiin tietoihin on liitettävä ilmoitukset ja asiakirjat, jotka koskevat
a)
maksajavirastolle annettuja tehtäviä;
b)
tehtävänjakoa maksajaviraston osastojen välillä;
c)
maksajaviraston suhteita muihin julkisiin tai yksityisiin elimiin, jotka ovat vastuussa sellaisten toimenpiteiden toteuttamisesta, joita koskevat menot maksajavirasto veloittaa rahastoilta;
d)
menettelyjä, joilla tuensaajien maksupyynnöt otetaan vastaan, tarkastetaan ja todetaan päteviksi ja joilla menot hyväksytään, maksetaan ja tilitetään;
e)
tietojärjestelmien turvallisuutta koskevia määräyksiä;
f)
edellä 3 kohdassa tarkoitetun tarkastuselimen suorittaman hyväksyntää edeltävän tarkastelun raporttia.
6. Komissio ilmoittaa maatalousrahastojen komitealle kunkin jäsenvaltion hyväksymät maksajavirastot.
2 artikla
Hyväksyntää koskeva tarkastelu
1. Toimivaltaisen viranomaisen on jatkuvasti valvottava vastuullaan olevia maksajavirastoja, erityisesti asetuksen (EU) N:o 1306/2013 9 artiklassa tarkoitettujen todentamiselinten laatimien todistusten ja raporttien perusteella, ja toteutettava tarvittavat jatkotoimet havaittujen puutteiden korjaamiseksi.
Toimivaltaisen viranomaisen on raportoitava komissiolle maksajavirastoihin kohdistuvasta valvonnasta ja niiden toiminnan seurannasta kirjallisesti kolmen vuoden välein. Raportissa on tarkasteltava, täyttävätkö maksajavirastot edelleen hyväksymisperusteet, ja esitettävä yhteenveto puutteiden korjaamiseksi toteutetuista toimista. Toimivaltaisen viranomaisen on vahvistettava, täyttääkö sen vastuulla oleva maksajavirasto edelleen hyväksymisperusteet.
2. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön järjestelmä, jolla varmistetaan, että tiedot, joiden mukaan maksajavirasto ei täyttäisi hyväksymisperusteita, toimitetaan viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle.
3. Jos toimivaltainen viranomainen on todennut, ettei hyväksytty maksajavirasto enää täytä yhtä tai useampaa hyväksymisperustetta ja että tämä voi haitata delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 1 artiklan 1 kohdassa säädettyjen tehtävien suorittamista, toimivaltaisen viranomaisen on viipymättä asetettava maksajaviraston hyväksyntä koeajalle. Sen on laadittava suunnitelma, joka sisältää toimet ja määräajat havaittujen puutteiden korjaamiseksi tietyllä ajanjaksolla, joka määritetään ongelman vakavuuden mukaan ja joka voi olla enintään 12 kuukautta päivästä, jona hyväksyntä asetettiin koeajalle. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa komissio voi asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä pidentää kyseistä määräaikaa.
4. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava komissiolle päätöksestään asettaa maksajaviraston hyväksyntä koeajalle sekä 3 kohdan mukaisesti laaditusta suunnitelmasta ja myöhemmin edistymisestä tällaisen suunnitelman toteuttamisessa.
5. Jos hyväksyminen peruutetaan, toimivaltaisen viranomaisen on viipymättä hyväksyttävä toinen maksajavirasto, joka täyttää asetuksen (EU) N:o 1306/2013 7 artiklan 2 kohdassa säädetyt edellytykset, sen varmistamiseksi, ettei maksujen suorittaminen tuensaajille keskeydy.
6. Jos komissio toteaa, ettei toimivaltainen viranomainen ole laatinut 3 kohdan mukaista korjaussuunnitelmaa tai että sellaisella maksajavirastolla, joka ei ole toteuttanut korjaussuunnitelmaa määräajassa ja kokonaan, on edelleen hyväksyntä, se pyytää toimivaltaista viranomaista peruuttamaan kyseisen maksajaviraston hyväksynnän, jollei tarvittavia muutoksia tehdä ajanjaksolla, jonka komissio asettaa ongelman vakavuuden mukaan. Tällaisessa tilanteessa komissio voi päättää soveltaa puutteisiin sääntöjenmukaisuuden tarkastamismenettelyä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan mukaisesti.
3 artikla
Hallinnollinen vahvistuslausuma
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 7 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettu hallinnollinen vahvistuslausuma on laadittava hyvissä ajoin, jotta todentamisviranomainen voi antaa mainitun asetuksen 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun lausunnon.
Hallinnollisen vahvistuslausuman on oltava tämän asetuksen liitteessä I esitetyn mallin mukainen, ja siihen voidaan liittää varaumia, joissa määritellään potentiaalisten rahoitusvaikutusten suuruus. Jos varaumia esitetään, vahvistuslausumassa on annettava korjaavia toimenpiteitä koskeva suunnitelma ja tarkka aikataulu sen täytäntöönpanemiseksi.
2. Hallinnollisen vahvistuslausuman on perustuttava hallinto- ja valvontajärjestelmän tehokkaaseen koko vuoden ajan toteutettavaan valvontaan.
4 artikla
Koordinointielin
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 7 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu koordinointielin toimii komission ainoana yhteystahona asianomaiseen jäsenvaltioon kaikissa rahastoihin liittyvissä kysymyksissä, ja sen tehtävänä on
a)
levittää tietoja ja ohjeita maksajavirastojen tehtävistä ja toiminnoista maksajavirastoille ja tällaisten ohjeiden täytäntöönpanosta vastaaville elimille sekä edistää ohjeiden yhdenmukaista soveltamista;
b)
toimittaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 7 ja 102 artiklassa tarkoitetut tiedot komissiolle;
c)
varmistaa, että kaikki tilasto- ja valvontatarkoituksiin tarvittavat kirjanpitotiedot ovat komission saatavilla.
2. Maksajavirasto voi hoitaa yhteensovittamisesta vastaavan viranomaisen tehtävää, jos kyseiset kaksi tehtävää pidetään erillään.
3. Tehtäviään suorittaessaan yhteensovittamisesta vastaava viranomainen voi kansallisia menettelyjä noudattaen käyttää apunaan muita, erityisesti kirjanpitoon tai tekniikkaan erikoistuneita hallinnollisia elimiä tai yksiköitä.
4. Kaikkien atk-muodossa olevien yhteensovittamisesta vastaavan viranomaisen hallussa olevien tietojen luottamuksellisuus, koskemattomuus ja käytettävyys on varmistettava kunkin yhteensovittamisesta vastaavan viranomaisen hallintorakenteeseen, henkilöstöön ja tekniseen ympäristöön soveltuvin toimenpitein. Määrärahojen ja käytettävän teknologian on oltava suhteessa todelliseen riskiin.
5. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 102 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa säädetyt tiedonannot on annettava heti yhteensovittamisesta vastaavan viranomaisen ensimmäisen hyväksynnän jälkeen ja joka tapauksessa ennen kuin sen vastuulla olevat menot veloitetaan rahastoilta. Tiedonantoon on liitettävä viranomaisen hyväksymisasiakirja sekä tiedot sen toimintaan liittyvistä hallintoa, kirjanpitoa ja sisäistä valvontaa koskevista edellytyksistä.
5 artikla
Todentaminen
1. Toimivaltaisen viranomaisen on nimettävä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 9 artiklassa tarkoitettu todentamisviranomainen.
2. Todentamisviranomaisen on järjestettävä työnsä tehokkaalla ja toimivalla tavalla sekä tehtävä tarkastuksensa asianmukaisessa ajassa ottaen huomioon transaktioiden luonne ja ajoitus asianomaisena varainhoitovuonna.
3. Todentamisviranomaisen on annettava asetuksen (EU) N:o 1306/2013 9 artiklan 1 kohdan mukainen lausunto vuosittain.
Kyseisen lausunnon on perustuttava tämän asetuksen 6 ja 7 artiklan mukaisesti suoritettavaan tarkastustyöhön.
4. Todentamisviranomaisen on laadittava havainnoistaan raportti. Raportissa on käsiteltävä siirrettyjä tehtäviä. Raportissa on myös todettava raportin kattaman ajanjakson osalta,
a)
täyttikö maksajavirasto hyväksymisperusteet;
b)
antoivatko maksajaviraston menettelyt kohtuulliset takeet siitä, että rahastoista veloitetut menot maksettiin unionin sääntöjen mukaisesti, millä varmistetaan tilien perustana olevien toimien laillisuus ja sääntöjenmukaisuus, ja mitä parannussuosituksia on mahdollisesti annettu ja noudatettu;
c)
vastasiko tämän asetuksen 29 artiklassa tarkoitettu vuotuinen tilinpäätös maksajaviraston kirjanpitoa;
d)
muodostivatko menoilmoitukset ja interventiotoimia koskevat selvitykset aineellisesti todenperäisen, täydellisen ja tarkan luettelon rahastoista veloitetuista toimista;
e)
oliko unionin taloudelliset edut asianmukaisesti suojattu maksettujen ennakoiden, saatujen vakuuksien, interventiovarastojen ja perittävien määrien osalta.
Raportissa on annettava tiedot tilintarkastuksen suorittavan henkilöstön lukumäärästä ja pätevyydestä, tehdystä työstä, tutkittujen transaktioiden lukumäärästä, tulokseksi saadusta asiaan vaikuttavien seikkojen ja luotettavuuden tasosta, mahdollisesti todetuista heikkouksista ja parannussuosituksista, sekä todentamisviranomaisen ja muiden tarkastuselinten maksajaviraston sisällä ja ulkopuolella toteuttamista toimista, joiden kaikkien seikkojen perusteella todentamisviranomainen varmistui kokonaan tai osittain kertomuksessa esitetyistä seikoista.
6 artikla
Tarkastusperiaatteet
1. Todentamistarkastus on suoritettava kansainvälisesti hyväksyttyjen tarkastusstandardien mukaisesti.
2. Todentamisviranomaisen on laadittava tarkastusstrategia, jossa määritetään todentamistarkastuksen laajuus, aikataulu ja kohdennus, tarkastusmenetelmät sekä otantamenetelmä. Kutakin tarkastettavaa varainhoitovuotta varten on laadittava tarkastussuunnitelma arvioidun tarkastusriskin perusteella. Todentamisviranomaisen on toimitettava tarkastusstrategia ja -suunnitelma komissiolle pyynnöstä.
3. Kohtuutason tarkastusvarmuus saavutetaan tarkastuksen yhteydessä suoritettavissa testauksissa arvioimalla valvontajärjestelmä, mukaan lukien sääntöjenmukaisuuden testaus sekä menojen yksityiskohtainen testaus (yksityiskohtien ja määritysmenettelyiden testaus).
4. Komissio laatii ohjeet, joissa erityisesti
a)
selvennetään suoritettavaa todentamistarkastusta edelleen ja annetaan sitä koskevia lisäohjeita;
b)
määritetään kohtuutason tarkastusvarmuus, joka tarkastuksen yhteydessä suoritettavissa testauksissa on saavutettava.
7 artikla
Tarkastusmenetelmät
1. Todentamistarkastusta koskevat tarkastusmenetelmät on määritettävä 6 artiklan 2 kohdassa säädetyssä tarkastusstrategiassa.
2. Jotta tarkastuksen tavoitteet saavutetaan ja asetuksen (EU) N:o 1306/2013 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu lausunto voidaan antaa, tarkastusvaiheiden on katettava järjestelmätarkastukset, yksityiskohtaiset tarkastukset sekä varainhoidollisia ja hallinnollisia vahvistuslausumia koskevien täsmäytysten todentamisen.
3. Menojen yksityiskohtaisen tarkastuksen on katettava tilien perustana olevien transaktioiden laillisuus ja sääntöjenmukaisuus lopullisten tuensaajien tasolla. Tätä tarkoitusta varten todentamisviranomainen voi osallistua maksajaviraston toisen tason tarkastuksiin paikalla. Todentamisviranomainen ei saa osallistua maksajaviraston ensimmäisen tason tarkastuksiin paikalla, lukuun ottamatta tilanteita, joissa olisi fyysisesti mahdotonta varmentaa maksajaviraston suorittama ensimmäisen tason tarkastus. Yksityiskohtaisessa tarkastuksessa todentamisviranomaiset voivat noudattaa yhdennettyä otantalähestymistapaa.
4. Edellä 6 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuissa ohjeissa komissio antaa lisäedellytyksiä ja -ohjeita tarkastusmenettelyjen suunnittelua, otannan yhdentämistä sekä paikalla tehtävän transaktioiden varmennustarkastuksen suunnittelua ja toteuttamista varten.
II LUKU
RAHASTOJEN VARAINHOITO
1 JAKSO
Yleiset määräykset
8 artikla
Maksajavirastojen kirjanpito
1. Kunkin maksajaviraston on pidettävä kirjanpitoa, joka koskee yksinomaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 4 artiklan 1 kohdassa sekä 5 ja 43 artiklassa tarkoitettujen menojen ja tulojen kirjaamista ja vastaavien menojen rahoittamiseksi maksajavirastojen käyttöön asetettujen varojen käyttöä. Kyseisessä kirjanpidossa maataloustukirahaston ja maaseuturahaston rahoitustiedot on voitava erottaa toisistaan ja toimittaa erikseen.
2. Euroalueen ulkopuolisten jäsenvaltioiden maksajavirastojen on pidettävä kirjanpitoa, johon menoja ja tuloja koskevat määrät kirjataan valuuttana, jona ne on maksettu tai saatu. Jotta kyseisten maiden kokonaismenot ja -tulot voitaisiin lopullisesti vahvistaa, niiden on kuitenkin voitava ilmoittaa kyseiset tiedot sekä kansallisena valuuttana että euroina.
3. Mitä tulee maaseuturahastoon, kunkin maaseudun kehittämisohjelmaan nimetyn maksajaviraston on pidettävä kirjanpitoa, jonka avulla kaikki toimet voidaan tunnistaa ohjelmittain ja toimenpiteittäin. Kirjanpitoon on merkittävä erityisesti
a)
maksetut julkisten menojen ja unionin rahoitusosuuden määrät kunkin toimen osalta;
b)
todettujen väärinkäytösten tai laiminlyöntien vuoksi tuensaajilta takaisin perittävät määrät;
c)
takaisin perityt määrät siten, että alkuperäinen toimi ilmoitetaan.
2 JAKSO
Maataloustukirahaston kirjanpito
9 artikla
Jäsenvaltioiden komission saatavilla pitämät tiedot
Jäsenvaltioiden on kerättävä ja pidettävä komission saatavilla tiedot kullakin viikolla toteutuneiden menojen ja saatujen käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen kokonaismäärästä
a)
viimeistään kunkin viikon kolmantena työpäivänä tiedot kuukauden alusta edellisen viikon loppuun mennessä toteutuneiden menojen ja saatujen käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen kokonaismäärästä;
b)
jos viikko jakautuu kahdelle kuukaudelle, viimeistään kuukauden kolmantena työpäivänä tiedot edellisessä kuussa toteutuneiden menojen ja saatujen käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen kokonaismäärästä.
10 artikla
Jäsenvaltioiden komissiolle lähettämät tiedot
1. Jollei tämän asetuksen 11 ja 12 artiklasta muuta johdu, jäsenvaltioiden on lähetettävä sähköisesti komissiolle asetuksen (EU) N:o 1306/2013 102 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan i ja ii alakohdan mukaisesti seuraavat tiedot ja asiakirjat:
a)
viimeistään kunkin kuukauden kolmantena työpäivänä tiedot edellisessä kuussa toteutuneiden menojen ja saatujen käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen kokonaismäärästä sen mallin mukaisesti, jonka komissio on asettanut jäsenvaltioiden saataville tietojärjestelmien kautta, ja kaikki tiedot, jotka saattavat selittää tämän artiklan 2 kohdan a alakohdan iii alakohdan mukaisesti laadittujen arvioiden sekä toteutuneiden menojen ja saatujen käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen väliset huomattavat erot;
b)
viimeistään kunkin kuukauden kahdentenatoista päivänä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 18 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu menoilmoitus. Lokakuun 1 ja 15 päivän välisenä aikana maksettuja menoja ja käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja koskeva ilmoitus on kuitenkin toimitettava lokakuun 27 päivään mennessä.
2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun menoilmoitukseen on sisällytettävä
a)
lausunto, jonka kukin maksajavirasto on laatinut sen mallin mukaisesti, jonka komissio on asettanut jäsenvaltioiden saataville tietojärjestelmien kautta, eriteltynä unionin talousarvion nimikkeistön mukaan sekä meno- ja tulolajeittain jäsenvaltioiden saataville asetetun yksityiskohtaisen nimikkeistön perusteella, ja joka kattaa
i)
edellisessä kuussa toteutuneet menot ja saadut käyttötarkoitukseensa sidotut tulot,
ii)
yhteenlasketut toteutuneet menot ja saadut käyttötarkoitukseensa sidotut tulot varainhoitovuoden alusta edellisen kuun loppuun asti,
iii)
menoja ja käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja koskevat arviot, jotka koskevat tapauksen mukaan
-
ainoastaan kuluvaa kuukautta sekä kahta seuraavaa kuukautta,
-
kuluvaa kuukautta, kahta seuraavaa kuukautta ja varainhoitovuoden loppuun ulottuvaa kautta,
iv)
tarvittaessa lisätiedot;
b)
tiivistelmä, jonka asianomainen jäsenvaltio on tehnyt sen mallin mukaisesti, jonka komissio on asettanut jäsenvaltioiden saataville tietojärjestelmien kautta, a alakohdassa tarkoitetuista tiedoista kaikkien asianomaisen jäsenvaltion maksajavirastojen osalta;
c)
kirjanpito, joka osoittaa 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut julkiseen interventioon liittyvät menot ja tulot.
3. Kaikki tämän artiklan mukaisesti vaaditut taloudelliset tiedot on ilmoitettava euroina.
11 artikla
Menoilmoitukseen ja käyttötarkoitukseensa sidottuihin tuloihin sovellettavat yleiset säännöt
1. Maksajavirastojen tietyn kuukauden osalta ilmoittamien menojen ja käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen on vastattava kyseisen kuukauden aikana tosiasiallisesti suoritettuja ja saatuja maksuja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 12 artiklassa tarkoitettujen julkiseen varastointiin liittyviä meno- ja tuloilmoituksia koskevien erityissäännösten soveltamista.
Nämä menot ja tulot merkitään maataloustukirahaston talousarvioon varainhoitovuodelle N.
Kuitenkin
a)
menot, jotka voidaan maksaa ennen sellaisen säännöksen täytäntöönpanoa, jonka nojalla maataloustukirahasto voi ottaa kyseiset menot vastattavakseen kokonaan tai osittain, voidaan ilmoittaa ainoastaan
-
sille kuukaudelle, jonka aikana mainittu säännös on pantu täytäntöön
tai
-
mainitun säännöksen täytäntöönpanoa seuraavalle kuukaudelle;
b)
käyttötarkoitukseensa sidotut tulot, jotka jäsenvaltio on komissiolle velkaa, on ilmoitettava sille kuukaudelle, jonka aikana kyseisten määrien unionin lainsäädännössä säädetty maksamisen määräaika päättyy;
c)
komissio tekee tilien tarkastamisen ja hyväksymisen sekä sääntöjenmukaisuustarkastusten yhteydessä päättämänsä oikaisut suoraan tapauksen mukaan 33 artiklan 2 kohdassa tai 34 artiklan 8 kohdassa tarkoitettuihin kuukausimaksuihin. Jäsenvaltioiden on kuitenkin ilmoitettava kyseisiä oikaisuja vastaavat määrät oikaisujen tekemiskuukautta koskevassa ilmoituksessa.
2. Menot ja käyttötarkoitukseensa sidotut tulot kirjataan päivälle, jona maksajaviraston tiliä on veloitettu tai hyvitetty. Maksujen osalta kirjaamispäivä voi olla kuitenkin päivä, jona asianomainen virasto on antanut ja lähettänyt rahoituslaitokselle tai tuensaajalle maksumääräyksen. Kunkin maksajaviraston on käytettävä samaa menettelyä koko varainhoitovuoden ajan.
3. Edellä 1 kohdan mukaisesti ilmoitetuissa menoissa ja käyttötarkoitukseensa sidotuissa tuloissa voi olla oikaisuja saman varainhoitovuoden edellisinä kuukausina ilmoitettuihin tietoihin.
Jos käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen oikaisut johtavat maksajaviraston tasolla jonkin budjettikohdan osalta negatiivisia käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja koskevaan ilmoitukseen, ylimääräiset oikaisut siirretään seuraavalle kuukaudelle. Ne tasataan tarvittaessa kyseisenä vuonna tehtävän tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä.
4. Maksumääräykset, joita ei ole pantu täytäntöön, sekä tilille palautetut maksut merkitään kirjanpitoon sen kuukauden menojen vähennyksenä, jonka kuluessa täytäntöön panematta jättämisestä tai palautuksesta on ilmoitettu maksajavirastolle.
5. Jos maataloustukirahastolle aiheutuneisiin maksuihin sisältyy runsaasti saatavia, niiden on 1 kohdan soveltamiseksi katsottava toteutuneen kokonaisuudessaan
a)
päivänä, jona loppusumma maksetaan tuensaajalle, jos tämän saatavat ovat maksettuja menoja pienemmät,
b)
korvauksen maksamispäivänä, jos menot ovat enintään saatavien suuruiset.
6. Varainhoitovuodelle kirjattavia menoja ja käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja koskevia tietoja, jotka on toimitettava komissiolle viimeistään 27 päivänä lokakuuta, voidaan oikaista ainoastaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 102 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan iii alakohdan mukaisesti komissiolle toimitettavien vuosittaisten tilinpäätösten yhteydessä.
12 artikla
Julkiseen varastointiin liittyviä menoilmoituksia koskevat erityissäännöt
1. Julkiseen varastointiin liittyvän menoilmoituksen laatimisessa huomioon otettavat toimet ovat tietyn kuukauden lopussa maksajaviraston kirjanpitoon merkityt toimet, jotka on toteutettu delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 3 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa määritellyn tilikauden alusta saman kuukauden loppuun mennessä.
2. Tähän menoilmoitukseen on merkittävä tämän asetuksen 17 ja 18 artiklan sekä komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 906/2014 (11) 4 artiklan mukaisesti määritellyt arvot ja määrät, jotka maksajavirastot ovat vieneet kirjanpitoon sitä kuukautta, jona toimet on toteutettu, seuraavan kuukauden kuluessa.
Kuitenkin
a)
syyskuussa toteutettujen toimien osalta maksajavirastojen on vietävä arvot ja rahalliset määrät kirjanpitoon viimeistään 15 päivä lokakuuta;
b)
delegoidun asetuksen (EU) N:o 906/2014 3 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen arvonalennusten kokonaismäärien osalta määrät viedään kirjanpitoon siinä päätöksessä vahvistettuna päivänä, jossa niistä säädetään.
13 artikla
Komission maksupäätös
1. Tämän asetuksen 10 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti toimitettujen tietojen perusteella komissio päättää suorittaa kuukausimaksut asetuksen (EU) N:o 1306/2013 18 artiklan 3 kohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta oikaisuja, joita voidaan tehdä myöhemmillä päätöksillä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 51 ja 52 artiklan mukaisesti, ja ottaen huomioon vähennykset ja keskeytykset, joista päätetään mainitun asetuksen 41 artiklan mukaisesti.
2. Jos jäsenvaltioiden seuraavaksi varainhoitovuodeksi ilmoittamat kokonaismenot ylittävät kolme neljäsosaa kuluvan varainhoitovuoden kokonaismäärärahoista, asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 170 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut ennakkositoumukset ja vastaavat kuukausimaksut myönnetään suhteellisesti menoilmoitusten perusteella enintään 75 prosenttiin asti kuluvan varainhoitovuoden määrärahoista. Komissio ottaa huomioon jäsenvaltioille korvaamatta jääneen määrän tulevia korvauksia koskevissa päätöksissään.
14 artikla
Resurssien asettaminen jäsenvaltioiden käyttöön
1. Kun komissio on päättänyt suorittaa kuukausimaksut, se asettaa jäsenvaltioiden käyttöön kunkin jäsenvaltion avaamalle tilille talousarvion määrärahojen rajoissa maataloustukirahastosta rahoitettavien menojen kattamiseen tarvittavat resurssit, joista on vähennetty käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja vastaava määrä.
Jos jäsenvaltion käyttötarkoitukseensa sidotut tulot ovat suuremmat kuin komission maksettavaksi tuleva maksu, ylijäämä siirretään seuraavalle kuukaudelle.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdassa tarkoitetun tilin nimi ja numero komission osoittamassa muodossa.
15 artikla
Julkisia interventiotoimenpiteitä koskeva viestintä
1. Maksajavirastojen on toimitettava komissiolle
a)
komission pyynnöstä delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 3 artiklan 7 kohdassa tarkoitetut asiakirjat ja tiedot sekä interventiotoimenpiteiden soveltamiseksi ja hallinnoimiseksi annetut täydentävät kansalliset hallinnolliset säännökset ja määräykset;
b)
tämän asetuksen 10 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyyn päivään mennessä julkista varastointia koskevat tiedot niiden mallien perusteella, jotka komissio antaa jäsenvaltioiden käyttöön tietojärjestelmien välityksellä.
2. Ilmoitusten tekemiseen ja tietojenvaihtoon sekä julkisten interventioiden menoja koskevien asiakirjojen laatimiseen on käytettävä 24 artiklassa tarkoitettuja asiaankuuluvia tietojärjestelmiä.
16 artikla
Maksavirastojen pitämän julkista varastointia koskevan kirjanpidon sisältö
1. Delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 3 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa säädetyssä varastointikirjanpidossa on eriteltävä
a)
todetut tuotteiden määrät varastoon vietäessä ja sieltä poistettaessa, riippumatta siitä, siirretäänkö tavaroita fyysisesti vai ei;
b)
määrät, jotka on käytetty vähävaraisimmille henkilöille tarkoitettuun ilmaisjakeluun vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahastosta ja kirjattu delegoidun asetuksen (EU) N:o 906/2014 4 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti, toiseen jäsenvaltioon siirretyt määrät erikseen merkittyinä;
c)
määrät, joista otetaan näytteitä, ostajan ottamat näytteet erikseen merkittyinä;
d)
määrät, joiden osalta vuosi-inventaarin tai interventioonoton jälkeen tehtävän tarkastuksen yhteydessä tehdyn silmämääräisen tarkastuksen perusteella todetaan, ettei niitä ole mahdollista pakata uudelleen, ja jotka myydään suoramyynnillä;
e)
tunnistettavasta tai tunnistamattomasta syystä aiheutuneet hävikkimäärät, säädettyjen poikkeamarajojen mukaiset määrät mukaan luettuina;
f)
määrät, joiden laatu on heikentynyt;
g)
ylijäämämäärät;
h)
poikkeamarajat ylittävät hävikkimäärät;
i)
varastoon viedyt määrät, joiden osalta osoittautuu, etteivät ne täytä asetettuja vaatimuksia, minkä vuoksi haltuunotto evätään;
j)
kunkin kuukauden tai tilikauden lopussa varastossa olevat ja seuraavalle kuukaudelle tai tilikaudelle siirrettävät nettomäärät.
2. Delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 3 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa säädetyn rahoituskirjanpidon on sisällettävä
a)
tämän artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen määrien arvo, ostettujen määrien ja myytyjen määrien arvo erikseen kirjattuina;
b)
tämän artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun ilmaisjakelun yhteydessä käytettyjen tai kirjattujen määrien kirjanpitoarvo;
c)
delegoidun asetuksen (EU) N:o 906/2014 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut rahoituskustannukset;
d)
delegoidun asetuksen (EU) N:o 906/2014 3 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetut materiaalitoimintoja koskevat menot;
e)
delegoidun asetuksen (EU) N:o 906/2014 3 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetut arvonalennuksista johtuvat määrät;
f)
muilta kuin tämän asetuksen 20 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilta myyjiltä, ostajilta ja varastonpitäjiltä kerätyt tai takaisin perityt rahamäärät;
g)
vuosi-inventaarin tai tuotteiden interventiovarastoihin haltuunoton jälkeen suoritettavien tarkastusten yhteydessä toteutettavasta suoramyynnistä saatu rahamäärä;
h)
tuotteiden varastosta poistamisesta johtuvat tappiot ja voitot tämän kohdan e alakohdassa tarkoitetut arvonalenemiset huomioon ottaen;
i)
muut debet- ja kredit-erät, erityisesti ne, jotka vastaavat tämän artiklan 1 kohdan c-g alakohdassa tarkoitettuja määriä;
j)
kirjanpitoarvo tapauksen mukaan tonnia tai hehtolitraa kohden.
17 artikla
Julkista interventiota koskeva kirjanpito
1. Edellä 16 artiklassa tarkoitetut tiedot on kirjattava maksajaviraston tosiasiallisesti toteamista tuotteiden määristä, arvoista, rahamääristä ja keskiarvoista tai komission vahvistamien kiinteiden määrien perusteella lasketuista arvoista tai rahamääristä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen kirjaamisten ja laskelmien suorittamisessa on sovellettava seuraavia sääntöjä:
a)
sellaisiin määriin liittyvät varastostapoistokustannukset, joiden osalta on todettu hävikkejä tai laadun heikkenemistä delegoidun asetuksen (EU) N:o 906/2014 liitteissä VI ja VII vahvistettujen sääntöjen mukaisesti, kirjataan vain tosiasiallisesti myytyjen ja varastosta poistettujen määrien osalta;
b)
jäsenvaltioiden välisten siirtojen yhteydessä todettuja puuttuvia määriä ei katsota varastoon otetuiksi määriksi määräpaikkana olevassa jäsenvaltiossa eikä niihin sovelleta kiinteämääräisiä varastoonottokustannuksia;
c)
kuljetukseen ja siirtoon liittyvät kiinteämääräiset varastoonotto- ja varastostapoistokustannukset kirjataan, jos näitä kustannuksia ei unionin sääntöjen mukaan katsota kuljetuskustannuksiin sisältyviksi;
d)
jollei unionin säännöistä muuta johdu, laadultaan heikentyneiden tuotteiden myynnistä saatuja määriä sekä muita tässä yhteydessä saatuja määriä ei viedä maataloustukirahaston kirjanpitoon;
e)
mahdolliset todetut ylijäämämäärät kirjataan negatiivisena vientinä varastotilin ja varastonmuutostilin puuttuviin määriin. Kyseiset määrät otetaan huomioon poikkeamarajan ylittävien määrien määrittämisessä;
f)
muut kuin ostajan ottamat otokset on merkittävä kirjanpitoon delegoidun asetuksen (EU) N:o 906/2014 liitteessä VII olevan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti.
3. Sellaisista komission tekemistä oikaisuista, jotka koskevat 16 artiklassa tarkoitettuja kuluvan tilikauden tietoja, annetaan tieto maatalousrahastojen komitealle. Niistä voidaan ilmoittaa jäsenvaltioille kuukausittaisen maksupäätöksen, tai jos tällaista päätöstä ei tehdä, tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen yhteydessä. Maksajavirastojen on kirjattava ne mainitussa päätöksessä säädettyjen edellytysten mukaisesti.
18 artikla
Päivämäärät menojen ja tulojen sekä tuotteiden siirtojen merkitsemiseksi julkista interventiota koskevaan kirjanpitoon
1. Meno- ja tuloerät on merkittävä kirjanpitoon päivänä, jona materiaalitoiminto toteutetaan julkisen interventiotoimenpiteen yhteydessä, käyttäen delegoidun asetuksen (EU) N:o 906/2014 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua muuntokurssia.
Kirjaamispäivä on kuitenkin jäljempänä mainituissa tapauksissa seuraava:
a)
perimispäivä, kun on kyse tämän asetuksen 16 artiklan 2 kohdan f ja g alakohdassa tarkoitetuista kerätyistä tai takaisinperityistä määristä;
b)
päivä, jona materiaalitoimintoihin liittyvät kustannukset tosiasiassa maksetaan, jos nämä kustannukset eivät sisälly kiinteisiin määriin.
2. Tuotteiden fyysisiin siirtoihin ja varastojen hallinnointiin liittyvät eri erät on kirjattava interventiotoimenpiteestä johtuvan materiaalitoiminnon toteutumispäivänä.
Kirjaamispäivä on kuitenkin jäljempänä mainituissa tapauksissa seuraava:
a)
päivä, jona maksajavirasto ottaa tuotteet haltuunsa komission asetuksen (EU) N:o 1272/2009 (12) 31 artiklan 2 kohdan ja 33 artiklan mukaisesti, niiden määrien osalta, jotka otetaan julkiseen varastoon ilman varastointipaikan muutosta;
b)
puuttuvien tai laadultaan heikentyneiden määrien sekä ylijäämämäärien osalta päivä, jona kyseiset tosiseikat todettiin;
c)
tuotteen tosiasiallinen varastostapoistopäivä, kun on kyse sellaisten varastossa jäljellä olevien tuotteiden suoramyynnistä, joita ei enää voida pakata uudelleen vuosi-inventaarin tai interventioonoton jälkeen tehtävän tarkastuksen yhteydessä tehdyn silmämääräisen tarkastuksen jälkeen;
d)
tilikauden viimeinen päivä, kun on kyse delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun poikkeamarajan ylittävistä hävikeistä.
19 artikla
Julkisen intervention osalta rahoitettava määrä
1. Määrä, joka rahoitetaan delegoidun asetuksen (EU) N:o 906/2014 2 artiklassa tarkoitettujen interventiotoimenpiteiden yhteydessä, on määritettävä sen kirjanpidon perusteella, jonka maksajavirasto laatii ja jota se pitää delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 3 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti ja johon tämän asetuksen 16 artiklassa tarkoitetut yksittäiset tulot ja menot hyvitetään tai josta ne veloitetaan, ottaen tarvittaessa huomioon maatalouden alakohtaisessa lainsäädännössä vahvistettujen menojen määrät.
2. Niiden mallien perusteella, jotka komissio on asettanut jäsenvaltioiden käyttöön tietojärjestelmien kautta, maksajavirastojen tai, tapauksen mukaan, koordinointielinten on toimitettava komissiolle kuukausittain ja vuosittain sähköisesti julkisen varastoinnin menojen rahoittamiseen tarvittavat tiedot sekä julkisen varastoinnin menojen ja tulojen perusteena olevat tilit taulukkomuodossa (P-STO-taulukot) 10 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyyn päivään mennessä ja 30 artiklan 2 kohdassa säädetyssä määräajassa.
20 artikla
Julkisen intervention meno- ja tuloilmoitukset
1. Maataloustukirahastosta saatava rahoitus kattaa delegoidun asetuksen (EU) N:o 906/2014 2 artiklassa tarkoitettujen interventiotoimenpiteiden osalta maksajaviraston toimittamien tietojen perusteella laskettujen, interventiotoimenpiteistä mahdollisesti saaduilla tuloilla vähennettyjen ja komission käyttöön ottamalla tietojärjestelmällä validoitujen ja maksajaviraston tämän asetuksen 12 artiklan mukaisesti laatimaan menoilmoitukseen sisältyvien menojen määrän.
2. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 54 artiklan mukaisesti takaisin perityt määrät sekä myyjiltä, ostajilta ja varastonpitäjiltä kerätyt tai takaisinperityt määrät, jotka täyttävät mainitun asetuksen 43 artiklassa vahvistetut perusteet, on ilmoitettava maataloustukirahaston talousarvioon tämän asetuksen 10 artiklan 2 kohdan a alakohdassa vahvistettujen edellytysten perusteella.
3 JAKSO
Maaseuturahaston kirjanpito
21 artikla
Rahoitustarpeiden ennakointi
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kunkin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1305/2013 (13) 6 artiklassa tarkoitetun maaseudun kehittämisohjelman osalta asetuksen (EU) N:o 1306/2013 102 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan ii alakohdan mukaisesti kahdesti vuodessa viimeistään 31 päivänä tammikuuta ja 31 päivänä elokuuta ennakkoarviot määristä, jotka maaseuturahastosta on tarkoitus rahoittaa asianomaisena varainhoitovuonna. Lisäksi jäsenvaltioiden on toimitettava päivitetty arvio seuraavan varainhoitovuoden rahoituspyynnöistään.
Kyseiset ennakkoarviot ja päivitetty arvio on toimitettava jäsenneltynä tietona SFC2014-tietojärjestelmässä, josta säädetään komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 184/2014 (14) I luvussa.
22 artikla
Menoilmoitukset
1. Maksajavirastojen on ilmoitettava menot kunkin asetuksen (EU) N:o 1305/2013 6 artiklassa tarkoitetun maaseudun kehittämisohjelman osalta.
Kunkin maaseudun kehittämistoimenpiteen osalta maksajavirastojen on täsmennettävä menoilmoituksessa
a)
tukikelpoisten julkisten menojen määrä, jonka osalta maksajavirasto on tosiasiallisesti maksanut vastaavan maaseuturahaston osuuden kunkin tämän artiklan 2 kohdassa määritetyn viitejakson aikana;
b)
lisätiedot Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (15) toisen osan IV osastossa tarkoitetuista rahoitusvälineistä;
c)
lisätiedot asetuksen (EU) N:o 1306/2013 75 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista tuensaajille maksetuista ennakoista;
d)
kuluvalla kaudella takaisinperitty tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettu määrä.
2. Kun komissio on hyväksynyt maaseudun kehittämisohjelman, jäsenvaltioiden on asetuksen (EU) N:o 1306/2013 102 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan i alakohdan mukaisesti toimitettava komissiolle menoilmoituksensa noudattaen seuraavia määräaikoja:
a)
viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän maaliskuuta välisenä aikana toteutuneiden menojen osalta;
b)
viimeistään 31 päivänä heinäkuuta 1 päivän huhtikuuta ja 30 päivän kesäkuuta välisenä aikana toteutuneiden menojen osalta;
c)
viimeistään 10 päivänä marraskuuta 1 päivän heinäkuuta ja 15 päivän lokakuuta välisenä aikana toteutuneiden menojen osalta;
d)
viimeistään 31 päivänä tammikuuta 16 päivän lokakuuta ja 31 päivän joulukuuta välisenä aikana toteutuneiden menojen osalta.
Kaikki maksut, jotka maksajavirastot maksavat tuensaajille asetuksen (EU) N:o 1303/2013 65 artiklan 2 kohdan mukaisesti ennen asetuksen (EU) N:o 1305/2013 6 artiklassa tarkoitetun maaseudun kehittämisohjelman hyväksymistä, ovat jäsenvaltion vastuulla, ja ne on ilmoitettava komissiolle ensimmäisessä menoilmoituksessa kyseisen ohjelman hyväksymisen jälkeen. Samaa sääntöä sovelletaan soveltuvin osin, kun on kyse asetuksen (EU) N:o 1305/2013 11 artiklassa tarkoitetusta maaseudun kehittämisohjelman muuttamisesta.
3. Maaseudun kehittämisohjelmista vastaavien maksajavirastojen on annettava menoilmoitukset jäsenneltyinä tietoina SFC2014-tietojärjestelmässä, josta säädetään täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 184/2014 I luvussa.
4. Jos komissio vaatii lisävarmentamista, koska jonkin viitekauden menoilmoituksessa on epätäydelliset tai epäselvät tiedot, poikkeavuuksia, tulkintaeroja taikka jokin muu sellainen epäjohdonmukaisuus, joka johtuu erityisesti asetuksen (EU) N:o 1305/2013 ja sen nojalla hyväksyttyjen komission säädösten mukaisesti vaadittujen tietojen toimittamatta jättämisestä, tai koska vaikuttaa vahvasti siltä, että menoilmoitukseen sisällytetyssä menossa saattaa olla sääntöjenvastaisuutta tai että maaseudun hallinto- ja valvontajärjestelmän toiminnassa saattaa olla puutteita, asianomaisen jäsenvaltion on komission pyynnöstä toimitettava lisätietoja määräajassa, joka kyseisessä pyynnössä on asetettu ongelman vakavuuden perusteella.
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 36 artiklan 5 kohdassa säädetyn välimaksuja koskevan määräajan kuluminen voidaan keskeyttää koko siltä määrältä tai joltain osalta sitä määrää, jota maksupyyntö koskee, tietojen toimittamista koskevan pyynnön lähetyspäivästä siihen asti, kun pyydetyt tiedot vastaanotetaan ja viimeistään siinä enimmäismääräajassa, joka on vahvistettu asetuksen (EU) N:o 1303/2013 83 artiklan 1 kohdassa.
Jos asianomainen jäsenvaltio ei vastaa lisätietopyyntöön kyseisessä pyynnössä asetetussa määräajassa tai jos vastausta pidetään epätyydyttävänä tai jos sen perusteella vaikuttaa siltä, ettei sovellettavia sääntöjä ole noudatettu tai että unionin varoja on käytetty väärin, komissio voi vähentää maksuja tai keskeyttää ne asetuksen (EU) N:o 1306/2013 41 artiklan mukaisesti.
5. Tietyn kauden osalta ilmoitetuissa menoissa voi olla oikaisuja saman varainhoitovuoden edellisillä ilmoitusjaksoilla ilmoitettuihin tietoihin.
Oikaisuja varainhoitovuodelle kirjattaviin sellaisiin menoihin ja käyttötarkoitukseensa sidottuihin tuloihin, jotka eivät sisälly 2 kohdan a, b ja c alakohdassa mainittuihin ilmoituksiin, voidaan tehdä ainoastaan niiden vuosittaisten tilinpäätösten yhteydessä, jotka on toimitettava komissiolle asetuksen (EU) N:o 1306/2013 102 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan iii alakohdan mukaisesti.
23 artikla
Maksettavan määrän laskeminen
1. Unionin rahoitusosuus, joka suoritetaan tukikelpoisia julkisia menoja varten, on laskettava kunkin yksittäisen toimenpiteen ja viitekauden osalta asetuksen (EU) N:o 1305/2013 8 artiklan 1 kohdan h alakohdassa tarkoitetun rahoitussuunnitelman perusteella, joka on voimassa kyseisen viitekauden ensimmäisenä päivänä. Laskelmassa on otettava huomioon menoilmoituksessa kyseisellä kaudella ilmoitetut unionin rahoitusosuuteen tehdyt oikaisut.
2. Jos maaseudun kehittämisohjelmalle maksettavan unionin rahoitusosuuden yhteenlaskettu määrä ylittää maaseudun kehittämistoimenpiteelle varatun kokonaismäärän, maksettavaa määrää vähennetään kyseiseen toimenpiteeseen varattuun määrään saakka, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EU) N:o 1306/2013 34 artiklan 2 kohdassa säädetyn enimmäismäärän soveltamista. Mahdollinen tämän vuoksi rahoituksen ulkopuolelle jäänyt unionin rahoitusosuus voidaan maksaa myöhemmin edellyttäen, että jäsenvaltio on esittänyt tarkistetun rahoitussuunnitelman ja komissio on hyväksynyt sen.
3. Komissio maksaa määrärahojen rajoissa unionin rahoitusosuuden kunkin jäsenvaltion avaamalle tilille tai avaamille tileille.
Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle tilin nimi tai numerot komission sille käyttöön asettamassa muodossa.
4 JAKSO
Maataloustukirahastoa ja maaseuturahastoa koskevat yhteiset säännökset
24 artikla
Tietojen ja asiakirjojen sähköinen vaihto
1. Komissio määrittää tietojärjestelmät, jotka mahdollistavat asiakirjojen ja tietojen sähköisen vaihdon jäsenvaltioiden kanssa, kun on kyse asetuksen (EU) N:o 1306/2013 102 artiklassa säädetyistä ilmoituksista ja tietopyynnöistä, mukaan lukien tarvittavat soveltamissäännöt. Se ilmoittaa jäsenvaltioille maatalousrahastojen komitean välityksellä kyseisten järjestelmien täytäntöönpanoa koskevista yleisistä järjestelyistä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tietojärjestelmien avulla on voitava käsitellä erityisesti
a)
maksutapahtumien edellyttämiä tietoja, varsinkin niitä, jotka koskevat maksajavirastojen kuukausittaisia ja vuotuisia tilitietoja, meno- ja tuloilmoituksia sekä tietojen ja asiakirjojen toimittamista, joista säädetään delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 3 artiklassa ja tämän asetuksen 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 ja 29 artiklassa;
b)
yhteistä etua koskevia asiakirjoja, jotka mahdollistavat kuukausittaisten ja vuotuisten tilitietojen seurannan sekä niihin tietoihin ja asiakirjoihin tutustumisen, jotka maksajavirastojen on asetettava komission käyttöön;
c)
unionin sääntöjä ja komission ohjeita, jotka koskevat yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta asetuksen (EU) N:o 1306/2013 mukaisesti hyväksyttyjen ja nimettyjen viranomaisten toimesta, sekä ohjeita, jotka koskevat asiaankuuluvan lainsäädännön yhdenmukaista soveltamista.
3. Komissio asettaa tietojärjestelmien välityksellä jäsenvaltioiden saataville mallit 10, 19, 20 ja 23 artiklassa sekä 30 artiklan 1 kohdan a, b ja d alakohdassa tarkoitettujen asiakirjojen muodosta ja sisällöstä.
Komissio mukauttaa ja päivittää kyseisiä malleja maatalousrahastojen komitealta saamiensa tietojen pohjalta.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tietojärjestelmät voivat sisältää komission toteuttamaan tietojen tallentamiseen sekä rahastojen tilien hallintoon tarvittavat välineet sekä kiinteiden menojen tai yhdenmukaisten menetelmien käyttöä edellyttävien menojen, erityisesti rahoituskustannusten ja arvonalennusten, laskemiseksi tarvittavat välineet.
5. Maksutapahtumia koskevat tiedot on toimitettava, tallennettava ja päivitettävä 1 kohdassa tarkoitettuihin tietojärjestelmiin maksajavirastojen vastuulla taikka itse maksajavirastojen toimesta tai sellaisten tahojen toimesta, joille tämä tehtävä on siirretty, tarvittaessa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 7 artiklan 4 kohdan mukaisesti hyväksyttyjen koordinointielinten välityksellä.
6. Jos jokin asetuksessa (EU) N:o 1306/2013 tai kyseisen asetuksen nojalla hyväksytyissä komission säädöksissä säädetty asiakirja tai menettely edellyttää valtuutetun henkilön allekirjoitusta tai tietyn henkilön hyväksyntää yhdessä tai useammassa menettelyvaiheessa, tällaisten asiakirjojen toimittamista varten käyttöön otettujen tietojärjestelmien on unionin lainsäädännön mukaisesti mahdollistettava kunkin henkilön yksiselitteinen tunnistaminen ja tarjottava kohtuulliset takeet asiakirjojen sisällön muuttumattomuudesta menettelyn kaikissa vaiheissa. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 102 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan i ja iii alakohdassa tarkoitettujen menoilmoitusten ja tilinpäätökseen liitetyn tarkastuslausuman osalta maksajavirastojen tai tapauksen mukaan mainitun asetuksen 7 artiklan 2 ja 4 kohdan mukaisesti hyväksyttyjen yhteensovittamisesta vastaavien viranomaisten on säilytettävä sähköisessä muodossa toimitetut asiakirjat myös alkuperäisessä muodossaan.
7. Sähköiset ja digitoidut asiakirjat on säilytettävä 32 artiklassa säädetyn ajan.
8. Jos tietojärjestelmissä tai tietoliikenneyhteyksissä on toimintahäiriöitä, jäsenvaltio voi komission ennakkosuostumuksella toimittaa asiakirjat jossain muussa muodossa komission vahvistamin edellytyksin.
25 artikla
Maksujen keskeyttäminen myöhäisen ilmoituksen tapauksessa
Täytäntöönpanosäädöksissä, joissa määritetään asetuksen (EU) N:o 1306/2013 18 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut kuukausimaksut tai mainitun asetuksen 36 artiklassa tarkoitetut välimaksut, on otettava huomioon maksujen keskeyttäminen, josta on päätetty mainitun asetuksen 42 artiklan mukaisesti.
26 artikla
Satelliittikuvien hankinta
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 21 artiklan soveltamiseksi kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle viimeistään marraskuun 1 päivänä kunakin vuonna,
a)
haluaako se, että komissio hankkii satelliittikuvat, jotka ovat tarpeen sen tarkastusohjelman ja/tai viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän laadunarvioinnin kannalta;
b)
mikä pinta-ala tarkastetaan ja mikä on suunniteltujen valvontavyöhykkeiden lukumäärä.
2. Jäsenvaltioiden, jotka pyytävät komissiota hankkimaan satelliittikuvia, on yhteistyössä komission kanssa ennen 15 päivää tammikuuta, joka seuraa 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen toimittamista, määritettävä katettavat vyöhykkeet ja aikataulu satelliittikuvien hankintaa varten.
3. Komissio toimittaa hankkimansa satelliittikuvat jäsenvaltioiden valtuutettujen toimijoiden käyttöön veloituksetta. Kyseisten toimijoiden on noudatettava tavarantoimittajien kanssa tehdyissä sopimuksissa mainittuja tekijänoikeusmääräyksiä ja palautettava kuvat, kun työ on saatu päätökseen.
4. Jos jäsenvaltioiden vastaanottamat pyynnöt kokonaisuudessaan ylittävät asetuksen (EU) N:o 1306/2013 21 artiklan soveltamiseen käytettävissä olevan talousarvion, komissio antaa päätöksen, jolla käyttöön asetettavia satelliittikuvia rajoitetaan siten, että käytettävissä olevia resursseja voidaan hyödyntää mahdollisimman tehokkaasti.
III LUKU
TILIEN TARKASTAMINEN JA HYVÄKSYMINEN
1 JAKSO
Velkojen perintä
27 artikla
Aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperinnässä sovellettava korko
1. Jollei alakohtaisessa maatalouslainsäädännössä toisin säädetä, sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien seurauksena takaisin perittäviin aiheettomasti maksettuihin määriin liittyvä korko lasketaan sen ajan perusteella, joka kuluu tuensaajalle perintämääräyksessä ilmoitetun maksumääräajan ja joko palautuksen tai vähennyksen välillä. Maksumääräaika on vahvistettava enintään 60 päivää perintämääräyksen päivämäärää myöhäisemmäksi.
2. Sovellettava korko ei missään tapauksessa saa olla alhaisempi kuin kansallisessa lainsäädännössä vastaavien aiheettomasti suoritettujen menojen tai saatavien perinnässä sovellettava korko.
28 artikla
Periminen kuittaamalla
Jäsenvaltioiden on kuitattava tuensaajan vielä maksamatta oleva, kansallisen lainsäädännön mukaisesti todettu velka sen takaisinperinnästä vastaavan maksajaviraston kyseiselle tuensaajalle tulevaisuudessa suorittamista maksuista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen täytäntöönpanotoimien soveltamista.
2 JAKSO
Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen
29 artikla
Vuotuisen tilinpäätöksen sisältö
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 102 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan iii alakohdassa tarkoitetun vuotuisen tilinpäätöksen on sisällettävä
a)
mainitun asetuksen 43 artiklassa tarkoitetut käyttötarkoitukseensa sidotut tulot;
b)
unionin talousarvion momenttien ja alamomenttien mukaiset yhteenvedot maataloustukirahaston menoista sen jälkeen, kun niistä on vähennetty kaikki varainhoitovuoden lopussa takaisin perimättä olevat aiheettomasti maksetut määrät, lukuun ottamatta tämän artiklan f alakohdassa tarkoitettuja määriä, niihin liittyvät korot mukaan luettuina;
c)
maaseuturahaston menot kutakin ohjelmaa, toimenpidettä ja erillistä rahoitusosuutta kohden. Vuotuisen tilinpäätöksessä on sisällettävä myös tiedot takaisinperityistä määristä. Kaikki ohjelman päätökseen saattamisen jälkeen takaisin perimättä olevat aiheettomasti maksetut määrät, lukuun ottamatta tämän artiklan f alakohdassa tarkoitettuja määriä, sekä niihin liittyvät korot, on vähennettävä kyseisen varainhoitovuoden menoista;
d)
taulukko momentti- ja alamomenttikohtaisista tai maaseuturahaston tapauksessa ohjelma- ja toimenpidekohtaisista sekä erillistä rahoitusosuutta ja kohdealaa koskevista eroista vuotuisessa tilinpäätöksessä ja samaa kautta koskevissa asiakirjoissa, joihin viitataan maataloustukirahaston osalta tämän asetuksen 10 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja maaseuturahaston osalta tämän asetuksen 22 artiklan 2 kohdassa, ilmoitettujen menojen ja käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen välillä, sekä jokaista eroa koskeva selvitys;
e)
erillisinä ilmoitetut määrät asetuksen (EU) N:o 1306/2013 54 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ja 54 artiklan 3 kohdan mukaisesti toisaalta asianomaisen jäsenvaltion ja toisaalta unionin vastattavina olevista määristä;
f)
tämän asetuksen liitteessä II olevan mallin mukaisesti laadittu taulukko varainhoitovuoden lopussa neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (16) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen sääntöjenvastaisuuksien seurauksena edelleen takaisin perittävänä olevista aiheettomasti maksetuista määristä, unionin alakohtaisissa säännöissä asetetut seuraamukset ja korot mukaan luettuina;
g)
ote tämän asetuksen liitteessä III esitetyn mallin mukaisessa velallisluettelossa olevista takaisin perittävistä ja maataloustukirahastolle tai maaseuturahastolle hyvitettävistä, muista kuin tämän artiklan b, c ja f alakohdassa tarkoitetuista määristä, niihin liittyvät seuraamukset ja korot mukaan luettuina;
h)
yhteenveto interventiotoimista ja maininta varastojen määrästä ja sijainnista varainhoitovuoden lopussa;
i)
vahvistus siitä, että menot, käyttötarkoitukseensa sidotut tulot sekä kutakin interventiovarastoista tapahtuvaa siirtoa koskevat tiedot säilytetään maksajaviraston tiedostoissa ja kirjanpidossa;
j)
jäsenvaltioiden tuensaajille maksamien käyttämättömien tai tarkastamattomien kumuloituneiden ennakoiden lopputase varainhoitovuoden lopussa, maataloustukirahaston tapauksessa toimenpidekohtaisesti ja maaseuturahaston tapauksessa ohjelmakohtaisesti ja rahoitusvälineet mainiten. Rahoitusvälineiden osalta lopputase sisältää komission suorittamat määrät, joita jäsenvaltiot eivät ole käyttäneet lopullisille tuensaajille suoritettaviin maksuihin ja joita ei myöskään ole sidottu vakuussopimuksiin asetuksen (EU) N:o 1303/2013 42 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
30 artikla
Tietojen toimittaminen
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 51 artiklan mukaista tilien tarkastamista ja hyväksymistä varten kunkin jäsenvaltion on lähetettävä komissiolle
a)
tämän asetuksen 29 artiklassa tarkoitetut vuotuiseen tilinpäätökseen sisältyvät tiedot;
b)
todentamisviranomaisen tai -viranomaisten laatimat, tämän asetuksen 5 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut lausunnot ja kertomukset;
c)
tilasto- ja valvontatarkoituksiin tarvittavien tilitietojen täydelliset tallenteet;
d)
hallinnollinen vahvistuslausuma sellaisena kuin se on määritelty tämän asetuksen 3 artiklassa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut asiakirjat ja tilitiedot on lähetettävä komissiolle viimeistään sen varainhoitovuoden, jota ne koskevat, päättymistä seuraavan vuoden 15 päivänä helmikuuta. Kyseisen kohdan a, b ja d alakohdassa tarkoitetut asiakirjat on lähetettävä yhtenä kappaleena ja lisäksi sähköisesti komission 24 artiklan mukaisesti vahvistamaa muotoa ja vaatimuksia noudattaen.
3. Komission pyynnöstä tai jäsenvaltion aloitteesta tilien hyväksymistä ja tarkastamista koskevia lisätietoja voidaan lähettää komissiolle määräajassa, jonka komissio asettaa ottaen huomioon näiden tietojen toimittamiseen tarvittavan työmäärän. Tällaisten tietojen puuttuessa komissio voi hyväksyä ja tarkastaa tilit niiden tietojen perusteella, jotka sillä on käytettävissään.
4. Komissio voi asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa hyväksyä pyynnön tietojen toimittamiseksi myöhemmin, jos pyyntö osoitetaan sille ennen toimittamiselle asetetun määräajan päättymistä.
31 artikla
Tilitietojen muoto ja sisältö
1. Edellä 30 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen tilitietojen muoto ja sisältö samoin kuin tapa, jolla ne on toimitettava komissiolle, vahvistetaan komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 991/2013 (17) mukaisesti.
2. Komissio käyttää tilitietoja yksinomaan seuraaviin tarkoituksiin:
a)
asetuksen (EU) N:o 1306/2013 mukaiseen tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen liittyvien tehtävien hoito;
b)
maatalousalan kehityksen seuraaminen ja ennusteiden antaminen.
Euroopan tilintarkastustuomioistuin ja Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) voivat tutustua kyseisiin tietoihin tehtäviensä hoitamista varten.
3. Kerättyihin tilitietoihin kuuluvia henkilötietoja voidaan käsitellä ainoastaan 2 kohdassa mainittuihin tarkoituksiin. Erityisesti jos komissio käyttää tilitietoja 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettuun tarkoitukseen, sen on tehtävä tällaiset tiedot nimettömiksi ja käsiteltävä niitä yksinomaan yhdistetyssä muodossa.
4. Jos asianomaisilla henkilöillä on henkilötietojensa käsittelyä koskevia kysymyksiä, ne on osoitettava komissiolle liitteen IV mukaisesti.
5. Komissio varmistaa tilitietojen luottamuksellisuuden ja suojan.
32 artikla
Tilitietojen säilyttäminen
1. Rahoitettujen menojen ja maataloustukirahaston perimien käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen tositteet on pidettävä komission saatavilla vähintään kolmen vuoden ajan vuodesta, jona komissio tarkastaa ja hyväksyy kyseisen varainhoitovuoden tilit asetuksen (EU) N:o 1306/2013 51 artiklan mukaisesti.
2. Rahoitettujen menojen ja maaseuturahaston perimien käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen tositteet on pidettävä komission saatavilla vähintään kolmen vuoden ajan vuodesta, jona maksajaviraston loppumaksu suoritettiin.
3. Sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien tapauksessa 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tositteet on pidettävä komission saatavilla vähintään kolmen vuoden ajan vuodesta, jona summat on peritty edunsaajalta kokonaisuudessaan takaisin ja tuloutettu rahastoille, tai jona takaisinperinnän toteuttamatta jättämisestä aiheutuvat taloudelliset seuraukset on määritelty asetuksen (EU) N:o 1306/2013 54 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
4. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklassa säädetyn sääntöjenmukaisuuden tarkastamisen yhteydessä tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tositteet on pidettävä komission saatavilla vähintään yhden vuoden ajan vuodesta, jona kyseinen menettely päätettiin, tai jos sääntöjenmukaisuutta koskeva päätös edellyttää Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäsittelyä, vähintään yhden vuoden ajan vuodesta, jona oikeuskäsittely päättyi.
5. Edellä 1-4 kohdassa tarkoitetut tositteet on pidettävä komission saatavilla joko paperimuodossa, sähköisessä muodossa ja/tai molemmissa edellä mainituissa muodoissa.
Asiakirjat voidaan säilyttää pelkästään sähköisessä muodossa vain siinä tapauksessa, että asianomaisen jäsenvaltion kansallinen lainsäädäntö sallii kansallisissa tuomioistuinkäsittelyissä sähköisten asiakirjojen käytön todisteena tilien perustana olevista transaktioista.
Jos asiakirjat säilytetään pelkästään sähköisessä muodossa, siihen käytettävän järjestelmän on oltava delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 liitteessä I olevan 3 jakson B kohdan mukainen.
33 artikla
Varainhoidon tarkastaminen ja hyväksyminen
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 51 artiklassa tarkoitetussa komission tekemässä tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevassa päätöksessä on määriteltävä se kussakin jäsenvaltiossa kyseisenä varainhoitovuonna toteutuvien menojen määrä, joka voidaan veloittaa rahastoilta tämän asetuksen 29 artiklassa tarkoitetun tilinpäätöksen ja asetuksen (EU) N:o 1306/2013 41 artiklan mukaisten mahdollisten vähentämisten ja keskeyttämisten perusteella.
Päätöksessä on määriteltävä myös määrät, jotka on veloitettava unionilta ja asianomaiselta jäsenvaltiolta asetuksen (EU) N:o 1306/2013 54 artiklan 2 kohdan nojalla.
Maaseuturahaston osalta tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevassa päätöksessä määritellyn määrän on sisällettävä varat, jotka asianomainen jäsenvaltio voi kohdentaa uudelleen asetuksen (EU) N:o 1306/2013 56 artiklan toisen kohdan mukaisesti.
2. Maataloustukirahastoa koskeva määrä, joka tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen perusteella voidaan periä takaisin kultakin jäsenvaltiolta tai maksaa kullekin jäsenvaltiolle, on vahvistettava vähentämällä kyseisen varainhoitovuoden osalta maksetut kuukausimaksut samalle vuodelle 1 kohdan mukaisesti hyväksytyistä menoista. Komissio vähentää tämän määrän siitä kuukausimaksusta tai lisää sen siihen kuukausimaksuun, joka liittyy tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen tekemistä seuraavana toisena kuukautena toteutuneisiin menoihin.
Maaseuturahastoa koskeva määrä, joka tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen perusteella voidaan periä takaisin kultakin jäsenvaltiolta tai maksaa kullekin jäsenvaltiolle, on vahvistettava vähentämällä kyseisen varainhoitovuoden osalta maksetut välimaksut samalle vuodelle 1 kohdan mukaisesti hyväksytyistä menoista.
Komissio vähentää kyseisen määrän ensimmäisestä maksusta, jonka osalta jäsenvaltio toimittaa menoilmoituksen sen jälkeen, kun asetuksen (EU) N:o 1306/2013 51 artiklan mukainen päätös on annettu, tai lisää sen tällaiseen maksuun.
3. Komissio toimittaa kyseiselle jäsenvaltiolle saamiensa tietojen tarkistuksen tulokset sekä mahdollisesti ehdottamansa muutokset viimeistään kyseistä varainhoitovuotta seuraavan vuoden huhtikuun 30 päivänä.
4. Jos kyseisestä jäsenvaltiosta johtuvista syistä komissio ei voi tarkastaa ja hyväksyä jäsenvaltion tilejä ennen seuraavan vuoden toukokuun 31 päivää, komissio ilmoittaa jäsenvaltiolle niistä lisäselvityksistä, jotka se aikoo tehdä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 47 artiklan mukaisesti.
5. Edellä 1-4 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin asetuksen (EU) N:o 1306/2013 43 artiklassa tarkoitettuihin käyttötarkoitukseensa sidottuihin tuloihin.
34 artikla
Sääntöjenmukaisuuden tarkastaminen
1. Jos komissio toteaa, ettei menoja ole toteutettu unionin sääntöjen mukaisesti, se käyttää unionin rahoituksen ulkopuolelle jätettävien määrien määrittämiseen omia havaintojaan ja ottaa huomioon tiedot, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet, jos nämä tiedot on toimitettu määräajassa, jonka komissio on asettanut asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan ja tämän artiklan mukaisesti toteutetun sääntöjenmukaisuuden tarkastamismenettelyn yhteydessä.
2. Jos komissio selvityksen perusteella katsoo, ettei menoja ole toteutettu unionin sääntöjen mukaisesti, se antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle tiedoksi havaintonsa sekä tulevan sääntöjenmukaisuuden varmistamiseksi toteutettavat korjaavat toimenpiteet ja ilmoittaa rahoitusoikaisun alustavan tason, jonka se kyseisessä menettelyn vaiheessa katsoo vastaavan havaintoja. Se esittää tiedonannossaan myös kahdenvälisen kokouksen pitämistä neljän kuukauden kuluessa jäsenvaltion vastaukselle asetetun määräajan päättymisestä. Tiedonannossa on viitattava tähän artiklaan.
Jäsenvaltion on annettava vastaus kahden kuukauden kuluessa tiedonannon vastaanottamisesta. Jäsenvaltiolla on vastauksessaan mahdollisuus erityisesti
a)
osoittaa komissiolle, että noudattamatta jättämisen todellinen laajuus tai rahastolle aiheutuva riski on komission arviota vähäisempi;
b)
antaa komissiolle tiedoksi unionin sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi toteuttamansa korjaavat toimenpiteet sekä niiden tosiasiallinen toteuttamispäivä.
Komissio voi jäsenvaltion perustellusta pyynnöstä jatkaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua kahden kuukauden määräaikaa enintään kahdella kuukaudella. Pyyntö on esitettävä komissiolle ennen kyseisen määräajan päättymistä.
Jos jäsenvaltio katsoo, ettei kahdenvälistä kokousta tarvita, se ilmoittaa tästä komissiolle edellä mainittuun tiedonantoon antamassaan vastauksessa.
3. Kahdenvälisessä kokouksessa molempien osapuolten on pyrittävä pääsemään sopuun toteutettavista toimenpiteistä, rikkomuksen vakavuuden arvioinnista ja unionin talousarviolle aiheutuneesta taloudellisesta vahingosta.
Komissio laatii kahdenvälisen kokouksen pöytäkirjan 30 työpäivän kuluessa kokouksesta ja lähettää sen jäsenvaltiolle. Jäsenvaltio voi toimittaa mahdolliset huomautuksensa komissiolle 15 työpäivän kuluessa pöytäkirjan vastaanottamisesta.
Komissio antaa kuuden kuukauden kuluessa kahdenvälisen kokouksen pöytäkirjan lähettämisestä jäsenvaltiolle virallisesti tiedoksi päätelmänsä, jotka se on tehnyt sääntöjenmukaisuuden tarkastamisen yhteydessä saatujen tietojen perusteella. Tässä tiedonannossa arvioidaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 12 artiklan mukaisen unionin rahoituksen ulkopuolelle jätettäviä menoja. Tiedonannossa on viitattava tämän asetuksen 40 artiklan 1 kohtaan.
4. Jos jäsenvaltio on soveltanut sen 40 artiklassa tarkoitettua sovittelumenettelyä, komissio antaa päätelmänsä tiedoksi jäsenvaltioille kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun
a)
sovitteluelimen kertomus on saatu; tai
b)
kun jäsenvaltiolta on saatu lisätietoja, jos kyseiset tiedot on toimitettu 40 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetussa määräajassa ja tämän artiklan 6 kohdassa vahvistetut edellytykset täyttyvät.
5. Jotta komissio voi soveltaa 3 ja 4 kohtaa vahvistettuja määräaikoja noudattaen, sillä on oltava käytössään kaikki kyseisessä menettelyn vaiheessa merkitykselliset tiedot. Jos komissio katsoo, ettei sillä ole käytössään tarvittavia tietoja, se voi 3 ja 4 kohdassa vahvistettujen määräaikojen puitteissa milloin tahansa
a)
pyytää jäsenvaltiota toimittamaan lisätietoja, jolloin jäsenvaltion on annettava vastauksensa kahden kuukauden kuluessa tiedonannon vastaanottamisesta, ja/tai
b)
ilmoittaa jäsenvaltiolle aikomuksestaan suorittaa ylimääräinen tarkastuskäynti tarvittavien tarkistusten tekemiseksi.
Tällöin 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut määräajat lasketaan alkaviksi uudelleen joko siitä, kun komissio vastaanottaa pyydetyt lisätiedot, tai ylimääräisen tarkastuskäynnin viimeisestä päivästä.
6. Arvioidessaan unionin rahoituksen ulkopuolelle jätettäviä menoja komissio voi ottaa huomioon tiedot, jotka jäsenvaltio on toimittanut 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun komission virallisen tiedonannon jälkeen, vain jos
a)
tämä on tarpeen unionin talousarviolle aiheutuvan taloudellisen vahingon huomattavan yliarvioinnin välttämiseksi; ja
b)
edellyttäen, että tietojen myöhäinen toimittaminen johtuu asianmukaisesti perustelluista ulkoisista tekijöistä eikä vaaranna asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan mukaisen komission päätöksen oikea-aikaista antamista.
7. Sen jälkeen, kun komissio on antanut päätelmänsä tämän asetuksen 34 artiklan 3 tai 4 kohdan mukaisesti jäsenvaltiolle tiedoksi, se tekee tarvittaessa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan mukaisen yhden tai useamman päätöksen niiden menojen, joita unionin sääntöjen noudattamatta jättäminen koskee, jättämiseksi unionin rahoituksen ulkopuolelle. Komissio voi toteuttaa peräkkäisiä sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyjä kunnes korjaavat toimenpiteet on tosiasiallisesti toteutettu jäsenvaltiossa.
8. Komissio tekee maataloustukirahastoa koskevan unionin rahoituksen vähennykset kuukausimaksuista, jotka liittyvät asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan mukaista päätöstä seuraavana toisena kuukautena toteutuneisiin menoihin.
Maaseuturahaston yhteydessä komissio tekee unionin rahoitusta koskevat vähennykset maksusta, jonka osalta jäsenvaltio toimittaa menoilmoituksen sen jälkeen, kun asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan mukainen päätös on annettu.
Komissio voi kuitenkin jäsenvaltion pyynnöstä ja maatalousrahastojen komiteaa kuultuaan päätöksellä vahvistaa vähennyksille jonkin muun päivämäärän tai, jos asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan perusteella annettuun täytäntöönpanosäädökseen sisältyvien vähennysten määrä sitä edellyttää, sallia niiden korvaamisen useammassa erässä.
9. Komissio voi asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, joista se ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle, pidentää 3 ja 4 kohdassa asetettuja määräaikoja.
10. Edellä olevaa 1-9 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin asetuksen (EU) N:o 1306/2013 43 artiklassa tarkoitettuihin käyttötarkoitukseensa sidottuihin tuloihin.
35 artikla
Päätös sääntöjenmukaisuuden tarkastamiseen liittyvän selvityksen aloittamatta tai päätökseen saattamatta jättämisestä
1. Komissio voi päättää olla aloittamatta tai saattamatta päätökseen sääntöjenmukaisuuden tarkastamiseen liittyvää selvitystä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan mukaisesti, jos se arvioi, että 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun selvityksen yhteydessä todetusta sääntöjen noudattamatta jättämisestä johtuva mahdollinen rahoitusoikaisu on enintään 50 000 euroa ja kaksi prosenttia asiaa koskevista menoista tai takaisin perittävästä määrästä.
2. Jos komissio vähentää kuukausimaksuja asetuksen (EU) N:o 1306/2013 41 artiklan 1 kohdan mukaisesti, se voi päättää olla aloittamatta tai saattamatta päätökseen sääntöjenmukaisuuden tarkastamiseen liittyvää selvitystä mainitun asetuksen 52 artiklan mukaisesti, jos asianomainen jäsenvaltio ei ole vastustanut tämän kohdan soveltamista mainitun asetuksen 41 artiklan 1 kohdassa säädetyn menettelyn yhteydessä.
36 artikla
Sovitteluelin
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklassa säädettyä sääntöjenmukaisuuden tarkastamismenettelyä varten perustetaan sovitteluelin. Sen tehtävänä on
a)
tarkastella jäsenvaltion sille tarkasteltavaksi asettamaa seikkaa, josta komissio on laatinut virallisen tiedonannon tämän asetuksen 34 artiklan 3 kohdan mukaisesti, sekä arviota menoista, jotka komissio aikoo jättää unionin rahoituksen ulkopuolelle;
b)
pyrkiä lähentämään komission ja asianomaisen jäsenvaltion toisistaan poikkeavia kantoja;
c)
laatia tarkastelun lopuksi sovittelupyrkimystensä tuloksista kertomus, johon liitetään sen aiheellisina pitämät havainnot, jos kiista jää kokonaan tai osittain ratkaisematta.
37 artikla
Sovitteluelimen kokoonpano
1. Sovitteluelimeen kuuluu vähintään viisi jäsentä, jotka on valittu henkilöistä, joiden riippumattomuus on kiistaton ja jotka ovat hyvin perehtyneitä yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta koskeviin kysymyksiin, maaseudun kehittäminen mukaan luettuna, tai käytännön tilintarkastukseen.
Jäsenten on oltava eri jäsenvaltioiden kansalaisia.
2. Komissio nimittää puheenjohtajan, jäsenet ja varajäsenet alkuaan kolmen vuoden pituiseksi toimikaudeksi maatalousrahastojen komiteaa kuultuaan.
Toimikautta voidaan jatkaa ainoastaan vuoden pituisina jaksoina, ja maatalousrahastojen komitealle on annettava siitä tieto. Jos nimitettävä puheenjohtaja on kuitenkin jo sovitteluelimen jäsen, hänen ensimmäinen kautensa puheenjohtajana on kolme vuotta.
Sovitteluelimen puheenjohtajan ja jäsenten sekä varajäsenten nimet julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa.
3. Sovitteluelimen jäsenille maksetaan korvaus ottaen huomioon tehtävien hoitoon käytetty aika. Kustannukset korvataan komission henkilöstöön sovellettavien voimassa olevien sääntöjen mukaisesti.
4. Toimikauden päätyttyä puheenjohtaja ja jäsenet toimivat tehtävissään, kunnes heidän tilalleen nimitetään uudet henkilöt tai kunnes heidät valitaan uudeksi toimikaudeksi.
5. Komissio voi maatalousrahastojen komiteaa kuultuaan päättää sellaisen jäsenen toimikauden, joka ei enää täytä edellytyksiä tehtäviensä suorittamiseksi sovitteluelimessä tai joka on syystä tai toisesta estynyt määräämättömän ajan.
Tällaisessa tapauksessa hänen tilalleen tulee hänen toimikautensa jäljellä olevaksi ajaksi varajäsen, ja asiasta ilmoitetaan maatalousrahastojen komitealle.
Jos puheenjohtajan toimikausi keskeytyy, komissio nimittää maatalousrahastojen komiteaa kuultuaan jonkun jäsenen huolehtimaan puheenjohtajan tehtävistä puheenjohtajan jäljellä olevaksi toimikaudeksi.
38 artikla
Sovitteluelimen riippumattomuus
1. Sovitteluelimen jäsenet työskentelevät itsenäisesti eivätkä pyydä eivätkä ota vastaan ohjeita komissiolta eivätkä miltään hallitukselta tai elimeltä.
Jäsenet eivät saa osallistua sovitteluelimen työhön eivätkä allekirjoittaa kertomusta, jos he ovat aiemmissa tehtävissään henkilökohtaisesti käsitelleet kyseessä olevaa asiaa.
2. Jäsenet eivät saa paljastaa sovitteluelimessä saamiaan tietoja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perussopimuksen 287 artiklan soveltamista. Tietojen on oltava luottamuksellisia ja salassapitovelvollisuuden alaisia.
39 artikla
Työskentelymenetelmät
1. Sovitteluelimen istunnot järjestetään komission päätoimipaikassa. Puheenjohtaja valmistelee ja organisoi työt. Hänen poissa ollessaan puheenjohtajan tehtäviä hoitaa sovitteluelimen kokenein jäsen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 37 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan soveltamista.
Komissio vastaa sovitteluelimen sihteeristötehtävistä.
2. Sovitteluelin hyväksyy kertomukset läsnä olevien jäsentensä määräenemmistöllä päätösvaltaisen jäsenmäärän ollessa kolme, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 38 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan soveltamista.
Puheenjohtaja ja neuvotteluihin osallistuneet jäsenet allekirjoittavat kertomukset. Myös sihteeristö allekirjoittaa kertomukset.
40 artikla
Sovittelumenettely
1. Jäsenvaltio voi saattaa asiansa sovitteluelimen käsiteltäväksi kolmenkymmenen työpäivän kuluessa 34 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun komission virallisen tiedonannon saamisesta osoittamalla perustellun sovittelupyynnön sovitteluelimen sihteeristölle.
Maatalousrahastojen komitea antaa jäsenvaltioiden tiedoksi noudatettavan menettelyn ja sihteeristön osoitteen.
2. Sovittelupyyntö voidaan ottaa käsiteltäväksi ainoastaan, jos unionin rahoituksen ulkopuolelle jätettäväksi suunniteltu määrä on komission tiedonannon mukaan joko
a)
yli 1 miljoona euroa;
tai
b)
yli 25 prosenttia jäsenvaltion asianomaisia alamomentteja koskevista vuosittaisista kokonaismenoista.
Jos jäsenvaltio on lisäksi aiemmissa keskusteluissa väittänyt ja osoittanut, että kyse on unionin sääntöjen soveltamiseen liittyvästä periaatekysymyksestä, sovitteluelimen puheenjohtaja voi ilmoittaa, että sovittelupyyntö voidaan ottaa käsiteltäväksi. Sovittelupyyntöä ei voida kuitenkaan ottaa käsiteltäväksi, jos se koskee yksinomaan jonkin seikan oikeudellista tulkintaa.
3. Sovitteluelin työskentelee mahdollisimman epämuodollisesti ja nopeasti ja perustaa toimintansa yksinomaan todisteisiin, jotka ovat komission saatavilla muodollisten päätelmien 34 artiklan 3 kohdan mukaisen tiedoksi antamisen ajankohtana, sekä komission ja asianomaisten kansallisten viranomaisten oikeudenmukaiseen kuulemiseen.
Jos jäsenvaltio kuitenkin katsoo tarpeelliseksi esittää sovittelupyyntönsä yhteydessä tietoja, joita ei ole vielä toimitettu komissiolle, sovitteluelin voi pyytää komissiota arvioimaan kyseiset uudet tiedot, jos 34 artiklan 6 kohdan edellytykset täyttyvät. Tiedot on toimitettava komissiolle viimeistään kaksi kuukautta 36 artiklan c alakohdassa tarkoitetun kertomuksen lähettämisestä.
4. Jos sovitteluelin ei ole neljän kuukauden kuluessa asian vireille asettamisesta onnistunut lähentämään komission ja jäsenvaltion kantoja, sovittelumenettelyn katsotaan epäonnistuneen.
Edellä 36 artiklan c alakohdassa tarkoitetussa kertomuksessa selvitetään ne seikat, jotka estivät kiistanalaisten kantojen lähentämisen. Siinä ilmoitetaan, onko menettelyissä mahdollisesti päästy osittaiseen yksimielisyyteen, sekä se, jos sovitteluelin pyytää komissiota arvioimaan uudet tiedot, 3 kohdan toisen alakohdan mukaisesti.
Kertomus lähetetään
a)
asianomaiselle jäsenvaltiolle;
b)
komissiolle tarkasteltavaksi ennen päätelmien ilmoittamista jäsenvaltiolle;
c)
maatalousrahastojen komitean yhteydessä muille jäsenvaltioille.
IV LUKU
TARKASTUKSIA KOSKEVAT SÄÄNNÖT
1 JAKSO
Yleiset säännöt
41 artikla
Paikalla tehtävien tarkastusten määrän vähentäminen
1. Jäsenvaltiot voivat päättää vähentää paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäismäärää asetuksen (EU) N:o 1306/2013 59 artiklan 5 kohdan mukaisesti, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
todentamisviranomainen on asetuksen (EU) N:o 1306/2013 9 artiklan mukaisesti antanut lausunnon, jossa todetaan, että sisäisen valvonnan järjestelmä toimii asianmukaisesti ja että virhetaso oli asianomaisen perusjoukon osalta alle 2,0 prosenttia olevan olennaisuusrajan vähintään kahtena sitä vuotta, jona alennettua tarkastustaso oli määrä soveltaa, edeltäneenä peräkkäisenä varainhoitovuotena;
b)
komissio ei ole ilmoittanut asianomaiselle jäsenvaltiolle, ettei se voi hyväksyä tämän kohdan a alakohdassa tarkoitettua todentamisviranomaisen asetuksen (EU) N:o 1306/2013 9 artiklan mukaan antamaa lausuntoa, ja
c)
komissio
i)
ei ole ilmoittanut kyseiselle jäsenvaltiolle asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan mukaisesti kyseisen yksittäisen tukijärjestelmän tai toimenpiteen valvontajärjestelmän puutteista, tai
ii)
katsoo tämän asetuksen 34 artiklaa sovellettaessa, että jäsenvaltio, jolle on asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan mukaisesti ilmoitettu kyseisen yksittäisen tukijärjestelmän tai toimenpiteen valvontajärjestelmän puutteista, on toteuttanut tarpeelliset korjaavat toimenpiteet, ja komissio on ilmoittanut asiasta jäsenvaltiolle.
2. Jäsenvaltiot voivat päättää alentaa paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäismäärää alakohtaisessa lainsäädännössä vahvistettuja rajoja ja mahdollisia muita edellytyksiä noudattaen. Jäsenvaltioiden on annettava tarkastusten vähimmäismäärän vähentämistä koskeva päätös viipymättä komissiolle tiedoksi. Tiedoksiannossa on mainittava
a)
kyseessä oleva tukijärjestelmä tai toimenpide;
b)
ajanjakso, jona paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäismäärää vähennetään;
c)
paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäistaso, jota noudatetaan vähennyksen jälkeen.
3. Jos 1 kohdassa vahvistetut kumulatiiviset edellytykset tai muut alakohtaisessa maatalouslainsäädännössä vahvistetut edellytykset eivät enää täyty, jäsenvaltioiden on viipymättä kumottava päätöksensä paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäistason alentamisesta ja sovellettava seuraavasta hakuvuodesta alakohtaisessa maatalouslainsäädännössä vahvistettua paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäistasoa.
2 JAKSO
Transaktioiden tarkastukset
42 artikla
Jäsenvaltioiden suorittamat tarkastukset
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 80 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen yritysten kaupallisten asiakirjojen järjestelmälliset tarkastukset koskevat kunkin tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitetun tarkastuskauden aikana sellaista määrää yrityksiä, joka ei voi olla alhaisempi kuin puolet niiden yritysten määrästä, joiden maataloustukirahaston rahoitusjärjestelmässä vastaanottamat tai suorittamat maksut tai näiden summa ovat suuremmat kuin 150 000 euroa sitä maataloustukirahaston varainhoitovuotta, jona kyseessä oleva tarkastuskausi alkaa, edeltäneen maataloustukirahaston varainhoitovuoden osalta.
2. Jäsenvaltiot valitsevat kullekin tarkastuskaudelle riskianalyysin perusteella tarkastettavat yritykset kaikkien sellaisten toimenpiteiden osalta, joihin riskianalyysiä voidaan soveltaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta niille asetuksen (EU) N:o 1306/2013 80 artiklan 1 kohdassa määriteltyjen velvoitteiden soveltamista. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle riskianalyysin soveltamista koskevat ehdotuksensa vähintään kuusi kuukautta ennen tarkastuskauden alkua. Ehdotuksessa on esitettävä kaikki merkitykselliset tiedot, jotka koskevat riskianalyysin lähestymistapaa, tekniikkaa ja siihen käytettäviä tietoja sekä suoritettavien tarkastusten täytäntöönpanoperusteita ja -menetelmää. Ehdotus on laadittava tämän asetuksen liitteen V mukaisesti. Jäsenvaltioiden on otettava huomioon komission riskianalyysiehdotuksesta esittämät huomautukset, jotka se toimittaa kahdeksan viikon kuluessa ehdotuksen vastaanottamisesta.
3. Kun kyseessä ovat toimenpiteet, joihin jäsenvaltio ei arvioi riskianalyysin soveltuvan, yritykset, joiden vastaanottamien tai suorittamien maksujen summa tai molempien summa maataloustukirahaston rahoitusjärjestelmän osalta ylittää 350 000 euroa ja joita ei kahden edellisen tarkastuskauden aikana ole tarkastettu tämän asetuksen ja asetuksen (EU) N:o 1306/2013 V osaston III luvun mukaisesti, on tarkastettava.
4. Tarkastuskausi kestää 1 päivästä heinäkuuta seuraavan vuoden 30 päivään kesäkuuta. Tarkastus koskee edellisellä tarkastusjaksolla päättyvää vähintään 12 kuukauden aikaa; sitä voidaan jatkaa jäsenvaltion päättämän ajan, joka edeltää tai seuraa 12 kuukauden aikaa.
43 artikla
Kaupallisten asiakirjojen saatavuus
Yritysten on säilytettävä kaupalliset asiakirjat vähintään kolme vuotta niiden laatimisvuoden lopusta alkaen. Jäsenvaltiot voivat säätää tai määrätä, että kyseisiä asiakirjoja on säilytettävä kauemmin.
44 artikla
Yhteiset toimet
Komissio voi päättää omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion ehdotuksen perusteella ja asianomaisten jäsenvaltioiden suostumuksella yhden tai useamman jäsenvaltion välisten, asetuksen (EU) N:o 1306/2013 83 artiklan 1 kohdan mukaista keskinäistä avunantoa edellyttävien yhteisten toimien yhteensovittamisesta.
45 artikla
Keskinäinen avunanto
1. Maataloustukirahaston varainhoitovuotta, jona maksu on suoritettu, seuraavien kolmen ensimmäisen kuukauden aikana jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle asetuksen (EU) N:o 1306/2013 83 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen yritysten luettelo jokaiselle jäsenvaltiolle, johon tällainen yritys on sijoittautunut. Tämän luettelon on sisällettävä kaikki tarpeelliset yksityiskohdat, joita vastaanottava jäsenvaltio tarvitsee kyseisten yritysten tunnistamiseksi ja tarkastusvelvoitteensa täyttämiseksi. Vastaanottava jäsenvaltio vastaa näiden yritysten tarkastamisesta asetuksen (EU) N:o 1306/2013 80 artiklan mukaisesti. Jokaisesta luettelosta on toimitettava komissiolle jäljennös.
Jäsenvaltio, jossa maksu on vastaanotettu tai suoritettu, voi pyytää jäsenvaltiota, jonne yritys on sijoittautunut, tarkastamaan joitakin kyseisessä luettelossa olevia yrityksiä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 80 artiklan mukaisesti määrittelemällä pyynnön tarpeellisuuden ja erityisesti siihen liittyvät riskit.
Pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion on otettava asiaankuuluvalla tavalla huomioon pyynnön esittäneen jäsenvaltion ilmoittamat yritykseen liittyvät riskit.
Vastaanottava jäsenvaltio antaa pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle tiedon pyynnön perusteella aloitetuista toimista. Jos tässä luettelossa oleva yritys tarkastetaan, tarkastuksen suorittaneen vastaanottavan jäsenvaltion on ilmoitettava pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle tarkastuksen tulokset viimeistään kolme kuukautta tarkastuskauden päättymisen jälkeen.
Tällaisista pyynnöistä on lähetettävä komissiolle yhteenveto neljännesvuosittain kuukauden kuluessa kunkin vuosineljänneksen päättymisestä. Komissio voi vaatia, että sille toimitetaan jäljennökset yksittäisistä pyynnöistä.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu yrityksiä koskeva luettelo on laadittava tämän asetuksen liitteessä VI olevan lomakemallin mukaisesti.
2. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 83 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu yrityksiä koskeva luettelo on laadittava tämän asetuksen liitteessä VII olevan lomakemallin mukaisesti.
3. Edellä 1 kohdan toisessa alakohdassa ja asetuksen (EU) N:o 1306/2013 83 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu muussa jäsenvaltiossa sijaitsevaa yritystä koskeva tarkastuspyyntö on esitettävä tämän asetuksen liitteessä VIII olevan lomakemallin mukaisesti.
4. Edellä 1 kohdan toisessa alakohdassa ja asetuksen (EU) N:o 1306/2013 83 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen tarkastuksen tulokset on esitettävä tämän asetuksen liitteessä IX olevan lomakemallin mukaisesti.
5. Edellä 1 kohdan viidennessä alakohdassa ja asetuksen (EU) N:o 1306/2013 83 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista pyynnöistä sekä niihin liittyvien tarkastusten tuloksista on esitettävä yhteenveto tämän asetuksen liitteessä X olevan lomakemallin mukaisesti.
6. Edellä 1 kohdan mukaan toimitettavat tiedot on toimitettava sähköisesti täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 991/2013 liitteessä II olevassa 2 jaksossa esitetyssä muodossa.
46 artikla
Vuosittaiset ohjelmat ja kertomukset
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 84 artiklassa tarkoitettu vuosittainen tarkastusohjelma on esitettävä tämän asetuksen liitteessä XI olevan lomakemallin mukaisesti.
2. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 86 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa vuosittaisessa kertomuksessa on esitettävä tiedot asetuksen soveltamisessa havaituista mahdollisista vaikeuksista sekä niiden ratkaisemiseksi tarvittaessa toteutetuista toimenpiteistä tai parannusehdotuksista.
Siinä on oltava yksityiskohtaiset tiedot kustakin tämän asetuksen liitteessä XII luetellusta asetuksen (EU) N:o 1306/2013 V osaston III luvun soveltamista koskevasta näkökohdasta eriteltyinä selkeisiin jaksoihin ja otsikoihin mainitun liitteen mukaisesti.
3. Tämän artiklan ja asetuksen 45 artiklan mukaisesti annettavat tiedot voidaan toimittaa paperiasiakirjoina tai sähköisesti lähettäjän ja vastaanottajan sopimuksen mukaan.
4. Komissio arvioi vuosittain saavutettua edistystä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 109 artiklassa tarkoitetussa rahastojen hallinnointia koskevassa vuotuisessa rahoituskertomuksessaan.
47 artikla
Erityisyksiköt
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 85 artiklassa tarkoitetut erityisyksiköt vastaavat mainitussa artiklassa tarkoitettujen tehtävien lisäksi seuraavista:
a)
tässä jaksossa tarkoitetuista tarkastuksista vastaavien kansallisten virkamiesten koulutus, jonka tarkoituksena on antaa heille riittävät tiedot tehtäviensä suorittamiseksi;
b)
asetuksen (EU) N:o 1306/2013 V osaston III luvussa säädettyihin ja sen mukaisesti suoritettuihin tarkastuksiin liittyvien tarkastuskertomusten ja muiden asiakirjojen hallinnointi;
c)
asetuksen (EU) N:o 1306/2013 84 artiklassa tarkoitettujen ohjelmien ja sen 86 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen kertomusten laatiminen ja toimittaminen.
2. Jäsenvaltioiden on annettava erityisyksiköille kaikki 1 kohdassa tarkoitettujen tehtävien hoitamiseksi tarvittavat valtuudet.
Erityisyksiköt koostuvat henkilöstöstä, jonka määrä ja koulutus ovat kyseessä olevien tehtävien suorittamisen kannalta tarkoituksenmukaisia.
3. Jäsenvaltioissa, joissa tarkastettavien yritysten vähimmäismäärä on alle 10, ei tarvitse perustaa erityisyksikköä.
V LUKU
VAKUUDET
1 JAKSO
Soveltamisala, tietotekniikka, ylivoimainen este
48 artikla
Soveltamisala
Tämän luvun säännöksiä sovelletaan aina, kun maatalouden alakohtaisessa lainsäädännössä säädetään vakuudesta, riippumatta siitä, käytetäänkö vakuudesta nimenomaisesti ilmaisua ”vakuus”.
Tätä lukua ei sovelleta neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2913/92 (18) tarkoitettujen tuonti- ja vientitullien maksamisen varmistamiseksi annettuihin vakuuksiin.
49 artikla
Sähköinen hallinto
Tiedonannot, asiakirjat ja vakuudet voidaan laatia ja niitä voidaan käsitellä ja hallinnoida tietotekniikkaa käyttäen, jos sovellettavien järjestelmien hallinnoinnissa noudatetaan virallisesti hyväksyttyjä laatuvaatimuksia sekä kyseisiin järjestelmiin sopivia turvakäytäntöjä.
Jos toimivaltaisella viranomaisella ei ole tietotekniikkajärjestelmien erojen vuoksi pääsyä vaadittuihin asiakirjoihin niiden tarkastamista varten, kyseisten tietotekniikkajärjestelmien hallinnointiin toimivaltaisen viranomaisen, jäljempänä ’asiakirjan antava viranomainen’, tai jäljennöksen oikeaksi todistamiseen toimivaltaisen viranomaisen on tulostettava kyseiset asiakirjat ja todistettava ne oikeiksi.
Tulosteet voidaan korvata asiakirjan antavan viranomaisen ja tuensaajan tai toimivaltaisen viranomaisen välisellä sähköisellä viestillä, jos asiakirjan antava viranomainen pystyy virallisesti hyväksytyllä varmennusprotokollalla varmistamaan viestin aitouden.
50 artikla
Ylivoimaiseen esteeseen liittyvät määräajat
1. Tätä artiklaa sovelletaan silloin, kun siihen viitataan erityisessä asetuksessa.
2. Ylivoimaisen esteen tunnustamista koskevaa pyyntöä ei käsitellä, jos toimivaltainen viranomainen on vastaanottanut pyynnön yli 30 kalenteripäivää sen jälkeen, kun
a)
toimivaltainen viranomainen on ilmoittanut toimijalle kyseessä olevan velvoitteen täyttämättä jäämisen toteamisesta asetuksen (EU) N:o 907/2014 23 artiklan 2 kohdan merkityksessä, kun mainitun asetuksen 23 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kyseessä olevan velvoitteen täyttämiselle asetettu määräaika on päättynyt tai kun mainitun asetuksen 23 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun kyseessä olevan velvoitteen täyttämistä koskevan todisteen esittämiselle asetettu määräaika on päättynyt;
b)
tarjousten esittämiselle asetettu määräaika siinä kolmannessa maassa, jossa tarjous liitetään ennakkovahvistuksen sisältävään tuonti- tai vientitodistukseen, on päättynyt;
3. Toimijoiden on toimivaltaisten viranomaisten hyväksymällä tavalla ja 181 kalenteripäivän kuluessa velvoitteen täysimääräiselle täyttämiselle asetetun määräajan päättymisestä esitettävä todisteet olosuhteista, joiden ne katsovat muodostavan ylivoimaisen esteen. Jos näitä todisteita ei ole voitu toimittaa tämän määräajan kuluessa, huolimatta siitä, että toimĳa on tehnyt kaikkensa niiden hankkimista ja tiedoksi toimittamista varten, tälle voidaan myöntää lisäaikaa.
4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista tunnustamistaan ylivoimaisen esteen tapauksista ja annettava asiaankuuluvat tiedot kustakin tapauksesta.
2 JAKSO
Vakuuksien muoto
51 artikla
Muoto
1. Vakuus voidaan antaa
a)
delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 19 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuna käteistalletuksena, ja/tai
b)
osoittamalla vakuuden antaja delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 21 artiklan mukaisesti.
2. Toimivaltainen viranomainen voi sallia vakuuden antamisen
a)
käteistalletuksena pankissa;
b)
sellaisilla maksettaviksi erääntyvinä velkasaatavina julkiselta elimeltä tai rahastolta, joissa muilla saatavilla ei ole etusijaa niihin nähden, ja/tai
c)
kyseisessä jäsenvaltiossa siirrettävissä olevina vakuuksina sillä edellytyksellä, että ne ovat jäsenvaltion liikkeelle laskemia tai takaamia.
3. Toimivaltaiset viranomaiset voivat asettaa 2 kohdassa tarkoitetun vakuuden hyväksymiselle lisäehtoja.
52 artikla
Siirrettävissä oleva vakuus
1. Jäljempänä 51 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti siirrettävissä olevan vakuuden arvon on oltava vakuuden asettamishetkellä vähintään 115 prosenttia vaaditun vakuuden realisointiarvosta.
2. Toimivaltainen viranomainen voi hyväksyä 51 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun vakuuden ainoastaan, jos tätä vakuutta tarjoava osapuoli sitoutuu kirjallisesti joko antamaan täydentävän vakuuden tai korvaamaan alkuperäisen vakuuden, jos kyseisen vakuuden realisointiarvo on ollut kolmen kuukauden ajan pienempi kuin 105 prosenttia vaaditun vakuuden arvosta. Kirjallinen sitoutuminen ei ole välttämätöntä, jos kansallisessa lainsäädännössä jo säädetään tästä. Toimivaltaisen viranomaisen on tarkistettava säännöllisesti tällaisen vakuuden arvo.
3. Toimivaltaisen viranomaisen on vahvistettava, ottaen huomioon realisointikustannukset, 51 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun vakuuden realisointiarvo.
4. Vakuuksien realisointiarvo lasketaan viimeisimmän käytettävissä olevan kurssin perusteella.
5. Vakuuden antajan on toimitettava toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä todisteet realisointiarvosta.
53 artikla
Vakuuden korvaaminen ja sitominen
1. Vakuus voidaan korvata toisella vakuudella.
Korvaamisen edellytyksenä on kuitenkin toimivaltaisen viranomaisen suostumus seuraavissa tapauksissa:
a)
alkuperäinen vakuus on pidätetty mutta sitä ei ole vielä muutettu rahaksi; tai
b)
korvaava vakuus on jokin 51 artiklan 2 kohdassa luetelluista vakuusmuodoista.
2. Kokonaisvaltainen vakuus voidaan korvata toisella kokonaisvaltaisella vakuudella sillä edellytyksellä, että uusi kokonaisvaltainen vakuus kattaa kyseisenä ajankohtana vähintään sen alkuperäisen kokonaisvaltaisen vakuuden osan, joka on annettu yhden tai useamman velvoitteen täyttämisen varmistamiseksi.
3. Kun kokonaisvaltainen vakuus liitetään erityiseen velvoitteeseen, käytettävissä oleva jäljelle jäävä määrä on saatettava ajan tasalle.
3 JAKSO
Vakuuden vapauttaminen ja pidättäminen
54 artikla
Vakuuden osan vapauttaminen
Kun unionin erityisissä säännöissä ei säädetä vähimmäismäärästä, toimivaltainen viranomainen voi rajata vakuuden vapautettavien osien lukumäärän ja vahvistaa vähimmäismäärän kaikille tämänkaltaisille vapautuksille.
Ennen vakuuden tai sen osan vapauttamista toimivaltainen viranomainen voi vaatia kirjallisen vapauttamispyynnön toimittamista.
Jos vakuus kattaa enemmän kuin 100 prosenttia määrästä, jolle vaaditaan vakuus, 100 prosentin ylittävä määrä vapautetaan, kun vakuudella katetun määrän jäljelle jäänyt määrä vapautetaan tai pidätetään.
55 artikla
Vakuuden pidättäminen
1. Jos toimivaltaisen viranomaisen tietoon tulee seikkoja, jotka aiheuttavat vakuuden pidättämisen kokonaan tai osittain, sen on viipymättä vaadittava asianomaiselta pidätetyn määrän maksamista enintään 30 päivän kuluessa vaatimuksen vastaanottopäivästä.
Jos maksua ei ole suoritettu kyseisessä määräajassa, toimivaltaisen viranomaisen on
a)
viipymättä selvitettävä 51 artiklan 1 kohdan a alakohdassa kuvatun kaltainen vakuus asianomaiselle tilille;
b)
vaadittava viipymättä, että 51 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu vakuuden antaja suorittaa maksun 30 päivän kuluessa vaatimuksen vastaanottopäivästä;
c)
toteutettava viipymättä tarvittavat toimenpiteet, jotta
i)
51 artiklan 2 kohdan b ja c alakohdassa kuvatut vakuudet muunnetaan käteissummaksi, joka kattaa saatavan;
ii)
51 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetut käteistalletukset selvitetään viranomaisen tilille.
Toimivaltainen viranomainen voi välittömästi selvittää 51 artiklan 1 kohdan a alakohdassa kuvatun kaltaisen vakuuden asianomaiselle tilille vaatimatta ensin asianomaiselta vakuuden maksamista.
2. Rajoittamatta 1 kohdan soveltamista,
a)
kun vakuuden pidättämisestä on tehty päätös, jota kansallisen lainsäädännön mukaisen valituksen vuoksi lykätään, asianomaisen on maksettava tosiasiallisesti pidätetyn määrän korot 1 kohdassa tarkoitetun maksuvaatimuksen esittämispäivää seuraavan 30 päivän kuluttua alkavalta ja tosiasiallisesti pidätetyn määrän maksupäivää edeltävänä päivänä päättyvältä jaksolta;
b)
kun asianomaista osapuolta pyydetään muutoksenhaun tuloksen perusteella maksamaan pidätetty määrä 30 päivän kuluessa, jäsenvaltio voi korkojen laskentaa varten katsoa, että maksu suoritetaan kyseisen pyynnön esittämispäivää seuraavana 20 päivänä;
c)
sovellettava korkokanta lasketaan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, mutta se ei voi olla pienempi kuin kansallisten suoritusten perinnässä sovellettava korkokanta;
d)
maksajavirastot vähentävät maksetun koron maataloustukirahaston tai maaseuturahaston menoista asetuksen (EU) N:o 1306/2013 mukaisesti;
e)
jäsenvaltiot voivat vaatia säännöllisin väliajoin tehtävää vakuuden määrän korottamista suhteessa korkoon.
3. Kun vakuus on pidätetty, sen määrä tuloutettu rahastoille ja kun pidätetty määrä kansallisessa lainsäädännössä säädetyn kannan mukaisesti laskettuine korkoineen on muutoksenhaun vuoksi korvattava kokonaan tai osittain, rahasto vastaa menetyksen korvaamisesta, ellei se ole jäsenvaltioiden hallinnon tai muiden elinten laiminlyönnistä tai vakavasta virheestä johtuva.
4 JAKSO
Tietojen toimittaminen
56 artikla
Vakuuden pidättämistä, vakuuden muotoa ja vakuuden antajia koskevat tiedot
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että komission käytettävissä on kunkin varainhoitovuoden osalta tiedot pidätettyjen vakuuksien kokonaismääristä ja kokonaissummista, riippumatta 55 artiklassa tarkoitetun menettelyn vaiheesta, ja eriteltävä ne, jotka otetaan kansallisiin talousarvioihin, ja ne, jotka otetaan unionin talousarvioon. Kyseisten tietojen on oltava saatavilla kaikkien yli 1 000 euron suuruisten pidätettyjen vakuuksien ja kaikkien vakuuden asettamista edellyttävien unionin säännösten osalta. Tiedoista on käytävä ilmi määrät, jotka asianomainen on maksanut suoraan, sekä määrät, jotka on saatu, kun vakuus on muutettu rahaksi.
2. Jäsenvaltioiden on pidettävä komission saatavilla luettelo, joka sisältää
a)
vakuuden antajaksi hyväksyttävät laitokset sekä tähän liittyvät vaatimukset;
b)
edellä 51 artiklan 2 kohdan nojalla hyväksyttävät vakuusmuodot sekä tähän liittyvät vaatimukset.
VI LUKU
AVOIMUUS
57 artikla
Julkistettavien tietojen sisältö
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 111 artiklan 1 kohdan c ja d alakohdassa tarkoitetuissa tiedoissa on esitettävä
a)
kuhunkin tämän asetuksen liitteessä XIII lueteltuun yksittäiseen toimenpiteeseen liittyvät mainitun artiklan c kohdassa tarkoitetut tukimäärät sekä kunkin tuensaajan asianomaisena varainhoitovuonna saamien kyseisten tukimäärien summa;
b)
mainitun artiklan d alakohdassa tarkoitettujen ja tämän asetuksen liitteessä XIII lueteltujen rahastoista rahoitettujen toimenpiteiden luonne ja tarkoitus.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut määrät on ilmoitettava euroina niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat ottaneet euron käyttöön, ja kansallisena valuuttana muissa jäsenvaltioissa.
3. Jäsenvaltiot voivat julkistaa yksityiskohtaisempia tietoja kuin 1 ja 2 kohdassa säädetään, sanotuin kuitenkaan rajoittamatta tarvittavan yksityisyyden suojan soveltamista.
58 artikla
Kunnan nimen julkistaminen
Jos asetuksen (EU) N:o 1306/2013 112 artiklan kolmannen alakohdan soveltamiseksi julkistettavista tiedoista seuraisi, että tuensaaja, joka on luonnollinen henkilö, tunnistetaan, koska kunnassa asuvia tai siihen rekisteröityjä tuensaajia on vain vähän, asianomaisen jäsenvaltion on mainitun asetuksen 111 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan soveltamiseksi julkistettavina tietoina ilmoitettava seuraava suurempi hallintoyksikkö, johon kyseessä oleva kunta kuuluu.
59 artikla
Julkistettavien tietojen muoto ja julkistamisen ajankohta
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 111 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetulla yhdellä verkkosivustolla julkistettavien tietojen on oltava saatavilla hakutoiminnolla, jonka avulla käyttäjät pystyvät hakemaan tuensaajia nimen tai kunnan, sellaisena kuin sitä tarkoitetaan tämän asetuksen 58 artiklassa, taikka saatujen määrien, toimenpiteiden tai niiden yhdistelmän perusteella ja poimimaan kaikki asiaa koskevat tiedot yhtenä tietokokonaisuutena. Tiedot on esitettävä jäsenvaltion virallisella kielellä tai virallisilla kielillä ja/tai yhdellä komission kolmesta työkielestä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on julkistettava viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä toukokuuta edellisen varainhoitovuoden osalta.
3. Mainitun artiklan mukaisesti tiedot on pidettävä saatavilla verkkosivustolla kahden vuoden ajan siitä, kun ne on julkistettu ensimmäisen kerran.
60 artikla
Tuensaajia koskevat tiedot
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 113 artiklassa tarkoitetut tuensaajia koskevat tiedot on ilmoitettava tuensaajille sisällyttämällä ne rahastojen varojen saamiseksi esitettäviin hakemuksiin tai muulla tavoin, kun tiedot kerätään.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, varainhoitovuosina 2014 ja 2015 saatuihin maksuihin liittyvät tuensaajia koskevat tiedot on toimitettava vähintään neljä viikkoa ennen niiden julkistamista.
61 artikla
Pienviljelijöiden tukijärjestelmään liittyvien kynnysten julkistaminen
Jäsenvaltioiden asetuksen (EU) N:o 1306/2013 112 artiklan toisen alakohdan mukaisesti ilmoittamat määrät julkistetaan tämän asetuksen 62 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla unionin verkkosivustolla.
62 artikla
Komission ja jäsenvaltioiden välinen yhteistyö
1. Komissio perustaa keskitettyyn internetosoitteeseensa unionin verkkosivuston, jolta on linkit jäsenvaltioiden verkkosivustoille, ja ylläpitää kyseistä verkkosivustoa. Komissio päivittää internetlinkkejä jäsenvaltioiden toimittamien tietojen mukaan.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle verkkosivustonsa internetosoite heti, kun kyseinen sivusto on luotu, ja ilmoitettava kaikista sivustoon myöhemmin tehtävistä muutoksista, jotka vaikuttavat jäsenvaltion sivustolle pääsyyn unionin verkkosivuston kautta.
3. Jäsenvaltioiden on nimettävä 59 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun verkkosivuston luomisesta ja ylläpitämisestä vastaava elin. Niiden on ilmoitettava komissiolle kyseisen elimen nimi ja osoite.
VII LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
63 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetukset (EY) N:o 601/94, (EY) N:o 4/2004 ja (EY) N:o 259/2008.
Asetusta (EY) N:o 259/2008 sovelletaan kuitenkin edelleen varainhoitovuoden 2013 osalta suoritettuihin maksuihin. Poiketen siitä, mitä mainitun asetuksen 3 artiklan 3 kohdassa säädetään, mainitussa artiklassa tarkoitetut tiedot on pidettävä saatavilla verkkosivustolla yhden vuoden ajan siitä, kun ne on julkaistu ensimmäisen kerran.
64 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Kuitenkin
a)
10 artiklaa sovelletaan aiheutuneisiin menoihin ja jäsenvaltioiden saamiin käyttötarkoitukseensa sidottuihin tuloihin 16 päivästä lokakuuta 2014;
b)
34-40 artiklaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2015. Määräaikoja, joista säädetään 34 artiklan 3 ja 4 kohdassa, ei kuitenkaan sovelleta sääntöjenmukaisuuden tarkastamiseen liittyviin selvityksiin, joiden osalta asetuksen (EY) N:o 885/2006 11 artiklan 1 kohdan mukainen tiedonanto on toimitettu ennen 1 päivää tammikuuta 2015;
c)
VI lukua sovelletaan varainhoitovuodesta 2014 alkaen suoritettaviin maksuihin;
d)
tiedot, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava liitteessä II olevan sarakkeen V1 ja V2 mukaisesti, on toimitettava varainhoitovuodesta 2016 alkaen.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 6 päivänä elokuuta 2014.