NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU, EURATOM) č. 883/2013
ze dne 11. září 2013
o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a o zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 a nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 325 této smlouvy, ve spojení se Smlouvou o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména s článkem 106a této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Účetního dvora (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Orgány Unie a členské státy přikládají velký význam ochraně finančních zájmů Unie a boji proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu tyto zájmy. Odpovědnost Komise je z tohoto hlediska úzce spjata s jejím úkolem plnit rozpočet podle článku 317 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) a význam této činnosti potvrzuje článek 325 Smlouvy o fungování EU.
(2)
K uskutečnění uvedeného cíle je třeba použít všechny dostupné prostředky, především v souvislosti s vyšetřovacími úkoly přenesenými na úroveň Unie, při zachování současného rozdělení a vyvážení odpovědností mezi Unií a členskými státy.
(3)
Za účelem posílení prostředků pro boj proti podvodům a při zachování zásady samostatnosti vnitřní organizace každého orgánu zřídila Komise rozhodnutím 1999/352/ES, ESUO, Euratom (3) v rámci svých vlastních útvarů Evropský úřad pro boj proti podvodům (dále jen „úřad“), pověřený správním vyšetřováním podvodů. Komise úřadu poskytla plnou nezávislost při plnění jeho vyšetřovací funkce. Podle rozhodnutí 1999/352/ES, ESUO, Euratom má úřad za účelem vyšetřování vykonávat pravomoci svěřené právem Unie.
(4)
Za účelem právní úpravy vyšetřování prováděných úřadem bylo přijato nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 (4). Aby se posílila efektivita vyšetřovacích činností úřadu a s ohledem na hodnocení činnosti úřadu ze strany orgánů Unie, zejména hodnotící zprávu Komise z dubna roku 2003 a zvláštní zprávy Účetního dvora č. 1/2005 (5) a č. 2/2011 (6) o řízení úřadu, je třeba stávající právní rámec pozměnit.
(5)
Působnost úřadu by měla zahrnovat provádění vyšetřování v rámci orgánů, institucí a subjektů zřízených Smlouvami nebo na jejich základě (dále jen „orgány, instituce a jiné subjekty“) a výkon vyšetřovací pravomoci svěřené Komisi příslušnými akty Unie, jakož i poskytování pomoci Komise členským státům při organizování úzké a pravidelné spolupráce mezi jejich příslušnými orgány. Na základě své operační praxe v této oblasti by úřad měl rovněž přispívat k vytváření a rozvoji metod pro předcházení podvodům, úplatkářství i jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie a pro boj proti nim.
(6)
Příslušnost úřadu, jak byla stanovena Komisí, se týká vedle ochrany finančních zájmů všech činností spojených s ochranou zájmů Unie před nedovoleným jednáním, které by mohlo vést ke správnímu nebo trestnímu řízení.
(7)
Uplatňováním tohoto nařízení by neměla být dotčena rozsáhlejší ochrana, jež může vyplývat z ustanovení Smluv.
(8)
S ohledem na nutnost posílení boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie by měl mít úřad možnost provádět vnitřní vyšetřování ve všech orgánech, institucích a jiných subjektech.
(9)
V souvislosti s vnějším vyšetřováním je vhodné svěřit úřadu výkon pravomocí svěřených Komisi nařízením Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem (7). Dále je vhodné umožnit úřadu výkon ostatních pravomocí svěřených Komisi za účelem kontrol a inspekcí na místě v členských státech, především za účelem odhalení nesrovnalostí podle článku 9 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (8).
(10)
Efektivita činnosti úřadu závisí z velké části na spolupráci s členskými státy. Je třeba, aby členské státy určily své příslušné orgány, které budou schopny poskytnout úřadu potřebnou podporu při výkonu jeho úkolů. V případech, kdy členské státy nezřídily zvláštní útvar na vnitrostátní úrovni, jehož úkolem by bylo koordinovat ochranu finančních zájmů Unie a boj proti podvodům, měla by být určena služba („koordinační služba pro boj proti podvodům“), která by usnadňovala účinnou spolupráci a výměnu informací s úřadem.
(11)
Úřad by měl mít v rámci vnějších vyšetřování přístup k veškerým relevantním informacím, které jsou v držení orgánů, institucí a jiných subjektů Unie.
(12)
Vyšetřování by měla být prováděna v souladu se Smlouvami, a zejména s Protokolem č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie, a při dodržování služebního řádu úředníků a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie stanoveného v nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (9) (dále jen „služební řád“) a statutu poslanců Evropského parlamentu, jakož i při plném dodržování lidských práv a základních svobod, zejména zásady spravedlnosti, práva osob na vyjádření se ke skutečnostem, které se jich týkají, a zásady, že závěry vyšetřování mohou být založeny pouze na skutečnostech s důkazní hodnotou. Za tímto účelem by měly orgány, instituce a subjekty stanovit podmínky, za kterých mají být vnitřní vyšetřování prováděna.
(13)
Vnitřní vyšetřování mohou být prováděna pouze tehdy, má-li úřad zaručený vstup do všech prostor orgánů, institucí a jiných subjektů a ke všem jejich informacím a dokumentům.
(14)
Je třeba, aby přesnost informací, které v rámci své působnosti úřad obdrží, byla okamžitě vyhodnocena. Za tímto účelem by měl mít úřad před zahájením vyšetřování právo na přístup k veškerým relevantním informacím v databázích, které jsou v držení orgánů, institucí a jiných subjektů, je-li to nezbytné k posouzení toho, zda mají tvrzení reálný základ.
(15)
Je třeba stanovit konkrétní povinnost úřadu poskytovat informace orgánům, institucím a jiným subjektům o probíhajících vyšetřováních v případě, že se vyšetřovaný případ týká některého úředníka, jiného zaměstnance, člena orgánu nebo instituce, vedoucího jiného subjektu nebo pracovníka, nebo v případě, že může ochrana finančních zájmů Unie vyžadovat přijetí preventivních opatření.
(16)
Je třeba stanovit jasná pravidla, která umožní orgánům, institucím a jiným subjektům rychle prošetřit případy, do nichž se úřad rozhodne nezasahovat, ale která současně potvrdí prioritní pravomoc úřadu vést vnitřní vyšetřování ve věcech týkajících se finančních zájmů Unie.
(17)
Za účelem zajištění nezávislosti úřadu při plnění úkolů, které mu byly svěřeny tímto nařízením, by měl mít jeho generální ředitel možnost zahájit vyšetřování z vlastního podnětu. Pokud úřad provádí vyšetřování, neměly by příslušné orgány, instituce a jiné subjekty vést souběžné vyšetřování týchž skutečností, pokud se s úřadem nedohodnou jinak.
(18)
Vyšetřování by měl řídit generální ředitel úřadu zcela nezávisle na orgánech, institucích a jiných subjektech a na dozorčím výboru. Za tímto účelem by měl mít generální ředitel možnost přijmout obecné zásady vyšetřovacích postupů určené zaměstnancům úřadu. Tyto obecné zásady by měly pro zaměstnance stanovit praktická vodítka, pokud jde o vedení vyšetřování, a procesní záruky a práva dotčených osob nebo svědků, podrobné informace ohledně vnitřního poradního a kontrolního postupu, jimiž se je třeba řídit, včetně kontroly souladu s právem. V zájmu větší transparentnosti v souvislosti s vedením vyšetřování by tyto obecné zásady měly být veřejnosti zpřístupněny na internetových stránkách úřadu. Uvedené obecné zásady by neměly zakládat či měnit jakákoli práva nebo povinnosti vyplývající z tohoto nařízení.
(19)
V souladu s článkem 21 služebního řádu by zaměstnanci úřadu měli vést vyšetřování v souladu s obecnými zásadami vyšetřovacích postupů a na základě individuálních pokynů generálního ředitele úřadu k jednotlivým případům.
(20)
V souladu se služebním řádem by zaměstnanci úřadu měli své vyšetřovací úkoly vykonávat zcela nezávisle a vyhnout se střetu zájmů. Zaměstnanci úřadu by měli generálního ředitele okamžitě informovat, pokud se určité vyšetřování týká záležitosti, na níž mají jakékoliv osobní zájmy, které by mohly omezit jejich nezávislost nebo by takto mohly být vnímány, zejména pokud byli do vyšetřované záležitosti zapojeni jiným způsobem.
(21)
Vnější a vnitřní vyšetřování prováděná úřadem se částečně řídí odlišnými pravidly. Úřadu by však mělo být dovoleno, aby, kdykoli je to nezbytné, kombinoval v rámci jednoho vyšetřování prvky vnějšího i vnitřního vyšetřování, aniž by musel zahajovat dvě samostatná vyšetřování.
(22)
V zájmu právní jistoty je nezbytné přesně vymezit procesní záruky použitelné při vyšetřováních vedených úřadem, a to s ohledem na správní povahu těchto vyšetřování.
(23)
Procesní záruky a základní práva dotčených osob a svědků by měly být dodržovány bez jakékoli diskriminace vždy a ve všech fázích vnějšího i vnitřního vyšetřování, a to zejména při sdělování informací o probíhajícím vyšetřování. Při poskytování jakýchkoli informací o vyšetřováních prováděných úřadem Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru, a to jak v případě dvoustranného sdělování informací, tak v rámci výměny názorů, by měla být dodržována důvěrnost vyšetřování, zákonná práva dotčených osob a případně vnitrostátní předpisy vztahující se na soudní řízení. Informace předané nebo obdržené během vyšetřování by měly být zpracovávány v souladu s právem Unie v oblasti ochrany údajů. Výměny informací by měly probíhat v souladu se zásadou přiměřenosti a zásadou „vědět jen to nejnutnější“.
(24)
V zájmu posílení ochrany individuálních práv vyšetřovaných osob by v závěrech nemělo být uváděno jméno dotčené osoby, aniž byla této osobě dána možnost vyjádřit se ke skutečnostem, které se jí týkají.
(25)
Generální ředitel by měl dohlížet na to, aby při jakémkoli sdělování informací veřejnosti byla dodržována zákonná práva dotčených osob.
(26)
Úřad i orgány, instituce a jiné subjekty účastnící se vyšetřování by měly chránit svobodu projevu v souladu s Listinou základních práv Evropské unie a novinářské zdroje.
(27)
Generální ředitel by měl zajišťovat ochranu osobních údajů a dodržování důvěrnosti informací získaných v průběhu vyšetřování. Úředníkům a ostatním zaměstnancům Unie by měla být zajištěna stejná právní ochrana, jaká je stanovena ve služebním řádu.
(28)
K zajištění toho, aby byly výsledky vyšetřování prováděných úřadem zohledňovány a aby byla přijata nezbytná následná opatření, je nezbytné stanovit, že zprávy mohou představovat důkazní materiály přípustné ve správním nebo soudním řízení. Za tímto účelem by tyto zprávy měly být vypracovávány v souladu s pravidly platnými pro vypracování úředních zpráv v členských státech.
(29)
V případě, že by skutečnosti uvedené v závěrečné zprávě z vnitřního vyšetřování mohly být základem pro trestní stíhání, by měly být informace v tomto směru předány soudním orgánům dotčeného členského státu. V doporučeních připojených k závěrečné zprávě z vyšetřování by měl generální ředitel uvést, zda by vzhledem k povaze skutečností a k rozsahu jejich finančního dopadu bylo možné dále postupovat účinněji prostřednictvím vnitřních opatření orgánu, instituce nebo subjektu.
(30)
V případech, kdy generální ředitel předá soudním orgánům dotčeného členského státu informace získané úřadem v průběhu vnitřních vyšetřování, by tímto předáním informací neměla být dotčena následná právní kvalifikace ze strany vnitrostátního soudního orgánu, pokud jde o nezbytnost vyšetřovacích postupů.
(31)
Je na příslušných orgánech členských států nebo popřípadě orgánech, institucích a jiných subjektech, aby rozhodly, jaká opatření by měla být po dokončení vyšetřování učiněna na základě závěrečné zprávy vypracované úřadem.
(32)
Úřad by měl za účelem zlepšení své efektivity vědět, jaké důsledky byly vyvozeny ze závěrů jeho vyšetřování. Orgánům, institucím a jiným subjektům Unie a případně příslušným orgánům členských států by proto měla být uložena povinnost informovat úřad na jeho žádost o případných opatřeních přijatých v návaznosti na informace, které jim úřad předal.
(33)
S ohledem na významné výhody plynoucí z intenzivnější spolupráce mezi úřadem, Eurojustem, Europolem a příslušnými orgány členských států by úřad měl mít možnost uzavřít s nimi správní ujednání, jejichž cílem může být zejména usnadnění praktické spolupráce a výměna informací o technických a operačních záležitostech, aniž by tím však vznikaly další právní povinnosti.
(34)
Aby mohlo dojít k posílení spolupráce mezi úřadem, Eurojustem a příslušnými orgány členských států ve vztahu ke skutečnostem, které mohou být předmětem trestního vyšetřování, měl by úřad informovat Eurojust zejména o těch případech, kdy existuje podezření na podvod, úplatkářství nebo jiné protiprávní jednání ohrožující finanční zájmy Unie, přičemž by se mohlo jednat o závažnou trestnou činnost. Jestliže je k informacím připojena výzva k provedení konkrétních trestněprávních vyšetřovacích úkonů, měly by být tyto informace předány příslušným orgánům dotčených členských států v příslušných případech předtím, než jimi poskytnuté informace úřad předá Eurojustu nebo Europolu.
(35)
V zájmu úspěšné spolupráce úřadu, příslušných orgánů, institucí a jiných subjektů Unie, příslušných orgánů členských států, příslušných orgánů ze třetích zemí a mezinárodních organizací by mělo docházet ke vzájemné výměně informací. Tato výměna informací by měla probíhat v souladu se zásadami důvěrnosti a pravidly o ochraně údajů stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (10). Úřad by měl zejména ověřit, že příjemce má příslušné pravomoci a že předání údajů je nezbytné. Výměny informací s Eurojustem by měly probíhat v mezích působnosti Eurojustu, který se týká koordinace v případech závažné trestné činnosti, jež přesahují hranice jednotlivých zemí.
(36)
S ohledem na objem finančních prostředků Unie vyčleněných pro odvětví vnější pomoci, na počet vyšetřování, která úřad v tomto odvětví vede, i na mezinárodní spolupráci pro účely vyšetřování by měl mít úřad při plnění svých úkolů možnost zajistit si případně v koordinaci s jinými příslušnými útvary prostřednictvím správních ujednání praktickou pomoc příslušných orgánů ve třetích zemích a mezinárodních organizací, aniž by tím však vznikaly další právní povinnosti.
(37)
Úřad by měl být při plnění svých úkolů nezávislý. K posílení této nezávislosti by vyšetřovací funkce úřadu měla podléhat pravidelné kontrole ze strany dozorčího výboru složeného z nezávislých samostatných osob, které jsou vysoce kvalifikovány v oblastech působnosti úřadu. Dozorčí výbor by neměl zasahovat do probíhajících vyšetřování. K jeho úkolům by rovněž mělo patřit napomáhání generálními řediteli při výkonu jeho povinností.
(38)
Je zapotřebí stanovit kritéria a postupy pro jmenování členů dozorčího výboru a dále upřesnit úkoly dozorčího výboru, které vyplývají z jeho působnosti.
(39)
Měl by být vypracován rezervní seznam kandidátů, kteří by mohli nahradit členy dozorčího výboru na zbývající část funkčního období v případě, že jeden nebo více členů odstoupí z funkce, zemře nebo se stane jinak neschopným výkonu svých úkolů.
(40)
Aby mohl dozorčí výbor vykonávat svoje poslání účinně, měl by úřad zaručit nezávislé fungování jeho sekretariátu.
(41)
Mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí by měla jednou ročně proběhnout výměna názorů. Předmětem této výměny názorů by měly být mimo jiné strategické priority politiky v oblasti vyšetřování a efektivita práce úřadu z hlediska výkonu jeho působnosti, aniž by došlo k jakémukoli zásahu do jeho nezávislosti při vedení vyšetřování. Příprava na výměnu názorů by měla proběhnout na technické úrovni a měla by v nezbytném rozsahu zahrnovat přípravné setkání příslušných útvarů dotčených orgánů. Při projednávání efektivity práce úřadu z hlediska výkonu jeho působnosti by orgány účastnící se výměny názorů měly mít možnost se zabývat statistickými informacemi o opatřeních navazujících na vyšetřování ze strany úřadu a na informace předané úřadem.
(42)
V zájmu zajištění úplné nezávislosti fungování úřadu by jeho generální ředitel měl být jmenován na neobnovitelné funkční období sedmi let.
(43)
Funkce generálního ředitele úřadu je zvláště důležitá rovněž pro Evropský parlament a Radu. Osoba jmenovaná generálním ředitelem by měla mít co nejširší podporu a uznání ze strany Evropského parlamentu, Rady a Komise. Komise by proto měla usilovat o to, aby v rámci postupu konzultace dosáhla s Evropským parlamentem a Radou vzájemné dohody.
(44)
Výzva k podávání přihlášek na místo generálního ředitele by měla být zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie nejpozději šest měsíců před koncem funkčního období stávajícího generálního ředitele. Výzvu k podávání přihlášek by měla vypracovat Komise na základě výsledku úzkých konzultací s Evropským parlamentem a Radou. Výzva by měla obsahovat kritéria pro výběr, včetně požadavků, jež by uchazeči o místo generálního ředitele měli splňovat.
(45)
Generální ředitel by měl pravidelně informovat dozorčí výbor o případech, u kterých byly předány informace soudním orgánům členských států, a o celkovém počtu případů úřadu, jimiž se tyto soudní orgány dotčených členských států zabývaly v návaznosti na vyšetřování provedené úřadem.
(46)
S ohledem na zkušenosti z operativní činnosti by bylo vhodné umožnit generálnímu řediteli úřadu pověřit výkonem některých svých funkcí jednoho nebo více zaměstnanců úřadu.
(47)
Generální ředitel by měl zavést vnitřní poradní a kontrolní mechanismus, včetně kontroly souladu s právem, který se bude zejména týkat povinnosti dodržování procesních záruk a základních práv dotčených osob a vnitrostátního práva dotčených členských států.
(48)
V zájmu zajištění nezávislosti úřadu by Komise měla rozhodnout o přenesení náležitých pravomocí orgánu oprávněného ke jmenování na generálního ředitele.
(49)
Toto nařízení žádným způsobem nesnižuje pravomoci a odpovědnost členských států přijímat opatření k boji proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie. Pověření nezávislého úřadu vedením vnějších správních vyšetřování v této oblasti je plně v souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k posílení boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
(50)
V případě zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce by Komise měla posoudit nutnost změny tohoto nařízení.
(51)
Toto nařízení dodržuje základní práva a je v souladu zejména se zásadami uznanými Listinou základních práv Evropské unie.
(52)
V souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) 45/2001 byl konzultován evropský inspektor ochrany údajů, který své stanovisko předložil dne 1. června 2011 (11).
(53)
Vzhledem ke značnému počtu nezbytných změn by mělo být nařízení (ES) č. 1073/1999 zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(54)
Podle čl. 106a odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen „Smlouva o ESAE“), která rozšiřuje používání článku 325 Smlouvy o fungování EU na Evropské společenství pro atomovou energii (Euratom), by měla být pravidla pro vyšetřování vedená úřadem, pokud jde o Unii, použitelná i pro Euratom. Podle čl. 106a odst. 2 Smlouvy o ESAE je nutné odkazy na Unii v článku 325 Smlouvy o fungování EU chápat jako odkazy na Euratom, a odkazy na Unii obsažené v tomto nařízení v sobě tudíž zahrnují, pokud to kontext vyžaduje, odkazy na Euratom. Nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (12) by proto mělo být zrušeno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle a úkoly
1. Za účelem posílení boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen souhrnně „Unie“, pokud to kontext vyžaduje) vykonává Evropský úřad pro boj proti podvodům, zřízený rozhodnutím 1999/352/ES, ESUO, Euratom (dále jen „úřad“), pravomoci týkající se vyšetřování svěřené Komisi:
a)
příslušnými akty Unie a
b)
příslušnými dohodami o spolupráci a vzájemné pomoci, které Unie uzavřela se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi.
2. Úřad zajišťuje pomoc Komise členským státům při organizování úzké a pravidelné spolupráce mezi jejich příslušnými orgány za účelem koordinace jejich opatření zaměřených na ochranu finančních zájmů Unie před podvody. Úřad přispívá k vytváření a rozvoji metod prevence a boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie. Úřad podporuje a koordinuje sdílení operačních zkušeností a osvědčených procesních postupů se členskými státy a mezi nimi v oblasti ochrany finančních zájmů Unie a rovněž podporuje společné kroky v boji proti podvodům uskutečňované členskými státy na dobrovolném základě.
3. Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčeny:
a)
Protokol č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie připojený ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie;
b)
statut poslanců Evropského parlamentu;
c)
služební řád;
d)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001.
4. V rámci orgánů, institucí a jiných subjektů založených Smlouvami nebo na jejich základě (dále jen „orgány, instituce a jiné subjekty“) provádí úřad správní vyšetřování za účelem boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie. Vyšetřuje proto závažné skutečnosti související s výkonem služebních povinností, které by mohly znamenat zanedbání povinností ze strany úředníků a zaměstnanců Unie, jež by mohlo vést k disciplinárnímu, popřípadě trestnímu stíhání, nebo zanedbání obdobných povinností členy orgánů a institucí, vedoucími pracovníky jiných subjektů nebo pracovníky orgánů, institucí a subjektů, na které se nevztahuje služební řád (dále společně jen „úředníci, jiní zaměstnanci, členové orgánů nebo institucí, vedoucí jiných subjektů nebo pracovníci“).
5. Za účelem uplatňování tohoto nařízení mohou příslušné orgány členských států a orgány, instituce a jiné subjekty uzavřít s úřadem správní ujednání. Tato správní ujednání se mohou týkat zejména předávání informací a provádění vyšetřování.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„finančními zájmy Unie“ příjmy, výdaje a aktiva, na něž se vztahuje rozpočet Evropské unie, a příjmy, výdaje a aktiva, na něž se vztahují rozpočty orgánů, institucí a jiných subjektů a rozpočty jimi spravované a kontrolované;
2)
„nesrovnalostí“„nesrovnalost“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95;
3)
„podvodem, úplatkářstvím a jiným protiprávním jednáním ohrožujícím finanční zájmy Unie“ podvod, úplatkářství a jiné protiprávní jednání ohrožující finanční zájmy Unie ve smyslu příslušných právních aktů Unie;
4)
„správním vyšetřováním“ (dále jen „vyšetřování“) jakákoli inspekce, kontrola a jiné opatření prováděné úřadem podle článků 3 a 4 za účelem dosažení cílů uvedených v článku 1 a případně označení vyšetřovaných činností za nedovolené; těmito vyšetřováními nejsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů členských států zahájit trestní stíhání;
5)
„dotčenou osobou“ jakákoli osoba nebo hospodářský subjekt, které jsou podezřelé z toho, že se dopustily podvodu, úplatkářství nebo jiného protiprávního jednání ohrožujícího finanční zájmy Unie, a které jsou proto vyšetřovány úřadem;
6)
„hospodářským subjektem“ hospodářský subjekt ve smyslu nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 a nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96;
7)
„správními ujednáními“ ujednání technické nebo operační povahy uzavřená úřadem, jejichž cílem může být zejména usnadnění spolupráce a výměny informací mezi stranami těchto ujednání a jež nezakládají další právní povinnosti.
Článek 3
Vnější vyšetřování
1. Úřad vykonává pravomoc svěřenou Komisi nařízením (Euratom, ES) č. 2185/96 provádět kontroly a inspekce na místě v členských státech a v souladu s platnými dohodami o spolupráci a vzájemné pomoci a jinými platnými právními nástroji ve třetích zemích a v prostorách mezinárodních organizací.
V rámci své vyšetřovací funkce provádí úřad kontroly a inspekce podle čl. 9 odst. 1 nařízení (Euratom, ES) č. 2988/95 a podle odvětvových předpisů, na něž se odkazuje v čl. 9 odst. 2 výše uvedeného nařízení, v členských státech a v souladu s platnými dohodami o spolupráci a vzájemné pomoci a jinými platnými právními nástroji ve třetích zemích a v prostorách mezinárodních organizací.
2. Za účelem zjištění podvodu, úplatkářství nebo jiného protiprávního jednání ohrožujícího finanční zájmy Unie v souvislosti s dohodou o grantu nebo rozhodnutím či smlouvou týkající se financování ze strany Unie má úřad v souladu s ustanoveními a postupy uvedenými v nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96 oprávnění provádět kontroly a inspekce na místě u hospodářských subjektů.
3. Během kontrol a inspekcí na místě jednají zaměstnanci úřadu podle příslušných právních předpisů Unie, v souladu s pravidly a zvyklostmi dotyčného členského státu a v souladu s procesními zárukami uvedenými v tomto nařízení.
Příslušný orgán dotčeného členského státu poskytne na žádost úřadu zaměstnancům úřadu pomoc nezbytnou k účinnému splnění jejich úkolů, upřesněných v písemném zmocnění uvedeném v čl. 7 odst. 2. Jestliže tato pomoc vyžaduje podle vnitrostátních předpisů povolení soudního orgánu, musí být o toto povolení požádáno.
Dotčený členský stát dbá v souladu s nařízením (Euratom, ES) č. 2185/96 na to, aby byl zaměstnancům úřadu umožněn přístup ke všem informacím a dokumentům týkajícím se skutečností, které jsou předmětem vyšetřování a jsou nezbytné pro efektivní a účinné provedení kontrol a inspekcí na místě, a to za stejných podmínek jako příslušným orgánům tohoto členského státu a v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy.
4. Pro účely tohoto nařízení určí členské státy službu (dále jen „koordinační služba pro boj proti podvodům“), která bude napomáhat účinné spolupráci a výměně informací včetně informací operační povahy s úřadem. V příslušných případech a v souladu s vnitrostátním právem může být koordinační služba pro boj proti podvodům považována za příslušný orgán pro účely tohoto nařízení.
5. V případě, že je to nutné pro účely zjištění, zda došlo k podvodu, úplatkářství nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, má úřad v průběhu vnějšího vyšetřování přístup ke všem relevantním informacím, které souvisejí s vyšetřovanými skutečnostmi a které mají orgány, instituce a subjekty v držení, včetně informací v databázích. Za tímto účelem se použijí ustanovení čl. 4 odst. 2 a 4.
6. Pokud se úřad ještě před rozhodnutím, zda zahájit vnější vyšetřování, zabývá informacemi naznačujícími, že došlo k podvodu, úplatkářství nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, může informovat příslušné orgány dotčených členských států, případně příslušné útvary Komise.
Aniž jsou dotčeny odvětvové předpisy, na které se odkazuje v čl. 9 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95, zajistí příslušné orgány dotčených členských států, že budou podniknuty vhodné kroky v souladu s vnitrostátním právem, na nichž se může úřad podílet. Příslušné orgány dotčených členských států na požádání informují úřad o podniknutých krocích a o skutečnostech zjištěných na základě těchto informací, jak je uvedeno v prvním pododstavci tohoto odstavce.
Článek 4
Vnitřní vyšetřování
1. V oblastech uvedených v článku 1 provádí úřad správní vyšetřování uvnitř orgánů, institucí a jiných subjektů (dále jen „vnitřní vyšetřování“).
Tato vnitřní vyšetřování se provádějí v souladu s podmínkami stanovenými tímto nařízením a rozhodnutími přijatými daným orgánem, institucí nebo jiným subjektem.
2. Pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 1:
a)
má úřad právo na okamžitý a neohlášený přístup k jakýmkoli relevantním informacím, včetně informací v databázích, drženým orgány, institucemi nebo jinými subjekty a právo na okamžitý a neohlášený přístup do jejich prostor. Úřad má možnost kontrolovat účetnictví orgánů, institucí a jiných subjektů. Úřad může pořizovat kopie a získávat výtahy z každého dokumentu a z obsahu každého nosiče informací, které jsou v držení orgánů, institucí a jiných subjektů, a v případě potřeby si ponechat tyto dokumenty nebo informace, hrozí-li nebezpečí jejich zmizení;
b)
úřad může od úředníků, jiných zaměstnanců, členů orgánů nebo institucí, vedoucích jiných subjektů nebo pracovníků požadovat ústní poskytnutí informací, mimo jiné i formou výslechu, a písemné poskytnutí informací.
3. V souladu s ustanoveními a postupy uvedenými v nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96 může úřad provádět kontroly a inspekce na místě v prostorách hospodářských subjektů, aby získal přístup k relevantním informacím o skutečnostech, které jsou předmětem vnitřního vyšetřování.
4. Orgány, instituce a jiné subjekty jsou informovány, pokud zaměstnanci úřadu provádějí v jejich prostorách vnitřní vyšetřování nebo nahlížejí do dokumentů nebo žádají informace, které mají tyto orgány, instituce a jiné subjekty v držení. Aniž jsou dotčeny články 10 a 11 tohoto nařízení, může úřad kdykoli předat příslušnému orgánu, instituci nebo jinému subjektu informace získané při vnitřních vyšetřováních.
5. Orgány, instituce a jiné subjekty zavedou vhodné postupy a přijmou potřebná opatření k tomu, aby byla ve všech fázích vnitřního vyšetřování zajištěna důvěrnost.
6. Pokud se při vnitřním vyšetřování zjistí, že by dotčenou osobou mohl být některý z úředníků, jiných zaměstnanců, členů orgánů nebo institucí, vedoucích jiných subjektů nebo pracovníků, je o tom informován orgán, instituce nebo jiný subjekt, ke kterému tato osoba patří.
V případech, kdy důvěrnost vnitřního vyšetřování nemůže být zajištěna obvyklými způsoby komunikace, použije úřad k podání informací vhodné alternativní cesty.
Ve výjimečných případech lze na základě odůvodněného rozhodnutí generálního ředitele, které bude po uzavření vyšetřování předáno dozorčímu výboru, poskytnutí těchto informací pozdržet.
7. Rozhodnutí, které má podle odstavce 1 přijmout každý orgán, instituce nebo jiný subjekt, obsahuje zejména pravidlo týkající se povinnosti úředníků, jiných zaměstnanců, členů orgánů nebo institucí, vedoucích jiných subjektů nebo pracovníků spolupracovat s úřadem a poskytovat mu informace, přičemž musí být zajištěna důvěrnost vnitřního vyšetřování.
8. Pokud se úřad ještě před rozhodnutím, zda zahájit vnitřní vyšetřování, zabývá informacemi naznačujícími, že došlo k podvodu, úplatkářství nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, může informovat dotčený orgán, instituci nebo jiný subjekt. Dotčený orgán, instituce nebo jiný subjekt na požádání informují úřad o veškerých podniknutých krocích a o skutečnostech zjištěných na základě těchto informací.
V případě potřeby informuje úřad také příslušné orgány dotčeného členského státu. V tomto případě se uplatní procesní požadavky stanovené v čl. 9 odst. 4 druhém a třetím pododstavci. Rozhodnou-li se příslušné orgány na základě informací, které jim byly poskytnuty, podniknout jakékoli kroky v souladu s vnitrostátním právem, informují o nich na požádání úřad.
Článek 5
Zahájení vyšetřování
1. Generální ředitel může zahájit vyšetřování v případě, že existuje dostatečně závažné podezření, které může být založeno i na informacích od třetí osoby nebo na anonymních informacích, že došlo k podvodu, úplatkářství nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie. Rozhodnutí generálního ředitele zahájit nebo nezahájit vyšetřování zohledňuje priority politiky v oblasti vyšetřování a roční plán řízení úřadu stanovené podle čl. 17 odst. 5. Toto rozhodnutí rovněž zohledňuje potřebu účinného využívání zdrojů úřadu a přiměřenosti použitých prostředků. V případě vnitřních vyšetřování je třeba brát zvláštní ohled na to, který orgán, instituce nebo jiný subjekt se nachází v nejvýhodnější pozici k jejich vedení, a to zejména na základě povahy skutečností, skutečného nebo potenciálního finančního dopadu případu a pravděpodobnosti následných soudních opatření.
2. Rozhodnutí o zahájení vnějšího vyšetřování přijímá generální ředitel, který jedná buď z vlastního podnětu, nebo na žádost dotčeného členského státu nebo jakéhokoliv orgánu, instituce nebo jiného subjektu Unie.
Rozhodnutí o zahájení vnitřního vyšetřování přijímá generální ředitel, který jedná buď z vlastního podnětu, nebo na žádost jednoho z orgánů, institucí nebo jiných subjektů, ve kterých má vyšetřování probíhat, nebo na žádost členského státu.
3. Zvažuje-li generální ředitel, zda zahájí vnitřní vyšetřování na žádost podle odstavce 2, nebo vede-li úřad vnitřní vyšetřování, dotčené orgány, instituce nebo jiné subjekty nezahájí souběžné vyšetřování týchž skutečností, pokud se s úřadem nedohodnou jinak.
4. Rozhodnutí o zahájení nebo nezahájení vyšetřování se přijme do dvou měsíců ode dne, kdy byla úřadu doručena žádost podle odstavce 2. Rozhodnutí se neprodleně oznámí členskému státu, orgánu, instituci nebo jinému subjektu, které žádost podaly. Rozhodnutí o nezahájení vyšetřování musí být odůvodněno. Jestliže tato dvouměsíční lhůta uplyne, aniž úřad přijal rozhodnutí, má se za to, že se úřad rozhodl vyšetřování nezahájit.
V případě, že úředník, jiný zaměstnanec, člen orgánu nebo instituce, vedoucí jiného subjektu nebo pracovník, který jedná v souladu s článkem 22a služebního řádu, poskytne úřadu informace týkající se podezření na podvod či nesrovnalost, úřad ho informuje o rozhodnutí o zahájení nebo nezahájení vyšetřování v souvislosti s předmětnými skutečnostmi.
5. Pokud generální ředitel rozhodne, že vnitřní vyšetřování nezahájí, může neprodleně předat veškeré relevantní informace dotčenému orgánu, instituci nebo jinému subjektu, aby na jejich základě mohly přijmout náležitá opatření v souladu s pravidly, která se na daný orgán, instituci nebo jiný subjekt vztahují. Úřad se případně dohodne s orgánem, institucí nebo jiným subjektem na vhodných opatřeních na ochranu důvěrnosti zdroje těchto informací, a je-li to nutné, požádá o poskytnutí informací ohledně následně přijatých opatření.
6. Pokud generální ředitel rozhodne, že vnější vyšetřování nezahájí, může neprodleně předat veškeré relevantní informace příslušným orgánům dotčeného členského státu, aby na jejich základě mohly přijmout náležitá opatření v souladu se svými vnitrostátními předpisy. V případě potřeby úřad rovněž informuje dotčený orgán, instituci nebo jiný subjekt.
Článek 6
Přístup k informacím v databázích před zahájením vyšetřování
1. Je-li to nezbytné k posouzení toho, zda mají tvrzení reálný základ, má úřad před zahájením vyšetřování právo na přístup k veškerým relevantním informacím v databázích, které jsou v držení orgánů, institucí a jiných subjektů. Toto právo na přístup musí být uplatněno ve lhůtě, kterou úřad stanoví a která je nezbytná k urychlenému posouzení tvrzení. Při uplatňování tohoto práva na přístup dodržuje úřad zásady nezbytnosti a přiměřenosti.
2. Dotčený orgán, instituce nebo jiný subjekt musí loajálně spolupracovat tím, že úřadu umožní získat veškeré relevantní informace za podmínek, jež budou uvedeny v rozhodnutích přijatých podle čl. 4 odst. 1.
Článek 7
Postup při vyšetřování
1. Vyšetřování řídí generální ředitel, v příslušných případech na základě písemných pokynů. Vyšetřování vedou pod jeho řízením zaměstnanci úřadu, které určil.
2. Zaměstnanci úřadu provádějí své úkoly po předložení písemného zmocnění, ve kterém je uvedena jejich totožnost a jejich funkce. Generální ředitel vydá toto zmocnění, v němž jsou uvedeny předmět a účel vyšetřování, právní základ pro provádění tohoto vyšetřování a vyšetřovací pravomoci, které z tohoto základu vyplývají.
3. Příslušné orgány členských států v souladu s vnitrostátními předpisy poskytují zaměstnancům úřadu nezbytnou pomoc, aby jim umožnily efektivně plnit jejich úkoly.
Orgány, instituce a jiné subjekty zajistí, aby jejich úředníci, jiní zaměstnanci, členové, vedoucí a pracovníci poskytovali zaměstnancům úřadu nezbytnou pomoc, jež jim umožní efektivně plnit jejich úkoly.
4. Jestliže jsou v určitém vyšetřování současně vnější i vnitřní prvky, uplatní se odpovídajícím způsobem články 3 a 4.
5. Vyšetřování probíhá bez přerušení po dobu, která musí být přiměřená okolnostem a složitosti případu.
6. Pokud se při vyšetřování zjistí, že by mohlo být vhodné přijmout preventivní správní opatření k ochraně finančních zájmů Unie, informuje úřad neprodleně dotčený orgán, instituci nebo jiný subjekt o probíhajícím vyšetřování. Předávané informace obsahují následující údaje:
a)
totožnost dotčeného úředníka, jiného zaměstnance, člena orgánu nebo instituce, vedoucího jiného subjektu nebo pracovníka a shrnutí předmětných skutečností;
b)
veškeré informace, které mohou dotčenému orgánu, instituci nebo jinému subjektu pomoci při rozhodování o tom, zda je vhodné přijmout preventivní správní opatření na ochranu finančních zájmů Unie;
c)
veškerá doporučená zvláštní opatření na ochranu důvěrnosti, zejména v případech, které vyžadují použití vyšetřovacích opatření, která spadají do pravomoci vnitrostátního soudního orgánu, nebo v případě vnějšího vyšetřování, do pravomoci vnitrostátního orgánu, v souladu s použitelnými vnitrostátními předpisy týkajícími se vyšetřování.
Dotčený orgán, instituce nebo jiný subjekt mohou kdykoliv v úzké spolupráci s úřadem rozhodnout o přijetí jakýchkoli vhodných preventivních opatření, včetně opatření na ochranu důkazů, a o rozhodnutí přijmout tato opatření neprodleně informují úřad.
7. V nezbytných případech je na příslušných orgánech členských států, aby na žádost úřadu učinily vhodná preventivní opatření podle vnitrostátního práva, zejména opatření na zajištění důkazů.
8. Nelze-li vyšetřování skončit do 12 měsíců od zahájení, podává generální ředitel po uplynutí této lhůty 12 měsíců a poté každých šest měsíců dozorčímu výboru zprávu obsahující důvody a nápravná opatření navrhována s cílem vyšetřování urychlit.
Článek 8
Povinnost informovat úřad
1. Orgány, instituce a jiné subjekty předají neprodleně úřadu veškeré informace týkající se možných případů podvodů, úplatkářství nebo jiného protiprávního jednání ohrožujícího finanční zájmy Unie.
2. Orgány, instituce a jiné subjekty a v rozsahu umožněném jejich vnitrostátním právem příslušné orgány členských států předají úřadu na jeho žádost nebo z vlastního podnětu všechny dokumenty a informace, které mají v držení a které souvisejí s vyšetřováním, jež úřad provádí.
3. Orgány, instituce a jiné subjekty a v rozsahu umožněném jejich vnitrostátním právem příslušné orgány členských států předají úřadu další dokumenty nebo informace, které považují za významné, které mají v držení a které se týkají boje proti podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
Článek 9
Procesní záruky
1. Úřad v rámci svého vyšetřování shromažďuje důkazy ve prospěch i v neprospěch dotčené osoby. Vyšetřování musí být prováděna objektivně a nestranně a v souladu se zásadou presumpce neviny a procesními zárukami stanovenými v tomto článku.
2. Během vyšetřování může úřad kdykoliv vyslechnout dotčenou osobu nebo svědka. Vyslýchaná osoba má právo nevypovídat ve svůj neprospěch.
Výzva k výslechu musí být dotčené osobě zaslána nejméně deset pracovních dní před jeho uskutečněním. Tuto lhůtu lze zkrátit, pokud s tím dotčená osoba výslovně souhlasí, nebo na základě řádně odůvodněné naléhavosti vyšetřování. V posledně uvedeném případě nesmí být tato lhůta kratší než 24 hodin. Výzva obsahuje výčet práv dotčené osoby, zejména právo na pomoc osoby, kterou si sama zvolí.
Výzva k výslechu musí být svědkovi zaslána nejméně 24 hodin před jeho uskutečněním. Tuto lhůtu lze zkrátit, pokud s tím svědek výslovně souhlasí, nebo na základě řádně odůvodněné naléhavosti vyšetřování.
Požadavky uvedené ve druhém a třetím pododstavci se nevztahují na záznam prohlášení v rámci kontrol a inspekcí na místě.
Pokud v průběhu výslechu nasvědčují zjištěné skutečnosti tomu, že svědek může být dotčenou osobou, výslech se ukončí. Okamžitě se uplatní procesní pravidla podle toho odstavce a podle odstavců 3 a 4. Svědek je neprodleně seznámen s právy, jež má jako dotčená osoba, a na požádání obdrží kopii záznamu jakýchkoli prohlášení, která v minulosti učinil. Dřívější prohlášení této osoby nesmí úřad proti ní použít, aniž jí nejprve poskytne příležitost se k jejich obsahu vyjádřit.
Úřad vyhotoví záznam výslechu a vyslýchané osobě umožní k tomuto záznamu přístup, aby ho vyslýchaná osoba mohla potvrdit nebo k němu připojit připomínky. Úřad poskytne dotčené osobě kopii tohoto záznamu.
3. Pokud se v rámci vyšetřování zjistí, že dotčenou osobou může být úředník, jiný zaměstnanec, člen orgánu nebo instituce, vedoucí jiného subjektu nebo pracovník, je tato dotčená osoba v tomto smyslu informována, pokud tím není dotčen průběh vyšetřování nebo vyšetřovacích postupů spadajících do působnosti vnitrostátního soudního orgánu.
4. Aniž jsou dotčeny čl. 4 odst. 6 a čl. 7 odst. 6, jakmile je vyšetřování skončeno a předtím, než jsou vypracovány závěry, které se dotčené osoby jmenovitě týkají, musí být této osobě poskytnuta příležitost se ke skutečnostem, které se jí týkají, vyjádřit.
Za tímto účelem úřad dotčenou osobu vyzve, aby se vyjádřila buď písemně, nebo v rozhovoru s určenými zaměstnanci úřadu. Tato výzva musí obsahovat shrnutí skutečností, které se dotčené osoby týkají, informace požadované podle článků 11 a 12 nařízení (ES) č. 45/2001, a dále lhůtu pro vyjádření, která nesmí být kratší než 10 pracovních dní od obdržení této výzvy. Tuto lhůtu lze zkrátit, pokud s tím dotčená osoba výslovně souhlasí, nebo na základě řádně odůvodněné naléhavosti vyšetřování. Závěrečná zpráva o vyšetřování musí na veškerá tato vyjádření odkazovat.
V náležitě odůvodněných případech, kdy je to nezbytné k zachování důvěrnosti vyšetřování nebo kdy se použijí vyšetřovací postupy, které spadají do působnosti vnitrostátního soudního orgánu, může generální ředitel rozhodnout, že splnění povinnosti vyzvat dotčenou osobu k vyjádření bude odloženo.
V případech uvedených v čl. 1 odst. 2 přílohy IX služebního řádu, jestliže orgán, instituce nebo subjekt na žádost generálního ředitele o odklad splnění povinnosti vyzvat dotčenou osobu k vyjádření nezareaguje do jednoho měsíce, má se za to, že odpověděl kladně.
5. Vyslýchaná osoba má právo používat kterýkoli z úředních jazyků orgánů Unie. Úředníci nebo jiní zaměstnanci Unie však mohou být vyzváni, aby použili některý z úředních jazyků orgánů Unie, který dobře ovládají.
Článek 10
Důvěrnost a ochrana údajů
1. Informace předané nebo získané v rámci vnějšího vyšetřování v jakékoli formě jsou chráněny podle předpisů, které se na tato vyšetřování vztahují.
2. Na informace předané nebo získané v rámci vnitřního vyšetřování v jakékoli formě se vztahuje služební tajemství a jsou chráněny podle předpisů použitelných pro orgány Unie.
3. Dotčené orgány, instituce nebo jiné subjekty zajišťují dodržování důvěrnosti vyšetřování prováděných úřadem, zachování zákonných práv dotčených osob a v případě soudních řízení dodržování všech vnitrostátních předpisů vztahujících se na tato řízení.
4. Úřad může jmenovat v souladu s článkem 24 nařízení (ES) č. 45/2001 inspektora ochrany údajů.
5. Generální ředitel zajistí, aby byly veškeré informace veřejnosti poskytovány neutrálním a nestranným způsobem a při zveřejňování byla dodržena důvěrnost vyšetřování a soulad se zásadami stanovenými v tomto článku a v čl. 9 odst. 1.
V souladu se služebním řádem se zaměstnanci úřadu zdrží jakéhokoli nedovoleného zveřejnění informací získaných při plnění svých povinností, pokud již tyto informace nebyly zveřejněny nebo veřejnosti zpřístupněny, a touto povinností jsou vázáni i po odchodu ze služby.
Článek 11
Zpráva o vyšetřování a opatření, jež mají být přijata po vyšetřování
1. Po dokončení vyšetřování vypracuje úřad pod vedením generálního ředitele zprávu. V této zprávě jsou uvedeny právní základ pro vyšetřování, procesní úkony, zjištěné skutečnosti a jejich předběžná právní kvalifikace, odhadovaný finanční dopad zjištěných skutečností, dodržení procesních záruk v souladu s článkem 9 a závěry vyšetřování.
Ke zprávě budou připojena doporučení generálního ředitele, zda je třeba přijmout opatření, či nikoliv. V těchto doporučeních jsou v příslušných případech uvedena veškerá disciplinární, správní, finanční nebo soudní opatření dotčených orgánů, institucí a subjektů a příslušných orgánů dotčených členských států, a zejména upřesněny odhadované částky, které mají být vymáhány, a předběžná právní kvalifikace zjištěných skutečností.
2. Při vypracovávání těchto zpráv a doporučení je nutné zohlednit vnitrostátní právo dotčeného členského státu. Takto vypracované zprávy představují stejným způsobem a za stejných podmínek jako úřední zprávy vypracované vnitrostátními správními kontrolory důkazy přípustné ve správním nebo soudním řízení členského státu, pokud je jejich použití nezbytné. Vztahují se na ně stejná pravidla hodnocení, jako tomu je u úředních zpráv vypracovaných vnitrostátními správními kontrolory, a mají stejnou důkazní hodnotu jako tyto zprávy.
3. Zprávy a doporučení vypracované po skončení vnějšího vyšetřování a veškeré důležité související dokumenty se podle předpisů o vnějších vyšetřováních předají příslušným orgánům dotčených členských států a v případě potřeby příslušným útvarům Komise.
4. Zprávy a doporučení vypracované po skončení vnitřního vyšetřování a veškeré důležité související dokumenty se předají dotčenému orgánu, instituci nebo jinému subjektu. Uvedený orgán, instituce nebo jiný subjekt přijme taková opatření především disciplinární nebo právní povahy, která jsou vzhledem k výsledkům vnitřního vyšetřování nezbytná, a uvědomí o nich úřad ve lhůtě, která je v doporučeních připojených ke zprávě stanovena, a to na žádost úřadu.
5. Jsou-li ve zprávě vypracované na základě vnitřního vyšetřování uvedeny skutečnosti, které by mohly být předmětem trestního stíhání, předají se tyto informace soudním orgánům dotčeného členského státu.
6. Příslušné orgány dotčených členských států zašlou na žádost úřadu včas informace o případných opatřeních přijatých v návaznosti na doporučení generálního ředitele podle odstavce 3 a v návaznosti na informace předané úřadem podle odstavce 5.
7. Aniž je dotčen odstavec 4, pokud během vyšetřování nebyly zjištěny žádné důkazy proti dotčené osobě, generální ředitel vyšetřování týkající se dotčené osoby ukončí a o této skutečnosti ji do deseti pracovních dní vyrozumí.
8. Pokud o to informátor, který úřadu poskytl informace, jež vedly k vyšetřování nebo s ním souvisely, požádá, úřad může uvedeného informátora uvědomit o ukončení vyšetřování. Úřad však může takovouto žádost zamítnout, domnívá-li se, že by touto žádostí mohly být dotčeny oprávněné zájmy dotčené osoby, účinnost vyšetřování a opatření přijatých na jeho základě nebo požadavky na zachování důvěrnosti.
Článek 12
Výměna informací mezi úřadem a příslušnými orgány členských států
1. Aniž jsou dotčeny články 10 a 11 tohoto nařízení a ustanovení nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96, může úřad předat příslušným orgánům dotčených členských států informace získané při vnějších vyšetřováních, a to v dostatečném předstihu, tak aby mohly uskutečnit vhodné kroky v souladu se svým vnitrostátním právem.
2. Aniž jsou dotčeny články 10 a 11, předá generální ředitel soudním orgánům dotčeného členského státu informace, které úřad v průběhu vnitřních vyšetřování získal o skutečnostech, jež spadají do příslušnosti vnitrostátního soudního orgánu.
V souladu s článkem 4, a aniž je dotčen článek 10, generální ředitel rovněž předá informace uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce včetně totožnosti dotčené osoby, shrnutí zjištěných skutečností, jejich předběžné právní kvalifikace a očekávaného dopadu na finanční zájmy Unie dotčenému orgánu, instituci nebo jinému subjektu.
Použije se čl. 9 odst. 4.
3. Aniž je dotčeno jejich vnitrostátní právo, informují příslušné orgány dotčeného členského státu úřad z vlastního podnětu nebo na jeho žádost včas o opatřeních přijatých na základě informací, které jim byly předány podle tohoto článku.
4. Úřad může předkládat důkazy v řízeních před vnitrostátními soudy v souladu s vnitrostátním právem a se služebním řádem.
Článek 13
Spolupráce úřadu s Eurojustem a Europolem
1. V rámci své působnosti chránit finanční zájmy Unie úřad podle potřeby spolupracuje s Eurojustem a s Evropským policejním úřadem (Europolem). Jestliže je to pro usnadnění této spolupráce nezbytné, dohodne se úřad s Eurojustem a Europolem na správních ujednáních. Tato pracovní ujednání se mohou týkat výměny operačních, strategických nebo technických informací, včetně osobních údajů a utajovaných informací a na požádání i zpráv o pokroku.
Pokud to může podpořit a posílit koordinaci a spolupráci mezi vnitrostátními orgány pověřenými vyšetřováním a stíháním nebo pokud úřad předal příslušným orgánům členských států informace nasvědčující tomu, že mohlo dojít k podvodu, úplatkářství nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, přičemž by se mohlo jednat o závažnou trestnou činnost, předá úřad relevantní informace Eurojustu, a to v mezích působnosti Eurojustu.
2. Úřad včas vyrozumí příslušné orgány dotčených členských států, pokud informace jimi poskytnuté předává Eurojustu nebo Europolu.
Článek 14
Spolupráce s třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi
1. Úřad může případně uzavřít správní ujednání s příslušnými orgány ve třetích zemích a s mezinárodními organizacemi. Úřad své kroky případně koordinuje s příslušnými útvary Komise a s Evropskou službou pro vnější činnost, a to zejména před uzavřením těchto ujednání. Tato ujednání se mohou týkat výměny operačních, strategických nebo technických informací a na požádání i zpráv o pokroku.
2. Úřad vyrozumí příslušné orgány dotčených členských států předtím, než informace jimi poskytnuté předá příslušným orgánům ve třetích zemích nebo mezinárodním organizacím.
Úřad vede evidenci veškerých případů předání osobních údajů včetně důvodů předání, v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
Článek 15
Dozorčí výbor
1. Dozorčí výbor pravidelně dohlíží na to, jak úřad plní svou vyšetřovací funkci, přičemž jeho cílem je posilovat nezávislost úřadu při řádném výkonu pravomocí, které mu jsou svěřeny tímto nařízením.
Dozorčí výbor zejména dohlíží na vývoj v oblasti uplatňování procesních záruk a délky vyšetřování na základě informací, které mu podává generální ředitel v souladu s čl. 7 odst. 8.
Dozorčí výbor podává generálnímu řediteli stanoviska a ve vhodných případech i doporučení, pokud jde mimo jiné o zdroje potřebné k výkonu vyšetřovací funkce úřadu, vyšetřovací priority úřadu a délku trvání vyšetřování. Tato stanoviska může vydávat z vlastního podnětu, na žádost generálního ředitele nebo na žádost orgánu, instituce nebo jiného subjektu, avšak do právě probíhajících vyšetřování nezasahuje.
Kopie stanovisek vydaných podle třetího pododstavce se zašle orgánům, institucím nebo jiným subjektům.
Pokud to situace náležitě ospravedlňuje, může dozorčí výbor úřad požádat o doplňující informace o vyšetřováních, včetně zpráv a doporučeních týkajících se skončených vyšetřování, avšak do probíhajících vyšetřování nezasahuje.
2. Dozorčí výbor se skládá z pěti nezávislých členů, kteří mají zkušenosti z vysoké soudní, vyšetřovací nebo podobné funkce související s oblastmi činnosti úřadu. Tyto osoby jmenuje vzájemnou dohodou Evropský parlament, Rada a Komise.
Rozhodnutí o jmenování členů dozorčího výboru obsahuje rovněž rezervní seznam případných členů, kteří by v případě odstoupení z funkce, úmrtí nebo trvalé pracovní neschopnosti jednoho nebo několika členů dozorčího výboru tyto členy nahradili na zbývající část funkčního období.
3. Funkční období členů dozorčího výboru je pětileté a není obnovitelné. Střídavě se budou obměňovat tři a dva členové, aby byly zachovány odborné schopnosti výboru.
4. Po uplynutí funkčního období zůstávají členové dozorčího výboru ve funkci, dokud nejsou nahrazeni.
5. Pokud člen dozorčího výboru přestane splňovat podmínky nezbytné pro výkon svých povinností nebo pokud byl shledán vinným z jejich závažného porušení, mohou jej Evropský parlament, Rada a Komise vzájemnou dohodou zbavit výkonu funkce.
6. V souladu s příslušnými předpisy Komise obdrží členové dozorčího výboru denní příspěvek a náhradu výdajů vzniklých v souvislosti s plněním jejich úkolů.
7. Při plnění svých úkolů nesmějí členové dozorčího výboru požadovat ani přijímat pokyny od žádné vlády ani orgánu, instituce nebo jiného subjektu.
8. Dozorčí výbor jmenuje svého předsedu. Přijme svůj jednací řád, který je před přijetím pro informaci předložen Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a evropskému inspektorovi ochrany údajů. Schůze dozorčího výboru svolává jeho předseda nebo generální ředitel. Výbor se schází nejméně desetkrát ročně. Dozorčí výbor přijímá rozhodnutí většinou všech svých členů. Jeho sekretariát zajišťuje úřad, a to v úzké konzultaci s dozorčím výborem.
9. Dozorčí výbor vydává ročně nejméně jednu zprávu o své činnosti, jejímž předmětem je především posouzení nezávislosti úřadu, uplatňování procesních záruk a délka vyšetřování. Tyto zprávy se zasílají rovněž Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
Dozorčí výbor může Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru předkládat zprávy o výsledcích vyšetřování úřadu a následných opatřeních přijatých na základě těchto výsledků.
Článek 16
Výměna názorů s orgány
1. Evropský parlament, Rada a Komise se jednou ročně scházejí s generálním ředitelem, aby si vyměnili názory na politické úrovni a prodiskutovali politiku úřadu, pokud jde o metody předcházení podvodům, úplatkářství a jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie a pokud jde o metody boje proti nim. Výměny názorů se účastní dozorčí výbor. Na žádost Evropského parlamentu, Rady, Komise, generálního ředitele nebo dozorčího výboru mohou být ad hoc přizváni k účasti zástupci Účetního dvora, Eurojustu nebo Europolu.
2. Výměna názorů se může týkat:
a)
strategických priorit politiky úřadu v oblasti vyšetřování;
b)
stanovisek a zpráv o činnosti dozorčího výboru podle článku 15;
c)
zpráv generálního ředitele podle čl. 17 odst. 4 a v příslušných případech veškerých dalších zpráv orgánů, které souvisejí s působností úřadu;
d)
rámce pro vztahy mezi úřadem a orgány, institucemi a jinými subjekty;
e)
rámce pro vztahy mezi úřadem a příslušnými orgány členských států;
f)
vztahů mezi úřadem a příslušnými orgány ve třetích zemích, jakož i mezinárodními organizacemi, v rámci ujednání uvedených v tomto nařízení;
g)
efektivity činností úřadu při výkonu jeho působnosti.
3. Všechny orgány účastnící se výměny názorů dbají na to, aby výměna názorů nezasahovala do probíhajících vyšetřování.
4. Orgány účastnící se výměny názorů ve svých opatřeních zohlední názory vyjádřené při této výměně. Ve zprávách podle čl. 17 odst. 4 uvede generální ředitel informace o případných opatřeních přijatých úřadem.
Článek 17
Generální ředitel
1. V čele úřadu stojí generální ředitel. Generálního ředitele jmenuje Komise postupem podle odstavce 2. Funkční období generálního ředitele je sedm let a není obnovitelné.
2. S cílem jmenovat nového generálního ředitele zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropské unie výzvu k podávání přihlášek. Tato výzva se zveřejňuje nejpozději šest měsíců před koncem funkčního období stávajícího generálního ředitele. Poté, co dozorčí výbor vydá příznivé stanovisko k výběrovému řízení provedenému Komisí, sestaví Komise seznam uchazečů s vhodnou kvalifikací. Generálního ředitele jmenuje Komise po konzultaci s Evropským parlamentem a Radou.
3. Generální ředitel úřadu nesmí při plnění svých úkolů týkajících se zahájení a provádění vnějších a vnitřních vyšetřování nebo vypracování zpráv z těchto vyšetřování vyžadovat ani přijímat pokyny od žádné vlády ani orgánu, instituce nebo jiného subjektu. Pokud se generální ředitel úřadu domnívá, že opatření přijaté Komisí ohrožuje jeho nezávislost, okamžitě o tom informuje dozorčí výbor a rozhodne o tom, zda proti Komisi podá žalobu k Soudnímu dvoru.
4. Generální ředitel pravidelně podává zprávu Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru o výsledcích vyšetřování prováděných úřadem, podniknutých krocích a problémech, se kterými se setkal, při zachování důvěrnosti vyšetřování, dodržení zákonných práv dotčených osob a informátorů a v případě potřeby při dodržení vnitrostátního práva použitelného na soudní řízení.
5. Generální ředitel každoročně v rámci ročního plánu řízení určí priority politiky úřadu v oblasti vyšetřování a před jejich zveřejněním je předá dozorčímu výboru.
Pravidelně informuje dozorčí výbor o činnosti úřadu, o plnění jeho vyšetřovací funkce a o opatřeních přijatých na základě vyšetřování.
Generální ředitel pravidelně informuje dozorčí výbor:
a)
o případech, kdy jeho doporučení nebyla respektována;
b)
o případech, kdy byly předány informace soudním orgánům členských států;
c)
o délce vyšetřování v souladu s čl. 7 odst. 8.
6. Generální ředitel může písemně pověřit jednoho nebo více zaměstnanců úřadu výkonem některých svých funkcí podle článku 5, čl. 7 odst. 2, čl. 11 odst. 7 a čl. 12 odst. 2, přičemž stanoví podmínky a rozsah tohoto pověření.
7. Generální ředitel zavede vnitřní poradní a kontrolní postup, včetně kontroly souladu s právem, který se bude mimo jiné týkat dodržování procesních záruk a základních práv dotčených osob a vnitrostátního práva dotčených členských států, se zvláštním zřetelem k čl. 11 odst. 2.
8. Generální ředitel přijme obecné zásady vyšetřovacích postupů určené zaměstnancům úřadu. Tyto obecné zásady budou v souladu s tímto nařízením a budou se týkat mimo jiné:
a)
vedení vyšetřování;
b)
procesních záruk;
c)
podrobných informací ohledně vnitřních poradních a kontrolních postupů včetně kontroly souladu s právem;
d)
ochrany údajů.
Tyto obecné zásady a jakékoli jejich změny jsou přijaty poté, co je dozorčímu výboru poskytnuta příležitost se k nim vyjádřit, a předají se pro informaci Evropskému parlamentu, Radě a Komisi a jsou pro informaci zveřejněny na internetových stránkách úřadu ve všech úředních jazycích orgánů Unie.
9. Před uložením jakékoli disciplinární sankce vůči generálnímu řediteli konzultuje Komise dozorčí výbor.
Uložení jakékoli disciplinární sankce vůči generálnímu řediteli je předmětem odůvodněného rozhodnutí, které je předáno pro informaci Evropskému parlamentu, Radě a dozorčímu výboru.
10. Veškeré odkazy na „ředitele“ úřadu v jakémkoli právním textu se považují za odkaz na generálního ředitele.
Článek 18
Financování
Celkové prostředky úřadu včetně prostředků pro dozorčí výbor a jeho sekretariát se zapisují do zvláštní rozpočtové linie oddílu souhrnného rozpočtu Evropské unie, který se týká Komise, a jsou podrobně uvedeny v příloze tohoto oddílu.
Plán pracovních míst úřadu včetně sekretariátu dozorčího výboru je uveden v příloze k plánu pracovních míst Komise.
Článek 19
Hodnotící zpráva
Do 2. října 2017 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu o používání tohoto nařízení. K této zprávě bude připojeno stanovisko dozorčího výboru a ve zprávě bude uvedeno, zda je nutné toto nařízení změnit.
Článek 20
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1073/1999 a nařízení (Euratom) č. 1074/1999 se zrušují.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 21
Vstup v platnost a přechodná ustanovení
1. Toto nařízení vstupuje v platnost první den měsíce následujícího po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Článek 15 odst. 3 se použije na dobu trvání funkčního období členů dozorčího výboru, kteří budou ve funkci v době vstupu tohoto nařízení v platnost. Ihned po vstupu tohoto nařízení v platnost vybere předseda Evropského parlamentu losem dva členy dozorčího výboru, jejichž služební povinnosti budou odchylně od čl. 15 odst. 3 první věty ukončeny po uplynutí prvních 36 měsíců jejich funkčního období. Na místo dvou odcházejících členů budou automaticky na funkční období pěti let jmenováni dva noví členové, a to na základě a v pořadí podle seznamu uvedeného v čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Evropského parlamentu, Rady a Komise 2012/45/EU, Euratom ze dne 23. ledna 2012, kterým se jmenují členové dozorčího výboru Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) (13). Těmito dvěma novými členy budou první dvě osoby z uvedeného seznamu.
3. Třetí věta čl. 17 odst. 1 se použije na dobu funkčního období generálního ředitele, který bude ve funkci v době vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. září 2013.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU, EURATOM) N:o 883/2013,
annettu 11 päivänä syyskuuta 2013,
Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 ja neuvoston asetuksen (Euratom) N:o 1074/1999 kumoamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 325 artiklan, yhdessä Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 106 a artiklan kanssa,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun ehdotus lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon (1),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan unionin toimielimet ja jäsenvaltiot pitävät unionin taloudellisten etujen suojaamista sekä petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjuntaa erittäin tärkeänä. Komission vastuu liittyy tältä osin kiinteästi sille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 317 artiklan nojalla annettuun talousarvion toteuttamistehtävään; tällaisen toiminnan merkitystä korostetaan mainitun perussopimuksen 325 artiklassa.
(2)
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi olisi erityisesti unionin tasolla toteutettavissa tutkimuksissa käytettävä kaikkia tarjolla olevia keinoja muuttamatta kuitenkaan nykyistä unionin ja jäsenvaltioiden välistä vastuun jakoa ja tasapainoa.
(3)
Petostentorjunnassa käytettävissä olevien keinojen tehostamiseksi komissio on, ottaen huomioon kunkin toimielimen oikeuden päättää omasta sisäisestä organisaatiostaan, perustanut erääksi yksikökseen päätöksellä 1999/352/EY, EHTY, Euratom (3) Euroopan petostentorjuntaviraston, jäljempänä ’virasto’, jonka tehtävänä on toteuttaa petoksia koskevia hallinnollisia tutkimuksia. Komissio on antanut virastolle täydellisen riippumattomuuden tutkimustehtävässään. Päätöksen 1999/352/EY, EHTY, Euratom mukaisesti virasto käyttää tutkintatehtävässään sille unionin oikeudessa annettua toimivaltaa.
(4)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1073/1999 (4) on annettu viraston suorittamien tutkimuksien sääntelemiseksi. Viraston tutkimustoiminnan tehostamiseksi ja unionin toimielinten viraston toiminnasta laatimien arviointien, erityisesti huhtikuussa 2003 annetun komission arviointikertomuksen ja viraston hallinnointia koskevien tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksien nro 1/2005 (5) ja nro 2/2011 (6), perusteella on aiheellista tarkistaa voimassa olevaa sääntelyä.
(5)
Viraston toimeksiantona olisi oltava tutkimusten suorittaminen perussopimuksilla tai niiden nojalla perustetuissa toimielimissä, elimissä ja laitoksissa, jäljempänä ’toimielimet, elimet ja laitokset’, ja siinä tehtävässä komissiolle unionin säädöksillä annettujen tutkintavaltuuksien käyttö sekä jäsenvaltioiden avustaminen järjestämään komission tuella tiivis ja säännöllinen yhteistyö toimivaltaisten viranomaistensa välillä. Lisäksi viraston olisi osallistuttava petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan ehkäisy- ja torjuntakeinojen suunnitteluun ja kehittämiseen tämän alan operationaalisten käytäntöjensä pohjalta.
(6)
Komission perustaman viraston tehtäviin kuuluvat taloudellisten etujen suojaamisen lisäksi myös kaikki toimet unionin etujen suojelemiseksi sellaisia väärinkäytöksiä vastaan, jotka voivat johtaa hallinnollisiin tai rikosoikeudellisiin menettelyihin.
(7)
Tätä asetusta olisi sovellettava rajoittamatta kuitenkaan perussopimusten määräyksistä mahdollisesti johtuvan laajemman suojan soveltamista.
(8)
Koska on tarpeen tehostaa petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjuntaa, viraston olisi voitava suorittaa sisäisiä tutkimuksia kaikissa toimielimissä, elimissä ja laitoksissa.
(9)
Ulkoisten tutkimusten yhteydessä virastolle olisi annettava toimivalta, joka komissiolla on komission paikan päällä suorittamista tarkastuksista ja todentamisista Euroopan yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ja muiden väärinkäytösten estämiseksi 11 päivänä marraskuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 (7) nojalla. Viraston olisi myös voitava käyttää muita komissiolle myönnettyjä, jäsenvaltioissa paikan päällä suoritettavia tarkastuksia ja todentamisia koskevia valtuuksia erityisesti väärinkäytösten tutkimiseksi siten kuin Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (8) 9 artiklassa on säädetty.
(10)
Viraston operationaalinen tehokkuus riippuu suurelta osin jäsenvaltioiden kanssa tehtävästä yhteistyöstä. Jäsenvaltioiden olisi nimettävä toimivaltaiset viranomaisensa, jotka voivat avustaa virastoa sen tehtävien hoidossa. Jos jäsenvaltio ei ole perustanut kansallisella tasolla asiantuntijayksikköä, jonka tehtävänä on sovittaa yhteen unionin taloudellisten etujen suojaamista ja petosten torjuntaa, olisi nimettävä yksikkö, jäljempänä ’petostentorjunnan yhteistyöstä vastaava yksikkö’, jonka tehtävänä on edistää viraston kanssa tehtävää yhteistyötä ja tiedonvaihtoa.
(11)
Virastolla olisi ulkoisia tutkimuksia tehtäessä oltava pääsy kaikkiin unionin toimielinten, elinten ja laitosten hallussa oleviin asiaan vaikuttaviin tietoihin.
(12)
Tutkimuksissa olisi noudatettava perussopimuksia ja erityisesti Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehtyä pöytäkirjaa N:o 7, noudattaen kuitenkin neuvoston asetuksessa (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68 (9) säädettyjä Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavia henkilöstösääntöjä ja muuta henkilöstöä koskevia palvelussuhteen ehtoja, jäljempänä ’henkilöstösäännöt’, sekä Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevia sääntöjä sekä kunnioittaen täysimääräisesti ihmisoikeuksia ja perusvapauksia, erityisesti oikeudenmukaisuuden periaatetta ja noudattaen asianomaisen oikeutta ilmaista käsityksensä häntä koskevista seikoista ja periaatetta, jonka mukaan tutkinnan päätelmät voidaan perustaa ainoastaan sellaisiin seikkoihin, joilla on todistusarvoa. Tätä varten toimielinten, elinten ja laitosten olisi säädettävä edellytykset, joiden mukaisesti sisäisiä tutkimuksia on määrä suorittaa.
(13)
Sisäisiä tutkimuksia voidaan toteuttaa ainoastaan, jos virastolle on taattu oikeus päästä toimielinten, elinten ja laitosten kaikkiin tiloihin ja saada kaikki niiden hallussa olevat tiedot ja asiakirjat.
(14)
Niiden tietojen paikkansapitävyys, jotka toimitetaan virastolle sen hoitaessa toimeksiantoaan, olisi arvioitava viipymättä. Tätä varten virastolla olisi oltava ennen tutkimuksen aloittamista pääsy kaikkiin toimielinten, elinten ja laitosten hallussa olevien tietokantojen sisältämiin asiaan vaikuttaviin tietoihin, kun tämä on välttämätöntä väitteiden todellisuuspohjan arvioimiseksi.
(15)
Virastolle olisi asetettava yksiselitteisesti velvollisuus ilmoittaa käynnissä olevista tutkimuksista toimielimille, elimille ja laitoksille, jos tutkimuksen kohteena oleva asia koskee virkamiestä tai muuhun henkilöstöön kuuluvaa, toimielimen tai elimen jäsentä, toimiston tai viraston päällikköä, taikka sen työntekijää, tai jos unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi saatetaan tarvita turvaamistoimenpiteitä.
(16)
Olisi laadittava selkeät säännöt, joilla samalla kun vahvistetaan viraston ensisijainen toimivalta suorittaa sisäisiä tutkimuksia unionin taloudellisia etuja vahingoittavissa asioissa mahdollistetaan se, että unionin toimielimet, elimet ja laitokset voivat nopeasti suorittaa tällaisia tutkimuksia tapauksissa, joissa virasto päättää olla puuttumatta asiaan.
(17)
Viraston riippumattomuuden varmistamiseksi sen suorittaessa sille tällä asetuksella annettuja tehtäviä viraston pääjohtajan olisi voitava aloittaa tutkimus omasta aloitteestaan. Jos virasto suorittaa tutkimuksia, asianomaiset toimielimet, elimet tai laitokset eivät saisi suorittaa samoja tosiseikkoja koskevaa rinnakkaista tutkimusta, ellei viraston kanssa ole toisin sovittu.
(18)
Tutkimukset olisi toteutettava viraston pääjohtajan johdolla ja täysin unionin toimielimistä, elimistä ja laitoksista sekä valvontakomiteasta riippumattomasti. Tätä varten pääjohtajan olisi voitava antaa viraston henkilöstölle tutkintamenettelyjä koskevia ohjeita. Näissä ohjeissa olisi annettava viraston henkilöstölle käytännön ohjeita tutkimusten suorittamisesta, asianomaisten henkilöiden tai todistajien prosessuaalisista takeista ja oikeuksista sekä yksityiskohtaisia tietoja noudatettavista sisäisistä neuvoa-antavista ja valvontamenettelyistä, oikeudellinen tarkastus mukaan lukien. Tutkimusten toteutuksen avoimuuden edistämiseksi ohjeiden olisi oltava yleisön saatavilla viraston verkkosivuilla. Ohjeissa ei saisi luoda tai muuttaa mitään tähän asetukseen perustuvaa oikeutta tai velvollisuutta.
(19)
Henkilöstösääntöjen 21 artiklan mukaisesti viraston henkilöstön olisi toteutettava tutkimukset tutkintamenettelyjä koskevien ohjeiden ja pääjohtajan antamien yksittäisten tapauskohtaisten ohjeiden mukaisesti.
(20)
Henkilöstösääntöjen mukaisesti viraston henkilöstön olisi hoidettava tutkimustehtävänsä täysin riippumattomasti ja esteellisyyttä välttäen. Viraston henkilökunnan jäsenten olisi ilmoitettava välittömästi pääjohtajalle, jos tutkimus koskee asiaa, jossa heillä on heidän riippumattomuutensa vaarantava tai vaarantavaksi katsottava henkilökohtainen etu varsinkin, jos he ovat tai ovat olleet muussa asemassa osallisina tutkittavana olevassa asiassa.
(21)
Viraston ulkoisissa ja sisäisissä tutkimuksissa noudatetaan osittain erillisiä sääntöjä. Virastolla tulisi kuitenkin olla lupa tarvittaessa yhdistää yhdeksi tutkimukseksi ulkoisen ja sisäisen tutkimuksen näkökohdat joutumatta aloittamaan kahta erillistä tutkimusta.
(22)
Oikeusvarmuuden vuoksi on tarpeen antaa tarkat säännökset viraston tutkimuksiin sovellettavista prosessuaalisista takeista näiden tutkimusten hallinnollinen luonne huomioon ottaen.
(23)
Asianomaisten henkilöiden ja todistajien prosessuaalisia takeita ja perusoikeuksia olisi kunnioitettava syrjimättömästi sekä ulkoisten että sisäisten tutkimusten koko keston ajan ja kaikissa vaiheissa erityisesti toimitettaessa tietoja meneillään olevista tutkimuksista. Toimitettaessa viraston suorittamia tutkimuksia koskevia tietoja Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle tai tilintarkastustuomioistuimelle joko kahdenvälisesti tai osana näkemysten vaihtoa, olisi kunnioitettava tutkimusten luottamuksellisuutta, asianomaisten henkilöiden laillisia oikeuksia sekä tarvittaessa noudatettava oikeuskäsittelyyn sovellettavia kansallisia säännöksiä. Tutkimusten aikana toimitettuja tai saatuja tietoja olisi käsiteltävä unionin tietosuojalainsäädännön mukaisesti. Tietojen vaihtoon olisi sovellettava suhteellisuus- ja tarpeellisuusperiaatetta.
(24)
Tutkimuksen kohteena olevien henkilöiden yksilöllisten oikeuksien suojan vahvistamiseksi ei tutkimuksen loppuvaiheessa saisi tehdä asianomaista henkilöä nimeltä mainitsevia päätelmiä ilman, että tälle annetaan tilaisuus esittää huomautuksia häntä koskevista tosiseikoista.
(25)
Viraston pääjohtajan olisi huolehdittava siitä, että kaikessa yleisölle osoitetussa tiedotuksessa kunnioitetaan asianomaisten henkilöiden laillisia oikeuksia.
(26)
Viraston sekä toimielinten, elinten ja laitosten, jotka ovat osallisina tutkimukseen, olisi suojeltava sananvapautta Euroopan unionin perusoikeuskirjan mukaisesti ja varjeltava lähdesuojaa.
(27)
Viraston pääjohtajan tehtävänä olisi oltava huolehtia henkilötietojen suojasta ja tutkimusten yhteydessä saatujen tietojen luottamuksellisuuden kunnioittamisesta. Unionin virkamiehille ja muulle henkilöstölle olisi taattava henkilöstösäännöissä säädettyä suojaa vastaava oikeussuoja.
(28)
Jotta varmistetaan, että viraston suorittamien tutkimusten tulokset otetaan huomioon sekä huolehditaan tarpeellisesta seurannasta, kertomuksia olisi voitava käyttää todisteena hallinnollisissa tai oikeudellisissa menettelyissä. Tätä varten nämä kertomukset olisi laadittava tavalla, joka on yhteensopiva niiden sääntöjen kanssa, jotka jäsenvaltioissa koskevat hallinnollisia selvityksiä.
(29)
Jos sisäisiä tutkimuksia koskevassa loppukertomuksessa esille tuodut tosiseikat voivat johtaa rikosoikeudelliseen menettelyyn, nämä seikat olisi toimitettava asianomaisen jäsenvaltion oikeusviranomaisille. Viraston pääjohtajan olisi tutkimusta koskevaan loppukertomukseen liittyvissä suosituksissa todettava, ovatko toimielimen, elimen tai laitoksen sisäiset toimenpiteet jatkotoimina tehokkaampia, kun otetaan huomioon tosiseikkojen luonne ja taloudelliset vaikutukset.
(30)
Jos viraston pääjohtaja toimittaa asianomaisen jäsenvaltion oikeusviranomaisille viraston sisäisen tutkimuksen aikana saatuja tietoja, näiden tietojen toimittaminen ei saisi vaikuttaa kansallisen oikeusviranomaisen suorittamaan oikeudelliseen arviointiin siitä, onko tutkintamenettely tarpeen.
(31)
Jäsenvaltioiden toimivaltaisten kansallisten viranomaisten taikka, tapauksen mukaan, toimielinten, elinten tai laitosten tehtävänä on päättää valmistuneen tutkinnan johdosta toteutettavista jatkotoimista sen loppukertomuksen perusteella, jonka virasto on laatinut tutkimuksesta.
(32)
Toimintansa tehostamiseksi virastolla olisi oltava tieto siitä, mihin toimiin sen tutkimusten tulosten perusteella on ryhdytty. Näin ollen unionin toimielinten, elinten ja laitosten ja tarvittaessa jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi raportoitava virastolle tämän pyynnöstä mahdollisista toimista, joita on toteutettu viraston niille toimittamien tietojen perusteella.
(33)
Koska viraston, Eurojustin, Euroopan poliisiviraston (Europol) ja toimivaltaisten kansallisten viranomaisten välisen yhteistyön tehostamisesta seuraa merkittäviä etuja, virastolla olisi oltava valtuudet sopia niiden kanssa hallinnollisista järjestelyistä, joiden avulla pyritään ennen kaikkea edistämään käytännön yhteistyötä sekä teknisiä ja operatiivisia kysymyksiä koskevaa tietojen vaihtoa, luomatta kuitenkaan uusia oikeudellisia velvoitteita.
(34)
Viraston, Eurojustin ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisen, rikostutkintaan mahdollisesti johtavia tapauksia koskevan yhteistyön vahvistamiseksi viraston olisi ilmoitettava Eurojustille varsinkin niistä tapauksista, joissa on aihetta epäillä petosta, lahjontaa tai muuta laitonta toimintaa, joka vahingoittaa unionin taloudellisia etuja ja johon liittyy vakavaa rikollisuutta. Tiedot olisi tarvittaessa toimitettava asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ennen kuin virasto toimittaa näiden antamat tiedot Eurojustille tai Europolille, jos tällaisten tietojen oheen liitetään pyyntö toteuttaa tiettyjä rikosoikeudellisia tutkintatoimia.
(35)
Viraston, asianomaisten unionin toimielinten, elinten ja laitosten, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten sekä kansainvälisten järjestöjen välisen yhteistyön edistämiseksi olisi toteutettava vastavuoroiseen tietojen vaihtoon liittyviä järjestelyjä. Tässä tietojen vaihdossa olisi noudatettava luottamuksellisuuden periaatetta ja yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 45/2001 (10) annettuja sääntöjä. Viraston olisi erityisesti varmistettava, että vastaanottajalla on asianmukainen toimivalta, ja se, että tietojen toimittaminen on tarpeellista. Eurojustin kanssa tapahtuvan tietojen vaihdon olisi kuuluttava Eurojustin toimeksiannon piiriin, joka käsittää myös yhteensovittamisen rajatylittävien vakavien rikosten osalta.
(36)
Kun otetaan huomioon unionin ulkoisen avun määrärahojen suuruus, viraston tuolla alalla suorittamien tutkimusten määrä sekä tutkimusten johdosta tehtävä kansainvälinen yhteistyö, viraston olisi voitava, tarvittaessa yhteensovitetusti muiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa, sopia hallinnollisin järjestelyin kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten ja kansainvälisten järjestöjen kanssa käytännön avun saamiseksi tehtäviensä hoitamiseen, luomatta kuitenkaan uusia oikeudellisia velvoitteita.
(37)
Viraston olisi oltava tehtäviensä hoidossa riippumaton. Tämän riippumattomuuden tehostamiseksi olisi ulkopuolisista, riippumattomista sekä erityispätevyyden viraston toimialoilla omaavista asiantuntijoista koostuvan valvontakomitean valvottava säännöllisesti viraston tutkintatehtäviä. Valvontakomitea ei saisi puuttua meneillään olevien tutkimusten toteuttamiseen. Sen tehtävänä olisi oltava myös viraston pääjohtajan avustaminen tämän tehtävien hoitamisessa.
(38)
On aiheellista määrittää valvontakomitean jäsenten nimitysperusteet ja -menettelyt sekä tarkentaa valvontakomitean toimeksiantoon perustuvia tehtäviä.
(39)
Olisi laadittava varallaololuettelo ehdokkaista, jotka voivat tulla valvontakomitean jäsenten tilalle näiden jäljellä olevaksi toimikaudeksi, mikäli yksi tai useampi valvontakomitean jäsen eroaa, kuolee tai ei muutoin pysty hoitamaan tehtäviään.
(40)
Jotta voidaan varmistaa, että valvontakomitea suorittaa tehtävänsä tehokkaasti, viraston olisi huolehdittava siitä, että komitean sihteeristö voi työskennellä riippumattomasti.
(41)
Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission olisi käytävä kerran vuodessa näkemysten vaihtoa. Tässä näkemysten vaihdossa olisi käsiteltävä muun muassa viraston tutkimuksissaan noudattaman politiikan strategisia painopisteitä ja sen toiminnan tehokkuutta sen suorittaessa toimeksiantoaan, puuttumatta kuitenkaan millään tavoin viraston riippumattomuuteen tutkimustensa tekemisessä. Näkemysten vaihto olisi valmisteltava teknisellä tasolla ja siihen olisi sisällytettävä tarvittaessa asianomaisten toimielinten toimivaltaisten yksiköiden välinen valmistelukokous. Keskusteltaessa viraston toiminnan tehokkuudesta toimeksiantonsa toteuttamisessa näkemysten vaihtoon osallistuvien toimielinten käytettävissä tulisi olla tilastotietoja viraston tutkimusten ja viraston toimittamien tietojen aiheuttamista jatkotoimista.
(42)
Jotta voitaisiin taata viraston pääjohtajan täysi riippumattomuus hänen johtaessaan virastoa, hänet olisi nimitettävä seitsemän vuoden toimikaudeksi, joka ei ole uusittavissa.
(43)
Viraston pääjohtajan tehtävä on erityisen tärkeä myös Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Pääjohtajaksi nimitetyn henkilön olisi saatava Euroopan parlamentilta, neuvostolta ja komissiolta mahdollisimman laaja tuki ja tunnustus. Komission olisi sen vuoksi pyrittävä saamaan aikaan kuulemismenettelyn puitteissa yhteinen sopimus Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa.
(44)
Pääjohtajan tointa koskeva hakuilmoitus olisi julkaistava Euroopan unionin virallisessa lehdessä viimeistään kuusi kuukautta ennen toimessa olevan pääjohtajan toimikauden päättymistä. Komission olisi laadittava hakuilmoitus Euroopan parlamentin ja neuvoston tiiviin kuulemisen tulosten perusteella. Siinä olisi täsmennettävä valintaperusteet, mukaan lukien ne vaatimukset, jotka hakijan on täytettävä voidakseen tulla valituksi.
(45)
Pääjohtajan olisi ilmoitettava valvontakomitealle määräajoin tapaukset, joissa tietoja on toimitettu jäsenvaltioiden oikeusviranomaisille, sekä näiden jäsenvaltioiden samojen oikeusviranomaisten käsittelemien viraston tapausten kokonaismäärä, jatkotoimena viraston tekemälle tutkimukselle.
(46)
Käytännön kokemukset ovat osoittaneet, että olisi suotavaa antaa pääjohtajalle mahdollisuus siirtää tiettyjä tehtäviään yhden tai useamman viraston henkilökuntaan kuuluvan hoidettaviksi.
(47)
Pääjohtajan olisi luotava sisäinen neuvonanto- ja valvontamenettely, joka sisältää oikeudellisen tarkastuksen ja erityisen viittauksen asianomaisten henkilöiden prosessuaalisten takeiden ja perusoikeuksien sekä kyseessä olevien jäsenvaltioiden lakien kunnioittamiseen.
(48)
Viraston riippumattomuuden takaamiseksi komission olisi päätettävä asianmukaisesta nimittävän viranomaisen valtuuksien siirrosta pääjohtajalle.
(49)
Tämä asetus ei millään tavoin vähennä jäsenvaltioiden toimivaltaa tai velvollisuuksia toteuttaa toimenpiteitä petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjumiseksi. Ulkoisten hallinnollisten tutkimusten antaminen riippumattoman viraston tehtäväksi tällä alalla on siten täysin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaista. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjunnan tehostamiseksi.
(50)
Komission olisi arvioitava, onko tätä asetusta tarkistettava, jos Euroopan syyttäjänvirasto perustetaan.
(51)
Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita.
(52)
Euroopan tietosuojavaltuutettua on kuultu asetuksen (EY) N:o 45/2001 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja hän on antanut lausunnon 1 päivänä kesäkuuta 2011 (11),
(53)
Asetus (EY) N:o 1073/1999 olisi kumottava ja korvattava tällä asetuksella, koska tarvittavien muutosten määrä on huomattava.
(54)
Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen (Euratomin perustamissopimus) 106 a artiklan 1 kohdassa laajennetaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 325 artiklan soveltaminen koskemaan Euroopan atomienergiayhteisöä (Euratom), minkä vuoksi viraston tutkimuksia koskevia unioniin sovellettavia sääntöjä olisi sovellettava myös Euratomiin. Euratomin perustamissopimuksen 106 a artiklan 2 kohdan mukaisesti Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 325 artiklassa olevia viittauksia unioniin on pidettävä viittauksina Euratomiin ja näin ollen tässä asetuksessa olevat viittaukset unioniin sisältävät asiayhteyden mukaan myös viittauksen Euratomiin. Tästä syystä Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annettu neuvoston asetus (Euratom) N:o 1074/1999 (12) olisi kumottava,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tavoitteet ja tehtävät
1. Jotta voidaan tehostaa petosten, lahjonnan ja Euroopan unionin ja Euroopan atomienergiayhteisön, jäljempänä asiayhteyden mukaan yhteisesti ’unioni’, taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjuntaa, olisi päätöksellä 1999/352/EY, EHTY, Euratom perustetun Euroopan petostentorjuntaviraston, jäljempänä ’virasto’, käytettävä komissiolle kuuluvia tutkintavaltuuksia, jotka sille on annettu seuraavilla:
a)
asiaankuuluvat unionin säädökset; ja
b)
asiaankuuluvat unionin kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa tekemät yhteistyötä ja keskinäistä avunantoa koskevat sopimukset.
2. Virasto avustaa jäsenvaltioita komission tuella tiiviin ja säännöllisen yhteistyön järjestämisessä niiden toimivaltaisten viranomaisten kesken, jotta voidaan sovittaa yhteen niiden toimia, joiden tarkoituksena on suojata unionin taloudellisia etuja petoksilta. Virasto osallistuu petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan ehkäisy- ja torjuntakeinojen suunnitteluun ja kehittämiseen. Virasto edistää ja sovittaa yhteen unionin taloudellisten etujen suojaamiseen liittyvän operationaalisen kokemuksen ja parhaiden menettelytapojen jakamista jäsenvaltioiden kanssa ja niiden kesken sekä tukee jäsenvaltioiden vapaaehtoisesti toteuttamia yhteisiä petostentorjuntatoimia.
3. Tätä asetusta sovelletaan rajoittamatta seuraavien soveltamista:
a)
Euroopan unionista tehtyyn ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetty Euroopan unionin erioikeuksia ja vapauksia koskeva pöytäkirja N:o 7;
b)
Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevat säännöt;
c)
henkilöstösäännöt;
d)
asetus (EY) N:o 45/2001.
4. Virasto tekee hallinnollisia tutkimuksia perussopimuksilla tai niiden nojalla perustetuissa toimielimissä, elimissä ja laitoksissa, jäljempänä ’toimielimet, elimet ja laitokset’, petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjumiseksi. Siinä tarkoituksessa se tutkii virkatehtävien hoitamiseen liittyviä vakavia tapauksia, joissa unionin virkamiehet tai sen muuhun henkilöstöön kuuluvat ovat laiminlyöneet velvollisuutensa tavalla, joka voi johtaa kurinpidolliseen tai tapauksen mukaan rikosoikeudelliseen menettelyyn, ja vastaavia velvollisuuksien laiminlyöntejä, joihin ovat syyllistyneet sellainen toimielimen tai elimen jäsen, laitoksen päällikkö taikka toimielimen, elimen tai laitoksen sellainen työntekijä, johon ei sovelleta henkilöstösääntöjä, jäljempänä yhteisesti ’virkamiehet tai muuhun henkilöstöön kuuluvat, toimielimen tai elimen jäsenet, toimiston tai viraston päälliköt taikka sen työntekijät’.
5. Tämän asetuksen soveltamiseksi jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset sekä unionin toimielimet, elimet tai laitokset voivat sopia viraston kanssa hallinnollisista järjestelyistä. Hallinnolliset järjestelyt voivat koskea erityisesti tietojen toimittamista ja tutkimusten toteuttamista.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
1)
’unionin taloudelliset edut’ käsittävät Euroopan unionin talousarvioon sekä toimielinten, elinten ja laitosten talousarvioihin sisältyvät tulot, menot ja varat sekä niiden hallinnoimat ja valvomat talousarviot;
2)
’väärinkäytöksellä’ tarkoitetaan asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 1 artiklan 2 kohdassa määriteltyä väärinkäytöstä;
3)
’petoksella, lahjonnalla tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavalla muulla laittomalla toiminnalla’ tarkoitetaan asiaankuuluvissa unionin säädöksissä sellaiseksi määriteltyä toimintaa;
4)
’hallinnollisilla tutkimuksilla’, jäljempänä ’tutkimukset’, tarkoitetaan kaikenlaisia tarkastuksia, todentamisia ja muita viraston 3 ja 4 artiklan mukaisesti toteuttamia toimenpiteitä 1 artiklassa esitettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi ja tarvittaessa sen osoittamiseksi, että tutkimuksen kohteena oleva toiminta on luonteeltaan sääntöjenvastaista; nämä tutkimukset eivät vaikuta jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten valtuuksiin aloittaa rikosoikeudellisia menettelyjä;
5)
’asianomaisella henkilöllä’ tarkoitetaan henkilöä tai talouden toimijaa, jonka epäillään syyllistyneen petokseen, lahjontaan tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavaan muuhun laittomaan toimintaan ja joka siksi on viraston tutkimuksen kohteena;
6)
’talouden toimijalla’ on merkitys, jossa sitä on käytetty asetuksessa (EY, Euratom) N:o 2988/95 ja asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96;
7)
’hallinnollisilla järjestelyillä’ tarkoitetaan viraston toteuttamia, luonteeltaan teknisiä ja/tai operatiivisia järjestelyjä, joiden tarkoituksena voi erityisesti olla osapuolten välisen yhteistyön ja tiedonvaihdon helpottaminen ja jotka eivät luo uusia oikeudellisia velvoitteita.
3 artikla
Ulkoiset tutkimukset
1. Virasto käyttää komissiolle asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 nojalla kuuluvaa toimivaltaa suorittaa tarkastuksia ja todentamisia paikan päällä jäsenvaltioissa sekä, yhteistyötä ja keskinäistä avunantoa koskevien sopimusten ja muiden voimassa olevien oikeudellisten välineiden mukaisesti, kolmansissa maissa ja kansainvälisten järjestöjen toimitiloissa.
Virasto tekee osana tutkimustoimintaansa asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 9 artiklan 1 kohdan mukaisia ja 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen alakohtaisten säännöstöjen mukaisia tarkastuksia ja todentamisia jäsenvaltioissa sekä, yhteistyötä ja keskinäistä avunantoa koskevien sopimusten ja muiden voimassa olevien oikeudellisten välineiden mukaisesti, kolmansissa maissa ja kansainvälisten järjestöjen toimitiloissa.
2. Sen osoittamiseksi, että kyse on avustussopimukseen tai -päätökseen taikka unionin rahoitusta koskevaan sopimukseen liittyvästä petoksesta, lahjonnasta tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavasta muusta laittomasta toiminnasta, virasto voi tehdä asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 säännösten ja menettelyjen mukaisesti talouden toimijoihin kohdistuvia tarkastuksia ja todentamisia paikan päällä.
3. Tehdessään tarkastuksia ja todentamisia paikan päällä viraston työntekijät noudattavat asianomaisen jäsenvaltion sääntöjä ja käytäntöjä sekä tässä asetuksessa säädettyjä prosessuaalisia takeita, jollei sovellettavasta unionin oikeudesta muuta johdu.
Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on viraston pyynnöstä annettava viraston työntekijöille apu, jonka he tarvitsevat suorittaakseen tehtävänsä tehokkaasti 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa kirjallisessa valtuutuksessa esitetyn mukaisesti. Jos tämän avun edellytyksenä on kansallisten sääntöjen mukaisesti myönnetty oikeusviranomaisen lupa, tätä lupaa on haettava.
Asianomaisen jäsenvaltion on huolehdittava asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 mukaisesti siitä, että viraston henkilökunnalla on samoin ehdoin kuin kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla ja sen kansallisia lakeja noudattaen pääsy kaikkiin tietoihin ja asiakirjoihin, jotka liittyvät tutkimuksen kohteena olevaan asiaan ja ovat välttämättömiä, jotta paikan päällä suoritettava tarkastus tai todentaminen voidaan tehdä tosiasiallisesti ja tehokkaasti.
4. Jäsenvaltioiden on tämän asetuksen täytäntöönpanoa varten nimettävä yksikkö, jäljempänä ’petostentorjunnan yhteistyöstä vastaava yksikkö’, jonka tehtävänä on edistää viraston kanssa tehtävän yhteistyön ja tiedonvaihdon, mukaan lukien luonteeltaan operatiiviset tiedot, tehokkuutta. Petostentorjunnan yhteistyöstä vastaavaa yksikköä voidaan kansallisen lainsäädännön mukaisesti pitää tarvittaessa tässä asetuksessa tarkoitettuna toimivaltaisena viranomaisena.
5. Ulkoisen tutkimuksen aikana virasto voi saada toimielinten, elinten ja laitosten hallussa olevia tutkimuksen kohteena olevan asian kannalta merkityksellisiä tietoja, tietokannoissa olevat tiedot mukaan lukien, jos ne ovat tarpeen sen osoittamiseksi, onko kyse petoksesta, lahjonnasta tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavasta muusta laittomasta toiminnasta. Tällöin sovelletaan 4 artiklan 2 ja 4 kohtaa.
6. Jos virasto käsittelee ennen ulkoisen tutkimuksen aloittamista koskevan päätöksen tekemistä tietoja, jotka viittaavat petokseen, lahjontaan tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavaan muuhun laittomaan toimintaan, se voi ilmoittaa asiasta asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja tarvittaessa komission toimivaltaisille yksiköille.
Asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että asiassa toteutetaan kansallisen lainsäädännön mukaisesti aiheellisia toimia, joihin virasto voi osallistua, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen alakohtaisten säännöstöjen soveltamista. Asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on pyynnöstä ilmoitettava virastolle tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella toteutetuista toimista ja niiden tuloksista.
4 artikla
Sisäiset tutkimukset
1. Virasto suorittaa toimielimissä, elimissä ja laitoksissa 1 artiklassa tarkoitetuilla aloilla sisäisiä hallinnollisia tutkimuksia, jäljempänä ’sisäiset tutkimukset’.
Nämä sisäiset tutkimukset suoritetaan tässä asetuksessa sekä kunkin toimielimen, elimen tai laitoksen päätöksissä vahvistettujen edellytysten mukaisesti.
2. Edellyttäen, että 1 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä noudatetaan:
a)
virastolla on oikeus viipymättä ja ilman ennakkoilmoitusta saada toimielinten, elinten ja laitosten hallussa olevat merkitykselliset tiedot, tietokannoissa olevat tiedot mukaan lukien, ja päästä niiden kaikkiin toimitiloihin. Virastolla on oikeus tarkastaa toimielinten, elinten ja laitosten kirjanpito. Virasto voi ottaa jäljennöksen mistä tahansa toimielimen, elimen tai laitoksen hallussa olevasta asiakirjasta tai tietovälineen sisällöstä ja saada otteita niistä sekä tarvittaessa ottaa nämä asiakirjat tai tiedot haltuunsa sen varmistamiseksi, etteivät kyseiset asiakirjat tai tiedot katoa;
b)
virasto voi pyytää virkamiehiltä tai muuhun henkilöstöön kuuluvilta, toimielimen tai elimen jäseniltä, toimiston tai viraston päälliköiltä taikka näiden työntekijöiltä suullisia tietoja, myös kuulusteluin, ja kirjallisia tietoja.
3. Virasto voi tehdä asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96 esitettyjen säännösten ja menettelyjen mukaisesti paikan päällä suoritettavia tarkastuksia ja todentamisia talouden toimijoiden tiloissa tutustuakseen sisäisen tutkimuksen kohteena olevan asian kannalta merkityksellisiin tietoihin.
4. Toimielimille, elimille ja laitoksille on aina ilmoitettava siitä, että viraston henkilöstöön kuuluvat suorittavat sisäistä tutkimusta niiden tiloissa tai tutustuvat niiden hallussa olevaan asiakirjaan tai pyytävät niiden hallussa olevia tietoja. Virasto voi milloin tahansa toimittaa sisäisissä tutkimuksissa saadut tiedot asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 ja 11 artiklan soveltamista.
5. Toimielimet, elimet ja laitokset luovat asianmukaiset menettelyt ja toteuttavat tarvittavat toimenpiteet sisäisten tutkimusten luottamuksellisuuden varmistamiseksi niiden kaikissa vaiheissa.
6. Jos sisäisessä tutkimuksessa käy ilmi, että asianomainen henkilö saattaa olla virkamies tai muuhun henkilöstöön kuuluva, toimielimen tai elimen jäsen, toimiston tai viraston päällikkö taikka sen työntekijä, tästä on ilmoitettava toimielimelle, elimelle tai laitokselle, johon henkilö kuuluu.
Jos sisäisen tutkimuksen luottamuksellisuutta ei voida taata tavanomaisia viestintäkanavia käyttäen, virasto käyttää asianmukaisia vaihtoehtoisia tiedonvälityskanavia.
Poikkeustapauksissa tätä tiedon toimittamista voidaan lykätä pääjohtajan perustellun päätöksen nojalla, joka toimitetaan valvontakomitealle tutkimuksen päätyttyä.
7. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun toimielimen, elimen tai laitoksen tekemään päätökseen on sisällyttävä erityisesti sääntö, joka koskee virkamiesten tai muuhun henkilöstöön kuuluvien, toimielimen tai elimen jäsenten, toimiston tai viraston päälliköiden taikka niiden työntekijöiden velvollisuutta tehdä yhteistyötä viraston kanssa ja antaa sille tietoja, samalla kun varmistetaan sisäisen tutkimuksen luottamuksellisuus.
8. Jos virasto käsittelee ennen sisäisen tutkimuksen aloittamista koskevan päätöksen tekemistä tietoja, jotka viittaavat petokseen, lahjontaan tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavaan muuhun laittomaan toimintaan, se voi ilmoittaa asiasta asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle. Asianomaisen toimielimen, elimen tai laitoksen on pyynnöstä ilmoitettava virastolle tällaisten tietojen perusteella toteutetuista toimista ja niiden tuloksista.
Viraston on tarvittaessa ilmoitettava asiasta myös asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Tässä tapauksessa sovelletaan 9 artiklan 4 kohdan toisessa ja kolmannessa alakohdassa säädettyjä menettelyä koskevia vaatimuksia. Jos toimivaltaiset viranomaiset päättävät niille toimitettujen tietojen perusteella toteuttaa toimia kansallisen lainsäädännön mukaisesti, niiden on pyynnöstä ilmoitettava siitä virastolle.
5 artikla
Tutkimusten aloittaminen
1. Pääjohtaja voi aloittaa tutkimuksen, kun on riittävä epäily, joka voi perustua myös kolmannen osapuolen toimittamiin tai nimettömästi toimitettuihin tietoihin, petoksesta, lahjonnasta tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavasta muusta laittomasta toiminnasta. Tutkimuksen aloittamista koskevassa pääjohtajan päätöksessä on otettava huomioon 17 artiklan 5 kohdan mukaisesti vahvistetut tutkimuksissa noudatettavan politiikan painopisteet ja viraston vuotuinen hallintosuunnitelma. Päätöksessä on myös otettava huomioon tarve käyttää viraston resursseja tehokkaasti ja käytettävien keinojen oikeasuhteisuus. Sisäisissä tutkimuksissa on kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, mikä toimielin, elin tai laitos soveltuu parhaiten suorittamaan tutkimuksen erityisesti tosiseikkojen luonteen sekä sen perusteella, millaisia todellisia tai mahdollisia taloudellisia vaikutuksia tapauksella on ja mikä on oikeudellisten jatkotoimien todennäköisyys.
2. Pääjohtaja päättää ulkoisen tutkimuksen aloittamisesta omasta aloitteestaan tai asianomaisen jäsenvaltion tai jonkin unionin toimielimen, elimen tai laitoksen pyynnöstä.
Pääjohtaja päättää sisäisen tutkimuksen aloittamisesta omasta aloitteestaan tai sen toimielimen, elimen tai laitoksen pyynnöstä, jossa tutkimus on määrä tehdä, tai jonkin jäsenvaltion pyynnöstä.
3. Sinä aikana kun pääjohtaja harkitsee, aloitetaanko sisäinen tutkimus 2 kohdassa tarkoitetun pyynnön perusteella ja/tai kun virasto suorittaa sisäistä tutkimusta, toimielimet, elimet ja laitokset eivät saa aloittaa samoja tosiseikkoja koskevaa rinnakkaista tutkimusta, ellei viraston kanssa toisin sovita.
4. Virasto tekee kahden kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut 2 kohdassa tarkoitetun pyynnön, päätöksen siitä, onko tutkimus aloitettava. Päätöksestä on ilmoitettava viipymättä pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle, toimielimelle, elimelle tai laitokselle. Päätös olla aloittamatta tutkimusta on perusteltava. Jos virasto ei ole tuon kahden kuukauden määräajan kuluessa tehnyt mitään päätöstä, sen katsotaan päättäneen, ettei tutkimusta aloiteta.
Jos virkamies tai muuhun henkilöstöön kuuluva, toimielimen tai elimen jäsen, toimiston tai viraston päällikkö taikka sen työntekijä antaa virastolle henkilöstösääntöjen 22 a artiklan mukaisesti toimien tietoja, jotka liittyvät epäiltyyn petokseen tai väärinkäytökseen, virasto ilmoittaa asianomaiselle henkilölle, aikooko se aloittaa kyseisiä tosiseikkoja koskevan tutkimuksen.
5. Jos pääjohtaja päättää olla aloittamatta sisäistä tutkimusta, hän voi lähettää merkitykselliset tiedot viipymättä asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle, jotta tämä voi toteuttaa asianmukaisia toimia kyseiseen toimielimeen, elimeen tai laitokseen sovellettavien sääntöjen mukaisesti. Virasto sopii tarvittaessa kyseisen toimielimen, elimen tai laitoksen kanssa asianmukaisista toimenpiteistä tietolähteen luottamuksellisuuden suojaamiseksi ja pyytää tarvittaessa, että sille ilmoitetaan toimista, jotka on toteutettu.
6. Jos pääjohtaja päättää olla aloittamatta ulkoista tutkimusta, hän voi lähettää merkitykselliset tiedot viipymättä asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jotta nämä voivat tarvittaessa toteuttaa toimia kansallisten sääntöjensä mukaisesti. Virasto ilmoittaa asiasta tarvittaessa myös asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle.
6 artikla
Pääsy tietokantojen tietoihin ennen tutkimuksen aloittamista
1. Virastolla on ennen tutkimuksen aloittamista pääsy kaikkiin toimielinten, elinten ja laitosten hallussa olevien tietokantojen asiaan vaikuttaviin tietoihin, kun tämä on välttämätöntä väitteiden todellisuuspohjan arvioimiseksi. Tätä pääsyoikeutta on käytettävä viraston asettamassa ajassa, joka vaaditaan väitteiden pikaiselle arvioinnille. Virasto noudattaa tämän pääsyoikeuden käytössä tarpeellisuus- ja suhteellisuusperiaatetta.
2. Asianomainen toimielin, elin tai laitos tekee vilpitöntä yhteistyötä antamalla virastolle kaikki merkitykselliset tiedot 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti tehdyissä päätöksissä täsmennettävien edellytysten mukaisesti.
7 artikla
Tutkimuksia koskeva menettely
1. Pääjohtaja johtaa tutkimuksia tarvittaessa kirjallisten ohjeiden pohjalta. Pääjohtajan nimeämät viraston henkilökuntaan kuuluvat suorittavat tutkimukset hänen johdollaan.
2. Viraston henkilökuntaan kuuluvat suorittavat tehtävänsä esitettyään kirjallisen valtuutuksen, josta ilmenee heidän henkilöllisyytensä ja asemansa. Pääjohtaja antaa tämän kirjallisen valtuutuksen, ja siitä käy ilmi tutkimuksen kohde ja tarkoitus, tutkimuksen suorittamisen oikeusperustat ja niihin perustuvat tutkintavaltuudet.
3. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on kansallisia sääntöjä noudattaen annettava viraston henkilöstöön kuuluville tarvittava apu, jotta he voivat suorittaa tehtävänsä tehokkaasti.
Toimielimet, elimet ja laitokset huolehtivat siitä, että niiden virkamiehet tai muuhun henkilöstöön kuuluvat, jäsenet, päälliköt ja työntekijät antavat viraston henkilökuntaan kuuluville tarvittavan avun, jotta he voivat suorittaa tehtävänsä tehokkaasti.
4. Jos tutkimukseen sisältyy sekä ulkoisia että sisäisiä osatekijöitä, sovelletaan 3 ja 4 artiklaa sen mukaisesti.
5. Tutkimukset suoritetaan keskeytyksettä ajassa, joka on oikeassa suhteessa olosuhteisiin ja tutkittavan asian monitahoisuuteen nähden.
6. Jos tutkimuksissa ilmenee, että voi olla aiheellista toteuttaa hallinnollisia turvaamistoimenpiteitä unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi, virasto ilmoittaa viipymättä asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle meneillään olevasta tutkimuksesta. Tällöin on ilmoitettava seuraavat seikat:
a)
asianomaisen virkamiehen tai muuhun henkilöstöön kuuluvan, toimielimen tai elimen jäsenen, toimiston tai viraston päällikön taikka sen työntekijän henkilöllisyys ja yhteenveto asiaankuuluvista tosiseikoista;
b)
kaikki tiedot, jotka voivat auttaa asianomaista toimielintä, elintä tai laitosta päättämään, onko aiheellista toteuttaa hallinnollisia turvaamistoimenpiteitä unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi;
c)
mahdolliset toimenpidesuositukset luottamuksellisuuden takaamiseksi erityisesti tapauksissa, joissa käytetään kansallisen oikeusviranomaisen toimivaltaan kuuluvia tutkintatoimenpiteitä tai, kun on kyse ulkoisista tutkimuksista, toimivaltaisen kansallisen viranomaisen toimivaltaan kuuluvia tutkintatoimenpiteitä tutkimuksiin sovellettavien kansallisten säännösten mukaisesti.
Asianomainen toimielin, elin tai laitos voi milloin tahansa päättää toteuttaa tiiviissä yhteistyössä viraston kanssa aiheellisia turvaamistoimenpiteitä, mukaan lukien toimenpiteet todistusaineiston säilyttämiseksi, ja sen on ilmoitettava viipymättä virastolle tällaisesta päätöksestä.
7. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tehtävänä on viraston pyynnöstä toteuttaa tarvittaessa kansallisen lainsäädännön mukaiset aiheelliset turvaamistoimenpiteet ja erityisesti toimenpiteet todistusaineiston säilyttämiseksi.
8. Jos tutkimusta ei saada päätökseen 12 kuukauden kuluessa sen aloittamisesta, pääjohtaja ilmoittaa asiasta valvontakomitealle tämän 12 kuukauden jakson päättyessä ja sen jälkeen aina kuuden kuukauden välein ja mainitsee tilanteen syyt sekä tutkimuksen nopeuttamiseksi suunnitellut korjaavat toimenpiteet.
8 artikla
Velvollisuus antaa tietoja virastolle
1. Toimielimet, elimet ja laitokset toimittavat virastolle viipymättä kaikki tiedot, jotka liittyvät mahdollisiin petoksiin, lahjontaan tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavaan muuhun laittomaan toimintaan.
2. Toimielinten, elinten ja laitosten sekä, jos niiden kansallinen laki sen sallii, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on viraston pyynnöstä tai omasta aloitteestaan toimitettava virastolle kaikki hallussaan olevat asiakirjat ja tiedot, jotka liittyvät käynnissä olevaan viraston tutkimukseen.
3. Toimielinten, elinten ja laitosten sekä, jos niiden kansallinen laki sen sallii, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava virastolle muut hallussaan olevat merkitykselliset asiakirjat ja tiedot, jotka liittyvät petosten, lahjonnan tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjuntaan.
9 artikla
Prosessuaaliset takeet
1. Tutkimusten aikana virasto tutkii sekä asianomaista henkilöä tukevat että häntä vastaan olevat seikat. Tutkimukset on suoritettava objektiivisesti ja puolueettomasti noudattaen syyttömyysolettamaa ja tässä artiklassa säädettyjä prosessuaalisia takeita.
2. Virasto voi kuulla asianomaista henkilöä tai todistajaa kaikissa tutkimuksen vaiheissa. Kuultavalla henkilöllä on oikeus olla saattamatta itseään syytteen vaaraan.
Kutsu saapua kuultavaksi on lähetettävä asianomaiselle henkilölle vähintään kymmenen työpäivää ennen kuulemista. Tätä määräaikaa voidaan lyhentää asiaomaisen henkilön nimenomaisella suostumuksella tai tutkimuksen kiireellisyyden vuoksi, mikä on perusteltava asianmukaisesti. Viimeksi mainitussa tapauksessa määräajan on oltava vähintään 24 tuntia. Kutsussa on lueteltava asiaomaisen henkilön oikeudet, erityisesti oikeus itse valitsemaansa avustajaan.
Kun todistaja kutsutaan kuultavaksi, kutsu on lähetettävä 24 tuntia ennen kuulemista. Tätä määräaikaa voidaan lyhentää todistajan nimenomaisella suostumuksella tai tutkimuksen kiireellisyyden vuoksi, mikä on perusteltava asianmukaisesti.
Toisessa ja kolmannessa alakohdassa tarkoitettuja vaatimuksia ei sovelleta lausuntojen hankkimiseen paikan päällä suoritettavien tarkastusten ja todentamisten yhteydessä.
Jos kuulemisen aikana saadaan näyttöä siitä, että todistaja voi olla asianomainen henkilö, kuuleminen lopetetaan. Tässä kohdassa ja 3 ja 4 kohdassa tarkoitettuja menettelysääntöjä on sovellettava välittömästi. Kyseiselle todistajalle on välittömästi ilmoitettava asianomaisen henkilön oikeudet ja hänelle on pyynnöstä annettava jäljennökset hänen aikaisemmista lausunnoistaan. Virasto ei saa käyttää kyseisen henkilön aikaisempia lausuntoja tätä vastaan antamatta hänelle ensin tilaisuutta esittää huomautuksia näistä lausunnoista.
Virasto laatii kuulustelusta pöytäkirjan ja antaa kuullulle henkilölle tilaisuuden tutustua siihen siten, että kuultu henkilö voi joko hyväksyä sen tai tehdä siihen huomautuksia. Viraston on annettava asianomaiselle henkilölle jäljennös pöytäkirjasta.
3. Jos tutkimuksessa ilmenee, että virkamies tai muuhun henkilöstöön kuuluva, toimielimen tai elimen jäsen, toimiston tai viraston päällikkö taikka sen työntekijä saattaa olla asianomainen henkilö, tälle virkamiehelle tai muuhun henkilöstöön kuuluvalle, toimielimen tai elimen jäsenelle, toimiston tai viraston päällikölle taikka sen työntekijälle on ilmoitettava asiasta välittömästi, jollei siitä aiheudu haittaa tutkimukselle tai kansallisen oikeusviranomaisen toimivaltaan kuuluville tutkimuksille.
4. Tutkimuksen valmistuttua ei saa tehdä asianomaista henkilöä nimeltä mainitsevia päätelmiä ilman, että tälle on annettu tilaisuus esittää huomautuksia itseään koskevista tosiseikoista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 artiklan 6 kohdan ja 7 artiklan 6 kohdan soveltamista.
Tätä varten viraston on lähetettävä asianomaiselle henkilölle kehotus esittää huomautuksia joko kirjallisesti tai viraston osoittaman henkilöstöön kuuluvan järjestämässä kuulemisessa. Kehotuksessa on esitettävä yhteenveto asianomaista henkilöä koskevista tosiseikoista ja asetuksen (EY) N:o 45/2001 11 ja 12 artiklassa säädetyt tiedot sekä huomautusten esittämisen määräaika, jonka on oltava vähintään kymmenen työpäivää kuulemista koskevan kehotuksen vastaanottamisesta. Tätä määräaikaa voidaan lyhentää asianomaisen henkilön nimenomaisella suostumuksella tai tutkimuksen kiireellisyyden vuoksi, mikä on perusteltava asianmukaisesti. Tutkimusta koskevassa loppukertomuksessa on viitattava näihin huomautuksiin.
Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, joissa on pidettävä kiinni tutkimuksen luottamuksellisuudesta ja/tai joissa käytetään kansallisen oikeusviranomaisen toimivaltaan kuuluvia tutkintamenetelmiä, pääjohtaja voi päättää lykätä sen velvoitteen noudattamista, jonka mukaan asianomaista henkilöä on kehotettava esittämään huomautuksensa.
Jos toimielin, elin tai laitos ei henkilöstösääntöjen liitteen IX 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa vastaa kuukauden kuluessa pääjohtajan pyyntöön lykätä sen velvoitteen noudattamista, joka koskee asianomaisen henkilön kehottamista esittämään huomautuksensa, vastauksen katsotaan olevan myönteinen.
5. Kuultavalla henkilöllä on oikeus käyttää mitä tahansa unionin toimielinten virallista kieltä. Unionin virkamieheltä tai muuhun henkilöstöön kuuluvalta voidaan kuitenkin edellyttää sellaisen unionin toimielinten virallisen kielen käyttöä, jonka hän taitaa perusteellisesti.
10 artikla
Tietojen luottamuksellisuus ja tietosuoja
1. Ulkoisissa tutkimuksissa toimitetuilla tai saaduilla tiedoilla on niiden muodosta riippumatta asianomaisten säännösten mukainen suoja.
2. Sisäisissä tutkimuksissa toimitetut tai saadut tiedot ovat niiden muodosta riippumatta salassapitovelvollisuuden alaisia, ja niillä on unionin toimielimiin sovellettavien sääntöjen mukainen suoja.
3. Asianomaiset toimielimet, elimet ja laitokset huolehtivat viraston tutkimusten luottamuksellisuudesta, asianomaisten henkilöiden laillisten oikeuksien kunnioittamisesta ja, jos asiassa on aloitettu oikeuskäsittely, siitä, että kaikkia tällaiseen oikeuskäsittelyyn sovellettavia kansallisia sääntöjä noudatetaan.
4. Virasto voi nimetä tietosuojavastaavan asetuksen (EY) N:o 45/2001 24 artiklan mukaisesti.
5. Pääjohtaja varmistaa, että yleisölle annetaan tietoja neutraalilla ja puolueettomalla tavalla ja että tietojen antamisessa huomioidaan tutkimusten luottamuksellisuus ja noudatetaan tässä artiklassa ja 9 artiklan 1 kohdassa säädettyjä periaatteita.
Henkilöstösääntöjen mukaisesti viraston henkilöstö ei saa luvattomasti luovuttaa viranhoidossa saatuja tietoja, ellei tietoa ole jo julkistettu tai yleisöllä ole pääsyä siihen, ja tämä velvoite sitoo heitä myös palveluksen päättymisen jälkeen.
11 artikla
Tutkintakertomus ja tutkinnan johdosta toteutettavat toimet
1. Kun virasto saa tutkimuksen päätökseen, siitä laaditaan pääjohtajan alaisuudessa kertomus. Kertomuksessa esitetään tutkimuksen oikeusperusta, menettelyn eri vaiheet, todetut tosiseikat ja niiden alustava oikeudellinen arviointi, todettujen tosiseikkojen arvioidut rahoitusvaikutukset, 9 artiklan mukaisten prosessuaalisten takeiden noudattaminen sekä tutkimuksen päätelmät.
Kertomukseen on liitettävä pääjohtajan suositukset siitä, onko toteutettava toimia vai ei. Näissä suosituksissa on mainittava tarvittaessa toimielinten, elinten ja laitosten sekä asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kurinpidolliset, hallinnolliset, taloudelliset ja/tai oikeudelliset toimet sekä eriteltävä erityisesti arvioidut takaisin perittävät määrät sekä esitettävä todettujen tosiseikkojen alustava oikeudellinen arviointi.
2. Tällaisia kertomuksia ja suosituksia laadittaessa on otettava huomioon asianomaisen jäsenvaltion kansallinen lainsäädäntö. Tämän pohjalta laaditut kertomukset ovat sallittua todistusaineistoa sen jäsenvaltion hallinnollisissa tai oikeudellisissa menettelyissä, joissa niiden käyttö osoittautuu välttämättömäksi, samalla tavoin ja samoin edellytyksin kuin kansallisten hallinnollisten tarkastajien laatimat hallinnolliset kertomukset. Viraston kertomuksia arvioidaan samojen sääntöjen perusteella kuin kansallisten hallinnollisten tarkastajien laatimia hallinnollisia kertomuksia, ja niillä on sama todistusarvo kuin näillä muilla kertomuksilla.
3. Ulkoisesta tutkimuksesta laaditut kertomukset ja suositukset ja kaikki niihin liittyvät asiakirjat toimitetaan ulkoisia tutkimuksia koskevien sääntöjen mukaisesti asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja tarvittaessa toimivaltaisille komission yksiköille.
4. Sisäisestä tutkimuksesta laaditut kertomukset ja suositukset ja kaikki niihin liittyvät asiakirjat toimitetaan asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle. Tuo toimielin, elin tai laitos toteuttaa sisäisen tutkimuksen tulosten edellyttämät toimet, erityisesti kurinpidolliset ja oikeudelliset toimet, ja ilmoittaa niistä virastolle kertomukseen liitetyissä suosituksissa asetetussa määräajassa ja lisäksi viraston pyynnöstä.
5. Jos sisäisestä tutkimuksesta laaditussa kertomuksessa tuodaan esiin seikkoja, jotka voivat johtaa rikosoikeudelliseen menettelyyn, nämä tiedot on toimitettava asianomaisen jäsenvaltion oikeusviranomaisille.
6. Asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset lähettävät riittävän ajoissa virastolle sen pyynnöstä tiedot toimista, jotka on mahdollisesti toteutettu pääjohtajan 3 kohdan mukaisesti toimittamien suositusten ja viraston 5 kohdan mukaisesti toimittamien tietojen johdosta.
7. Jos tutkimuksen valmistuttua ei ole saatu näyttöä asianomaista henkilöä vastaan, pääjohtajan on päätettävä tuota henkilöä koskeva tutkimus ja ilmoitettava hänelle asiasta kymmenen työpäivän kuluessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 kohdan soveltamista.
8. Jos ilmiantaja, joka on toimittanut virastolle tutkimukseen johtaneita tai liittyviä tietoja, niin pyytää, virasto voi ilmoittaa hänelle tutkimuksen päättämisestä. Virasto voi kuitenkin kieltäytyä pyynnöstä, jos se katsoo, että tämän tiedon toimittaminen vahingoittaa asianomaisen henkilön oikeutettuja etuja, haittaa tutkimuksen ja sen johdosta toteutettujen toimien tehokkuutta tai vaarantaa luottamuksellisuuden.
12 artikla
Viraston ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välinen tietojen vaihto
1. Virasto voi toimittaa ulkoisten tutkimusten kuluessa saamiaan tietoja asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille riittävän ajoissa, jotta nämä voivat toteuttaa aiheellisia toimia kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 10 ja 11 artiklan sekä asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 säännösten soveltamista.
2. Pääjohtaja toimittaa asianomaisen jäsenvaltion oikeusviranomaisille viraston sisäisissä tutkimuksissa saamat tiedot tosiseikoista, jotka kuuluvat kansallisen oikeusviranomaisen toimivaltaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 ja 11 artiklan soveltamista.
Pääjohtaja toimittaa 4 artiklan mukaisesti asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot, mukaan lukien asianomaisen henkilön henkilöllisyys, yhteenveto todetuista tosiseikoista, niiden alustava oikeudellinen arviointi ja arvioidut vaikutukset unionin taloudellisiin etuihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 artiklan soveltamista.
Tällöin sovelletaan 9 artiklan 4 kohtaa.
3. Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on riittävän ajoissa ilmoitettava virastolle omasta aloitteestaan tai viraston sitä pyytäessä toimista, jotka ne ovat toteuttaneet tämän artiklan nojalla niille toimitettujen tietojen perusteella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta niiden kansallisen lainsäädännön soveltamista.
4. Virasto voi toimittaa näyttöä kansallisissa tuomioistuimissa käytävissä menettelyissä kansallisen lainsäädännön ja henkilöstösääntöjen mukaisesti.
13 artikla
Viraston yhteistyö Eurojustin ja Europolin kanssa
1. Unionin taloudellisten etujen suojelemista koskevan toimeksiantonsa puitteissa virasto tekee tarpeen mukaan yhteistyötä Eurojustin ja Euroopan poliisiviraston (Europol) kanssa. Tällaisen yhteistyön helpottamiseksi virasto sopii tarvittaessa Eurojustin ja Europolin kanssa hallinnollisista järjestelyistä. Ne voivat koskea operationaalisten, strategisten tai teknisten tietojen, myös henkilötietojen ja salaisiksi luokiteltujen tietojen ja, jos tätä pyydetään, tutkimusten edistymistä koskevien kertomusten vaihtoa.
Virasto toimittaa Eurojustille tämän toimeksiannon puitteissa merkityksellisiä tietoja, jos niiden toimittaminen on omiaan tukemaan ja lisäämään kansallisten tutkinta- ja syyttäjäviranomaisten välistä yhteensovittamista ja yhteistyötä tai kun virasto on välittänyt jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille tietoja, joiden perusteella voidaan epäillä petosta, lahjontaa tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavaa muuta laitonta toimintaa, jossa on kyse vakavasta rikoksesta.
2. Virasto ilmoittaa riittävän ajoissa asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, kun se toimittaa näiden jäsenvaltioiden antamia tietoja Eurojustille tai Europolille.
14 artikla
Yhteistyö kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa
1. Virasto voi tarvittaessa sopia hallinnollisista järjestelyistä kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten ja kansainvälisten järjestöjen kanssa. Virasto sovittaa toimintaansa tarvittaessa yhteen komission asianomaisten yksikköjen ja Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa, erityisesti ennen tällaisista järjestelyistä sopimista. Nämä järjestelyt voivat koskea operationaalisten, strategisten tai teknisten tietojen ja, jos tätä pyydetään, myös tutkimusten edistymistä koskevien kertomusten vaihtoa.
2. Virasto ilmoittaa asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, ennen kuin se toimittaa näiden jäsenvaltioiden antamia tietoja kolmansien maiden toimivaltaisille viranomaisille tai kansainvälisille järjestöille.
Asetuksen (EY) N:o 45/2001 mukaisesti virasto pitää kirjaa kaikista toimitetuista henkilötiedoista, mukaan lukien henkilötietojen toimittamisen syyt.
15 artikla
Valvontakomitea
1. Valvontakomitea valvoo säännöllisesti viraston tutkimustehtävän toteutumista, jotta voidaan vahvistaa viraston riippumattomuutta sille tällä asetuksella uskottujen toimivaltuuksien asianmukaisessa käytössä.
Valvontakomitea seuraa erityisesti prosessuaalisten takeiden soveltamista ja tutkimusten kestoa pääjohtajan sille 7 artiklan 8 kohdan mukaisesti toimittamien tietojen perusteella.
Valvontakomitea antaa pääjohtajalle lausuntoja ja tarvittaessa suosituksia muun muassa viraston tutkimustoimien suorittamiseen tarvittavista resursseista, viraston tutkimustoiminnan painopisteistä ja tutkimusten kestosta. Se voi antaa näitä lausuntoja omasta aloitteestaan tai pääjohtajan taikka toimielimen, elimen tai laitoksen pyynnöstä, puuttumatta kuitenkaan meneillään oleviin tutkimuksiin.
Asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle on annettava jäljennös kolmannen alakohdan mukaisesti annetuista lausunnoista.
Valvontakomitea voi asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa pyytää virastolta lisätietoja tutkimuksista, päätettyjä tutkimuksia koskevat kertomukset ja suositukset mukaan lukien, puuttumatta kuitenkaan meneillään oleviin tutkimuksiin.
2. Valvontakomitean muodostavat viisi riippumatonta jäsentä, joilla on kokemusta viraston toimialaan liittyvästä johtavasta oikeudellisesta, tutkimuksiin liittyvästä tai vastaavasta tehtävästä. Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio nimittävät komitean jäsenet yhteisellä sopimuksella.
Valvontakomitean jäsenten nimittämispäätökseen sisällytetään myös sellaisten mahdollisten ehdokkaiden varallaololuettelo, jotka voivat korvata valvontakomitean jäseniä heidän jäljellä olevaksi toimikaudekseen, jos yksi tai useampi jäsen eroaa, kuolee tai on muutoin pysyvästi estynyt hoitamasta tehtäväänsä.
3. Valvontakomitean jäsenten toimikausi on viisi vuotta, eikä se ole uusittavissa. Valvontakomitean asiantuntemuksen säilyttämiseksi korvataan vuoron perään kaksi ja kolme jäsentä.
4. Toimikauden päättyessä valvontakomitean jäsen jatkaa tehtävässään, kunnes hänen tilalleen on nimitetty uusi jäsen.
5. Jos valvontakomitean jäsen ei enää täytä niitä vaatimuksia, joita hänen tehtävänsä edellyttävät tai jos hänen on todettu syyllistyneen vakavaan rikkomukseen, Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio voivat yhteisellä sopimuksella vapauttaa hänet tehtävästään.
6. Valvontakomitean jäsenet saavat asiassa sovellettavien komission sääntöjen mukaisesti päivärahan, ja heille korvataan heidän tehtävänsä suorittamisesta aiheutuneet kustannukset.
7. Tehtäväänsä suorittaessaan valvontakomitean jäsenet eivät pyydä eivätkä ota ohjeita miltään hallitukselta, toimielimeltä, elimeltä, virastolta tai laitokselta.
8. Valvontakomitea nimeää puheenjohtajansa. Se hyväksyy työjärjestyksensä, joka toimitetaan ennen sen hyväksymistä tiedoksi Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja Euroopan tietosuojavaltuutetulle. Valvontakomitean kokoukset kutsutaan koolle sen puheenjohtajan tai pääjohtajan aloitteesta. Se pitää vähintään kymmenen kokousta vuosittain. Valvontakomitea tekee päätöksensä jäsentensä enemmistöllä. Sen sihteeristötehtävistä huolehtii virasto tiiviissä yhteistyössä valvontakomitean kanssa.
9. Valvontakomitea antaa vuosittain vähintään yhden toimintakertomuksen, jossa se käsittelee erityisesti viraston riippumattomuuden arviointia, prosessuaalisten takeiden toteutumista ja tutkimusten kestoa. Kertomukset toimitetaan Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle.
Valvontakomitea voi esittää Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle kertomuksia viraston tutkimusten tuloksista ja näiden tulosten perusteella toteutetuista toimista.
16 artikla
Näkemysten vaihto toimielinten kanssa
1. Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio tapaavat kerran vuodessa pääjohtajan vaihtaakseen näkemyksiä poliittisella tasolla viraston politiikasta, joka liittyy petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan ehkäisy- ja torjuntakeinoihin. Valvontakomitea osallistuu näkemysten vaihtoon. Näihin tilaisuuksiin voidaan kutsua tilintarkastustuomioistuimen, Eurojustin ja/tai Europolin jäseniä tapauskohtaisesti Euroopan parlamentin, neuvoston, komission, pääjohtajan tai valvontakomitean pyynnöstä.
2. Näkemyksiä voidaan vaihtaa
a)
viraston tutkimuspolitiikan strategisista painopisteistä;
b)
valvontakomitean 15 artiklan nojalla toimittamista lausunnoista ja toimintakertomuksista;
c)
pääjohtajan 17 artiklan 4 kohdan nojalla toimittamista kertomuksista ja tarvittaessa muista toimielinten toimittamista kertomuksista, jotka liittyvät viraston toimeksiantoon;
d)
viraston sekä toimielinten, elinten ja laitosten välisistä suhteista;
e)
viraston ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisistä suhteista;
f)
viraston ja kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten sekä kansainvälisten järjestöjen välisistä suhteista tässä asetuksessa tarkoitettujen järjestelyjen puitteissa;
g)
viraston toiminnan tehokkuudesta toimeksiantonsa toteuttamisessa.
3. Kaikki näkemysten vaihtoon osallistuvat toimielimet varmistavat, että näkemysten vaihto ei vaikuta meneillään olevien tutkimusten kulkuun.
4. Näkemysten vaihtoon osallistuvat toimielimet ottavat toimissaan huomioon esitetyt näkemykset. Pääjohtaja antaa 17 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuissa kertomuksissa tiedot viraston mahdollisesti toteuttamista toimista.
17 artikla
Pääjohtaja
1. Virastoa johtaa pääjohtaja. Komissio nimittää pääjohtajan 2 kohdassa esitetyn menettelyn mukaisesti. Pääjohtajan toimikausi kestää seitsemän vuotta, eikä se ole uusittavissa.
2. Komissio julkaisee uuden pääjohtajan nimittämistä varten Euroopan unionin virallisessa lehdessä hakemuspyynnön. Pyyntö julkaistaan vähintään kuusi kuukautta ennen virassa olevan pääjohtajan toimikauden päättymistä. Saatuaan valvontakomitean myönteisen lausunnon komission soveltamasta valintamenettelystä komissio laatii luettelon ehdokkaista, jotka täyttävät vaaditut kelpoisuusvaatimukset. Komissio nimittää pääjohtajan kuultuaan Euroopan parlamenttia ja neuvostoa.
3. Pääjohtaja ei pyydä eikä ota vastaan ohjeita miltään hallitukselta, toimielimeltä, elimeltä eikä laitokselta hoitaessaan tehtäviään, jotka liittyvät ulkoisten ja sisäisten tutkimusten aloittamiseen ja suorittamiseen sekä tutkimuskertomusten laatimiseen. Jos pääjohtaja katsoo, että jokin komission toteuttama toimenpide vaarantaa hänen riippumattomuutensa, hän ilmoittaa siitä välittömästi valvontakomitealle ja päättää mahdollisen kanteen nostamisesta komissiota vastaan unionin tuomioistuimessa.
4. Pääjohtaja raportoi säännöllisesti Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle viraston suorittamien tutkimusten tuloksista, toteutetuista toimista ja esiin tulleista ongelmista tutkimusten luottamuksellisuudesta kiinni pitäen, asianomaisten henkilöiden ja ilmiantajien laillisia oikeuksia kunnioittaen ja, mikäli aiheellista, oikeuskäsittelyyn sovellettavia kansallisia säännöksiä noudattaen.
5. Pääjohtaja vahvistaa vuosittain viraston tutkimuksissaan noudattaman politiikan painopisteet vuotuisessa hallintosuunnitelmassa ja toimittaa ne ennen niiden julkaisua valvontakomitealle.
Pääjohtaja tiedottaa valvontakomitealle määräajoin viraston toiminnasta sekä tutkimuksista ja niiden johdosta toteutetuista toimista.
Pääjohtaja tiedottaa valvontakomitealle määräajoin
a)
tapauksista, joissa pääjohtajan antamia suosituksia ei ole noudatettu;
b)
tapauksista, joissa jäsenvaltioiden oikeusviranomaisille on toimitettu tietoja;
c)
tutkimusten kestosta 7 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
6. Pääjohtaja voi valtuuttaa kirjallisesti yhden tai useamman viraston henkilökuntaan kuuluvan suorittamaan tietyt 5 artiklan, 7 artiklan 2 kohdan, 11 artiklan 7 kohdan ja 12 artiklan 2 kohdan mukaiset tehtävänsä eritellen tällaisen valtuutuksen edellytykset ja rajoitukset.
7. Pääjohtaja luo sisäisen neuvonanto- ja valvontamenettelyn, mukaan lukien oikeudellisen tarkastuksen, joka liittyy muun muassa asianomaisten henkilöiden prosessuaalisten takeiden ja perusoikeuksien sekä asianomaisten jäsenvaltioiden kansallisen oikeuden kunnioittamiseen, sekä erityisen viittauksen 11 artiklan 2 kohtaan.
8. Pääjohtaja hyväksyy viraston henkilöstöä varten tutkimusmenettelyjä koskevia ohjeita. Näiden ohjeiden on oltava tämän asetuksen mukaisia ja niiden on katettava muun muassa seuraavat:
a)
tutkimusten toteuttaminen;
b)
prosessuaaliset takeet;
c)
tarkat tiedot sisäisistä neuvoa-antavista ja valvontamenettelyistä oikeudellinen tarkastus mukaan lukien;
d)
tietosuoja.
Nämä ohjeet ja niihin tehtävät muutokset hyväksytään sen jälkeen kun valvontakomitealle on annettu mahdollisuus esittää niistä näkemyksensä, minkä jälkeen ne toimitetaan tiedoksi Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle ja julkaistaan viraston internetsivustolla unionin virallisilla kielillä.
9. Komissio kuulee valvontakomiteaa ennen kuin toteuttaa pääjohtajaan kohdistuvia kurinpitotoimia.
Pääjohtajaan kohdistuvien kurinpitotoimien toteuttamisesta on annettava perusteltu päätös, joka annetaan tiedoksi Euroopan parlamentille, neuvostolle ja valvontakomitealle.
10. Missä tahansa oikeudellisessa asiakirjassa esiintyvät viittaukset viraston johtajaan on katsottava viittauksiksi pääjohtajaan.
18 artikla
Rahoitus
Viraston kokonaismäärärahat, valvontakomitean ja sen sihteeristön määrärahat mukaan lukien, otetaan Euroopan unionin yleisen talousarvion komission pääluokkaan sisältyvään erityiseen budjettikohtaan ja eritellään kyseisen pääluokan liitteessä.
Viraston henkilöstötaulukko, valvontakomitean sihteeristö mukaan lukien, liitetään komission henkilöstötaulukkoon.
19 artikla
Arviointikertomus
Komissio antaa viimeistään 2 päivänä lokakuuta 2017 Euroopan parlamentille ja neuvostolle arviointikertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta. Kertomukseen liitetään valvontakomitean lausunto ja siinä todetaan, onko tätä asetusta tarpeen muuttaa.
20 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 1073/1999 ja asetus (Euratom) N:o 1074/1999.
Viittauksia kumottuihin asetuksiin pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
21 artikla
Voimaantulo ja siirtymäsäännökset
1. Tämä asetus tulee voimaan sitä kuukautta seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
2. Edellä olevaa 15 artiklan 3 kohtaa sovelletaan niiden valvontakomitean jäsenten toimikauden kestoon, jotka ovat tehtävässään tämän asetuksen voimaantulopäivänä. Euroopan parlamentin puhemies valitsee heti tämän asetuksen tultua voimaan valvontakomitean jäsenten keskuudesta arpomalla ne kaksi jäsentä, joiden toimikausi päättyy 15 artiklan 3 kohdan ensimmäisestä virkkeestä poiketen, kun heidän toimikaudestaan on kulunut ensimmäiset 36 kuukautta. Kaksi uutta jäsentä nimitetään ilman eri toimenpiteitä viiden vuoden toimikaudeksi korvaamaan poistuvat jäsenet Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) valvontakomitean jäsenten nimittämisestä 23 päivänä tammikuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission päätöksen 2012/45/EU, Euratom (13) 1 artiklan 2 kohdassa esitetyn luettelon pohjalta ja siinä esitetyssä järjestyksessä. Nämä uudet jäsenet ovat ne kaksi henkilöä, joiden nimet ovat ensimmäisinä luettelossa.
3. Edellä olevan 17 artiklan 1 kohdan kolmatta virkettä sovelletaan tämän asetuksen voimaantulohetkellä tehtävässä olevan pääjohtajan toimikauden kestoon.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 11 päivänä syyskuuta 2013.