PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 793/2013
ze dne 20. srpna 2013,
kterým se stanoví opatření ve vztahu k Faerským ostrovům, jež mají zajistit zachování populace atlantsko-skandinávského sledě obecného
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1026/2012 ze dne 25. října 2012 o některých opatřeních za účelem zachování populací ryb ve vztahu k zemím, které umožňují neudržitelný rybolov (1), a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Populace atlantsko-skandinávského sledě obecného (též uváděného jako sleď obecný, s jarním třením v norských vodách) je největší populací sledě obecného na světě. Z této populace pochází odlovy v řádu jednoho až dvou milionů tun. Intenzivní využívání populace v důsledku nadměrného rybolovu nicméně vedlo k jejímu vyčerpání a mezi počátkem 70. let a polovinou 90. let minulého století byl na více něž dvě desetiletí ukončen veškerý rybolov, což mělo pro loďstva lovící uvedenou populaci velmi závažné důsledky.
(2)
Od obnovy populace a opětovného zahájení rybolovu v roce 1996 podléhá populace sledě obecného řízení na základě konzultací pěti stran, v jejichž výlučné hospodářské zóně se tato ryba během svého migračního cyklu vyskytuje: jde o Ruskou federaci, Norsko, Faerské ostrovy, Island a Evropskou unii (dále jen „pobřežní státy“).
(3)
Od roku 2007 zahrnovala ujednání dohodnutá při konzultacích pobřežních států konečná pravidla pro rozdělení celkového přípustného odlovu a závazek k zachování relativní stability uvedených podílů pro budoucí roky. Pro populaci atlantsko-skandinávského sledě činily dohodnuté podíly pro Faerské ostrovy 5,16 %, pro Island 14,51 %, pro Unii 6,51 %, pro Norsko 61 % a pro Ruskou federaci 12,82 %. Pobřežní státy se navíc dlouhodobě domluvily na tom, že společně dohodnutá ujednání budou přezkoumávat i revidovat pouze společně, a to na základě nových vědeckých doporučení a k danému datu.
(4)
Aby se usnadnilo stanovení celkových přípustných odlovů, pobřežní státy se na základě dostupných vědeckých poznatků dohodly na dlouhodobém plánu řízení a provedly jej, přičemž daný plán byl v souladu s preventivním přístupem, měl zachovat odlov v rámci bezpečných biologických limitů a byl určen k zajištění udržitelného rybolovu.
(5)
Tento dlouhodobý plán řízení měl zamezit tomu, aby úroveň biomasy u uvedené populace klesla pod 2 500 000 tun, a zároveň bylo třeba vynaložit veškeré úsilí k udržení dané populace nad 5 000 000 tun, což je úroveň, u níž se předpokládá maximální udržitelný výnos. K tomu mělo dojít omezením odlovu způsobem, jenž by odpovídal úmrtnosti způsobené rybolovem na úrovni 0,125. Bylo dohodnuto, že pokud by úroveň biomasy klesla pod úroveň 5 000 000 tun, míra úmrtnosti by měla být snížena, aby se zajistila rychlá obnova dané populace.
(6)
V září 2012 doporučila Mezinárodní rada pro průzkum moří (ICES) v souladu s preventivním přístupem stanoveným v plánu řízení, že celkový přípustný odlov (TAC) pro pět pobřežních států by měl v roce 2013 činit maximálně 619 000 tun, což představuje oproti TAC stanovenému na rok 2012 pokles o 26 %.
(7)
Při konzultacích pobřežních států, které se za účelem ujednání na rok 2013 konaly od října 2012 do ledna 2013, se zástupci Faerských ostrovů důsledně a opakovaně vyjadřovali odmítavě k pokračování stávajícího ujednání o rozdělení podílů. Ujednání na rok 2013 byla nakonec uzavřena dne 18. ledna 2013 pouze čtyřmi pobřežní státy, aby se v nejvyšší možné míře udrželo koordinované řízení populace pobřežními státy. Ve schváleném záznamu z těchto konzultací ze dne 23. ledna 2013 se uvádí, že: „Delegace vyjádřily obavu, že Faerské ostrovy odstoupily od dohody pobřežních států bez předchozího oznámení“. Vzhledem k odstoupení Faerských ostrovů z konzultací není možné, aby se na ujednáních dohodlo všech pět smluvních stran, a proto se zbývající čtyři strany dohodly na zohlednění rybolovných zájmů Faerských ostrovů tím, že jim vyhradí jejich tradiční podíl, tj. podíl, který Faerským ostrovům příslušel od ujednání na rok 2007 a jenž odpovídal 31 000 tunám (5,16 % celkového přípustného odlovu).
(8)
Během konzultací pobřežních států konaných do 23. ledna 2013 nevznesli zástupci Faerských ostrovů žádný požadavek ohledně přesného podílu, nepřednesli žádný písemný ani ústní návrh nového ujednání o podílech, nezapojili se do jednání čtyř dalších stran ani nevyvinuli snahu o spolupráci při diskuzi o ujednáních na rok 2013.
(9)
Ministr pro odvětví rybolovu Faerských ostrovů oznámil v prohlášení ze dne 26. března 2013, že pro loďstvo Faerských ostrovů bylo jednostranně stanoveno omezení odlovu ve výši 105 230 tun, což představuje 17 % doporučeného celkového přípustného odlovu neboli víc než třikrát větší podíl, než by odpovídal uplatňovanému podílu z předchozích ujednání, a zvýšení podílu Faerských ostrovů oproti roku 2012 o 145 %. Uvedené jednostranné prohlášení je třeba posoudit s ohledem na výše uvedené vědecké doporučení snížit odlov v roce 2013 o 26 %. Tímto prohlášením se Faerské ostrovy též de facto zřekly společně dohodnutého plánu řízení.
(10)
Uvedenými kroky Faerské ostrovy zhatily spolupráci s Unií a ostatními pobřežními státy při řízení populace společného zájmu, atlantsko-skandinávského sledě obecného, a nedodržely závazky podle čl. 61 odst. 2, čl. 63 odst. 1 a 2, článků 118, 119 a 300 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (UNCLOS) a článků 5 a 6 a čl. 8 odst. 1 a 2 Dohody OSN o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací (UNFSA).
(11)
Pokud by bylo dosaženo omezení odlovu stanovených čtyřmi pobřežními státy a Faerskými ostrovy, činil by celkový odlov 692 290 tun, což by oproti doporučenému TAC představovalo nadměrný odlov. Podle posouzení a prognóz odlovu, které rada ICES vypracovala v rámci poradenství pro řízení rybolovného období 2013 (2), by takovýto odlov vedl na začátku roku 2014 k biomase reprodukující se populace na úrovni 4 200 000 tun, což je pod úrovní 5 000 000 tun, u níž se očekává maximální udržitelný výnos.
(12)
Nové veřejně dostupné vědecké důkazy poskytnuté radou ICES v květnu 2013 (3) navíc potvrzují, že dlouhodobý plán řízení ve své stávající podobě (s cílem úmrtnosti způsobené rybolovem v míře 0,125) je preventivní povahy, zatímco zvýšením cíle úmrtnosti způsobené rybolovem na hodnotu 0,15, jež je rovnocenná hodnotě vyplývající ze zvýšení podílu Faerských ostrovů, plán tuto preventivní povahu ztratí a souvisí s tím zvýšené nebezpečí vyčerpání stavu této populace.
(13)
Podle článku 3 nařízení (EU) č. 1026/2012 může být země označena za zemi umožňující neudržitelný rybolov v případě, že: a) nespolupracuje na řízení populace společného zájmu zcela v souladu s ustanoveními Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (UNCLOS) a Dohody OSN o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací ze dne 4. srpna 1995 (UNFSA) nebo jakékoli jiné mezinárodní dohody nebo normy mezinárodního práva a b) buď: i) nepřijala potřebná opatření na řízení rybolovu, nebo ii) přijala opatření na řízení rybolovu bez náležitého ohledu na práva, zájmy a povinnosti jiných zemí a Unie a tato opatření na řízení rybolovu, posuzovaná ve spojení s opatřeními přijatými jinými zeměmi a Unií, vedou k rybolovné činnosti, která by u populace mohla mít za následek vznik neudržitelného stavu.
(14)
Na základě výše uvedených hledisek splňují Faerské ostrovy všechna kritéria, aby byly označeny za zemi umožňující neudržitelný rybolov, a Komise tak může přijmout opatření stanovená v nařízení (EU) č. 1026/2012.
(15)
Podle článku 6 nařízení (EU) č. 1026/2012 se Komise rozhodnutím ze dne 17. května 2013 (4) a dopisem z téhož dne odhodlala oznámit autonomní vládě Faerských ostrovů a vládě Dánska svůj záměr označit Faerské ostrovy za zemi umožňující neudržitelný rybolov a uvedla důvody pro uvedené označení a popis možných opatření, která lze podle uvedeného nařízení přijmout. Autonomní vláda Faerských ostrovů potvrdila přijetí uvedeného dopisu téhož dne.
(16)
Autonomní vláda Faerských ostrovů odpověděla na oznámení dne 17. června 2013, přičemž tvrzení přeložená Komisí zpochybnila vlastními argumenty, jimiž bylo, že Faerské ostrovy neodstoupily z procesu konzultací, jsou i nadále odhodlány nalézt projednané řešení ohledně rozdělení dané populace a EU nemá právo používat donucovací opatření. Vláda nicméně nikterak nevyjádřila úmysl změnit své rozhodnutí ohledně neudržitelného omezení odlovu na rok 2013, ani neposkytla žádné jasné odůvodnění svého vysokého omezení odlovu na rok 2013, s výjimkou nepodloženého tvrzení o „zvýšeném výskytu této populace v posledních letech v námořních oblastech spadajících pod jurisdikci Faerských ostrovů“.
(17)
Komise prověřila v dané záležitosti stávající vědeckou literaturu a nalezla pouze tvrzení ukazující na příležitostný delší výskyt sledě obecného ve vodách Faerských ostrovů v daném období, ovšem neshledala žádný odkaz, jenž by umožňoval výklad tohoto jevu jakožto stabilní nebo trvalé zvýšení množství této populace. Pokud jde o argument Faerských ostrovů, že v roce 2014 stav populace poklesne tak pod úroveň maximálního udržitelného výnosu v každém případě, a nikoli v důsledku jejich jednostranně navýšeného podílu, je třeba poznamenat, že podle nejnovějších vědeckých doporučení (viz výše 12. bod odůvodnění) se populace sice může obnovit na úroveň maximálního udržitelnému výnosu, dojde-li však ke zvýšení stávající cílové úrovně úmrtnosti způsobené rybolovem na hodnotu rovnocennou hodnotě vyplývající ze zvýšení podílu Faerských ostrovů, bude tato populace setrvávat pod úrovní maximálního udržitelnému výnosu po delší dobu a nebezpečí vyčerpání stavu této populace bude vyšší.
(18)
Na základě podrobného rozboru argumentů autonomní vlády Faerských ostrovů došla Komise k závěru, že tyto argumenty nevyvracejí důvody z oznámení Komise, ani nepředstavují objektivní důvod ospravedlňující nedostatečnou spolupráci této země. Tento závěr společně s neochotou k nápravě jednostranných omezení odlovů na rok 2013 vedou Komisi k závěru, že Faerské ostrovy nadále splňují kritéria pro to, aby byly označeny za zemi umožňující neudržitelný rybolov.
(19)
Komise má tudíž za to, že je nutné přijmout opatření podle článku 4 nařízení (EU) č. 1026/2012.
(20)
Tato opatření musí být účinná a přiměřená pro dosažení cíle ochrany a měla by Faerským ostrovům zabránit v tom, aby k pokračování neudržitelného rybolovu sledě obecného využívaly trhy, přístavy a zařízení Unie.
(21)
Kromě toho Komise zhodnotila ekologické, obchodní, hospodářské a sociální účinky daných opatření v krátkodobém a dlouhodobém horizontu, která mohou být přijata podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 1026/2012, jakož i administrativní zátěž související s jejich prováděním.
(22)
Na základě tohoto hodnocení se zdá být vhodné přijmout jako první krok některá opatření uvedená v čl. 4 odst. 1 písm. c), d), e) a i) nařízení (EU) č. 1026/2012. Pokud by se tato opatření ukázala jako neúčinná a Faerské ostrovy by i nadále umožňovaly neudržitelný rybolov, lze zavést i další opatření.
(23)
Faerský rybolov sledě obecného provozovaný plavidly lovícími pomocí vlečných sítí pelagické druhy může být v chladnějších měsících roku cíleným rybolovem, ale koncem jara a v létě, kdy jsou sledi obecní a makrely obecné loveny v obdobném množství, je rybolovem smíšeným. Oba druhy může během rybolovného období odlovit stejné plavidlo při stejném vytažení sítě v rámci téhož rybářského výjezdu nebo v tomtéž lovišti. Makrela obecná je tak přidruženým druhem sledě obecného. Dalším odlovem a vývozem nakrely obecné by proto byly Faerské ostrovy vedeny k dalšímu odlovu vysokého množství sledě obecný, jenž je nevyhnutelným vedlejším úlovkem, a to i v případě, že by sleď obecný nemohl být do Unie vyvážen. Proto pokud by se do opatření nezahrnul dovoz makrely obecné, byla by oslabena účinnost zákazu dovozu sledě obecného jako prostředku, který má k zabránit dalším škodám ve vztahu k udržitelnosti populace sledě obecného. Makrela obecná žije natolik na stejném teritoriu jako sleď obecný, že při lovu makrely obecné v lovištích pod kontrolou Faerských ostrovů vždy hrozí riziko, že dojde i k odlovu sledě obecného. Z tohoto důvodu existuje u všech makrel obecných pod kontrolou Faerských ostrovů pravděpodobnost, že by mohly být uloveny společně se sleděm obecným. V důsledku této skutečnosti by se v zájmu účinnosti měla obchodní opatření vztahovat jak na sledě obecného, tak na makrelu obecnou.
(24)
Při posuzování přiměřenosti opatření, a zejména při rozhodování o tom, zda by se omezení obchodu s hlavními druhy ulovenými při rybolovu sledě obecného měla týkat jen určitého množství, nebo zda by měl být zakázán veškerý dovoz, Komise zkoumala, zda by jako přiměřenější opatření mohla být oproti úplnému zákazu dovozu všech produktů vyrobených ze sledě obecného nebo makrely obecné nebo produktů obsahujících tyto ryby zamýšlena i jiná alternativní opatření. Posuzovány byly tři možné varianty: i) množstevní omezení všech produktů, jimiž by se dovoz omezil na tradiční obchodní výměny, ii) úplný zákaz pouze čerstvých, zmrazených nebo konzervovaných ryb, kromě složitějších výrobků, jako je rybí moučka a tuk a iii) zákaz dovozu omezený pouze na sledě obecného a produkty z něj. Zatímco první z těchto tří variant by mohla být vzhledem ke značnému významu vývozu rybí moučky z Faerských ostrovů do EU velmi účinnou, považuje se v této fázi za příliš zatěžující, zejména přihlédne-li se ke skutečnosti, že tento krok může jednak ovlivnit ta odvětví rybolovu Faerských ostrovů, která přímo nesouvisí s odvětvím pelagického rybolovu, a zároveň vytvoří vysokou administrativní zátěž v souvislosti s rozbory vzorků rybí moučky a tuku ve specializovaných laboratořích za účelem určení jejich druhového složení. Třetí varianta, jak je uvedeno výše, se považuje za neúčinnou, pokud mohou být její případné hospodářské důsledky snadno kompenzovány vývozem makrely obecné. Z tohoto důvodu skýtá největší rovnováhu mezi prostředky a jejich žádoucími účinky druhá alternativa, přičemž k dosažení potřebného výsledku neexistují žádná jiná méně obtížná opatření.
(25)
Při posuzování přiměřenosti Komise rovněž zkoumala, zda nejsou zapotřebí i jiná opatření než omezení dovozu, zejména pak omezení vztahující se na využívání přístavů. Jelikož jsou přístavy využívány pro doplňování paliva, vykládku, výměnu posádky, opravy a odpočinek posádky, a představují tak běžné a nezbytné činnosti spojené s lovem sledě obecného, dospěla Komise k závěru, že tato opatření jsou rovněž nezbytná a neexistují žádná jiná, méně omezující opatření, jimiž by se za účelem postihu neudržitelného lovu sledě obecného loďstvům Faerských ostrovů zabránilo využívat zařízení EU.
(26)
Při hodnocení ekologických, obchodních, hospodářských a sociálních účinků opatření v krátkodobém a dlouhodobém horizontu, jakož i administrativní zátěže související s prováděním těchto opatření lze dospět k závěru, že opatření jsou přiměřená a nebudou mít nepřijatelné účinky ani nevytvoří nepatřičnou zátěž. Opatření jsou šetrná vůči životnímu prostředí, neboť se předpokládá, že přispějí k lepší udržitelnosti populace sledě obecného. Obchodní účinky opatření budou mírné, neboť jakkoli lze očekávat bezprostřední hospodářský dopad, ve střednědobém horizontu bude možné nalézt alternativní mechanismy obchodní výměny a neočekává se, že by v rámci EU byly nakonec problémy se zásobováním. Hospodářské a sociální účinky by měly být v krátkodobém horizontu mírné, neboť budou souviset s obchodními účinky; ovšem ve střednědobém a dlouhodobém horizontu budou, pakliže se opatřeními dosáhne požadovaných dopadů, tyto účinky nevyhnutelně velmi příznivé, a to zvláště pro loďstva, která z hospodářského hlediska značně závisejí na lovu pelagických ryb. Administrativní zátěž v souvislosti s danými opatřeními bude poměrně nízká, uvážíme-li, že většinou kontrolních prostředků (včetně personálu) potřebných k prosazování opatření již členské státy disponují.
(27)
Na závěr Komise přezkoumala slučitelnost opatření s mezinárodním právem a došla k závěru, že se týkají vyčerpatelné populace ryb a mají zamezit nadměrnému využívání populace, jelikož cílem těchto opatření je udržet populaci atlantsko-skandinávského sledě obecného v rámci bezpečných biologických limitů. Tato opatření platí ve spojení s vlastními opatřeními Unie pro zachování zdrojů (čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1026/2012). Unie zejména v souladu s doporučením Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) snížila svůj odlov o 26 % a v plném rozsahu uplatňuje podmínky a omezení dlouhodobého plánu řízení, na němž se pobřežní státy dohodly a uplatňují jej od roku 1999 a který rada ICES v květnu 2013 opětovně potvrdila jako plán, jenž je v souladu s preventivním přístupem, i jako správný řídicí přístup pro zachování odlovu v rámci bezpečných biologických limitů. Kromě toho pro nárok Faerských ostrovů na větší podíl na rybolovu atlantsko-skandinávského sledě obecného neexistují nezvratné vědecké důkazy a z tohoto důvodu by bylo vhodné odlov Faerských ostrovů snížit ve smyslu doporučení rady ICES na rok 2013.
(28)
V důsledku uvedených skutečností by jako první krok měla být přijata opatření, která by zahrnovala: a) zákaz dovozu sledě obecného a makrely obecné z atlantsko-skandinávských populací a produktů rybolovu obsahujících tyto ryby nebo produktů z nich vyrobených a b) omezení využívání přístavů Unie plavidly provozujícími rybolov populací atlantsko-skandinávského sledě obecného a makrely obecné pod kontrolou Faerských ostrovů a plavidly přepravujícími ryby nebo produkty rybolovu pocházející z uvedeného rybolovu. Za účelem snazšího prosazování opatření vztahujících se na plavidla, která provozují lov příslušných populací sledě obecného nebo makrely obecné či která přepravují ryby a produkty rybolovu pocházející z těchto populací, by členským státům měly být poskytnuty seznamy těchto plavidel. Aby bylo možné určit, zda byly sleď obecný či makrela obecná uloveny pod kontrolou Faerských ostrovů, měl by se využívat systém osvědčení o úlovku uvedený v kapitole III nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, mění nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a zrušují nařízení (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (5).
(29)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení označuje Faerské ostrovy za zemi umožňující neudržitelný rybolov populace atlantsko-skandinávského sledě obecného a stanoví ve vztahu k Faerským ostrovům opatření k zajištění dlouhodobého zachování této populace.
Článek 2
Oblast působnosti a cíle
Toto nařízení se použije na rybolov atlantsko-skandinávského sledě obecného provozovaný pod kontrolou Faerských ostrovů. Má za cíl zajistit dlouhodobou udržitelnost populace atlantsko-skandinávského sledě obecného.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„populací atlantsko-skandinávského sledě obecného“ se rozumí populace sledě obecného (Clupea harengus) v podoblastech ICES (Mezinárodní rady pro průzkum moří) I, II, V, XII a XIV (6);
b)
„atlantsko-skandinávským sleděm obecným“ se rozumí ryba z populace atlantsko-skandinávského sledě obecného;
c)
makrela obecná je rybou druhu Scomber scombrus, která byla ulovena v oblastech výskytu atlantsko-skandinávského sledě obecného;
d)
výrazem „uloven pod kontrolou Faerských ostrovů“ se rozumí uloven plavidly plujícími pod vlajkou Faerských ostrovů nebo plavidly plujícími pod vlajkou jiného státu, které mají povolení k rybolovu ve výlučné hospodářské zóně Faerských ostrovů nebo byly pronajaty faerskou společností či faerskými orgány.
Článek 4
Označení
Faerské ostrovy se označují za zemi umožňující neudržitelný rybolov populace atlantsko-skandinávské sledě obecného.
Článek 5
Opatření
1. Na území Unie, včetně za účelem překládky v přístavech, se zakazuje vstup ryb nebo produktů rybolovu stanovených v příloze, které sestávají ze sledě obecného nebo makrely obecné ulovených pod kontrolou Faerských ostrovů, které jsou z nich vyrobeny nebo které je obsahují.
2. Zakazuje se využívání přístavů Unie plavidly plujícími pod vlajkou Faerských ostrovů lovícími populace atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné a plavidly přepravujícími ryby nebo produkty rybolovu pocházející z atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné, které byly uloveny plavidly plujícími pod vlajkou uvedené země nebo plavidly, jež mají od uvedené země povolení a plují pod vlajkou jiného státu. Tento zákaz se nepoužije v případě vyšší moci nebo nouze ve smyslu článku 18 Úmluvy Organizace spojených národů z roku 1982 o mořském právu, pokud jde o služby, které jsou nezbytně nutné pro nápravu těchto situací.
Článek 6
Provádění
1. Příslušné orgány členských států využijí systém osvědčení o úlovku uvedený v kapitole III nařízení (ES) č. 1005/2008, aby určily všechny produkty, na které se vztahuje zákaz uvedený v čl. 5 odst. 1 tohoto nařízení.
2. Pro snazší provádění zákazu stanoveného v čl. 5 odst. 2 obdrží členské státy orientační seznamy plavidel, jež dle spolehlivých zdrojů údajů provozovaly nebo v současnosti provozují rybolov populace atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné pod kontrolou Faerských ostrovů.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. srpna 2013.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 793/2013,
annettu 20 päivänä elokuuta 2013,
Färsaaria koskevista erityistoimenpiteistä Atlantin-Skandinavian sillikannan säilyttämiseksi
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnan,
ottaa huomioon tietyistä kalakantojen säilyttämiseksi toteutettavista kestämättömän kalastuksen salliviin maihin liittyvistä toimenpiteistä 25 päivänä lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1026/2012 (1) ja erityisesti sen 4 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Atlantin-Skandinavian sillikanta, josta käytetään myös nimitystä ”norjalainen kevätkutuinen silli”, on maailman suurin sillikanta. Sen saaliit ovat olleet noin 1-2 miljoonaa tonnia. Liikakalastuksesta johtuva rankka hyödyntäminen johti kuitenkin kannan romahtamiseen ja kaiken kalastustoiminnan loppumiseen yli kahdeksi vuosikymmeneksi 1970-luvun alun ja 1990-luvun puolivälin välillä, mistä aiheutui hyvin vakavia seurauksia kyseistä kantaa hyödyntäville laivastoille.
(2)
Atlantin-Skandinavian sillikantaa on hallinnoitu kannan elpymisen ja vuonna 1996 tapahtuneen kalastuksen uudelleen aloittamisen jälkeen niiden viiden osapuolen, joiden talousvyöhykkeellä tämä kalalaji käy vaelluksensa aikana, välisillä neuvotteluilla; kyseiset osapuolet ovat Venäjän federaatio, Norja, Färsaaret, Islanti ja Euroopan unioni, jäljempänä ”rannikkovaltiot”.
(3)
Vuodesta 2007 alkaen rannikkovaltioiden välisissä neuvotteluissa sovittuihin järjestelyihin on sisällytetty suurimman sallitun saaliin jakamista koskevat tyhjentävät säännöt sekä sitoumus ylläpitää osuuksien suhteellinen vakaus tulevina vuosina. Atlantin-Skandinavian sillikannan osalta sovitut osuudet olivat seuraavat: Färsaaret 5,16 prosenttia, Islanti 14,51 prosenttia, Euroopan unioni 6,51 prosenttia, Norja 61 prosenttia ja Venäjän federaatio 12,82 prosenttia. Lisäksi rannikkovaltioilla oli pitkäaikainen sopimus yhteisesti sovittujen hallinnointijärjestelyjen uudelleentarkastelemisesta ja tarkistamisesta tiettyyn päivämäärään mennessä ainoastaan yhteisesti uusien tieteellisten lausuntojen perusteella.
(4)
Suurimpien sallittujen saaliiden vahvistamisen helpottamiseksi rannikkovaltiot ovat sopineet käytettävissä olevan tieteellisen tiedon perusteella ennalta varautuvan lähestymistavan mukaisesta pitkän aikavälin hoitosuunnitelmasta ja panneet sen täytäntöön; tarkoituksena on ollut pitää pyydystäminen turvallisten biologisten rajojen sisällä ja varmistaa kestävä kalastus.
(5)
Tämän pitkän aikavälin hoitosuunnitelman tarkoituksena oli estää kannan romahtaminen 2 500 000 tonnin suuruisen biomassan tason alapuolelle ja pyrkiä kaikin keinoin säilyttämään se 5 000 000 tonnin tason yläpuolella, jota pidetään kestävän enimmäistuoton mahdollistavana tasona. Tähän oli määrä päästä rajoittamalla pyydystämistä tavalla, joka vastaa kalastuskuolevuuden tasoa 0,125. Sovittiin, että jos biomassan taso laskee 5 000 000 tonnin alapuolelle, kalastuskuolevuutta vähennetään kannan nopean elpymisen varmistamiseksi.
(6)
Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) suositti syyskuussa 2012 hoitosuunnitelmassa vahvistetun ennalta varautuvan lähestymistavan mukaisesti, että viiden rannikkovaltion suurin sallittu saalis (TAC) vuonna 2013 saisi olla enintään 619 000 tonnia, joka on 26 prosenttia pienempi kuin vuodelle 2012 vahvistettu TAC.
(7)
Lokakuun 2012 ja tammikuun 2013 välisissä rannikkovaltioiden vuoden 2013 järjestelyjä koskevissa neuvotteluissa Färsaarten edustajat kieltäytyivät johdonmukaisesti ja toistuvasti jatkamasta nykyistä jakamista koskevaa järjestelyä. Lopulta ainoastaan neljä rannikkovaltiota sopi 18 päivänä tammikuuta 2013 vuoden 2013 järjestelyistä rannikkovaltioiden välisen kannan koordinoidun hallinnoinnin jatkamisesta mahdollisuuksien mukaan. Kyseisten neuvottelujen 23 päivänä tammikuuta 2013 päivätyssä hyväksytyssä pöytäkirjassa todetaan: ”Valtuuskunnat ilmaisivat huolestuneisuutensa siitä, että Färsaaret sanoutui irti rannikkovaltioiden välisestä sopimuksesta ilmoittamatta asiasta ennakolta.” Koska Färsaarten vetäytyminen neuvotteluista esti sopimisen viiden sopimuspuolen välisestä järjestelystä, muut neljä sopimuspuolta sopivat keskenään ottavansa huomioon Färsaarten kalastusintressit varaamalla sille Färsaarille vuoden 2007 järjestelystä lähtien perinteisesti kuuluneen osuuden, joka on 31 000 tonnia (5,16 % TACista).
(8)
Tammikuun 23 päivään 2013 jatkuneiden rannikkovaltioiden neuvottelujen aikana Färsaarten edustajat eivät pyytäneet tarkkaa yksittäistä osuutta, eivätkä he myöskään ehdottaneet kirjallisesti tai suullisesti uutta jakoa järjestelyyn, pyrkineet yhteistyöhön neljän muun sopimuspuolen kanssa tai osallistumaan vuoden 2013 järjestelyjä koskeviin keskusteluihin.
(9)
Färsaarten kalastusministeri ilmoitti 26 päivänä maaliskuuta 2013 antamassaan lausunnossa Färsaarten laivastolle yksipuolisesti vahvistetusta 105 230 tonnin saalisrajoituksesta, joka on 17 prosenttia suositellusta TACista ja yli kolme kertaa enemmän kuin aikaisemmin sovittujen järjestelyjen soveltamisen mukainen osuus ja 145 prosenttia enemmän kuin Färsaarten osuus vuonna 2012. Tätä yksipuolista ilmoitusta on arvioitava edellä mainitun saaliiden vähentämistä 26 prosentilla vuonna 2013 koskevan tieteellisen lausunnon perusteella. Kyseisellä ilmoituksella Färsaaret sanoutui myös tosiasiallisesti irti yhteisesti hyväksytystä hoitosuunnitelmasta.
(10)
Näin toimiessaan Färsaaret ei ole pystynyt yhteistyöhön unionin ja muiden rannikkovaltioiden kanssa yhteisen edun mukaisen Atlantin-Skandinavian sillikannan hoitamisessa. Se ei myöskään ole noudattanut 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen (UNCLOS) 61 artiklan 2 kohdan, 63 artiklan 1 ja 2 kohdan, 118 ja 119 artiklan sekä 300 artiklan eikä hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevien 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen määräysten täytäntöönpanosta tehdyn sopimuksen (UNFSA) 5 ja 6 artiklan sekä 8 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan.
(11)
Jos neljän rannikkovaltion ja Färsaarten vahvistamat saalisrajoitukset toteutuvat, kokonaissaalis olisi 692 290 tonnia, mikä merkitsee liikakalastusta suositeltuun TACiin verrattuna. ICESin kalastuskauden 2013 hallinnointia koskevan lausunnon (2) yhteydessä laatimien arvioiden ja saalisennusteiden mukaan tämän seurauksena kutevan kannan biomassa vuoden 2014 alussa jäisi 4 200 000 tonniin eli huomattavasti alle kestävän enimmäistuoton mahdollistavana tasona pidetyn 5 000 000 tonnin.
(12)
ICESin toukokuussa 2013 esittämän tuoreimman julkisesti käytettävissä olevan tieteellisen näytön (3) mukaan pitkän aikavälin hoitosuunnitelma nykyisessä muodossaan (kalastuskuolevuuden tavoitetaso 0,125) on varovaisuusperiaatteen mukainen, mutta tavoitteena olevan kalastuskuolevuuden tason nousu 0,15:een Färsaarten osuuden kasvun seurauksena muuttaisi suunnitelman ennalta varautumisen vastaiseksi; samalla uhka kannan romahtamisesta kasvaisi.
(13)
Asetuksen (EU) N:o 1026/2012 3 artiklan mukaisesti maa voidaan määrittää kestämättömän kalastuksen sallivaksi maaksi, jos a) se ei tee yhteistyötä yhteisesti tärkeän kannan hoitamiseksi noudattaen täysimääräisesti 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen (UNCLOS) ja hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevien 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen määräysten täytäntöönpanosta 4 päivänä elokuuta 1995 tehdyn sopimuksen (YK:n kalakantasopimus) määräyksiä taikka mitä tahansa muuta kansainvälistä sopimusta tai kansainvälisen oikeuden sääntöä ja b) se joko i) ei toteuta tarvittavia kalastuksenhoitotoimenpiteitä tai ii) toteuttaa kalastuksenhoitotoimenpiteitä ottamatta asianmukaisesti huomioon muiden maiden ja unionin oikeuksia, etuja ja velvollisuuksia ja kyseiset kalastuksenhoitotoimenpiteet johtavat tarkasteltuna yhdessä muiden maiden ja unionin toteuttamien toimenpiteiden kanssa kalastustoimintaan, josta voisi olla seurauksena kalakannan kestämätön tila.
(14)
Edellä sanotun perusteella Färsaaret täyttää kaikki edellytykset, joiden mukaisesti se voidaan määrittää kestämättömän kalastuksen sallivaksi maaksi, minkä vuoksi komissio voi toteuttaa asetuksessa (EU) N:o 1026/2012 säädetyt toimenpiteet.
(15)
Asetuksen (EU) N:o 1026/2012 6 artiklan nojalla komissio päätti ilmoittaa Färsaarten maakuntahallitukselle ja Tanskan hallitukselle 17 päivänä toukokuuta 2013 tehdyllä päätöksellä (4) ja samana päivänä kirjatulla kirjeellä aikomuksestaan määrittää Färsaaret kestämättömän kalastuksen sallivaksi maaksi ja esittää määrittämisen syyt sekä kuvata mahdolliset toimenpiteet, joita kyseisen asetuksen nojalla on mahdollista toteuttaa. Färsaarten maakuntahallitus ilmoitti vastaanottaneensa kirjeen samana päivänä.
(16)
Färsaarten maakuntahallitus vastasi ilmoitukseen 17 kesäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä kiistämällä komission esittämät väitteet ja mainitsemalla erityisesti, ettei Färsaaret ollut vetäytynyt neuvotteluista, että se pyrkii edelleen löytämään neuvotteluratkaisun kannan jakamiseen ja ettei EU:lla ole oikeutta käyttää pakkokeinoja. Färsaaret ei kuitenkaan ilmaissut aikovansa muuttaa vuoden 2013 kestämättömiä saalisrajoituksia koskevaa päätöstään eikä se esittänyt selkeitä perusteluja vuotta 2013 koskevalle korkealle saalisrajoitukselleen lukuun ottamatta vailla tosiasiallista näyttöä olevaa väitettä, jonka mukaan ”kyseinen kanta on kasvanut viime vuosina Färsaarten lainkäyttövaltaan kuuluvilla merialueilla”.
(17)
Komissio tarkasteli asiaa koskevaa saatavilla olevaa tieteellistä kirjallisuutta ja löysi ainoastaan lausuntoja, joissa viitataan sillin satunnaiseen pidempiaikaiseen esiintymiseen Färsaarten vesillä kalastuskauden aikana. Viittauksia, joiden perusteella kyseinen ilmiö olisi voitu tulkita vakaaksi tai pysyväksi osoitukseksi kannan lisääntymisestä, ei kuitenkaan löytynyt. Färsaarten esittämän väitteen, jonka mukaan kanta putoaa joka tapauksessa vuonna 2014 kestävän enimmäistuoton alapuolelle Färsaarten osuuden yksipuolisesta korotuksesta riippumatta, osalta on syytä panna merkille, että tuoreimpien tieteellisten lausuntojen mukaan (ks. edellä oleva johdanto-osan 12 kappale) se, että vaikka kanta saattaakin elpyä kestävän enimmäistuoton tasolle, se pysyy pidempään kyseisen tason alapuolella ja sen romahtamisen vaara on suurempi, jos tavoitteena olevan kalastuskuolevuuden nykyinen taso nousee Färsaarten osuuden korotuksen aiheuttamalle tasolle.
(18)
Tarkasteltuaan yksityiskohtaisesti Färsaarten maakuntahallituksen huomautuksia komissio päätteli, etteivät ne käy komission ilmoituksessa esitettyjen syiden vastanäytöksi tai asialliseksi perusteluksi sille, että kyseinen maa on kieltäytynyt yhteistyöstä. Tämä päätelmä sekä haluttomuus muuttaa vuoden 2013 yksipuolisesti vahvistettuja saalisrajoituksia saivat komission toteamaan, että Färsaaret täyttää edelleen perusteet, joiden nojalla se voidaan määrittää kestämättömän kalastuksen sallivaksi maaksi.
(19)
Sen vuoksi komissio katsoo, että on tarpeen toteuttaa toimenpiteitä asetuksen (EU) N:o 1026/2012 4 artiklan mukaisesti.
(20)
Kyseisten toimenpiteiden on oltava tehokkaita ja oikeasuhteisia suojelutavoitteen saavuttamiseksi, ja niillä olisi estettävä Färsaaria hyödyntämästä unionin markkinoita, satamia ja palveluja harjoittamansa sillin kestämättömän kalastuksen jatkamiseksi.
(21)
Komissio on arvioinut myös asetuksen (EU) N:o 1026/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti toteutettavien toimenpiteiden lyhyen ja pitkän aikavälin ympäristövaikutukset ja niiden taloudelliset, sosiaaliset ja kauppaan kohdistuvat vaikutukset sekä niiden täytäntöönpanosta aiheutuvan hallintotaakan.
(22)
Kyseisen arvioinnin perusteella vaikuttaa asianmukaiselta toteuttaa aluksi tiettyjä asetuksen (EU) N:o 1026/2012 4 artiklan 1 kohdan c, d, e ja i alakohdassa lueteltuja toimenpiteitä. Mikäli ne osoittautuvat tehottomiksi ja Färsaaret sallii edelleen kestämättämän kalastuksen jatkumisen, voidaan vahvistaa muita toimenpiteitä.
(23)
Färsaarten keskisyvän veden troolareilla harjoittamaa sillinkalastusta voidaan vuoden kylmempinä kuukausina pitää kohdennettuna kalastuksena, mutta loppukeväällä ja kesällä, kun silliä ja makrillia pyydetään vastaavina määrinä, se on sekakalastusta. Sama alus voi pyytää molempia lajeja yhdellä vetokerralla, samalla kalastusmatkalla tai samalla pyyntialueella pitkin pyyntikautta. Makrilli on sillin lähilaji. Sen vuoksi jatkaessaan makrillin pyyntiä ja vientiä Färsaaret pyytää väistämättä sivusaaliina samalla edelleen myös suuria määriä silliä, vaikkei sitä voidakaan viedä unioniin. Näin ollen jos makrillintuontia ei sisällytetä toimenpiteisiin, sillin tuontikiellon tehokkuus keinona estää sillikannan kestävyyden heikkeneminen entisestään pienenee. Makrilli elää niin läheisessä yhteydessä silliin, että pyydettäessä makrillia Färsaarten alaisuuteen kuuluvassa kalastuksessa on aina olemassa riski, että saaliiksi joutuu myös silliä. Sen vuoksi voidaan olettaa, että Färsaarten alaisuudessa pyydetty makrilli on aina pyydetty yhdessä sillin kanssa. Jotta kauppaan liittyvät toimenpiteet olisivat tehokkaita, niiden olisi katettava sekä silli että makrilli.
(24)
Arvioidessaan toimenpiteiden oikeasuhteisuutta ja erityisesti päättäessään siitä, olisiko sillinkalastuksen yhteydessä pyydettyjen tärkeimpien kohdelajien kauppaa koskevat rajoitukset rajattava tiettyyn määrään vai olisiko kaikki tuonti kiellettävä, komissio tarkasteli mahdollisuutta harkita vaihtoehtona kaikkien silli- tai makrillituotteiden tai niitä sisältävien tuotteiden täydelliselle tuontikiellolle muita oikeasuhteisempia toimenpiteitä. Se arvioi kolmea mahdollista vaihtoehtoa: i) määrälliset rajoitukset kaikille tuotteille perinteisen kaupankäynnin puitteissa tapahtuvassa tuonnissa, ii) ainoastaan tuoreen ja jäädytetyn kalan ja kalasäilykkeiden täydellinen tuontikielto, joka ei koskisi pidemmälle jalostettuja tuotteita, kuten kalajauhoa ja -öljyä, ja iii) ainoastaan silliä ja sillituotteita koskeva täydellinen tuontikielto. Färsaarilta Euroopan unioniin suuntautuvan kalajauhon viennin suuren merkityksen vuoksi ensimmäinen näistä kolmesta vaihtoehdosta saattaisi olla erittäin tehokas, mutta sitä pidetään tässä vaiheessa liian ankarana erityisesti siksi, että se voi yhtäältä vaikuttaa myös sellaisiin Färsaarten kalastuselinkeinon aloihin, jotka eivät liity suoraan pelagiseen kalastukseen, ja toisaalta se aiheuttaa raskaan hallintotaakan, koska kalajauho- ja -öljynäytteet on tutkittava erikoislaboratorioissa niiden lajikohtaisen koostumuksen määrittämiseksi. Kolmatta vaihtehtoa pidetään tehottomana, koska sen mahdolliset taloudelliset vaikutukset voidaan helposti korvata makrillinviennillä. Sen vuoksi toinen vaihtoehto mahdollistaa parhaan tasapainon keinojen ja niiden toivottujen vaikutusten välillä, eikä tarvittavan tuloksen saavuttamiseksi ole olemassa edullisempia toimenpiteitä.
(25)
Oikeasuhteisuutta arvioidessaan komissio tarkasteli myös muiden toimenpiteiden kuin tuontirajoitusten ja erityisesti satamien käyttöä koskevien rajoitusten tarpeellisuutta. Koska satamien käyttö polttoainetankkaukseen, saaliiden purkamiseen, miehistön vaihtoon, korjaustoimenpiteisiin ja lepoon on osa sillinpyyntiin liittyvää tavanomaista tarpeellista toimintaa, komissio päätteli, että tällaiset toimenpiteet ovat myös tarpeen ja etteivät vaihtoehtoiset, vähemmän rajoittavat toimenpiteet ole mahdollisia estämään, että Färsaarten kalastuslaivasto hyödyntää EU:n palveluja kestämättömän sillinkalastuksen harjoittamiseen.
(26)
Toteutettavien toimenpiteiden lyhyen ja pitkän aikavälin ympäristövaikutusten, niiden taloudellisten, sosiaalisten ja kauppaan kohdistuvien vaikutusten sekä täytäntöönpanosta aiheutuvan hallintotaakan arvoinnin osalta voidaan päätellä, että toimenpiteet ovat kohtuullisia, niillä ei ole kohtuuttomia haittavaikutuksia eikä niistä aiheudu kohtuutonta taakkaa. Toimenpiteiden ympäristövaikutukset ovat myönteiset, koska niiden uskotaan parantavan osaltaan sillikannan kestävyyttä. Kauppaan kohdistuvat vaikutukset ovat suhteellisen vähäiset, sillä odotettavissa olevia välittömiä vaikutuksia lukuun ottamatta keskipitkällä aikavälillä voidaan löytää vaihtoehtoisia kauppamekanismeja eikä loppuvaiheessa ole odotettavissa tarjontapulaa EU:n sisällä. Lyhyen aikavälin taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset arvioidaan vähäisiksi, koska ne voidaan yhdistää kauppaan kohdistuviin vaikutuksiin. Jos toimenpiteillä saavutetaan halutut tulokset, keskipitkän ja pitkän aikavälin vaikutukset ovat sitä vastoin hyvin myönteiset erityisesti monille sellaisille laivastoille, jotka ovat taloudellisesti pitkälle riippuvaisia pelagisista lajeista. Toimenpiteistä aiheutuva hallintotaakka on suhteellisen vähäinen ottaen huomioon, että suurin osa toimenpiteiden täytäntöönpanoon jäsenvaltioissa tarvittavista valvontakeinoista, henkilöstö mukaan luettuna, on jo olemassa.
(27)
Komissio arvioi lopuksi sitä, ovatko toimenpiteet kansainvälisen oikeuden mukaisia, ja totesi, että ne liittyvät hupenevan kalakannan säilyttämiseen ja että niiden tavoitteena on estää kannan tosiasiallinen liikakalastus, koska niillä pyritään Atlantin-Skandinavian sillikannan ylläpitämiseen turvallisten biologisten rajojen sisällä. Toimenpiteet toteutetaan unionin omien suojelutoimenpiteiden osana (asetuksen (EU) N:o 1026/2012 5 artiklan 1 kohdan b alakohta). Unioni on erityisesti vähentänyt saaliitaan 26 prosentilla kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) suosituksen mukaisesti, ja se soveltaa täysimääräisesti niitä vaatimuksia ja rajoituksia, jotka sisältyvät pitkän aikavälin hoitosuunnitelmaan, josta rannikkovaltiot sopivat ja jota ne ovat soveltaneet vuodesta 1999 lähtien. ICES vahvisti jälleen toukokuussa 2013 kyseisen hoitosuunnitelman ennalta varautuvan lähestymistavan mukaiseksi ja asianmukaiseksi hallintomalliksi pyynnin pitämiseksi turvallisten biologisten rajojen sisällä. Ei ole myöskään olemassa vakuuttavaa tieteellistä näyttöä siitä, että Färsaaret olisi oikeutettu suurempaan osuuteen Atlantin-Skandinavian sillin kalastuksessa; sen vuoksi ICES:in suosittama saaliiden vähentäminen olisi ollut asianmukainen.
(28)
Näin ollen ensimmäisessä vaiheessa hyväksyttäviin toimenpiteisiin olisi kuuluttava: a) Atlantin-Skandinavian kantoihin kuuluvan sillin ja makrillin sekä kyseisiä lajeja sisältävien tai niistä valmistettujen kalastustuotteiden tuonnin kieltäminen ja b) unionin satamien käyttöä koskevat rajoitukset Färsaarten alaisuudessa Atlantin-Skandinavian silli- ja makrillikantoja pyytäville sekä kyseisestä kalastuksesta peräisin olevia kaloja tai kalastustuotteita kuljettaville aluksille. Kyseisten silli- ja makrillikantojen kalastusta harjoittaviin tai kyseisistä kannoista peräisin olevia kaloja tai kalastustuotteita kuljettaviin aluksiin sovellettavien toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi jäsenvaltioille olisi toimitettava luettelot näistä aluksista. Sen määrittämiseksi, onko silli tai makrilli pyydetty Färsaarten alaisuudessa, olisi käytettävä laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen ehkäisemistä, estämistä ja poistamista koskevasta yhteisön järjestelmästä, asetusten (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1936/2001 ja (EY) N:o 601/2004 muuttamisesta sekä asetusten (EY) N:o 1093/94 ja (EY) N:o 1447/1999 kumoamisesta 29 päivänä syyskuuta 2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1005/2008 (5) III luvussa vahvistettua saalistodistusjärjestelmää.
(29)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat kalastus- ja vesiviljelyalan komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Aihe
Tässä asetuksessa määritetään Färsaaret Atlantin-Skandinavian sillikannan kestämättömän kalastuksen sallivaksi maaksi ja vahvistetaan Färsaaria koskevat toimenpiteet kyseisen kannan pitkän aikavälin suojelemiseksi.
2 artikla
Soveltamisala ja tavoitteet
Tätä asetusta sovelletaan Färsaarten alaisuudessa harjoitettuun Atlantin-Skandinavian sillin kalastukseen. Asetuksen tavoitteena on varmistaa kyseisen sillikannan kestävyys pitkällä aikavälillä.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’Atlantin-Skandinavian sillikannalla’ sillikantaa (Clupea harengus) Kansainvälisen merentutkimusneuvoston ICES-suuralueilla I, II, V, XII ja XIV (6);
b)
’Atlantin-Skandinavian sillillä’ Atlantin-Skandinavian sillikantaan kuuluvaa kalaa;
c)
’makrillilla’Scomber scombrus -lajiin kuuluvaa kalaa, joka on pyydetty Atlantin-Skandinavian sillin esiintymisalueilla;
d)
’Färsaarten alaisuudessa pyydetyllä’ Färsaarten lipun alla purjehtivien alusten tai toisen sellaisen valtion lipun alla purjehtivien alusten, joilla on lupa kalastaa Färsaarten talousvyöhykkeellä, taikka alusten, jotka ovat färsaarelaisen yrityksen tai Färsaarten viranomaisten rahtaamia, pyytämää.
4 artikla
Määrittäminen
Määritetään Färsaaret Atlantin-Skandinavian sillikannan kestämättömän kalastuksen sallivaksi maaksi.
5 artikla
Toimenpiteet
1. Kielletään tuomasta unionin alueelle, satamissa tapahtuva jälleenlaivaus mukaan luettuna, liitteessä mainittuja kaloja tai kalastustuotteita, jotka ovat Färsaarten alaisuudessa pyydettyä Atlantin-Skandinavian silliä tai makrillia, jotka on valmistettu siitä tai jotka sisältävät sitä.
2. Kielletään unionin satamien käyttö Färsaarten lipun alla purjehtivilta aluksilta, jotka pyytävät Atlantin-Skandinavian silliä tai makrillia, sekä aluksilta, jotka kuljettavat joko kyseisen maan lipun alla purjehtivien alusten tai kyseisen maan sallimien mutta toisen maan lipun alla purjehtivien alusten pyytämää Atlantin-Skandinavian silliä tai makrillia taikka niistä saatuja kalastustuotteita. Tätä kieltoa ei sovelleta vuonna 1982 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen 18 artiklassa tarkoitetun ylivoimaisen esteen tai hätätilan yhteydessä palveluihin, jotka ovat aivan välttämättömiä kyseisten tilanteiden korjaamiseksi.
6 artikla
Täytäntöönpano
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on käytettävä tämän asetuksen 5 artiklan 1 kohdassa säädetyn kiellon koskemien tuotteiden tunnistamiseen asetuksen (EY) N:o 1005/2008 III luvussa vahvistettua saalistodistusjärjestelmää.
2. Edellä 5 artiklan 2 kohdassa säädetyn kiellon täytäntöönpanon helpottamiseksi jäsenvaltioille toimitetaan alustavat luettelot aluksista, jotka luotettavien tietolähteiden mukaan ovat kalastaneet tai kalastavat parhaillaan Atlantin-Skandinavian silliä tai makrillia Färsaarten alaisuudessa.
7 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 20 päivänä elokuuta 2013.