ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 5. září 2013
o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
(oznámeno pod číslem C(2013) 5666)
(Text s významem pro EHP)
(2013/448/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na články 10a a 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pro provozovatele zařízení v rámci systému Unie pro obchodování s emisemi (EU ETS) platí počínaje rokem 2013 pravidlo přidělovat povolenky na emise dražením. Způsobilým provozovatelům se však budou v období let 2013-2020 nadále přidělovat bezplatné povolenky. Množství povolenek, které jednotliví provozovatelé obdrží, je určeno na základě harmonizovaných pravidel platných v celé Unii, která jsou dána směrnicí 2003/87/ES a rozhodnutím Komise 2011/278/EU (2).
(2)
Členské státy byly vyzvány, aby Komisi do 30. září 2011 předložily svá vnitrostátní prováděcí opatření, která obsahují kromě dalších povinných informací seznam zařízení na jejich území, která patří mezi zařízení v působnosti směrnice 2003/87/ES, a předběžné množství bezplatných povolenek, které budou přiděleny v období 2013-2020, vypočítané na základě harmonizovaných pravidel platných pro celou Unii.
(3)
Článek 18 Aktu o podmínkách přistoupení Chorvatské republiky a o úpravách Smlouvy o Evropské unii, Smlouvy o fungování Evropské unie a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (3) stanoví přechodná opatření týkající se Chorvatska, která jsou uvedena v příloze V tohoto Aktu. Podle oddílu 10 přílohy V Chorvatsko zajistí, aby provozovatelé splňovali požadavky směrnice 2003/87/ES během celého roku 2013. Provozovatelé způsobilých zařízení rovněž obdrží bezplatné povolenky na celý rok 2013, což jim umožní plný soulad se systémem EU ETS a jeho principy ročního monitorování, podávání zpráv, ověřování emisí a vyřazování povolenek. V souladu s uvedeným Chorvatsko předložilo Komisi svá vnitrostátní prováděcí opatření podle čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES a čl. 15 odst. 1 rozhodnutí 2011/278/EU.
(4)
Vnitrostátní prováděcí opatření se předkládají v elektronické šabloně, kterou poskytla Komise, aby zajistila kvalitu a porovnatelnost údajů. Všechny členské státy předložily v tomto nebo podobném formátu seznam zařízení, tabulku se všemi příslušnými údaji ke každému zařízení a zprávu o metodologii, ve které je popsán způsob, jakým příslušné orgány členského státu údaje shromáždily.
(5)
Vzhledem ke značnému záběru předložených informací a údajů Komise nejprve prověřila úplnost všech vnitrostátních prováděcích opatření. V případech, kdy Komise neshledala předložené informace kompletní, požádala dotčený členský stát o dodatečné informace. Příslušné orgány v odpovědi na tyto žádosti předložily dodatečné informace, aby vnitrostátní prováděcí opatření doplnily.
(6)
Vnitrostátní prováděcí opatření včetně předběžného celkového ročního množství povolenek na emise přidělených bezplatně na období 2013-2020 byla vyhodnocena podle kritérií směrnice 2003/87/ES, zejména článku 10a, a podle rozhodnutí 2011/278/EU a s ohledem na pokyny Komise pro členské státy schválené Výborem pro změnu klimatu dne 14. dubna 2011. V odpovídajících případech se bral ohled na pokyny k výkladu přílohy I směrnice 2003/87/ES.
(7)
Komise provedla podrobné posouzení shody vnitrostátních prováděcích opatření v každém členském státě. Komise provedla v rámci tohoto komplexního posouzení jak analýzu konzistence samotných údajů, tak analýzu konzistence údajů s harmonizovanými pravidly pro přidělování povolenek. Komise nejprve prověřila oprávněnost nároku zařízení na bezplatné přidělení povolenek, rozdělení zařízení na dílčí zařízení a jejich hranice. Poté Komise prověřila správnost použití referenčních úrovní v odpovídajících případech dílčích zařízení. Vzhledem k tomu, že pro referenční úrovně produktu dílčích zařízení stanoví rozhodnutí 2011/278/EU v podstatě pro každý produkt jednu referenční úroveň, zaměřila se Komise zejména na používání referenčních úrovní pro konečné produkty podle definice produktu a systémových hranic definovaných v příloze I rozhodnutí 2011/278/EU. Komise navíc podrobně analyzovala výpočty historických úrovní činnosti zařízení, případy významných změn kapacity během základního období a rovněž případy, kdy byla zařízení uvedena do provozu během základního období, výpočty předběžného počtu povolenek k bezplatnému přidělení se zřetelem na zaměnitelnost paliva a elektřiny, statut úniku uhlíku a teplo odváděné do domácností, neboť uvedené aspekty mají významný vliv na přidělování povolenek. Určování případných dodatečných nesrovnalostí v aplikaci harmonizovaných pravidel pro přidělování povolenek se provedlo pomocí dalších statistických analýz a kontrol věrohodnosti pomocí indikátorů, například srovnáním velikosti navrženého přídělu povolenek na historickou aktivitu s referenčními hodnotami nebo srovnáním úrovně historické aktivity s výrobní kapacitou.
(8)
Na základě výsledků uvedeného posouzení provedla Komise detailní posouzení zařízení, u kterých se zjistily nesrovnalosti v používání harmonizovaných pravidel pro přidělování povolenek, a vyžádala si další vysvětlení od příslušných orgánů dotčeného členského státu.
(9)
Na základě výsledků posouzení shody Komise shledává, že vnitrostátní prováděcí opatření Belgie, Bulharska, Dánska, Estonska, Irska, Řecka, Španělska, Francie, Chorvatska, Itálie, Kypru, Lotyšska, Litvy, Lucemburska, Maďarska, Malty, Nizozemska, Rakouska, Polska, Portugalska, Rumunska, Slovinska, Slovenska, Finska, Švédska a Spojeného království jsou v souladu se směrnicí 2003/87/ES a rozhodnutím 2011/278/EU. Zařízení, na která se vztahují vnitrostátní prováděcí opatření členských států, byla shledána způsobilými pro přidělení bezplatných povolenek a nebyly zjištěny žádné nesrovnalosti v předběžné celkové roční výši bezplatně přidělených povolenek navrhovaných jednotlivými členskými státy.
(10)
Výsledky posouzení však ukázaly, že některé aspekty vnitrostátních prováděcích opatření předložených Německem a Českou republikou nejsou v souladu s kritérii směrnice 2003/87/ES a rozhodnutí 2011/278/EU při zohlednění pokynů Komise členským státům schválených 14. dubna 2011 Výborem pro změnu klimatu.
(11)
Komise zjistila, že Německo navrhlo přidělit sedmi zařízením větší množství bezplatných povolenek na emise, aby se podle jeho názoru předešlo zbytečným nesnázím. V souladu s článkem 10a směrnice 2003/87/ES a rozhodnutím 2011/278/EU je předběžné množství bezplatně přidělených povolenek předkládané jako součást vnitrostátních prováděcích opatření vypočteno na základě harmonizovaných pravidel platných pro celou Unii. Rozhodnutí 2011/278/EU neumožňuje úpravu, kterou by Německo chtělo provést na základě § 9 odst. 5 německého zákona o obchodování s emisemi skleníkových plynů (TEHG) z 28. července 2011. Zatímco do roku 2012 bylo bezplatné přidělování povolenek organizováno na národním základě, na období počínající rokem 2013 zákonodárce záměrně zavedl plně harmonizovaná pravidla pro přidělování bezplatných povolenek zařízením, aby měla všechna zařízení stejné podmínky. Jakákoli jednostranná změna v předběžných množstvích bezplatných povolenek vypočítaných členskými státy na základě rozhodnutí 2011/278/EU by uvedený harmonizovaný přístup narušila. Německo neuvedlo, že by příděly vypočítané na základě rozhodnutí 2011/278/EU pro dotčená zařízení byly zjevně nepřiměřené vzhledem k cílům dosažení plné harmonizace přidělování povolenek. Přidělení většího množství bezplatných povolenek některým zařízením by mohlo narušit hospodářskou soutěž, nebo by mohlo vzniknout nebezpečí takového narušení, a vzhledem k tomu, že obchodování s povolenkami má ve všech odvětvích zahrnutých do směrnice 2003/87/ES celounijní charakter, důsledky by měly přeshraniční dosah. S ohledem na zásady jednotného zacházení se zařízeními zahrnutými do EU ETS a jednotného přístupu k členským státům proto Komise nemůže souhlasit s předběžným množstvím bezplatných povolenek pro některá zařízení obsažená v německých vnitrostátních prováděcích opatřeních a uvedená v bodě A přílohy I.
(12)
Komise rovněž zjistila, že vnitrostátní prováděcí opatření navržená Německem jsou v rozporu s rozhodnutím 2011/278/EU, protože použití produktových referenčních úrovní pro tekuté surové kovy v případech uvedených v bodě B přílohy I k tomuto rozhodnutí neodpovídá příslušným pravidlům. Komise v této souvislosti shledává, že v německých vnitrostátních prováděcích opatřeních se v případech výroby oceli v kyslíkových konvertorech a v případech, kdy se tekutý surový kov z vysokých pecí nezpracovává na ocel v témže zařízení, ale zasílá se k dalšímu zpracování, nepřidělují bezplatné povolenky na emise provozovateli vysoké pece na výrobu tekutého kovu. Místo toho se bezplatné povolenky poskytují zařízení na zpracování oceli.
(13)
Komise poukazuje na to, že rozhodnutím 2011/278/EU byly zavedeny referenční úrovně produktu, podle kterých se povolenky na emise přidělují a které zohledňují definice produktu a celý výrobní proces, díky čemuž je možné ověřit údaje o výrobě a jednotné používání referenčních úrovní produktu v celé Unii. Referenční úrovně produktu se používají pro zařízení, která se za tímto účelem rozdělí na dílčí zařízení, a referenční úrovně dílčího zařízení se definují jako vstupy, výstupy a odpovídající emise související s výrobou produktu, pro který je v příloze I rozhodnutí 2011/278/EU stanovena referenční úroveň. Referenční úroveň se tak stanoví pro produkty, nikoli pro procesy. V souladu s tím byla referenční úroveň vytvořena i pro tekutý kov, přičemž jako produkt bylo definováno tekuté železo nasycené uhlíkem za účelem dalšího zpracování. Skutečnost, že systémové hranice pro referenční úrovně tekutého kovu dané přílohou I rozhodnutí 2011/278/EU zahrnují výrobu oceli v kyslíkových konvertorech, neumožňuje členským státům opomenout, že se příděly povolenek mají vztahovat na výrobu daného produktu. Tento přístup se opírá i o skutečnost, že referenční hodnoty by měly pokrýt všechny přímé emise spojené s výrobou. Zdrojem emisí je právě výroba tekutého kovu ve vysoké peci, zatímco při zpracování surového železa na ocel v kyslíkových konvertorech vzniká emisí poměrně málo. V souladu s tím by měla být i referenční úroveň mnohem nižší, pokud pokrývá zařízení, která dovážejí a zpracovávají tekutý kov v kyslíkových konvertorech na ocel. Vzhledem k celkovému postupu přidělování povolenek stanovenému rozhodnutím 2011/278/EU, zejména s ohledem na pravidla pro rozsáhlé změny kapacity, nelze navíc považovat příděly povolenek navrhované Německem za konsistentní. Komise proto shledala, že vzhledem k nedostatku odpovídajících dílčích zařízení, která by umožnila stanovit příděly povolenek podle článku 10 rozhodnutí 2011/278/EU, nelze zařízení dovážející tekutý kov k dalšímu zpracování považovat za způsobilé k získání bezplatných povolenek na dovážený tekutý kov na základě referenčních úrovní pro tekutý kov. Komise proto nesouhlasí s předběžným celkovým ročním množstvím bezplatných povolenek, které je navrženo pro zařízení uvedená v bodě B přílohy I tohoto rozhodnutí.
(14)
Pokud jde o používání referenčních úrovní pro tekutý kov ve vnitrostátních prováděcích opatřeních navržených Českou republikou, Komise zjistila, že příděly povolenek zařízením s identifikátorem CZ-existing-CZ-73-CZ-0134-11/M uvedeným v bodě C neodpovídají hodnotám referenčních úrovní pro tekutý kov vynásobeným příslušnou historickou úrovní činnosti týkající se produktů, které byly předloženy ve vnitrostátních prováděcích opatřeních, a neodpovídají proto čl. 10 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 2011/278/EU. Komise proto nesouhlasí s přídělem povolenek tomuto zařízení, dokud nebude chyba odstraněna. Komise navíc zjistila, že příděl pro zařízení uvedené v bodě C s identifikátorem CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05 započítává procesy zahrnuté do systémových hranic referenční úrovně tekutého kovu. Zařízení však tekutý kov nevyrábí, ale dováží. Vzhledem k tomu, že v zařízení s identifikátorem CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05 k výrobě tekutého kovu nedochází, a není v něm tedy ani odpovídající dílčí zařízení pro referenční úroveň, podle kterého by se dal určit příděl povolenek podle článku 10 rozhodnutí 2011/278/EU, navržené množství povolenek neodpovídá pravidlům pro přidělování a mohlo by dojít k dvojímu započítání. Komise proto nesouhlasí s příděly zařízením uvedeným v bodě C přílohy I tohoto rozhodnutí.
(15)
Komise zjistila, že zařízení uvedená v bodě D přílohy I tohoto rozhodnutí obdrží povolenky na základě dílčího zařízení pro emise z procesů výroby zinku ve vysoké peci a souvisejících procesech. Komise v této souvislosti zjistila, že emise pokryté dílčím zařízením z procesů jsou už zahrnuty do referenčních úrovní dílčích zařízení pro tekutý kov, na základě čehož jedno zařízení rovněž obdrželo povolenky, a jsou tedy započítány dvakrát. Dílčí zařízení pro referenční úroveň produktu pro tekutý kov jednoznačně pokrývá vstupy, výstupy a odpovídající emise z výroby tekutého kovu ve vysoké peci a související procesy dané v příloze I rozhodnutí 2011/278/EU, včetně zpracování strusky. Vnitrostátní prováděcí opatření navrhovaná Německem proto odporují čl. 10 odst. 8 rozhodnutí 2011/278/EU a povinnosti zabránit dvojímu započítávání emisí, neboť některé emise jsou v přídělu pro tato zařízení započítány dvakrát. Komise proto nesouhlasí s přídělem povolenek pro tato zařízení na základě dílčího zařízení pro emise z procesů pro výrobu zinku ve vysoké peci a souvisejících procesů.
(16)
Komise také zjistila, že seznam zařízení uvedený v německých vnitrostátních prováděcích opatřeních není úplný, a neodpovídá tedy čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES. V seznamu nejsou uvedena zařízení na výrobu polymerů, zvláště S-PVC, E-PVC a monomerů vinylchloridu, a předpokládané množství povolenek, které by mělo být těmto zařízením nacházejícím se na území Německa přiděleno, ačkoli se na ně směrnice vztahuje a jsou uvedena v oddílu 5.1 pokynů Komise k výkladu přílohy I směrnice 2003/87/ES schválených 18. března 2010 Výborem pro změnu klimatu. Komise si je v této souvislosti vědoma, že podle názoru Německa výroba polymerů, zvláště S-PVC a E-PVC a monomerů vinylchloridu, do přílohy I směrnice 2003/87/ES nepatří. Komise shledává, že výroba polymerů, včetně S-PVC a E-PVC a monomerů vinylchloridu, splňuje definici příslušných činností v příloze I směrnice 2003/87/ES (množstevní výroba organických chemikálií). V souladu s tím a v úzké spolupráci s členskými státy a dotčenými průmyslovými odvětvími byly odvozeny a do přílohy I rozhodnutí 2011/278/EU zařazeny referenční úrovně produktu pro S-PVC, E-PVC a monomery vinylchloridu.
(17)
Komise zjistila, že neúplný seznam německých zařízení nepříznivě ovlivňuje příděly založené na dílčím zařízení pro referenční úroveň tepla pro zařízení vyjmenovaná v bodě E přílohy I tohoto rozhodnutí, která dodávají teplo zařízením s množstevní výrobou organických chemikálií. Zatímco bezplatné povolenky na základě dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla lze přidělit pouze na dodávky tepla do zařízení nebo jednotek nespadajících do působnosti směrnice 2003/87/ES, v německých vnitrostátních prováděcích opatřeních jsou započítány příděly pro zařízení dodávající teplo do zařízení s aktivitami náležejícími do oblasti přílohy I směrnice 2003/87/ES vyjmenovanými v příloze I k tomuto rozhodnutí. Proto navržené příděly pro zařízení uvedená v bodě E přílohy I neodpovídají pravidlům pro přidělování povolenek. Komise proto nesouhlasí s přídělem zařízením uvedeným v bodě E přílohy I tohoto rozhodnutí.
(18)
V souladu s článkem 9 a 9a směrnice 2003/87/ES zveřejnila Komise rozhodnutím 2010/634/EU (4) absolutní množství povolenek na období 2013-2020 pro celou Unii. Množství uvažované podle článku 9 směrnice 2003/87/ES tak vychází z celkového množství povolenek vydaných členskými státy podle rozhodnutí Komise o jejich národních alokačních plánech pro přidělování povolenek na období let 2008-2012. Po skončení obchodovacího období 2008-2012 však Komise získala další informace a přesnější údaje, zejména co se týče množství povolenek vydaných novým členským státům z rezervy pro nové účastníky trhu z řad členských států a o použití rezervních povolenek členských států na projekty společného provádění podle článku 3 rozhodnutí Komise 2006/780/ES (5). S ohledem na upravené množství povolenek pro celou Unii podle článku 9a směrnice 2003/87/ES a zejména na odstavec 1 a 4 uvedeného článku, by se rovněž měly zohlednit nejnovější vědecké poznatky o potenciálu skleníkových plynů ovlivnit globální oteplování, rozhodnutí Komise C(2011) 3798 a C(2012) 497 o přijetí jednostranného rozhodnutí Itálie a Spojeného království o začlenění dalších skleníkových plynů a činností podle článku 24 směrnice 2003/87/ES a vynětí zařízení s nízkými emisemi z EU ETS podle článku 27 směrnice 2003/87/ES Německem, Spojeným královstvím, Francií, Nizozemskem, Španělskem, Slovinskem a Itálií.
(19)
Absolutní množství povolenek pro celou Unii musí navíc zohlednit přistoupení Chorvatska k Evropské unii a rozšíření EU ETS o státy EHP-ESVO. Podle oddílu 8 přílohy III Aktu o podmínkách přistoupení Chorvatské republiky a o úpravách Smlouvy o Evropské unii, Smlouvy o fungování Evropské unie a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii, bylo přistoupením Chorvatska navýšeno množství uvažované v článku 9 směrnice 2003/87/ES o množství povolenek, které Chorvatsko musí dražit podle čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/87/ES. Začlenění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES (6) a rozhodnutí 2011/278/EU ve znění rozhodnutí Komise 2011/745/EU (7) rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 152/2012 (8) do Dohody o Evropském hospodářském prostoru v důsledku zvýší celkové množství povolenek v systému EU ETS jako celku podle článků 9 a 9a směrnice 2003/87/ES. Je proto nutné v Dohodě o EHP zohlednit příslušné hodnoty poskytnuté státy EHP- ESVO v části A přílohy této směrnice.
(20)
Rozhodnutí 2010/634/EU by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(21)
Celkové množství povolenek určených na základě článků 9 a 9a směrnice 2003/87/ES pro rok 2013 se v roce 2014 a v každém následujícím roce snižuje za použití lineárního faktoru 1,74 % vycházejícího z roku 2010, čímž se dojde k počtu 38 264 246 povolenek.
(22)
Ustanovení čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES omezuje maximální roční množství povolenek, které je základem pro výpočet bezplatných povolenek zařízením, na která se nevztahuje čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES. Toto maximální množství je složeno ze dvou částí uvedených v čl. 10a odst. 5 písm. a) a b) směrnice 2003/87/ES, z nichž každou část stanoví Komise na základě množství určeného podle článků 9 a 9a směrnice 2003/87/ES, veřejně přístupných údajů v databázích Unie a informací poskytnutých členskými státy, zejména o podílu emisí z výroby elektřiny a dalších zařízení nezpůsobilých pro přidělení bezplatných povolenek uvedených v čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES a také na základě ověřených emisí z období 2005-2007 ze zařízení náležejících do EU ETS až od roku 2013, pokud jsou k dispozici, se zohledněním nejnovějších vědeckých poznatků o potenciálu skleníkových plynů přispívat ke globálnímu oteplení.
(23)
Maximální počet povolenek stanovený v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES nemůže být překročen, což je zajištěno použitím ročního opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví, kterým se v případě nutnosti rovnoměrně sníží počet bezplatných povolenek všem způsobilým zařízením. Členské státy musí uvedený koeficient zohlednit při rozhodování vycházejícím z předběžného množství přidělených povolenek a při konečném ročním přidělení povolenek zařízením musí zohlednit toto rozhodnutí. Ustanovení čl. 15 odst. 3 rozhodnutí 2011/278/EU ukládá Komisi, aby stanovila opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, který se stanoví srovnáním souhrnu předběžného celkového ročního množství bezplatných povolenek předloženého členskými státy s maximálním množstvím daným v čl. 10a odst. 5 vypočítaným v souladu s čl. 15 odst. 3 rozhodnutí 2011/278/EU.
(24)
Po začlení směrnice 2009/29/ES do Dohody o EHP rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 152/2012 musí země EHP-ESVO používat maximální počet povolenek daný v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003//87/ES, harmonizovaná pravidla přidělování povolenek a opravný faktor jednotný pro všechna odvětví. Je proto nutné, aby se zohlednilo předběžné stanovení množství bezplatných povolenek na emise na období 2013-2020 dané rozhodnutím Kontrolního úřadu ESVO ze dne 10. července 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních Islandu, Norska a Lichtenštejnska.
(25)
Maximální počet stanovený v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES je 809 315 756 povolenek pro rok 2013. Ke zjištění tohoto maximálního počtu povolenek Komise nejprve shromáždila informace členských států a zemí EHP-ESVO o tom, zda jsou zařízení klasifikována jako výrobci elektřiny nebo jiná zařízení uvedená v čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES. Poté Komise stanovila za období 2005-2007 podíl emisí ze zařízení, na která se uvedené ustanovení nevztahuje, ale která jsou zahrnuta do EU ETS na období 2008-2012. Komise pak tímto 34,78289436 % podílem vynásobila množství (1 976 784 044 povolenek) vypočítané podle článku 9 směrnice 2003/87/ES. K výsledku tohoto výpočtu pak Komise připočítala 121 733 050 povolenek vycházejících z průměrného množství ověřených emisí z příslušných zařízení za období 2005-2007, při zohlednění revidovaného rozsahu EU ETS z roku 2013. K tomu účelu použila Komise informace poskytnuté členskými státy a zeměmi EHP-ESVO, aby upravila mezní hodnotu. Pokud nebyla k dispozici informace o množství ročních ověřených emisí za období 2005-2007, získala Komise příslušné hodnoty v možném rozsahu extrapolací z ověřených emisí v pozdějších letech za použití faktoru 1,74 % v opačném směru. Informace a údaje k tomu použité Komise konzultovala s členskými státy a ty jejich správnost potvrdily. Porovnáním maximálního počtu povolenek daného v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES s předběžným ročním množstvím bezplatných povolenek bez použití faktorů uvedených v příloze VI k rozhodnutí 2011/278/EU se obdrží roční opravný faktor jednotný pro všechna odvětví uvedený v příloze II tohoto rozhodnutí.
(26)
Podle doplněného přehledu počtu povolenek k bezplatnému přidělení, který vyplývá z tohoto rozhodnutí, může Komise lépe odhadnout množství povolenek, které jsou určeny k dražbě podle čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/87/ES. Vzhledem k maximálnímu počtu povolenek stanovených čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, k přídělům na výrobu tepla podle čl. 10a odst. 4 uvedeným v tabulce níže a velikosti rezervy pro nové účastníky na trhu Komise odhaduje, že v období 2013-2020 bude dražit 8 176 193 157 povolenek.
(27)
Níže uvedená tabulka udává roční příděl povolenek pro výrobu tepla podle čl. 10a odst. 4 směrnice 2003/87/ES.
Rok
Bezplatné povolenky podle čl. 10a odst. 4 směrnice 2003/87/ES
2013
104 326 872
2014
93 819 860
2015
84 216 053
2016
75 513 746
2017
67 735 206
2018
60 673 411
2019
54 076 655
2020
47 798 754
(28)
Členské státy by na základě vnitrostátních prováděcích opatření, opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví a lineárního faktoru měly určit výsledné roční množství bezplatných povolenek na každý rok období 2013-2020. Výsledné množství bezplatných povolenek by měl členský stát určit podle tohoto rozhodnutí, směrnice 2003/87/ES, rozhodnutí 2011/278/EU a dalších příslušných ustanovení právních předpisů Unie. Stejně tak by měly státy EHP-ESVO postupovat při určování konečného ročního počtu povolenek bezplatně přidělených zařízením na svém území na každý rok období 2013-2020 v souladu s čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU na základě vnitrostátních prováděcích opatření, opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětvi a lineárního faktoru.
(29)
Komise shledala, že přidělení bezplatných povolenek zařízením náležejícím do EU ETS na základě harmonizovaných pravidel pro celou Unii nezakládá selektivní hospodářskou výhodu podnikům, která by mohla narušit hospodářskou soutěž a která by mohla ovlivnit vnitřní trh Unie. Členské státy jsou povinny podle právních předpisů Unie přidělovat bezplatné povolenky a nemohou místo toho dražit odpovídající množství. Rozhodnutí členských států o přidělení bezplatných povolenek proto nemůže být považováno za opatření státní podpory ve smyslu článku 107 a 108 SFEU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
VNITROSTÁTNÍ PROVÁDĚCÍ OPATŘENÍ
Článek 1
1. Začlenění zařízení uvedených v příloze I tohoto rozhodnutí do seznamů zařízení, na které se vztahuje směrnice 2003/87/ES, předložených Komisi podle čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES a příslušné předběžné celkové množství bezplatných povolenek na emise k přidělení zařízením uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí se zamítá.
2. Není námitek proti tomu, aby členský stát změnil předběžné celkové roční množství povolenek na emise k přidělení zařízením na jeho území zařazeným do seznamu podle odstavce 1 a uvedeným v bodě A přílohy I tohoto rozhodnutí předtím, než stanoví konečné celkové roční množství na každý rok období 2013-2020 podle čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, pokud rozsahem změny nedojde k navýšení přídělů, které toto rozhodnutí nestanoví.
Není námitek proti tomu, aby členský stát změnil předběžné celkové roční množství povolenek na emise k bezplatnému přidělení zařízením na jeho území zařazeným do seznamu podle odstavce 1 a uvedeným v bodě B přílohy I tohoto rozhodnutí předtím, než stanoví koneční celkové roční množství pro každý rok období 2013-2020 podle čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, pokud v rámci změny nebudou přiděleny povolenky na základě referenčních úrovní tekutého kovu zařízením, které tekutý kov dovážejí k dalšímu zpracování, jak uvádí příloha I rozhodnutí 2011/278/EU. Pokud tím dojde k navýšení předběžného celkového ročního množství povolenek na emise zařízením, která vyrábějí tekuté kovy a vyvážejí je do zařízení uvedených v bodě B přílohy I tohoto rozhodnutí, není námitek proti tomu, aby dotčený členský stát odpovídajícím způsobem změnil předběžné celkové roční množství pro tato zařízení vyrábějící a vyvážející tekuté kovy.
Není námitek proti tomu, aby členský stát změnil předběžné celkové roční množství povolenek na emise k bezplatnému přidělení zařízením na jeho území zařazeným do seznamu podle odstavce 1 a uvedeným v bodě C přílohy I tohoto rozhodnutí předtím, než stanoví konečné celkové roční množství pro každý rok období 2013-2020 podle čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, pokud bude přidělení povolenek v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 2011/278/EU a vyloučí se jakékoli příděly procesům, na které se vztahují systémové hranice referenční úrovně produktu pro tekutý kov stanovené v příloze I rozhodnutí 2011/278/EU pro zařízení, která surové tekuté kovy nevyrábějí, ale dovážejí, které by jinak vedlo ke dvojímu započítání.
Není námitek proti tomu, aby členský stát změnil předběžné celkové roční množství povolenek na emise k bezplatnému přidělení zařízením na jeho území zařazeným do seznamu podle odstavce 1 a uvedeným v bodě D přílohy I tohoto rozhodnutí předtím, než stanoví konečné celkové roční množství pro každý rok období 2013-2020 podle čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, pokud se v rámci změny nepřidělí povolenky na základě dílčího zařízení pro emise z procesů pro výrobu zinku ve vysokých pecích a souvisejících procesů. Pokud by tím došlo k navýšení předběžných přídělů dílčím zařízením pro referenční úroveň tepla v zařízeních s vysokou pecí a uvedeným v bodě D přílohy I tohoto rozhodnutí, není námitek proti tomu, aby dotčený členský stát odpovídajícím způsobem změnil předběžné celkové roční množství pro tato zařízení.
Není námitek proti tomu, aby členský stát změnil předběžné celkové roční množství povolenek na emise k bezplatnému přidělení zařízením na jeho území zařazeným do seznamu podle odstavce 1 a uvedeným v bodě E přílohy I tohoto rozhodnutí předtím, než stanoví konečné celkové roční množství pro každý rok období 2013-2020 podle čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, pokud v rámci změny nedojde k přidělení na teplo dodávané zařízením vyrábějícím polymery, jako jsou S-PVC a E-PVC a VCM.
3. Všechny změny uvedené v odstavci 2 musí být v co nejkratší lhůtě oznámeny Komisi a členské státy nepřistoupí k určování konečného celkového ročního množství pro jednotlivé roky období 2013-2020 v souladu s čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, dokud nebude provedena přijatelná změna.
Článek 2
Aniž je dotčen článek 1, není námitek k seznamu zařízení, na která se vztahuje směrnice 2003/87/ES, předloženému členskými státy podle čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES a příslušným předběžným celkovým množstvím povolenek na emise bezplatně přidělených těmto zařízením.
KAPITOLA II
CELKOVÉ MNOŽSTVÍ POVOLENEK
Článek 3
Článek 1 rozhodnutí 2010/634/EU se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Na základě článků 9 a 9a směrnice 2003/87/ES je celkové množství povolenek vydávaných počínaje rokem 2013 a každoročně lineárně snižovaných způsobem podle článku 9 směrnice 2003/87/ES stanoveno na 2 084 301 856 povolenek.“
KAPITOLA III
OPRAVNÝ KOEFICIENT JEDNOTNÝ PRO VŠECHNA ODVĚTVÍ
Článek 4
Opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví uvedený v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES a stanovený podle čl. 15 odst. 3 rozhodnutí 2011/278/EU je uveden v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 5. září 2013.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 5 päivänä syyskuuta 2013,
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 11 artiklan 3 kohdan mukaisista kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä päästöoikeuksien jakamiseksi maksutta siirtymäaikana
(tiedoksiannettu numerolla C(2013) 5666)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2013/448/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (1) ja erityisesti sen 10 a ja 11 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Huutokauppa on vuodesta 2013 alkaen ensisijainen tapa jakaa päästöoikeuksia unionin päästökauppajärjestelmän soveltamisalaan kuuluvien laitosten toiminnanharjoittajille. Edellytykset täyttävät toiminnanharjoittajat saavat kuitenkin edelleen maksutta jaettavia päästöoikeuksia vuosien 2013 ja 2020 välisenä aikana. Kunkin toiminnanharjoittajan saamien päästöoikeuksien määrä perustuu unionin laajuisiin yhdenmukaistettuihin sääntöihin, jotka esitetään direktiivissä 2003/87/EY ja komission päätöksessä 2011/278/EU (2).
(2)
Jäsenvaltioiden oli toimitettava komissiolle 30 päivään syyskuuta 2011 mennessä kansalliset täytäntööpanotoimenpiteet, joihin sisältyy muiden pakollisten tietojen lisäksi luettelo jäsenvaltion alueella toimivista, direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan kuuluvista laitoksista sekä vuosien 2013 ja 2020 välisenä aikana maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustava määrä, joka lasketaan unionin laajuisten yhdenmukaistettujen sääntöjen perusteella.
(3)
Kroatian tasavallan liittymisehdoista ja mukautuksista Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen, Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen ja Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimukseen tehdyn asiakirjan (3) 18 artiklassa määrätään siitä, että Kroatian osalta sovelletaan kyseisen asiakirjan liitteessä V lueteltuja toimenpiteitä. Kyseisessä liitteessä V olevan 10 kohdan nojalla Kroatian on varmistettava, että toiminnanharjoittajat noudattavat direktiiviä 2003/87/EY koko vuoden 2013 ajan. Lisäksi edellytykset täyttävien laitosten toiminnanharjoittajat saavat maksutta jaettavia päästöoikeuksia koko vuodeksi 2013, jotta ne voivat kaikilta osin noudattaa EU:n päästökauppajärjestelmää ja sen periaatteita päästöjen vuosittaisesta tarkkailusta, raportoinnista ja todentamisesta sekä päästöoikeuksien palauttamisesta. Kroatia toimitti siten kansalliset täytäntöönpanotoimenpiteet komissiolle direktiivin 2003/87/EY 11 artiklan 1 kohdan ja päätöksen 2011/278/EU 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(4)
Tietojen laadun ja vertailtavuuden varmistamiseksi komissio on toimittanut sähköisen mallin kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden ilmoittamista varten. Kaikki jäsenvaltiot toimittivat tämän tai samankaltaisen mallin mukaisesti luettelon laitoksista, taulukon kaikista kutakin laitosta koskevista merkittävistä tiedoista sekä menetelmiä koskevan raportin, jossa esitetään jäsenvaltioiden viranomaisten suorittama tietojen keräysprosessi.
(5)
Koska jäsenvaltiot toimittivat runsaasti erilaisia tietoja, komissio analysoi ensimmäiseksi kaikkien täytäntöönpanotoimenpiteiden kattavuuden. Tapauksissa, jossa komissio totesi, että toimitetuissa tiedoissa oli puutteita, se pyysi kyseessä olevilta jäsenvaltioilta lisätietoja. Vastauksena näihin pyyntöihin asiasta vastaavat viranomaiset toimittivat relevantteja lisätietoja toimitettujen kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden täydentämiseksi.
(6)
Kansalliset täytäntöönpanotoimenpiteet, jotka sisältävät vuosina 2013-2020 maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavat vuosittaiset kokonaismäärät, on arvioitu direktiivin 2003/87/EY, erityisesti sen 10 a artiklan, sekä päätöksen 2011/278/EU sisältämien kriteerien perusteella ottaen huomioon komission jäsenvaltioille tarkoittamat ohjeasiakirjat, jotka ilmastonmuutoskomitea vahvisti 14 päivänä huhtikuuta 2011. Tarvittaessa on otettu huomioon ohjeet direktiivin 2003/87/EY liitteen I tulkinnasta.
(7)
Komissio suoritti perusteellisen sääntöjen noudattamista koskevan arvioinnin kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä kussakin jäsenvaltiossa erikseen. Osana tätä kattavaa arviointia komissio analysoi sekä tietojen sisäistä johdonmukaisuutta että tietojen johdonmukaisuutta yhdenmukaisten jakosääntöjen kanssa. Komissio tarkasteli ensimmäiseksi laitosten edellytyksiä päästöoikeuksien ilmaisjaolle, laitosten jakamista laitosten osiksi ja niiden rajoja. Tämän jälkeen komissio analysoi, onko laitosten osiin sovellettu asianmukaisia vertailuarvoja. Kun otetaan huomioon, että päätöksessä 2011/278/EU asetetaan tuotteen vertailuarvon piiriin kuuluvia laitoksen osia varten periaatteessa yksi vertailuarvo kutakin tuotetta varten, komissio kiinnitti erityistä huomiota vertailuarvon soveltamiseen lopputuotteeseen, joka on tuotettu päätöksen 2011/278/EU liitteessä I esitettyjen tuotteiden määritelmien ja järjestelmän rajojen mukaisesti. Kun otetaan lisäksi huomioon tämän merkittävä vaikutus päästöoikeuksien jakamiseen, komissio analysoi yksityiskohtaisesti laitosten historiallisen tuotantotason, kapasiteetin merkittävät muutokset viiteajanjaksona sekä tapaukset, joissa laitokset aloittivat toimintansa viiteajanjaksona, maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavan määrän laskennan ottaen huomioon polttoaineen ja sähkön vaihdettavuuden, hiilivuototilanteen sekä lämmön viennin yksityistalouksille. Tilastolliset lisäanalyysit ja luotettavuuden arvioinnit, joissa käytetään indikaattoreina esimerkiksi ehdotettua päästöoikeuksien jakoa historiallista tuotantotasoa kohti verrattuna vertailuarvoihin tai historiallista tuotantotasoa verrattuna tuotantokapasiteettiin, auttoivat tunnistamaan muita mahdollisia sääntöjenvastaisuuksia yhdenmukaistettujen jakosääntöjen soveltamisessa.
(8)
Kyseisen arvioinnin perusteella komissio teki yksityiskohtaisen arvioinnin laitoksista, joissa havaittiin mahdollisia sääntöjenvastaisuuksia yhdenmukaisten jakosääntöjen soveltamisessa, ja pyysi selvennystä kyseessä olevien jäsenvaltioiden toimivaltaisilta viranomaisilta.
(9)
Sääntöjen noudattamista koskevan arvioinnin tulosten perusteella komissio katsoo, että Belgian, Bulgarian, Tanskan, Viron, Irlannin, Kreikan, Espanjan, Ranskan, Kroatian, Italian, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Luxemburgin, Unkarin, Maltan, Alankomaiden, Itävallan, Puolan, Portugalin, Romanian, Slovenian, Slovakian, Suomen, Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan täytäntöönpanotoimenpiteet ovat direktiivin 2003/87/EY ja päätöksen 2011/278/EU mukaisia. Näiden jäsenvaltioiden täytäntöönpanotoimenpiteisiin sisältyvien laitosten on katsottu täyttävän ilmaisjaon edellytykset eikä niissä ole havaittu epäjohdonmukaisuuksia, jotka liittyisivät näiden jäsenvaltioiden ehdottamiin maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustaviin vuosittaisiin kokonaismääriin.
(10)
Sen sijaan komissio katsoo arvioinnin tulosten perusteella, että tietyt näkökohdat Tšekin ja Saksan toimittamissa kansallisissa täytäntöönpanotoimenpiteissä eivät ole yhteensopivia direktiivin 2003/87/EY ja päätöksen 2011/278/EU sisältämien kriteerien kanssa, kun otetaan huomioon komission jäsenvaltioille osoittamat ohjeasiakirjat, jotka ilmastonmuutoskomitea vahvisti 14 päivänä huhtikuuta 2011.
(11)
Komissio toteaa Saksan ehdottaneen, että seitsemälle laitokselle jaetaan enemmän päästöoikeuksia maksutta, koska näin vältettäisiin kohtuutonta rasitusta. Direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan ja päätöksen 2011/278/EU mukaisesti kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden osana toimitettavat maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavat määrät lasketaan yhdenmukaistettujen unionin laajuisten sääntöjen perusteella. Päätöksessä 2011/278/EU ei säädetä mukautuksesta, jonka Saksa haluaisi tehdä päästökauppaa koskevan Saksan lain (TEHG, 28.7.2011) 9 §:n 5 momentin perusteella. Vuoteen 2012 päästöoikeuksien ilmaisjako järjestettiin kansallisesti. Vuoden 2013 jälkeistä aikaa varten lainsäätäjä antoi tarkoituksellisesti täysin yhdenmukaistetut säännöt päästöoikeuksien jakamisesta maksutta laitoksille, jotta kaikkia laitoksia kohdellaan samalla tavoin. Mahdolliset yksipuoliset muutokset maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustaviin määriin, jotka jäsenvaltiot laskevat päätöksen 2011/278/EU perusteella, heikentäisivät tätä yhdenmukaista lähestymistapaa. Saksa ei ole osoittanut, että päätöksen 2011/278/EU mukaisesti kyseisille laitoksille lasketut päästöoikeuksien jaettavat määrät olisivat selvästi epäasianmukaisia, kun otetaan huomioon tavoite päästöoikeuksien jakamisen täydestä yhdenmukaistamisesta. Suuremman päästöoikeusmäärän osoittaminen ilmaiseksi joillekin laitoksille vääristäisi tai uhkaisi vääristää kilpailua. Lisäksi tällä olisi rajojen yli ulottuvia vaikutuksia, kun otetaan huomioon unionin laajuinen kauppa kaikilla direktiivin 2003/87/EY kattamilla aloilla. Kun otetaan huomioon periaate laitosten yhdenmukaisesta kohtelusta EU:n päästökauppajärjestelmässä sekä jäsenvaltioiden yhdenmukaisesta kohtelusta, komissio katsoo, että on syytä vastustaa maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavia määriä, jotka sisältyvät Saksan kansallisiin täytäntöönpanotoimenpiteisiin ja jotka luetellaan liitteessä I olevassa A kohdassa.
(12)
Komissio katsoo, että Saksan ehdottamat täytäntöönpanotoimenpiteet ovat vastoin päätöstä 2011/278/EU, koska tuotteen vertailuarvon soveltaminen kuumaan metalliin tämän päätöksen liitteessä I olevassa B kohdassa luetelluissa tapauksissa ei ole asiaa koskevien sääntöjen mukaista. Tämän osalta komissio katsoo, että Saksan täytäntöönpanotoimenpiteissä mainituissa tapauksissa, joissa kyseessä ovat tavallista happipuhalluskonvertteria (BOF) hyödyntävät teräksenvalmistusprosessit ja joissa kuumaa metallia masuuneista ei jalosteta metalliksi samassa laitoksessa, vaan se viedään muualle jatkokäsittelyä varten, päästöoikeuksia ei jaeta maksutta sellaisen laitoksen toiminnanharjoittajalle, jossa käytetään masuunia kuumametallin tuotantoon. Tämän sijasta päästöoikeuksia jaetaan maksutta laitokseen, jossa teräs jalostetaan.
(13)
Komissio toteaa, että päästöoikeuksien jakamista varten päätöksessä 2011/278/EU on määritetty tuotteiden vertailuarvot, joissa on otettu huomioon tuotteiden määritelmät ja tuotantoprosessien monimutkaisuus, mikä mahdollistaa tuotantotietojen todentamisen sekä tuotteiden vertailuarvojen yhdenmukaisen soveltamisen eri puolilla unionia. Tuotteiden vertailuarvojen soveltamista varten laitokset jaetaan laitosten osiin. Tuotteen vertailuarvon piiriin kuuluvan laitoksen osan määritellään olevan ne panokset, tuotokset ja niihin liittyvät päästöt, jotka liittyvät sellaisen tuotteen tuotantoon, jolle on asetettu vertailuarvo päätöksen 2011/278/EU liitteessä I. Vertailuarvoja asetetaan siten tuotteille eikä prosesseille. Näin ollen vertailuarvo on laadittu kuumalle metallille, ja tuote on määritelty hiilikyllästetyksi nestemäiseksi raudaksi jatkojalostusta varten. Vaikka päätöksen 2011/278/EU liitteessä I asetetut järjestelmän rajat kuuman metallin vertailuarvolle sisältävät happipuhalluskonvertterin (BOF), jäsenvaltiot eivät voi jättää huomiotta sitä, että päästöoikeuksien jaon olisi tapahduttava tietyn tuotteen tuotantoa varten. Tätä kantaa vahvistaa se, että vertailuarvojen olisi katettava kaikki tuotantoon liittyvät suorat päästöt. Päästöt aiheutuvat kuitenkin pääasiassa kuuman metallin tuotannosta masuunissa, kun taas prosessista kuuman metallin jalostamiseksi teräkseksi happipuhalluskonvertterissa (BOF) aiheutuu suhteellisen vähän päästöjä. Näin ollen vertailuarvo olisi huomattavasti alhaisempi, jos se kattaisi myös laitokset, jotka tuovat kuumaa metallia ja jalostavat sen teräkseksi happipuhalluskonvertterissa (BOF). Kun lisäksi otetaan huomioon koko päätöksellä 2011/278/EU perustettu yleinen jakojärjestelmä ja erityisesti merkittäviä kapasiteetin muutoksia koskevat säännöt, Saksan ehdottamaa jakoa ei voida katsoa sääntöjenmukaiseksi. Komissio katsoo näin ollen, että mikäli ei ole vastaavaa laitoksen osaa, jonka perusteella jako voitaisiin määrittää päätöksen 2011/278/EU 10 artiklan mukaisesti, laitosten, jotka tuovat kuumaa metallia jatkokäsittelyä varten, ei voida katsoa täyttävän edellytyksiä maksuttomien päästöoikeuden saamiselle kuuman metallin vertailuarvon perusteella tuodun kuuman metallin määrää varten. Komissio vastustaa sen vuoksi ehdotettuja maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavia määriä laitoksille, jotka luetellaan tämän päätöksen liitteessä I olevassa B kohdassa.
(14)
Mitä tulee kuuman metallin vertailuarvon soveltamiseen siten kuin Tšekki sitä ehdottaa, komissio toteaa, että päästöoikeuksien jakaminen C kohdassa mainitulle laitokselle, jonka tunnus on CZ-existing-CZ-73-CZ-0134-11/M, ei vastaa kuuman metallin vertailuarvoa kerrottuna kyseiseen tuotteeseen liittyvällä, kansallisissa täytäntöönpanotoimenpiteissä ilmoitetulla historiallisella tuotantotasolla, ja näin ollen se ei ole päätöksen 2011/278/EU 10 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaista. Komissio vastustaa sen vuoksi tälle laitokselle osoitettua jakoa, ellei tätä virhettä korjata. Lisäksi komissio toteaa, että päästöoikeuksien jaossa kohdassa C mainitulle laitokselle, jonka tunnus on CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05, otetaan huomioon prosessit, jotka kuuluvat kuuman metallin vertailuarvon järjestelmän rajojen piiriin. Laitos ei kuitenkaan tuota vaan tuo kuumaa metallia. Koska laitoksessa, jonka tunnus on CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05, ei tuoteta kuumaa metallia, ja sen vuoksi siltä puuttuu vastaava tuotteen vertailuarvon piiriin kuuluva laitoksen osa, jonka perusteella päästöoikeuksien jako voitaisiin määrittää päätöksen 2011/278/EU 10 artiklan mukaisesti, ehdotetun jaon ei katsota vastaavan jakosääntöjä ja se voi aiheuttaa kaksinkertaista laskentaa. Komissio vastustaa näin ollen päästöoikeuksien jakoa tämän päätöksen liitteen I kohdassa C luetelluille laitoksille.
(15)
Komissio toteaa, että päästöoikeuksien jako tämän päätöksen liitteessä I olevassa D kohdassa tarkoitetuille laitoksille perustuu prosessipäästöjen piiriin kuuluvaan laitoksen osaan masuunissa tapahtuvaa sinkintuotantoa ja siihen liittyviä prosesseja varten. Tältä osin komissio toteaa, että prosessipäästöjen piiriin kuuluvan laitoksen osan päästöt kuuluvat jo kuumametallin tuotteen vertailuarvon piiriin kuuluvan laitoksen osan piiriin. Yhdelle laitoksista jaetaan jo päästöoikeuksia tämän perusteella, ja näin ollen ne lasketaan kahdesti. Kuuman metallin tuotteen vertailuarvon piiriin kuuluva laitoksen osa kattaa selkeästi ne panokset, tuotokset ja niihin liittyvät päästöt, jotka liittyvät kuumametallin tuotantoon masuunissa ja kaikkiin tähän liittyviin prosesseihin (mukaan lukien kuonankäsittely) siten kuin ne esitetään päätöksen 2011/278/EU liitteessä I. Saksan ehdottamat kansalliset täytäntöönpanotoimenpiteet ovat siten vastoin päätöksen 2011/278/EU 10 artiklan 8 kohtaa ja velvoitetta välttää päästöjen kaksinkertaista laskemista, koska tietyt päästöt lasketaan kahdesti näille laitoksille osoitetussa päästöjen jaossa. Komissio vastustaa näin ollen näille laitoksille osoitettua päästöoikeuksien jakoa, jossa perusteena on prosessipäästöjen piiriin kuuluva laitoksen osa masuunissa tapahtuvaa sinkin tuotantoa ja siihen liittyviä prosesseja varten.
(16)
Komissio toteaa myös, että Saksan täytäntöönpanotoimenpiteissä esitetty luettelo laitoksista on puutteellinen ja siten vastoin direktiivin 2003/87/EY 11 artiklan 1 kohtaa. Luettelossa ei ole polymeerejä, erityisesti S-PVC:tä ja E-PVC:tä sekä vinyyliklori-dimonomeeriä (VCM), tuottavia laitoksia eikä suunniteltuja päästöoikeuksien määriä, jotka on tarkoitus jakaa kullekin näistä Saksan alueella sijaitsevalle laitokselle; tässä viitataan polymeereihin, joihin direktiiviä sovelletaan ja jotka mainitaan direktiivin 2003/87/EY liitteen I tulkintaa koskevissa komission ohjeissa, jotka ilmastonmuutoskomitea vahvisti 18 päivänä maaliskuuta 2010. Tämän osalta komissio on tietoinen Saksan esittämästä lausunnosta, jonka mukaan polymeerien, erityisesti S-PVC:n ja E-PVC:n sekä VCM:n, tuotanto ei kuulu direktiivin 2003/87/EY liitteen I soveltamisalaan. Komissio katsoo, että polymeerit, myös S-PVC ja E-PVC sekä VCM, vastaavat direktiivin 2003/87/EY liitteessä I olevaa kyseessä olevan toiminnon (suurissa erissä tuotettavien orgaanisen kemiankemikaalien tuotanto) määritelmää. Näin olleen PVC:lle, E-PVC:lle ja VCM:lle johdettiin läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden ja kyseessä olevien teollisuuden alojen kanssa vastaavat tuotteiden vertailuarvot, jotka esitetään päätöksen 2011/278/EU liitteessä I.
(17)
Komissio toteaa, että Saksan luettelon puutteellisuudella on epätoivottuja vaikutuksia päästöoikeuksien jakoon lämmön vertailuarvon piiriin kuuluvan laitoksen osan perusteella tämän päätöksen liitteen I kohdassa E luetelluille laitoksille, jotka vievät lämpöä suurissa erissä tuotettavia orgaanisen kemian kemikaaleja tuottaviin laitoksiin. Koska ainoastaan lämmön vienti sellaiseen laitokseen tai muuhun yksikköön, joka ei kuulu direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan, antaa aihetta ilmaisjakoon lämmön vertailuarvon piiriin kuuluvan laitoksen osan perusteella, Saksan täytäntöönpanotoimenpiteissä lämmön vienti laitoksiin, jotka harjoittavat direktiivin 2003/87/EY liitteen I soveltamisalaan kuuluvia toimintoja, otetaan huomioon päästöoikeuksien jaossa tämän päätöksen liitteessä I olevassa E kohdassa luetelluille laitoksille. Näin ollen ehdotettu jako liitteessä I olevassa E kohdassa luetelluille laitoksille ei ole jakosääntöjen mukaista. Komissio vastustaa näin ollen päästöoikeuksien jakoa tämän päätöksen liitteen I kohdassa E luetelluille laitoksille.
(18)
Direktiivin 2003/87/EY 9 ja 9 a artiklan mukaisesti komissio julkaisi päätöksessä 2010/634/EU (4) päästöoikeuksien koko unionin absoluuttisen lukumäärän ajalle 2013-2020. Tältä osin direktiivin 2003/87/EY 9 artiklan mukaisesti huomioon otettu määrä perustuu niiden päästöoikeuksien kokonaismäärään, jotka jäsenvaltiot ovat myöntäneet kauden 2008-2012 kansallisia jakosuunnitelmia koskevien komission päätösten mukaisesti. Kuitenkin päästökauppakauden 2008-2012 jälkeen komission tietoon on tullut uutta ja tarkempaa tietoa erityisesti uusille osallistujille jäsenvaltioiden uusien osallistujien varannosta myönnettyjen päästöoikeuksien määrästä sekä siitä, miten päästöoikeuksia on käytetty jäsenvaltioiden yhteistoteutushankkeiden päästöoikeusreservissä, joka perustettiin komission päätöksen 2006/780/EY (5) 3 artiklan nojalla. Mitä tulee direktiivin 2003/87/EY 9 a artiklan ja erityisesti sen 1 ja 4 kohdan mukaisen päästöoikeuksien koko unionin absoluuttisen lukumäärän mukauttamiseen, olisi lisäksi otettava huomioon tuoreimmat tieteelliset tiedot kasvihuonekaasujen lämmitysvaikutuksesta, komission päätökset C(2011) 3798 ja C(2012) 497 Italian ja Yhdistyneen kuningaskunnan toteuttamasta muiden kasvihuonekaasujen ja toimintojen yksipuolisesta sisällyttämisestä päästökauppajärjestelmään direktiivin 2003/87/EY 24 artiklan mukaisesti sekä se, että Alankomaat, Espanja, Italia, Ranska, Saksa, Slovenia ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat jättäneet vähän päästöjä aiheuttavat laitokset EU:n päästökauppajärjestelmän ulkopuolelle direktiivin 2003/87/EY 27 artiklan nojalla.
(19)
Päästöoikeuksien koko unionin absoluuttisessa lukumäärässä olisi myös otettava huomioon Kroatian liittyminen Euroopan unioniin sekä EU:n päästökauppajärjestelmän laajeneminen ETA:n EFTA-valtioihin. Kroatian tasavallan liittymisehdoista sekä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen mukautuksista tehdyn asiakirjan liitteessä III olevan 8 kohdan nojalla unionin laajuista päästöoikeuksien määrää korotetaan Kroatian liittymisen johdosta sillä päästöoikeuksien määrällä, jonka Kroatia huutokauppaa direktiivin 2003/87/EY 10 artiklan 1 kohdan nojalla. Koska Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/29/EY (6) sekä päätös 2011/278/EU, sellaisena kuin se on muutettuna komission päätöksellä 2011/745/EU (7), on sisällytetty Euroopan talousalueesta (ETA) tehtyyn sopimukseen ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 152/2012 (8), EU:n päästökauppaoikeuksien kokonaismäärä kasvaa direktiivin 2003/87/EY 9 ja 9 a artiklan mukaisesti. Tämän vuoksi ETA-sopimuksessa on tarpeen ottaa huomioon mainitun direktiivin lisäyksessä olevassa A osassa olevat ETA:n EFTA-valtioiden esittämät olennaiset numerotiedot.
(20)
Päätöstä 2010/634/EU olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti.
(21)
Vuonna 2014 ja kunakin sitä seuraavana vuonna direktiivin 2003/87/EY 9 ja 9 a artiklan perusteella vuotta 2013 varten määritettyjen päästöoikeuksien kokonaismäärää vähennetään 1,74 prosentin lineaarisella kertoimella verrattuna vuoteen 2010, minkä seurauksena päästöoikeuksien määrä on 38 264 246.
(22)
Direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohdassa rajoitetaan päästöoikeuksien vuosittaista enimmäismäärää, joka on perusta maksutta jaettavien päästöoikeuksien laskemiselle muille kuin direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 3 kohdan soveltamisalaan kuuluville laitoksille. Enimmäismäärää rajoitetaan direktiivin 2003/87/EY 10 a kohdan 5 kohdan a ja b alakohdassa mainitulla kahdella tekijällä. Komissio on määrittänyt ne käyttäen perusteena direktiivin 2003/87/EY 9 ja 9 a artiklan mukaisesti määritettyjä määriä, unionin rekisterissä julkisesti saatavilla olevia tietoja ja jäsenvaltioiden toimittamia tietoja. Erityisesti on otettu huomioon sähköntuottajien ja muiden laitosten, joille ei direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 3 kohdan nojalla voida jakaa maksutta päästöoikeuksia, päästöjen osuus, sekä todennetut päästöt kaudella 2005-2007 laitoksista, jotka ovat kuuluneet EU:n päästökauppajärjestelmään vasta vuodesta 2013 alkaen, mikäli nämä tiedot ovat käytettävissä, ottaen huomioon tuoreimmat tieteelliset tiedot kasvihuonekaasujen lämmitysvaikutuksesta.
(23)
Direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohdassa asetettua enimmäismäärää ei voida ylittää, ja tämä varmistetaan soveltamalla monialaista korjauskerrointa, jolla tarvittaessa vähennetään yhdenmukaisella tavalla maksutta jaettavien päästöoikeuksien määrää kaikilta laitoksilta, joille päästöoikeuksia voidaan jakaa maksutta. Jäsenvaltioiden on otettava huomioon tämä kerroin päättäessään alustavan jaon perusteista ja tämä päätös päättäessään laitoksille jaettavien päästöoikeuksien lopullisista vuosittaisista määristä. Päätöksen 2011/278/EU 15 artiklan 3 kohdassa edellytetään, että komissio määrittää yhtenäisen monialaisen korjauskertoimen. Se määritetään vertaamalla jäsenvaltioiden toimittamaa maksutta jaettavien päästöoikeuksien vuosittaisten alustavien kokonaismäärien summaa 10 a artiklan 5 kohdan perusteella asetettuun enimmäismäärään tavalla, joka esitetään päätöksen 2011/278/EU 15 artiklan 3 kohdassa.
(24)
Koska direktiivi 2009/29/EY on sisällytetty Euroopan talousalueesta (ETA) tehtyyn sopimukseen ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 152/2012, direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohdassa tarkoitettua enimmäismäärää, yhdenmukaisia jakosääntöjä ja yhtenäistä monialaista korjauskerrointa sovelletaan ETA:n EFTA-valtioissa. Tämän vuoksi on tarpeen ottaa huomioon vuosina 2013-2020 maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavat vuosittaiset määrät, jotka on vahvistettu EFTAn valvontaviranomaisen Islannin, Norjan ja Liechtensteinin kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä 10 päivänä heinäkuuta 2013 tekemillä päätöksillä.
(25)
Direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohdassa asetettu päästöoikeuksien enimmäismäärä vuonna 2013 on 809 315 756. Tämän enimmäismäärän johtamiseksi komissio keräsi ensiksi jäsenvaltioilta ja ETA:n EFTA-valtioilta tiedot siitä, voidaanko laitoksia pitää sähköntuottajana tai muuna direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 3 kohdan soveltamisalaan kuuluvana laitoksena. Tämän jälkeen komissio määritti, mikä oli vuosina 2005-2007 päästöjen osuus niistä laitoksista, jotka eivät kuuluneet tämän säännöksen soveltamisalaan, mutta jotka kuuluivat EU:n päästökauppajärjestelmään kaudella 2008-2012. Tämän jälkeen komissio sovelsi tätä 34,78289436 prosentin osuutta direktiivin 2003/87/EY 9 artiklan perusteella määritettyyn määrään (1 976 784 044 päästöoikeutta). Tämän laskennan seurauksena komissio lisäsi 121 733 050 päästöoikeutta. Tämä perustui kaudella 2005-2007 todennettuihin keskimääräisiin vuosittaisiin päästöihin niistä laitoksista, jotka kuuluvat EU:n päästökauppajärjestelmän tarkistetun soveltamisalan piiriin vuodesta 2013 alkaen. Tämän osalta komissio käytti jäsenvaltioiden ja ETA:n EFTA-valtioiden toimittamia tietoja päästökaton mukauttamiseen. Tapauksissa, joissa käytettävissä ei ollut kauden 2005-2007 todennettuja vuosittaisia päästöjä, komissio ekstrapoloi mahdollisuuksien mukaan relevantit päästöluvut myöhempien vuosien todennetuista päästöistä soveltamalla 1,74 prosentin kerrointa käänteiseen suuntaan. Komissio pyysi ja sai tätä koskevia tietoja jäsenvaltioiden viranomaisilta. Tämän päätöksen liitteessä II vahvistettu vuosittainen yhtenäinen monialainen korjauskerroin saadaan vertaamalla direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohdassa asetettua enimmäismäärää maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavien vuotuisten määrien summaan siten, ettei sovelleta päätöksen 2011/278/EU liitteessä VI esitettyjä kertoimia.
(26)
Koska niiden päästöoikeuksien määrästä, jotka jaetaan maksutta tämän päätöksen perusteella, on saatu parempi yleiskuva, komissio voi paremmin arvioida direktiivin 2003/87/EY 10 artiklan 1 kohdan mukaisesti huutokaupattavien päästöoikeuksien määrän. Kun otetaan huomioon direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohdassa asetettu enimmäismäärä, 10 a artiklan 4 kohdan mukainen lämmöntuotantoa koskeva päästöoikeuksien jako, joka esitetään jäljempänä olevassa taulukossa, sekä uusien osallistujien varannon koko, komissio arvioi, että kaudella 2013-2020 huutokaupattavien päästöoikeuksien määrä on 8 176 193 157.
(27)
Seuraavassa taulukossa esitetään direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 4 kohdan mukaisesti lämmöntuotantoon jaettavien päästöoikeuksien määrä:
Vuosi
Direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 4 kohdan mukainen ilmaisjako
2013
104 326 872
2014
93 819 860
2015
84 216 053
2016
75 513 746
2017
67 735 206
2018
60 673 411
2019
54 076 655
2020
47 798 754
(28)
Jäsenvaltioiden olisi kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden, yhtenäisen monialaisen korjauskertoimen ja lineaarisen kertoimen perusteella määritettävä maksutta jaettavien päästöoikeuksien lopulliset vuosittaiset määrät kullekin vuodelle kaudella 2013-2020. Jäsenvaltioiden olisi määritettävä maksutta jaettavien päästöoikeuksien lopulliset vuosittaiset määrät tämän päätöksen, direktiivin 2003/87/EY, päätöksen 2011/278/EU ja muiden asiaa koskevien unionin lainsäädännön säännösten mukaisesti. Lisäksi ETA:n EFTA-valtioiden olisi määritettävä alueellaan sijaitseville laitoksille päätöksen 2011/278/EU 10 artiklan 9 kohdan mukaisesti kunakin vuonna kaudella 2013-2020 maksutta jaettavien päästöoikeuksien lopulliset vuosittaiset määrät kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteidensä, yhtenäisen monialaisen korjauskertoimen ja lineaarisen kertoimen perusteella.
(29)
Komissio katsoo, ettei päästöoikeuksien jakaminen maksutta EU:n päästöoikeusjärjestelmän soveltamisalaan kuuluville laitoksille unionin laajuisten yhdenmukaisten sääntöjen perusteella anna yrityksille valikoivaa taloudellista etua, joka olisi omiaan vääristämään kilpailua ja vaikuttamaan kauppaan unionin sisällä. Jäsenvaltiot ovat unionin lainsäädännön mukaan velvollisia jakamaan päästöoikeuksia maksutta, eivätkä ne voi valita kyseisten määrien huutokauppaamista sen sijaan. Jäsenvaltioiden päätöksiin päästöoikeuksien jakamisesta maksutta ei sen vuoksi voida katsoa liittyvän valtiontukea Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklassa tarkoitetussa merkityksessä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
I LUKU
KANSALLISET TÄYTÄNTÖÖNPANOTOIMENPITEET
1 artikla
1. Hylätään tämän päätöksen liitteessä I lueteltujen laitosten sisällyttäminen niiden direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan kuuluvien laitosten luetteloihin, jotka on toimitettu komissiolle direktiivin 2003/87/EY 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sekä vastaavat näille laitoksille maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavat vuosittaiset kokonaismäärät.
2. Vastalauseita ei esitetä, mikäli jäsenvaltio muuttaa toimitettuja päästöoikeuksien alustavia vuosittaisia kokonaismääriä niiden sen alueella sijaitsevien laitosten osalta, jotka sisältyvät 1 kohdassa tarkoitettuihin luetteloihin ja jotka luetellaan tämän päätöksen liitteessä I olevassa A kohdassa, ennen kuin määritetään kunakin vuonna kaudella 2013-2020 jaettavien päästöoikeuksien lopulliset vuosittaiset kokonaismäärät päätöksen 2011/278/EU 10 artiklan 9 kohdan mukaisesti siltä osin kuin muutoksen seurauksena ei tapahdu jaettavien päästöoikeuksien lisäystä, josta ei säädetä kyseisessä päätöksessä.
Vastalauseita ei esitetä, mikäli jäsenvaltio muuttaa maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavia vuosittaisia kokonaismääriä niiden sen alueella sijaitsevien laitosten osalta, jotka sisältyvät 1 kohdassa tarkoitettuihin luetteloihin ja jotka luetellaan tämän päätöksen liitteessä I olevassa B kohdassa, ennen kuin määritetään kunakin vuonna kaudella 2013-2020 jaettavien päästöoikeuksien lopulliset vuosittaiset kokonaismäärät päätöksen 2011/278/EU 10 artiklan 9 kohdan mukaisesti, siltä osin kuin muutoksen seurauksena ei jaeta päästöoikeuksia kuuman metallin vertailuarvon perusteella laitoksille, jotka tuovat kuumaa metallia, sellaisena kun se määritellään päätöksen 2011/278/EU liitteessä I, jatkokäsittelyä varten. Mikäli seurauksena on päästöoikeuksien alustavien vuosittaisten kokonaismäärien lisäys laitoksessa, joka tuottaa kuumaa metallia ja vie sitä tämän päätöksen liitteessä I olevassa B kohdassa lueteltuun laitokseen, vastalauseita ei esitetä, mikäli kyseessä oleva jäsenvaltio muuttaa vastaavasti päästöoikeuksien alustavia vuosittaisia kokonaismääriä tämän kuumaa metallia tuottavan ja vievän laitoksen osalta.
Vastalauseita ei esitetä, mikäli jäsenvaltio muuttaa maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavia vuosittaisia kokonaismääriä niiden alueellaan sijaitsevien laitosten osalta, jotka sisältyvät 1 kohdassa tarkoitettuihin luetteloihin ja jotka luetellaan tämän päätöksen liitteessä I olevassa C kohdassa, ennen kuin määritetään kunakin vuonna kaudella 2013-2020 jaettavien päästöoikeuksien lopulliset vuosittaiset määrät päätöksen 2011/278/EU 10 artiklan 9 kohdan mukaisesti siltä osin kuin muutoksella saatetaan päästöoikeuksien jako päätöksen 2011/278/EU 10 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaiseksi ja sen seurauksena ei jaeta päästöoikeuksia sellaisia prosesseja varten, jotka kuuluvat kuumametallin vertailuarvon järjestelmän rajojen, sellaisena kuin ne on määritelty päätöksen 2011/278/EU liitteessä I, piiriin, laitokselle, joka ei tuota vaan tuo kuumaa metallia, kun tällainen muutoin johtaisi kaksinkertaiseen laskentaan.
Vastalauseita ei esitetä, mikäli jäsenvaltio muuttaa maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavia vuosittaisia kokonaismääriä niiden alueellaan sijaitsevien laitosten osalta, jotka sisältyvät 1 kohdassa tarkoitettuihin luetteloihin ja jotka luetellaan tämän päätöksen liitteessä I olevassa D kohdassa, ennen kuin määritetään kunakin vuonna kaudella 2013-2020 jaettavien päästöoikeuksien lopulliset vuosittaiset kokonaismäärät päätöksen 2011/278/EU 10 artiklan 9 kohdan mukaisesti, siltä osin kuin muutoksen seurauksena ei jaeta päästöoikeuksia prosessipäästöjen piiriin kuuluvan laitoksen osan perusteella masuunissa tapahtuvaa sinkintuotantoa ja siihen liittyviä prosesseja varten. Mikäli seurauksena on päästöoikeuksien alustavan jaon lisäys lämmön vertailuarvon piiriin kuuluvan laitoksen osan perusteella laitoksessa, jossa käytetään masuunia ja joka mainitaan tämän päätöksen liitteen I kohdassa D, vastalauseita ei esitetä, mikäli kyseessä oleva jäsenvaltio muuttaa vastaavasti tämän laitoksen päästöoikeuksien alustavaa vuosittaista kokonaismäärää.
Vastalauseita ei esitetä, mikäli jäsenvaltio muuttaa maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavia vuosittaisia kokonaismääriä niiden alueellaan sijaitsevien laitosten osalta, jotka sisältyvät 1 kohdassa tarkoitettuihin luetteloihin ja jotka luetellaan tämän päätöksen liitteessä I olevassa E kohdassa, ennen kuin määritetään kunakin vuonna kaudella 2013-2020 jaettavien päästöoikeuksien lopulliset vuosittaiset kokonaismäärät päätöksen 2011/278/EU 10 artiklan 9 kohdan mukaisesti, siltä osin kuin muutoksen seurauksena ei jaeta päästöoikeuksia lämmölle, jota viedään polymeerejä, kuten S-PVC:tä ja E-PVC:tä sekä VCM:ä, tuottaviin laitoksiin.
3. Kaikki 2 kohdassa tarkoitetut muutokset on ilmoitettava komissiolle mahdollisimman pian, eikä jäsenvaltio saa määrittää kunakin vuonna kaudella 2013-2020 jaettavien päästöoikeuksien lopullisia vuosittaisia kokonaismääriä päätöksen 2011/278/EU 10 artiklan 9 kohdan mukaisesti, ennen kuin hyväksyttävät muutokset on tehty.
2 artikla
Vastalauseita ei esitetä direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan kuuluvien laitosten luetteloista, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet direktiivin 2003/87/EY 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sekä vastaavista näille laitoksille maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavista vuosittaisista kokonaismääristä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 artiklan soveltamista.
II LUKU
PÄÄSTÖOIKEUKSIEN KOKONAISMÄÄRÄ
3 artikla
Korvataan päätöksen 2010/634/EU 1 artikla seuraavasti:
”1 artikla
Direktiivin 2003/87/EY 9 ja 9 a artiklan perusteella vuodesta 2013 alkaen myönnettävien ja vuosittain direktiivin 2003/87/EY 9 artiklan mukaisesti lineaarisesti vähennettävien päästöoikeuksien kokonaismäärä on 2 084 301 856 päästöoikeutta.”
III LUKU
YHTENÄINEN MONIALAINEN KORJAUSKERROIN
4 artikla
Direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohdassa tarkoitettu ja päätöksen 2011/278/EU 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti määritetty yhtenäinen monialainen korjauskerroin esitetään tämän päätöksen liitteessä II.
5 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 5 päivänä syyskuuta 2013.