PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1194/2013
ze dne 19. listopadu 2013
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 27. května 2013 Evropská komise (dále jen „Komise“) rozhodla o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (dále jen „dotčené země“) prostřednictvím nařízení (EU) č. 490/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“)
(2)
Řízení bylo zahájeno dne 29. srpna 2012 (3) na základě podnětu, který byl podán jménem výrobců v Unii (dále jen „žadatelé“) představujících více než 60 % celkové výroby bionafty v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 5. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění základních skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímního antidumpingového cla (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), se některé ze zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemně vyjádřily. Stranám, které požádaly o slyšení, bylo vyhověno.
(5)
Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, jež považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Byly zváženy ústní i písemné připomínky zúčastněných stran a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(6)
Následně byly všem stranám sděleny základní skutečnosti a úvahy, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž mohly k uvedenému poskytnutí konečných informací předložit své připomínky.
(7)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
B. VÝBĚR VZORKU
(8)
Jelikož k výběru vzorku vyvážejících výrobců v Argentině a Indonésii nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 10. až 14. a 16. až 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(9)
Jedna zúčastněná strana požádala o podrobnější informace týkající se reprezentativnosti vzorků výrobců v Unii, a to jak ve fázi prozatímního výběru, jak je uvedeno ve 23. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tak ve fázi konečného výběru, jak je uvedeno v 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(10)
Vzorek výrobců v Unii vybraných v rámci prozatímního výběru pokrýval 32,5 % výroby bionafty v Unii v období šetření. Po změnách vysvětlených ve 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení zahrnoval konečný vzorek osm společností pokrývajících 27 % výroby v Unii. Vzorek se proto považuje za reprezentativní pro výrobní odvětví Unie.
(11)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dva výrobci v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku, by vzhledem ke svým vztahům s argentinskými vyvážejícími výrobci měli být ze vzorku vyřazeni. Údajné vztahy byly před uložením prozatímních opatření přezkoumány a závěry Komise byly již zveřejněny v 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(12)
Veškerá údajná spojení mezi argentinskými vyvážejícími výrobci a dvěma výše uvedenými společnostmi ve vzorku byla znovu přezkoumána a nebyla mezi nimi zjištěna žádná přímá vazba takové povahy, aby kterýkoli z těchto výrobců v Unii měl být ze vzorku vyřazen. Vzorek proto zůstal beze změny.
(13)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že postup, který Komise použila při výběru vzorku výrobců v Unii, byl chybný, jelikož Komise navrhla vzorek před zahájením šetření.
(14)
Uvedené tvrzení se zamítá. Komise nevybrala konečný vzorek dříve, než bylo zahájeno šetření, a učinila to zcela v souladu s ustanoveními základního nařízení.
(15)
Jelikož nebyla předložena žádná další tvrzení nebo připomínky, potvrzuje se obsah 22. až 25. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Úvod
(16)
Jak je uvedeno v 29. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jsou dotčeným výrobkem, jak byl prozatímně definován, monoalkylestery mastných kyselin a/nebo parafínovaný plynový olej ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy, nefosilního původu, buď v čisté formě, nebo obsažené ve směsi, pocházející z Argentiny a Indonésie, v současnosti kódů KN ex 1516 20 98, ex 1518 00 91, ex 1518 00 95, ex 1518 00 99, ex 2710 19 43, ex 2710 19 46, ex 2710 19 47, 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97, 3826 00 10 a ex 3826 00 90 (dále jen „dotčený výrobek“ běžně označovaný jako „bionafta“).
2. Tvrzení
(17)
Jeden indonéský vyvážející výrobce tvrdil, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 34. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, metylester z palmového oleje (dále jen „PME“) vyráběný v Indonésii není obdobný výrobek jako metylester z řepkového oleje (dále jen „RME“) a jiné bionafty vyráběné v Unii nebo metylester ze sójového oleje (dále jen „SME“) vyráběný v Argentině, protože PME má mnohem vyšší filtrovatelnost při nízkých teplotách (CFPP), což znamená, že před použitím v Unii se musí mísit.
(18)
Toto tvrzení se zamítá. PME vyráběný v Indonésii konkuruje bionaftě vyráběné v Unii, což není pouze RME, ale také bionafta vyráběná z palmového oleje a jiných surovin. Díky mísení s jinými druhy bionafty před použitím může být PME používán v celé Unii po celý rok stejným způsobem jako RME a SME. PME je tedy vzájemně zaměnitelný s bionaftou vyráběnou v Unii, a je proto obdobným výrobkem.
(19)
Ve 35. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je uvedeno tvrzení jednoho indonéského výrobce, že z oblasti působnosti tohoto řízení by měly být vyloučeny frakcionované metylestery. Tentýž výrobce uvedl tento požadavek ve svých připomínkách k poskytnutí prozatímních informací a zopakoval tak svou námitku vznesenou před poskytnutím prozatímních informací.
(20)
Výrobní odvětví Unie však toto tvrzení zpochybnilo a uvedlo, že frakcionované metylestery jsou bionaftou a měly by i nadále spadat do definice výrobku.
(21)
Na základě připomínek obdržených po prozatímní fázi se potvrzuje rozhodnutí Komise uvedené v 36. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Nehledě na to, že metylestery mastných kyselin mají různá čísla Chemical Abstracts Service (dále jen „CAS“), že uvedené estery se vyrábějí za pomoci různých postupů a že mohou mít různá použití, jsou frakcionované metylestery přece metylestery mastných kyselin a lze je používat jako palivo. Vzhledem k tomu, že v místě dovozu je bez chemické analýzy obtížné rozlišit jeden metylester mastné kyseliny od druhého a že v důsledku toho existuje možnost obcházení cla, je-li bionafta deklarována jako frakcionovaný metylester vyráběný z palmového oleje, toto tvrzení se i nadále zamítá.
(22)
V 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se uvádí, že jeden evropský dovozce metylesteru mastných kyselin z oleje z palmových jader (dále jen „PKE“) požádal, aby mu bylo uděleno osvobození pro koncového uživatele pro dovoz tohoto výrobku, nebo aby byl vyloučen z oblasti působnosti tohoto řízení.
(23)
Po poskytnutí prozatímních informací předložilo výrobní odvětví Unie připomínky týkající se uplatnění osvobození pro koncového uživatele na dovoz PKE a možnosti obcházení navrženého cla. Vyslovilo se proti tomu, aby Komise povolila uplatnění takového systému osvobození od antidumpingových cel vzhledem k zaměnitelnosti bionafty; bionafta deklarovaná pro jiné použití než jako palivo by jako palivo mohla být používána, protože má stejné fyzikální vlastnosti. PKE lze použít jako palivo; nenasycený mastný alkohol, který se z PKE získává, také může být dále zpracován na bionaftu; a možnost kontroly, již mohou uplatňovat celní orgány vůči dovozu prováděnému v rámci osvobození pro koncového uživatele, je omezená a ekonomická zátěž plynoucí z tohoto systému je značná.
(24)
Po konzultacích k této otázce a s ohledem na skutečnost, že bionafta deklarovaná pro jiné použití než jako palivo má stejné fyzikální vlastnosti jako bionafta, která má být použita jako palivo, není v daném případě vhodné povolit osvobození pro koncového uživatele pro dovoz PKE.
(25)
Jeden německý dovozce znovu zopakoval svou žádost o vyloučení výrobku a/nebo o osvobození pro koncového uživatele pro konkrétní metylester mastných kyselin vyráběný z PKE, který byl v EU určen pro jiné užití nežli jako palivo. Připomínky byly opakováním stanoviska, které bylo v prozatímní fázi zamítnuto, a nebyl předložen žádný nový důkaz, který by změnil závěr, že osvobození pro koncového uživatele by uděleno být nemělo a že PKE by měl zůstat ve stejné kategorii výrobků.
(26)
Jeden indonéský vyvážející výrobce se rovněž dovolával svého nároku na osvobození pro koncového uživatele na frakcionované metylestery a žádal o osvobození pro koncového uživatele na tento dovoz za účelem výroby nasyceného mastného alkoholu. Jak již bylo vysvětleno výše, všechny žádosti o osvobození pro koncového uživatele byly zamítnuty a argumenty vznesené touto zúčastněnou stranou uvedený závěr nezměnily.
3. Závěr
(27)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 29. až 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
D. DUMPING
1. Úvodní poznámky
(28)
V 44. a 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že trhy s bionaftou jsou v Argentině a v Indonésii silně regulovány státem, a prodej na domácím trhu tudíž nebyl považován za prodej uskutečněný v běžném obchodním styku. V důsledku toho běžná hodnota obdobného výrobku musela být určena v souladu s čl. 2 odst. 3 a 6 základního nařízení. Uvedené zjištění žádná ze zúčastněných stran nezpochybnila, a proto se potvrzuje.
(29)
Běžná hodnota určená pro Argentinu i Indonésii byla v prozatímní fázi vypočtena na základě vlastních skutečných (a zaznamenaných) výrobních nákladů společností během období šetření, vzniklých prodejních, správních a režijních nákladů a přiměřeného ziskového rozpětí. Ve 45. a 63. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo zejména poukázáno na to, že Komise bude dále zkoumat tvrzení, že systémy rozdílné vývozní daně v Argentině a Indonésii zkreslují ceny surovin, a že zaznamenané výrobní náklady proto přiměřeně neodrážejí náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku.
(30)
Další šetření prokázalo, že systémy rozdílné vývozní daně skutečně snižují ceny hlavních surovinových vstupů na domácím trhu v Argentině a Indonésii na uměle nízkou úroveň, jak je vysvětleno dále v 35. bodě odůvodnění v případě Argentiny a v 66. bodě odůvodnění v případě Indonésie, a v důsledku toho ovlivňují náklady výrobců bionafty v obou dotčených zemích. Vzhledem k tomuto zjištění se považuje za vhodné, aby při stanovení běžné hodnoty v obou zemích bylo toto zkreslení nákladů u hlavních surovin vzato v úvahu s ohledem na zvláštní situaci, která převládá na trhu jak v Argentině, tak v Indonésii.
(31)
Tribunál rozhodl (4), že jsou-li ceny surovin regulovány takovým způsobem, že jsou na domácím trhu uměle nízké, je nutné dospět k závěru, že náklady na výrobu dotčeného výrobku byly ovlivněny narušením trhu. Tribunál konstatoval, že za takových okolností orgány Unie mohou dospět k závěru, že jeden z údajů uvedených v záznamech není možné považovat za přiměřený, a proto je možné takovou položku upravit.
(32)
Tribunál rovněž dospěl k závěru, že z čl. 2 odst. 5 prvního pododstavce základního nařízení vyplývá, že účetní údaje dotčené strany se nevezmou za základ pro výpočet běžné hodnoty, pokud se náklady spojené s výrobou šetřeného výrobku v těchto záznamech přiměřeně neodrážejí. V tomto případě se podle druhé věty uvedeného pododstavce náklady upraví nebo stanoví na základě jiných zdrojů informací, než jsou uvedené záznamy. Tyto informace mohou být získány z nákladů vynaložených jinými výrobci nebo vývozci, nebo pokud nejsou posledně uvedené informace dostupné nebo nemohou být použity, ze všech ostatních přiměřených zdrojů informací, včetně informací pocházejících z jiných reprezentativních trhů.
(33)
V prozatímních výpočtech byla k výpočtu výrobních nákladů na výrobu u vyvážejících výrobců v Argentině použita skutečná nákupní cena sójových bobů na domácím trhu a u vyvážejících výrobců v Indonésii skutečné náklady na výrobu surového palmového oleje uvedené v účetnictví.
(34)
Vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že určité náklady, a sice ceny hlavní suroviny (sójového oleje a sójových bobů v Argentině a surového palmového oleje v Indonésii) jsou zkreslené, byly stanoveny na základě referenčních cen zveřejněných příslušnými orgány dotčených zemí. Tyto ceny odrážejí úroveň cen na mezinárodních trzích.
2. Argentina
2.1 Běžná hodnota
(35)
Jak bylo uvedeno výše, Komise nyní dospěla k závěru, že systém rozdílné vývozní daně v Argentině zkresluje výrobní náklady výrobců bionafty v této zemi. Šetřením se zjistilo, že během období šetření byly vývozní daně na suroviny (35 % na sójové boby a 32 % na sójový olej) značně vyšší než vývozní daně na hotové výrobky (nominální sazba daně na bionaftu ve výši 20 % a skutečná sazba daně 14,58 % po zohlednění slevy na dani). Rozdíl vývozní daně u sójových bobů a bionafty během období šetření ve skutečnosti činil 20,42 procentních bodů a u sójového oleje a bionafty 17,42 procentních bodů.
(36)
Pro účely stanovení výše vývozní daně na sójové boby a sójový olej zveřejňuje argentinské ministerstvo zemědělství, živočišné výroby a rybolovu každodenně cenu FOB sójových bobů a sójového oleje - tzv. referenční cenu (5). V této referenční ceně se odráží úroveň cen na mezinárodních trzích (6) a FOB se používá při výpočtu výše vývozní daně, kterou je třeba zaplatit daňovým orgánům.
(37)
Domácí ceny však sledují trendy mezinárodních cen. Šetřením bylo zjištěno, že rozdíl mezi mezinárodní a domácí cenou sójových bobů a sójového oleje tvoří vývozní daň na tyto výrobky a další výdaje vzniklé při jejich vývozu. Domácí referenční ceny sójových bobů a sójového oleje argentinské ministerstvo zemědělství zveřejňuje také, a to jako tzv. teoretickou cenu FAS (7). Výrobci sójových bobů a sójového oleje tak získávají stejnou čistou cenu bez ohledu na to, zda prodávají na vývoz nebo pro domácí trh.
(38)
Závěrem je nutno konstatovat, že bylo zjištěno, že domácí ceny hlavní suroviny používané výrobci bionafty v Argentině jsou uměle nižší než mezinárodní ceny v důsledku zkreslení způsobeného argentinským systémem vývozní daně, a že náklady na hlavní surovinu se tudíž přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech argentinských výrobců, jichž se týká šetření ve smyslu čl. 2 odst. 5 základního nařízení podle výkladu Tribunálu, jak bylo vysvětleno výše.
(39)
Komise proto rozhodla, že je třeba revidovat 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení a nebrat v úvahu skutečné náklady na sójové boby (hlavní surovinu nakupovanou a používanou při výrobě bionafty) tak, jak jsou dotčenými společnostmi zaznamenány v jejich účetních knihách, nýbrž nahradit je cenou, za jakou by tyto společnosti sójové boby nakupovaly, kdyby takové zkreslení neexistovalo.
(40)
Ke stanovení ceny, za kterou by dotčené společnosti nakupovaly sójové boby, kdyby takové zkreslení neexistovalo, Komise použila průměr referenčních cen sójových bobů uveřejněných během období šetření argentinským ministerstvem zemědělství pro účely stanovení vývozní ceny FOB Argentina (8).
(41)
Asociace argentinských vyvážejících výrobců (CARBIO) a argentinské úřady tvrdily, že úprava nákladů, které společnosti nesou, podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení je možná jen tehdy, pokud účetní záznamy, a nikoli náklady vzniklé společnostem, neodrážejí přiměřeně náklady spojené s výrobou a prodejem dotčeného výrobku. Uvedly, že ve skutečnosti Komise přičetla vývozní daně k cenám, které společnosti platí, když nakupují sójové boby, a tudíž zahrnují do výrobních nákladů položku, která není spojena s výrobou nebo prodejem dotčeného výrobku. Doplnily, že rozhodnutí Tribunálu ve věci „Acron“ citované v dokumentu se zveřejněnými informacemi (9) je založeno na chybném výkladu článku 2.2.1.1 antidumpingové dohody (ADA) WTO, v současnosti se proti němu podává odvolání k Soudnímu dvoru a jeho skutkové okolnosti jsou v každém případě odlišné od okolností dotčeného případu, neboť ceny surovin v Argentině nejsou „regulovány“ tak, jak je regulována cena plynu v Rusku, a nejsou zkresleny, ale jsou určovány svobodně bez jakékoli státní intervence, a proto v Argentině neexistuje taková zvláštní tržní situace, která by Komisi umožnila použít čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Prohlásily, že systém rozdílné vývozní daně v Argentině neodporuje žádným pravidlům obchodování. Navíc tvrdily, že jelikož při stanovování vývozní ceny nebyly zohledněny vývozní daně, Komise neprovedla správné srovnání mezi početně zjištěnou běžnou hodnotou (která bere v úvahu vývozní daně) a vývozní cenou.
Kromě toho tvrdily, že použitím mezinárodní ceny sójových bobů, jak byla stanovena na komoditní burze v Chicagu (CBOT) při určování běžné hodnoty, a nezapočtením zisků či ztrát spojených se zajišťováním na CBOT, když se určovala vývozní cena (viz níže), opět Komise neprovedla správné srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou. Navíc asociace CARBIO tvrdila, že Komise tím, že mezinárodními cenami pouze nahradila náklady zaznamenané šetřenými společnostmi, nevzala v úvahu přirozenou konkurenční výhodu argentinských výrobců. Na závěr si asociace CARBIO stěžovala na to, že Komise nepřihlédla ke skutečnosti, že není-li v Argentině v platnosti systém rozdílné vývozní daně, měla by být cena sójových bobů stanovená na CBOT mnohem nižší.
(42)
Tato tvrzení je třeba odmítnout. I když nejsou okolnosti ve věci „Acron“ stejné jako okolnosti v dotčeném případu, Tribunál stanovil právní zásadu, že pokud se náklady spojené s výrobou šetřeného výrobku přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech dotčených společností, neslouží jako základ pro výpočet běžné hodnoty. Ve věci „Acron“ se náklady přiměřeně neodrážely v záznamech dotčené společnosti, protože cena plynu byla regulována. V aktuálně projednávaném případu bylo zjištěno, že se náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech společností, neboť jsou uměle nízké v důsledku zkreslení způsobeného argentinským systémem rozdílné vývozní daně. To platí, ať už systém rozdílné vývozní daně jako takový obecně je či není v rozporu s dohodou WTO. Navíc se Komise domnívá, že Tribunál vycházel ze správného výkladu dohody ADA. Ve skutečnosti porota ve věci čínských opatření vztahujících se na brojlery z USA (10) zjistila, že ačkoli článek 2.2.1.1 dohody ADA stanovuje předpoklad, že účetní knihy a záznamy odpůrce se obvykle používají k výpočtu nákladů na výrobu, vyšetřující orgán si ponechává právo je nepoužít, pokud zjistí, že buď i) nejsou v souladu s obecně uznávanými účetními postupy, nebo ii) přiměřeně neodrážejí náklady spojené s výrobou a prodejem šetřeného výrobku. Nicméně pokud se činí taková odchylka od normy, vyšetřující orgán musí vysvětlit důvody, které ho k tomuto postupu vedou. V souladu s touto interpretací, pokud jde o zkreslení způsobené systémem rozdílné vývozní daně, který vyvolává zvláštní situaci na trhu, Komise nahradila náklady na nákup hlavní suroviny v Argentině, jak je dotčené společnosti zaznamenaly, cenou, kterou by zaplatily, pokud by zjištěné zkreslení neexistovalo. Ze skutečnosti, že numericky vyjde podobný výsledek, nevyplývá, že metodika, kterou Komise použila, spočívá v pouhém přičtení vývozní daně k nákladům na surovinu. Mezinárodní ceny komodit se stanovují na základě nabídky a poptávky a neexistuje žádný důkaz toho, že systém rozdílné vývozní daně v Argentině ovlivňuje ceny na komoditní burze v Chicagu. Proto veškerá tvrzení a nařčení, že použitím mezinárodních cen Komise provedla nesprávné srovnání běžné hodnoty s cenou vývozní, jsou nepodložená. Totéž platí o tvrzení, že Komise nevzala v úvahu přirozenou konkurenční výhodu argentinských výrobců, neboť nahrazení nákladů zaznamenaných společnostmi bylo odůvodněno abnormálně nízkou cenou surovin na domácím trhu, a nikoliv komparativní výhodou.
(43)
Ve 45. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že vzhledem k tomu, že prodej na domácím trhu nebyl považován za prodej uskutečněný v běžném obchodním styku, musela být běžná hodnota určena se započtením přiměřeného zisku ve výši 15 % v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení. Někteří vyvážející výrobci tvrdili, že procentní podíl použitý Komisí k vyjádření přiměřeného zisku (15 %) při výpočtu běžné hodnoty je nereálně vysoký a představuje radikální změnu v zavedené praxi používané v řadě jiných šetření na obdobných komoditních trzích (tj. kdy byl použit zisk přibližně ve výši 5 %).
(44)
Toto tvrzení je třeba zamítnout. Především není pravda, že Komise při výpočtu běžné hodnoty systematicky používá 5 % ziskové rozpětí. Každá situace je posuzována podle své vlastní podstaty, přičemž jsou zohledňovány konkrétní okolnosti daného případu. Například u případu týkajícího se bionafty, který byl veden proti Spojeným státům v roce 2009, byla použita různá zisková rozpětí, přičemž vážený průměrný zisk značně přesahoval 15 %. Zadruhé Komise přihlédla také k výši krátkodobé a střednědobé výpůjční úrokové sazby v Argentině, jež podle údajů Světové banky činí přibližně 14 %. Zajisté je přiměřené očekávat, že při obchodování na domácích trzích s bionaftou bude dosaženo vyššího ziskového rozpětí, než jsou výpůjční náklady na kapitál. Navíc je tento zisk ještě nižší než zisk, jakého v období šetření dosahovali výrobci dotčeného výrobku, ačkoli je tato úroveň výsledkem zkreslení nákladů způsobeného rozdílnou vývozní daní a domácími cenami bionafty, jež jsou regulovány státem. Z tohoto důvodu a z důvodů vysvětlených výše se má za to, že 15 % představuje přiměřenou výši zisku, jaké může být dosaženo v poměrně novém, kapitálově náročném výrobním odvětví v Argentině.
(45)
Po poskytnutí konečných informací asociace CARBIO a argentinské úřady tvrdily, že i) odkaz na úroveň zisku ve věci USA byl neopodstatněný, ii) odkaz týkající se střednědobých úrokových sazeb nemá logiku, nikdy v minulosti nebyl použit, a pokud by mělo být takové měřítko použito, pak ne na Argentinu, neboť investice byly uskutečněny v USD společně se zahraničními subjekty, iii) zisk, který skutečně vydělali argentinští výrobci, nemohl být zohledněn vzhledem ke zvláštním okolnostem na trhu a iv) v porovnání s výrobním odvětvím v Unii dosáhl cílový zisk 11 %.
(46)
Tato tvrzení musí být odmítnuta. Komise považovala 15 % ziskové rozpětí za přiměřené pro odvětví bionafty v Argentině, protože v této zemi během období šetření šlo stále o mladé a kapitálově náročné výrobní odvětví. Odkaz na ziskové rozpětí v případu USA byl uveden, aby se vyvrátilo tvrzení, že Komise při výpočtu běžné hodnoty systematicky používá ziskové rozpětí ve výši 5 %. Odkaz na střednědobou úrokovou sazbu rovněž nebyl zamýšlen jako stanovení měřítka, ale měl otestovat přiměřenost použitého rozpětí. Totéž platí o zisku, kterého společnosti zařazené do vzorku skutečně dosáhly. Na druhé straně pokud by byl smysl určování běžné hodnoty odlišný od výpočtu cílového zisku výrobního odvětví Unie bez existence dumpingového dovozu, jakékoli srovnání těchto dvou hodnot by bylo bezpředmětné. Proto se potvrzuje 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(47)
Jeden vyvážející výrobce vyrábí bionaftu zčásti ve vlastních podnicích a zčásti u nezávislého výrobce za smluvní poplatek. Tento vyvážející výrobce požádal, aby jeho výrobní náklady byly přepočítány za použití jiného váženého průměru jeho vlastních výrobních nákladů a výrobních nákladů nezávislého výrobce, než který v prozatímní fázi použila Komise. Tato žádost byla přezkoumána a bylo shledáno, že je oprávněná, a výrobní náklady dotčené společnosti byly odpovídajícím způsobem nově vypočteny.
(48)
Komise obdržela i jiná méně významná tvrzení týkající se jednotlivých společností, avšak po změně metodiky výpočtu běžné hodnoty, jak bylo vysvětleno výše, se tato tvrzení stala bezpředmětnými. Proto se tímto potvrzují zjištění uvedená v 40. až 46. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, s úpravami vysvětlenými výše.
2.2 Vývozní cena
(49)
V 49. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že pokud prodej na vývoz do Unie probíhal prostřednictvím obchodních společností ve spojení se sídlem v Unii, byly provedeny úpravy vývozní ceny včetně úpravy o zisk obchodníka ve spojení v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Pro účely tohoto výpočtu se považovala za přiměřenou úroveň zisku obchodníka ve spojení v Unii ve výši 5 %. Dva vyvážející výrobci tvrdili, že ziskové rozpětí 5 % pro obchodníka ve spojení v Unii je v obchodu s komoditami příliš vysoké a že by neměl být uplatněn žádný zisk nebo nižší procento zisku (do 2 % v závislosti na společnostech).
(50)
Na podporu tohoto tvrzení nebyly poskytnuty žádné důkazy. Za takových okolností byla 5 % úroveň zisku pro obchodníky ve spojení se sídlem v Unii potvrzena.
(51)
Po poskytnutí konečných informací asociace CARBIO trvá na tom, že ziskové rozpětí 5 % bylo příliš vysoké pro oblast obchodování s komoditami, a odkazuje se na studii, kterou připravila společnost KPMG výhradně pro tento účel a předložila Komisi dne 1. července 2013 po zveřejnění prozatímního nařízení. Komise usoudila, že závěry studie nejsou spolehlivé vzhledem k omezením analýzy, na niž se studie odkazovala, a která vedla k výběru omezeného počtu obchodujících společností, z nichž polovina neprodává zemědělské produkty. Proto je poskytnutý důkaz považován za nepřesvědčivý. V důsledku toho se 5 % ziskové rozpětí pro obchodníky ve spojení v EU potvrzuje.
(52)
Jeden vyvážející výrobce si stěžoval, že Komise při stanovení vývozní ceny nezohlednila tzv. výsledky zajištění, tj. zisk nebo ztráty výrobce při prodeji a nákupu budoucích smluv na dodávky sójového oleje na burze Chicago Board of Trade (CBOT). Společnost tvrdila, že zajištění je nezbytným prvkem obchodu s bionaftou vzhledem k nestálosti ceny suroviny a že čistým výnosem pro prodejce bionafty není pouze cena zaplacená kupujícím, ale také zisk (nebo ztráta) z příslušných zajišťovacích operací.
(53)
Uvedené tvrzení musí být zamítnuto, protože čl. 2 odst. 8 základního nařízení jasně stanoví, že vývozní cena je cena skutečně zaplacená nebo cena, kterou je třeba zaplatit, za výrobek prodaný za účelem vývozu, bez ohledu na jakékoli oddělené - byť související - zisky nebo ztráty spojené se zajišťovací praxí.
(54)
Jelikož k vývozním cenám nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 47. až 49. bod odůvodnění prozatímního nařízení, se změnami uvedenými výše.
2.3 Srovnání
(55)
V 53. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že pokud se prodej na vývoz uskutečnil prostřednictvím obchodních společností ve spojení se sídlem mimo EU, zkoumala Komise, zda by tito obchodníci ve spojení měli být považováni za obchodní zástupce pracující za provizi, či nikoli, a pokud se ukázalo, že by za obchodní zástupce považováni být měli, byla provedena úprava v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, aby se zohlednily teoretické přirážky obchodníka.
(56)
Jedna společnost tvrdila, že ziskové rozpětí použité Komisí jako teoretická přirážka obchodníka ve spojení se sídlem mimo EU je příliš vysoké a že přiměřenější by bylo nižší ziskové rozpětí.
(57)
Komise pečlivě přezkoumala námitky vznesené vyvážejícím výrobcem, dospěla však k závěru, že s ohledem na rozsáhlé činnosti, jež obchodníci ve spojení uskutečňují, je ziskové rozpětí 5 % považováno za přiměřené. Uvedené tvrzení proto musí být zamítnuto.
(58)
Jelikož ke srovnání nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 50. až 55. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Dumpingová rozpětí
(59)
Všichni spolupracující argentinští vyvážející výrobci požádali, aby v případě uložení antidumpingového cla na dovoz bionafty z Argentiny existovala jediná celní sazba pro všechny spolupracující vyvážející výrobce založená na váženém průměru antidumpingového cla všech vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Tuto žádost podpořili tvrzením, že všichni výrobci zařazení do vzorku mají mezi sebou navzájem obchodní nebo jiná spojení, vyrábějí, prodávají, půjčují či vyměňují si bionaftu mezi sebou a často jsou výrobky různých společností společně nakládány do téže zaoceánské lodi a přepravovány do EU a celní orgány již nemohou identifikovat a rozlišit výrobky různých výrobců. Za těchto specifických okolností je, jak bylo řečeno, uložení individuálních cel neproveditelné.
(60)
Bez ohledu na to, že tato žádost pochází od všech vyvážejících výrobců, dokonce i těch, jejichž individuální dumpingové rozpětí je nižší než vážené průměrné rozpětí, a nehledě na možné zjednodušení z hlediska celních orgánů by tato žádost měla být zamítnuta. Údajné praktické obtíže by se totiž neměly používat jako omluva pro odchylku od ustanovení základního nařízení, pokud to není nevyhnutelné. V tomto případě praxe firem spočívající ve výměně, půjčování nebo jiném zaměňování dotčeného výrobku sama o sobě nečiní uložení individuálních cel neproveditelným ve smyslu čl. 9 odst. 6 základního nařízení.
(61)
Tři společnosti požádaly o zařazení do seznamu spolupracujících vyvážejících výrobců, aby tak mohly využít antidumpingové celní sazby pro spolupracující společnosti, jež nebyly zařazeny do vzorku, a nepodléhaly zbytkovému antidumpingovému clu pro „všechny ostatní společnosti“.
(62)
Dvě z těchto tří společností během období šetření již vyráběly bionaftu pro domácí trh nebo na základě dohod o poplatcích za zpracování pro jiné vyvážející výrobce, avšak samy do Unie nevyvážely. Třetí společnost v období šetření bionaftu nevyráběla, neboť její závod byl v té době ještě ve výstavbě.
(63)
Komise má za to, že v případě tří výše uvedených společností nejsou splněny podmínky pro to, aby mohly být považovány za spolupracující vyvážející výrobce. Týká se to nejen společnosti, která během období šetření bionaftu vůbec nevyráběla, ale i společností, které spolupracovaly s šetřením formou vyplnění formuláře pro výběr vzorku, protože v dotazníku pro výběr vzorku uvedly, že vyrábějí pro domácí trh nebo pro třetí strany, avšak že vlastním jménem bionaftu do Unie nevyvážejí.
(64)
Tato žádost musí být proto zamítnuta a na tři dotyčné společnosti by se mělo vztahovat „zbytkové“ antidumpingové clo.
(65)
S ohledem na provedené úpravy běžné hodnoty a vývozní ceny, jak bylo uvedeno výše, a jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, tabulka uvedená v 59. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se nahrazuje tímto a konečná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento ceny CIF s dodáním na hranice EU před proclením jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Louis Dreyfus Commodities S.A.
46,7 %
Skupina „Renova“ (Molinos Río de la Plata S.A., Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. a Vicentin S.A.I.C.)
49,2 %
Skupina „T6“ (Aceitera General Deheza S.A., Bunge Argentina S.A.)
41,9 %
Ostatní spolupracující společnosti
46,8 %
Všechny ostatní společnosti
49,2 %
3. Indonésie
3.1 Běžná hodnota
(66)
Jak je uvedeno v 28. až 34. bodě odůvodnění, dospěla nyní Komise k závěru, že systém rozdílné vývozní daně v Indonésii zkresluje výrobní náklady výrobců bionafty v uvedené zemi, a že proto náklady spojené s výrobou a prodejem dotčeného výrobku se přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech indonéských výrobců, jichž se týká šetření.
(67)
Komise proto rozhodla, že je třeba revidovat 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení a nebrat v úvahu skutečné náklady na surový palmový olej (CPO), hlavní surovinu nakupovanou a používanou ve výrobě bionafty, které jsou dotčenými společnostmi zaznamenány v jejich účetních knihách, a že je třeba je nahradit cenou, za jakou by tyto společnosti CPO nakupovaly, kdyby takové zkreslení neexistovalo.
(68)
Šetření potvrdilo, že úroveň cen CPO obchodovaného na domácím trhu je výrazně nižší ve srovnání s „mezinárodní“ referenční cenou, přičemž výše rozdílu se velmi blíží vývozní dani uložené na CPO. Protože systém rozdílné vývozní daně omezuje možnosti vývozu CPO, způsobuje zároveň, že na domácím trhu je větší množství CPO, což snižuje jeho domácí ceny. Tím vzniká zvláštní situace na trhu.
(69)
Během období šetření byla sazba vývozní daně na vývoz bionafty mezi 2 % a 5 %. Ve stejném období se sazba vývozní daně na vývoz CPO pohybovala mezi 15-20 % a vývozní daň na rafinovaný, bělený, dezodorizovaný palmový olej (RBDPO) se pohybovala mezi 5 % a 18,5 %. Tyto různé celní sazby jsou uplatňovány v souladu s odpovídajícím rozmezím referenčních cen (jež sledují trendy na mezinárodních trzích a nemají nic společného s rozdíly v jakosti). Vývozní daň na palmové plody je paušálně stanovena na 40 %.
(70)
Z výše uvedených důvodů byl 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení zrevidován a náklady na hlavní surovinu (CPO) zaznamenané dotčenými společnostmi byly v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení nahrazeny referenční vývozní cenou (HPE) (11) CPO, již zveřejňují indonéské orgány a která je založena na zveřejňovaných mezinárodních cenách (Rotterdam, Malajsie a Indonésie). Tato úprava se týká CPO, který byl nakoupen od společností ve spojení i od společností, které nejsou ve spojení. Náklady vynaložené na vlastní výrobu CPO v rámci stejného právního subjektu jsou uznány, neboť nebyly zjištěny žádné důkazy o tom, že náklady na vlastní výrobu CPO v rámci stejného právního subjektu jsou ovlivněny zkreslením.
(71)
Všichni vyvážející výrobci z Indonésie a rovněž indonéská vláda prohlašují, že nahrazení nákladů na surový palmový olej, jak jsou uvedeny v účetních záznamech společností, referenční vývozní cenou CPO v Indonésii nejenže není přípustné podle pravidel WTO, ale ani podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení, a tudíž je nezákonné. Indonéská vláda v této souvislosti tvrdila, že Komise nesprávně považovala Indonéskou republiku za zemi bez tržního hospodářství. Argumenty, které společnosti na podporu svého tvrzení předložily, lze shrnout takto. Zaprvé, Komise nesdělila jediný důvod, proč nepoužila skutečné zaznamenané náklady nebo proč tyto náklady neodrážejí přiměřeně náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku, ale místo toho jednoduše oznámila, že náklady v účetních záznamech jsou v porovnání s mezinárodními cenami uměle nízké, a tudíž by měly být nahrazeny.
To je v rozporu s pravidly WTO, podle nichž je testem toho, zda určité náklady mohou být použity při výpočtu výrobních nákladů, otázka, zda jsou tyto náklady spojeny s výrobou a prodejem výrobku, a nikoli zda přiměřeně odrážejí tržní hodnotu výrobku. Zadruhé, i když čl. 2 odst. 5 základního nařízení zdánlivě umožňuje provést úpravu, uplatnění tohoto článku by se mělo omezit na situace, kdy stát přímo zasahuje do tržních mechanismů stanovováním cen na uměle nízké úrovni nebo jejich regulací v tomto směru. Nicméně v tomto konkrétním případě Komise tvrdí, že domácí cena CPO je na uměle nízké úrovni nikoli v důsledku státní regulace, ale kvůli vývozní dani uložené na CPO. I kdyby to byla pravda, jakýkoli vliv na domácí cenu může být náhodný nebo jde pouze o vedlejší účinek systému vývozní daně. Zatřetí se Komise nesprávně opírá o rozsudek ve věci „Acron“, aby zdůvodnila zákonnost úpravy nákladů na CPO. Tento rozsudek je v současné době napaden, a proto jej nelze používat jako precedens. V každém případě faktické okolnosti ve věci „Acron“ byly jiné, protože se vztahovaly k situaci, kdy ceny plynu reguloval stát, na rozdíl od cen CPO v Indonésii, které byly stanoveny svobodně na trhu. Indonéská vláda také tvrdila, že úprava podle čl. 2 odst. 5 byla provedena jen proto, aby se zvýšila dumpingová rozpětí způsobená rozdílným zdaněním.
(72)
Tvrzení, že úprava podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení je podle pravidel WTO a/nebo pravidel EU nezákonná, musí být zamítnuto. Základní nařízení provádí antidumpingovou dohodu WTO (ADA), a má se tudíž za to, že všechna ustanovení tohoto nařízení, včetně čl. 2 odst. 5, jsou v souladu se závazky Unie vyplývajícími z dohody ADA. Na tomto místě je třeba připomenout, že čl. 2 odst. 5 základního nařízení je stejným způsobem použitelný na tržní i netržní hospodářství. Jak bylo uvedeno výše (42. bod odůvodnění), Tribunál stanovil ve věci „Acron“ právní zásadu, že pokud se náklady spojené s výrobou šetřeného výrobku neodrážejí přiměřeně v účetních záznamech společností, nepoužijí se jako základ pro výpočet běžné hodnoty a takové náklady mohou být nahrazeny náklady odrážejícími cenu stanovenou tržními mechanismy v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Skutečnost, že ve věci „Acron“ šlo o ceny, které byly regulovány státem, však nemůže být vykládána tak, že Komise nesmí použít ustanovení čl. 2 odst. 5 v případě jiných státních intervencí, které zkreslují, přímo či nepřímo, určitý trh tím, že stlačují ceny na uměle nízkou úroveň. Porota ve věci čínských opatření vztahujících se k brojlerům z USA nedávno dospěla k podobnému závěru při výkladu článku 2.2.1.1 dohody ADA. V případě CPO Komise zjistila, že náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku se neodrážejí přiměřeně v účetních záznamech dotčených společností, protože jsou uměle nízké působením indonéského systému rozdílné vývozní daně. Ze strany Komise tedy bylo zcela oprávněné, že upravila náklady na CPO podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení. K tvrzení indonéské vlády je třeba uvést, že úprava podle čl. 2 odst. 5 vychází z prokázaného rozdílu mezi domácími a mezinárodními cenami CPO, a nikoli z rozdílů ve zdanění.
(73)
Dva vyvážející výrobci v Indonésii tvrdili, že Komise neprokázala, že je cena CPO na domácím trhu v Indonésii zkreslená. Argumentovali tím, že základní předpoklad Komise, že systém rozdílné vývozní daně omezuje možnost vývozu CPO, v důsledku čehož je na domácím trhu větší objem CPO, což následně snižuje jeho domácí ceny, je fakticky nesprávný, neboť surového palmového oleje (CPO) se vyváží velké množství (70 % z celkové produkce). V každém případě, i kdyby bylo možno považovat domácí trh CPO za zkreslený působením systému rozdílné vývozní daně, pak by stejným způsobem byla zkreslena i referenční vývozní cena, protože vychází z mezinárodních vývozních cen, do nichž je započtena vývozní daň. Proto nelze referenční vývozní cenu CPO použít jako vhodné cenové měřítko při stanovování nákladů na CPO.
(74)
Navzdory skutečnosti, že se surový palmový olej vyváží z Indonésie ve velkém množství, šetření odhalilo, že domácí cena CPO je uměle nízká v porovnání s mezinárodními cenami. Navíc zjištěný rozdíl v ceně se blíží vývozní dani zavedené systémem rozdílné vývozní daně. Proto lze důvodně usuzovat, že nízká cenová hladina na domácím trhu je výsledkem zkreslení vyvolaného systémem rozdílné vývozní daně. Kromě toho mezinárodní ceny komodit včetně CPO jsou určovány nabídkou a poptávkou, která odráží dynamiku tržních sil. Nebyl uveden žádný důkaz, který by naznačoval, že by tyto tržní síly přestaly působit vlivem indonéského systému rozdílné vývozní daně, nebo že by jím byly zkresleny. Proto se tvrzení, že HPE je nevhodným měřítkem, zamítá.
(75)
Jeden vyvážející výrobce, u něhož bylo zjištěno, že nemá reprezentativní domácí prodej (60. bod odůvodnění prozatímního nařízení), tvrdil, že Komise chybně provedla zkoušku reprezentativnosti na základě prodeje společností ve spojení jednotlivě, a nikoli na celkovém prodeji všech společností v rámci skupiny. Uznává nicméně, že tato údajná chyba neměla žádný dopad na prozatímní zjištění učiněná k této otázce. Připomíná se, že pokud jde o tohoto vyvážejícího výrobce, zkoušce reprezentativnosti nevyhověla jednotlivě žádná ze společností ve spojení. Proto, i kdyby bylo toto tvrzení podložené, je jasné, že zkouška reprezentativnosti na základě celkového objemu domácího prodeje všech těchto společností ve spojení by, jak uznal vyvážející výrobce, nemohla ovlivnit prozatímní zjištění. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 60. až 62. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(76)
Jedna strana tvrdila, že pokud jde o 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení, byly v jejím případě použity nadhodnocené prodejní, správní a režijní náklady. Po přezkoumání tohoto tvrzení se ukázalo, že do výpočtu běžné hodnoty byly zahrnuty prodejní, správní a režijní náklady při domácím prodeji i při prodeji na vývoz. Proto byly provedeny nezbytné úpravy, aby byly použity pouze prodejní, správní a režijní náklady při domácím prodeji.
(77)
Jedna strana zpochybnila výpočet běžné hodnoty, a zejména volbu metodiky podle čl. 2 odst. 6, jak bylo uvedeno v 65. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Ustanovení čl. 2 odst. 6 zmiňuje tři alternativní metodiky ke stanovení prodejních, správních a režijních nákladů v případě, že není možné použít skutečné údaje dané společnosti. Tato strana tvrdila, že zmíněné tři metodiky musí být zvažovány v pořadí, v jakém jsou uvedeny, a že by se proto mělo nejprve zvážit použití čl. 2 odst. 6 písm. a) a čl. 2 odst. 6 písm. b).
(78)
Ukázalo se, že v prozatímním nařízení byla uplatněna pouze metodika uvedená v čl. 2 odst. 6 písm. c), avšak v dalších bodech odůvodnění se podrobně uvádí, proč v tomto případě není možné použít čl. 2 odst. 6 písm. a) a čl. 2 odst. 6 písm. b).
(79)
Ustanovení čl. 2 odst. 6 písm. a) nelze použít vzhledem k tomu, že u žádné indonéské (a argentinské) společnosti zařazené do vzorku nebyly zjištěny žádné skutečné částky, neboť neprodávají v běžném obchodním styku. Proto nejsou k dispozici žádné údaje týkající se skutečných částek kteréhokoli jiného vývozce nebo výrobce (v rámci vzorku), aby bylo možné použít čl. 2 odst. 6 písm. a).
(80)
Ustanovení čl. 2 odst. 6 písm. b) nelze použít z toho důvodu, že žádná z indonéských (a argentinských) společností v rámci vzorku neprodává výrobky ze stejné obecné skupiny výrobků v běžném obchodním styku.
(81)
Pokud jde o čl. 2 odst. 6 písm. b), tato strana rovněž tvrdila, že základní nařízení není v souladu s nařízením Světové obchodní organizace (WTO), neboť v čl. 2 odst. 6 písm. b) obsahuje požadavek, aby se prodeje uskutečňovaly v běžném obchodním styku. Avšak, jak je uvedeno v 72. bodě odůvodnění, základní nařízení provádí antidumpingovou dohodu WTO, a má se tudíž za to, že všechna ustanovení tohoto nařízení včetně čl. 2 odst. 6 jsou v souladu se závazky Unie vyplývajícími z dohody ADA a že i prodeje jsou v naprostém souladu s prvky běžného obchodního styku.
(82)
Volba spočívající v uplatnění čl. 2 odst. 6 písm. c) při použití jakékoli jiné přiměřené metody určení ziskového rozpětí se proto potvrzuje.
(83)
Některé strany dále považovaly ziskové rozpětí ve výši 15 %, které bylo použito při výpočtu běžné hodnoty, za příliš vysoké. Tvrdily, že prozatímní nařízení nevysvětluje, jak Komise tuto 15 % hodnotu vypočítala, a vyvozují z toho, že Komise převzala 15 % hodnotu ze ziskového rozpětí použitého ve výpočtech újmy. Tvrdily, že v několika jiných případech týkajících se komodit použila Komise ziskové rozpětí okolo 5 %. Některé strany navrhly, aby bylo použito ziskové rozpětí jako v případě bioetanolu ze Spojených států. Jedna strana také navrhla použití nižšího ziskového rozpětí pro prodej směsi bionafty a minerální nafty. Indonéská vláda navíc tvrdila, že dochází k duplikaci, když se cena CPO nahradí na základě čl. 2 odst. 5 základního nařízení a zároveň se použije 15 % ziskové rozpětí podle čl. 2 odst. 6 písm. c), což by odpovídalo ziskovému rozpětí na nedeformovaném trhu.
(84)
Především není pravda, že Komise při výpočtu běžné hodnoty systematicky používá 5 % ziskové rozpětí. Každá situace je posuzována podle své vlastní podstaty, přičemž jsou zohledňovány konkrétní okolnosti daného případu. Například v řízení týkajícím se bionafty, jež bylo v roce 2009 vedeno proti Spojeným státům, byla použita různá zisková rozpětí, přičemž vážený průměrný zisk značně přesahoval 15 %. Zadruhé vzhledem k tomu, že krátkodobá a střednědobá výpůjční úroková sazba v Indonésii podle údajů Světové banky je kolem 12 %, lze přiměřeně očekávat, že ziskové rozpětí v obchodování na domácím trhu bionafty by bylo vyšší než výpůjční náklady na kapitál. Odkaz na střednědobou výpůjční úrokovou sazbu není míněn jako prahová hodnota, ale jako test přiměřenosti použitého rozpětí. Zatřetí, ať už patří prodej směsi bionafty a minerální nafty do stejné obecné skupiny zboží, čl. 2 odst. 6 písm. b) základního nařízení stanoví, jak bylo již uvedeno v 80. bodě odůvodnění, že takový prodej by se měl uskutečňovat v běžném obchodním styku. Protože prodej bionafty na domácím trhu nelze považovat za prodej v běžném obchodním styku, pak ani prodej směsi bionafty s minerální naftou logicky nelze považovat za prodej v běžném obchodním styku. Z těchto důvodů a z důvodů vysvětlených výše je 15 % zisk přiměřenou mírou, jaké lze dosáhnout v poměrně novém, kapitálově náročném výrobním odvětví v Indonésii. Indonéskou vládou předložený argument týkající se duplikačního účinku nelze přijmout, neboť cenová úprava podle čl. 2 odst. 5 a přiměřený zisk podle čl. 2 odst. 6 písm. c) jsou dvě zcela odlišné věci. Proto se potvrzuje 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(85)
Jedna strana prohlásila, že jelikož referenční vývozní cena CPO zahrnuje náklady na dopravu do zahraničí a smyslem úpravy domácí ceny CPO na úroveň mezinárodní ceny CPO je dosáhnou nezkreslené výše domácí ceny CPO, měla by být referenční vývozní cena CPO upravena směrem dolů tak, aby se vyloučily náklady na dopravu do zahraničí.
(86)
Uvedené tvrzení musí být zamítnuto. Komise zvažovala řadu alternativ při výběru nejvhodnější ceny, která by měla být použita jako mezinárodní referenční cena. Je třeba připomenout, že samy indonéské úřady používají referenční vývozní cenu jako měřítko pro stanovení úrovně zkreslení nákladů na výrobu bionafty v Indonésii.
(87)
Dvě strany předložily námitku, že Komise nevzala v úvahu, že vyrábějí „bionaftu ze suroviny, která je odlišná od CPO, tzn. z destilátu palmových mastných kyselin („PFAD“), rafinovaného palmového oleje („RPO“) a rafinovaného palmového stearinu („RST“). Vzhledem k tomu, že nebyla brána v úvahu skutečná surovina, kterou strany používají při výrobě bionafty, byla úprava nákladů na CPO (popsaná v 70. bodě odůvodnění) uplatněna na nesprávnou surovinu, a tudíž vedla k nesprávnému určení výše běžné hodnoty.
(88)
Uvedená tvrzení musí být zamítnuta. Je třeba zdůraznit, že Komise nahradila pouze cenu surového palmového oleje od dodavatelů, kteří jsou i nejsou ve spojení, zakoupeného na výrobu bionafty. Pokud jde o vedlejší produkty, jako jsou PFAD, RPO a RST, které vznikají při zpracování zakoupeného CPO a které jsou dále zpracovávány při výrobě bionafty, žádné úpravy nebyly použity.
(89)
Tři strany tvrdily, že Komise neuznala, že by se s jejich nákupem CPO od společností ve spojení mělo zacházet stejně jako s vnitropodnikovou výrobou, a tudíž by na něj neměla být uplatněna žádná úprava podle čl. 2 odst. 5 (jak bylo vysvětleno v 70. bodě odůvodnění). Strany tvrdí, že transakce uvnitř skupiny se uskutečnila za obvyklých tržních podmínek, a náklady na ni by tudíž neměly být upraveny nebo nahrazeny mezinárodní cenou. Navíc jeden vyvážející výrobce tvrdil, že početně zjištěná běžná hodnota by se měla během období šetření počítat jednou za měsíc.
(90)
Protože cenu při vnitřním převodu nelze spolehlivě posoudit, Komise standardně ověřuje, zda transakce mezi stranami ve spojení skutečně proběhly za obvyklých tržních podmínek. Za tím účelem Komise porovnává cenu použitou mezi stranami ve spojení se základní tržní cenou. Protože základní cena na domácím trhu je zkreslena, Komise nemůže takové ověření provést. Proto Komise musí nahradit tuto málo hodnověrnou cenu cenou přiměřenou, která by byla použitelná za obvyklých tržních podmínek v nezkresleném tržním prostředí. V tomto případě mezinárodní cenou. Pokud jde o požadavek na měsíční frekvenci výpočtů, jimiž se zjišťuje běžná hodnota, poskytnuté a ověřené informace nejsou dostatečně podrobné, aby takový výpočet umožňovaly. Oba požadavky se proto zamítají.
(91)
Výrobní odvětví Unie tvrdilo, že náklady na CPO vlastní výroby v rámci téhož právního subjektu by měly rovněž být upraveny podle č. 2 odst. 5 základního nařízení, protože jsou také ovlivněny zkreslením způsobeným systémem rozdílné vývozní daně.
(92)
Uvedené tvrzení musí být zamítnuto. I když surovina prochází při procesu výroby bionafty různými stadii rafinace/zpracování, náklady na tato výrobní stadia lze považovat za hodnověrné, pokud jsou uskutečněny v rámci téhož právního subjektu, a otázka nehodnověrné ceny převodů, jak byla popsána výše, vůbec nevyvstane.
(93)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise by měla z početně zjištěné běžné hodnoty odečíst tzv. cenové úpravy. Uvedené tvrzení nelze přijmout. Početně zjištěná běžná hodnota byla odvozena z nákladů. Proto by bylo nepatřičné činit jakékoli úpravy na základě úvah o ceně.
3.2 Vývozní cena
(94)
Jedna strana zpochybnila stanovení vývozní ceny, přičemž tvrdila, že by měly být zohledněny zajišťovací zisky a ztráty, a poukázala na údajně nekonzistentní postup účtování zajišťovacích zisků a ztrát z bionafty.
(95)
Tvrzení, že by měla být zohledněny zajišťovací zisky a ztráty, musí být zamítnuto. V čl. 2 odst. 8 základního nařízení je jasně stanoveno, že vývozní cena je cena skutečně zaplacená nebo cena, kterou je třeba zaplatit za výrobek prodaný za účelem vývozu, bez ohledu na jakékoli oddělené - byť související - zisky nebo ztráty spojené se zajišťovací praxí. Proto se potvrzuje metodika uvedená v 66. a 67. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(96)
Komise uznává, že v prozatímní fázi došlo u jedné strany k nekonzistentnímu postupu účtování zajišťovacích zisků a ztrát z bionafty. Toto tvrzení je přijato a byly provedeny nezbytné úpravy.
(97)
Pokud jde o 68. bod odůvodnění prozatímního nařízení, jedna strana tvrdila, že 5 % ziskové rozpětí použité u obchodních společností ve spojení se sídlem v Unii vede ve svých důsledcích k nadměrnému kapitálovému výnosu a nadhodnocuje zisk, jehož obvykle při prodeji bionafty dosahují obchodníci, kteří nejsou ve spojení. Tvrdí, že typický kapitálový výnos odpovídá ziskovému rozpětí ve výši 1,3-1,8 %.
(98)
Vzhledem k neexistující spolupráci ze strany dovozců, kteří nejsou ve spojení, a vzhledem k tomu, že obchodní společnosti jsou podniky působící v oblasti služeb bez významných kapitálových investic, což činí výše uvedené tvrzení týkající se kapitálového výnosu bezpředmětným, Komise uvedené tvrzení zamítá a považuje 5 % ziskové rozpětí v tomto případě za přiměřené. Potvrzuje se proto 68. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(99)
Pokud jde o 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení, jedna strana tvrdila, že k vývozní ceně by měla být připočtena prémie účtovaná u bionafty v rámci „dvojnásobného započtení“ vzhledem k tomu, že se jedná o pouhé provádění italského zákona.
(100)
I kdyby Komise toto tvrzení přijala a připočetla tyto prémie k vývozní ceně, musely by tyto prémie být opět odečteny podle čl. 2 odst. 10 písm. k), aby bylo možno porovnat vývozní cenu s běžnou hodnotou při náležitém zohlednění rozdílů, jež ovlivňují srovnatelnost cen. Jelikož v Indonésii žádná prémie za dvojnásobné započtení u bionafty neexistuje, vyšší vývozní cena v Itálii by proto nebyla přímo srovnatelná. Uvedené tvrzení se proto zamítá a 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
(101)
Po poskytnutí konečných informací tato strana zopakovala svůj požadavek. Nepředložila však žádné další podstatné argumenty, které by změnily posouzení Komise. Z tohoto důvodu se potvrzuje 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(102)
Po poskytnutí konečných informací několik vyvážejících výrobců upozornilo Komisi na údajné administrativní chyby ve výpočtech týkajících se dumpingu. Uvedená tvrzení byla prošetřena a v případech, kde byla opodstatněná, byly provedeny opravy výpočtů.
3.3 Srovnání
(103)
Jelikož ke srovnání nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 70. až 75. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.4 Dumpingová rozpětí
(104)
S ohledem na provedené úpravy v běžné hodnotě a vývozní ceně, jak jsou popsány v bodech odůvodnění výše, a jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF s dodáním na hranice EU před proclením jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan a PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
Ostatní spolupracující společnosti
20,1 %
Všechny ostatní společnosti
23,3 %
E. ÚJMA
1. Výroba v Unii a výrobní odvětví v Unii
(105)
Prozatímní nařízení v 80. až 82. bodě odůvodnění definovalo výrobní odvětví Unie a potvrdilo, že z definice výrobního odvětví Unie byly vyloučeny tři společnosti, a to z důvodu jejich závislosti na dovozu z dotčených zemí, tj. že dovážely podstatně více bionafty z dotčených zemí, než samy vyráběly.
(106)
Další dvě společnosti byly z definice výrobního odvětví Unie vyloučeny, jelikož během období šetření bionaftu nevyráběly.
(107)
Po zveřejnění prozatímního nařízení byly obdrženy připomínky, že z definice výrobního odvětví Unie by měly být vyloučeny další společnosti kvůli dovozu bionafty z dotčených zemí a také z důvodu jejich vztahů k vyvážejícím výrobcům v Argentině a Indonésii, kteří se tak chrání před nepříznivými důsledky dumpingu.
(108)
Uvedené připomínky byly zamítnuty. Po analýze tvrzení týkajícího se vztahu mezi vyvážejícími výrobci a výrobním odvětvím Unie bylo zjištěno, že určitá holdingová společnost měla v držení akcie jak jednoho argentinského vyvážejícího výrobce, tak jednoho výrobce v Unii.
(109)
Zaprvé bylo zjištěno, že tyto společnosti spolu navzájem otevřeně soutěží o stejné zákazníky na unijním trhu, čímž prokazují, že tento vztah neměl žádný vliv na obchodní praktiky ani argentinského vyvážejícího výrobce, ani výrobce z Unie.
(110)
Po poskytnutí konečných informací požadovala zúčastněná strana informaci o závěru Komise, že argentinští vývozci a výrobní odvětví Unie soutěží o stejné zákazníky na evropském trhu. Tato skutečnost se ukázala při šetření unijních výrobců a argentinských vývozců a nebyl poskytnut žádný důkaz, který by doložil obvinění, že se argentinští vývozci a evropští výrobci dohodli, že nebudou soutěžit na trhu s bionaftou pro koncové uživatele. Počet koncových uživatelů je relativně malý a jsou jimi hlavně velké ropné rafinérie, které nakupují jak od unijních výrobců, tak od dovozců.
(111)
Zadruhé bylo zjištěno, že hlavní zájem výrobce z Unie zmíněného v 108. bodě odůvodnění spočívá v Unii, konkrétně ve výrobě v Unii, v obchodních činnostech s touto výrobou spojených a také v oblasti výzkumu. Z toho vyplynul závěr, že výše zmíněný vztah není jako takový důvodem k vyloučení této společnosti z definice výrobního odvětví Unie podle čl. 4 odst. 1 písm. a) základního nařízení.
(112)
Skutečnost, že některá výrobní odvětví Unie dovážela bionaftu z dotčených zemí, není sama o sobě dostatečným důvodem pro změnu definice výrobního odvětví Unie. Jak bylo vysvětleno v prozatímním nařízení, dovoz výrobního odvětví Unie z dotčených zemí byl prováděn v sebeobraně. Navíc bylo zjištěno, že hlavní zájem některých výrobců z Unie, kteří dováželi z dotčených zemí, zůstával v Unii - tyto společnosti vyráběly větší objem pro trh v Unii, nežli vyvážely, a jejich výzkumné činnosti probíhaly na území Unie.
(113)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že výrobní odvětví Unie by mělo zahrnovat také ty společnosti, které nakupovaly bionaftu a mísily ji s minerální naftou, neboť tyto směsi jsou rovněž dotčeným výrobkem. Toto tvrzení se zamítá. Dotčeným výrobkem je bionafta, v čisté formě nebo obsažená ve směsi. Výrobci dotčeného výrobku jsou proto výrobci bionafty, a nikoli společnosti, jež míchají bionaftu s minerální naftou.
(114)
Proto se potvrzuje definice výrobního odvětví Unie, jak je uvedena v 80. až 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a stejně tak i objem výroby během období šetření, jak je uveden v 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(115)
Po poskytnutí prozatímních informací provedlo výrobní odvětví Unie menší opravu, pokud jde o jeho prodeje za rok 2009, čímž došlo k úpravě spotřeby v Unii za uvedený rok. Touto opravou se nezměnil ani trend, ani závěry učiněné na základě údajů, jež obsahovalo prozatímní nařízení. Opravená tabulka 1 je uvedena níže. Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 84. až 86. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
Spotřeba v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Tuny
11 151 172
11 538 511
11 159 706
11 728 400
Index 2009 = 100
100
103
100
105
Zdroj: Eurostat, údaje od výrobního odvětví Unie.
3. Souhrnné posouzení účinků dovozu z dotčených zemí
(116)
V 88. až 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise určila, že byly splněny podmínky pro provedení souhrnného posouzení účinků dovozu z Argentiny a Indonésie. To bylo zpochybněno jednou zúčastněnou stranou, která uvedla, že PME z Indonésie nekonkuruje bionaftě vyrobené v Unii na stejném základě jako SME z Argentiny a že PME je levnější než bionafta vyrobená v Unii proto, že výchozí surovina pro její výrobu je levnější v Indonésii než v Unii.
(117)
Uvedené námitky se zamítají. SME i PME se do Unie dovážejí a v Unii se rovněž vyrábějí a před jejich prodejem nebo mísením s minerální naftou jsou míseny s RME a jinými druhy bionafty vyráběnými v Unii. Subjekty, které mísení provádějí, si mohou zvolit, zda za účelem výroby konečného výrobku nakoupí bionaftu z různých surovin a různého původu, a to na základě tržních a klimatických podmínek existujících v průběhu roku. PME se prodává ve větším množství v letních měsících a v menším množství během zimních měsíců, stále však konkuruje RME a bionaftě vyrobené v Unii a rovněž SME z Argentiny.
(118)
Proto se potvrzuje 90. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Objem dumpingového dovozu z dotčených zemí, jeho cena a podíl na trhu
(119)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila údaje o dovozu uvedené v tabulce 2 prozatímního nařízení a uvedla, že dovoz z Indonésie byl mnohem nižší, než se udává v tabulce. Údaje o dovozu obsažené v tabulce 2 vycházely z údajů Eurostatu, jež byly pečlivě prověřeny, a bylo zjištěno, že jsou správné a v souladu s údaji shromážděnými od indonéských vývozců. Bionafta je poměrně nový výrobek a kódy celní nomenklatury používané u dovozu bionafty se v posledních letech měnily. Při čerpání údajů z Eurostatu musí být proto použity kódy používané v dané době, aby se zajistila přesnost údajů. Tím se vysvětluje, proč údaje čerpané touto zúčastněnou stranou nejsou úplné a ukazují na nižší vývoz, než úplné údaje předložené v tabulce 2.
(120)
V důsledku menší změny ve spotřebě Unie provedené v tabulce 1 se také podíl na trhu za rok 2009 u Argentiny v tabulce 2 poněkud změnil, kdežto u Indonésie k žádné změně nedošlo. Trendy, jež tyto údaje ukazují, ani závěry, které z nich byly vyvozeny, se tím nemění. Podíl na trhu je opraven níže:
2009
2010
2011
Období šetření
Dovoz z Argentiny
Podíl na trhu
7,7 %
10,2 %
12,7 %
10,8 %
Index 2009 = 100
100
135
167
141
Zdroj: Eurostat.
5. Cenové podbízení
(121)
Jak bylo uvedeno v 94. až 96. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, za účelem zjištění cenového podbízení byla cena dovozu z Argentiny a Indonésie srovnána s prodejní cenou výrobního odvětví v Unii, přičemž byly použity údaje od společností zařazených do vzorku. Při tomto srovnání byla z výpočtů v souvislosti s cenovým podbízením vyloučena bionafta dovážená výrobním odvětvím Unie za účelem dalšího prodeje.
(122)
Zúčastněné strany poukázaly na to, že použitá metodika, tj. srovnání na základě filtrovatelnosti při nízkých teplotách (dále jen „CFPP“), nebyla stejná jako metodika použitá při předchozím antidumpingovém šetření, které se týkalo bionafty z USA, kdy bylo provedeno srovnání podle suroviny.
(123)
Na rozdíl od vyvážejících výrobců v Argentině a Indonésii neprodává výrobní odvětví Unie bionaftu vyrobenou z jedné suroviny, ale mísí několik surovin dohromady k výrobě konečné bionafty, která se prodává. Konečný zákazník nezná a ani ho nezajímá složení toho, co kupuje, jakmile výrobek splňuje požadovanou CFPP. Co je pro zákazníka důležité, je CFPP, bez ohledu na to, jaké suroviny byly použity. Za těchto okolností se považovalo za vhodné provést při tomto řízení cenové srovnání na základě CFPP.
(124)
U dovozů z Indonésie, kde CFPP má hodnotu 13 nebo vyšší, byla provedena úprava, tj. rozdíl v ceně mezi prodejem bionafty s CFPP o hodnotě 13 uskutečňovaným výrobním odvětvím Unie a prodejem bionafty s CFPP o hodnotě 0 uskutečňovaným výrobním odvětvím Unie, s cílem porovnat bionaftu s CFPP o hodnotě 13 a vyšší z Indonésie s bionaftou s CFPP o hodnotě 0 vyráběnou a mísenou v Unii. Jeden indonéský vyvážející výrobce poukázal na to, že prodeje bionafty s CFPP o hodnotě 13 uskutečňované výrobním odvětvím Unie jsou prováděny v malých množstvích na jednu transakci, a tyto ceny by proto měly být srovnávány s podobně velkými transakcemi s bionaftou s CFPP o hodnotě 0. Při kontrole transakcí s bionaftou s CFPP o hodnotě 0 zahrnujících podobné množství na jednu transakci byl zjištěný rozdíl v ceně v souladu s rozdílem při posuzování všech transakcí s bionaftou s CFPP o hodnotě 0, přičemž rozdíly v ceně byly vyšší i nižší než průměrný cenový rozdíl. V důsledku toho nedošlo k žádné změně v úrovni cenového podbízení, která byla zjištěna v 97. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(125)
Jeden indonéský vyvážející výrobce požadoval, aby Komise zveřejnila plná kontrolní čísla výrobku (PCN) u směsí, které prodává výrobní odvětví Unie - podíly každé suroviny v prodeji, který výrobní odvětví Unie uskutečnilo ze své vlastní výroby. Vzhledem k tomu, že porovnání pro účely stanovení újmy bylo provedeno výhradně na základě filtrovatelnosti při nízkých teplotách, byla tato žádost zamítnuta.
(126)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že existuje rozdíl mezi cenou bionafty, která splňuje kritéria stanovená ve směrnici o energii z obnovitelných zdrojů (dále jen „certifikovaná podle směrnice RED“), a bionafty, která tato kritéria nesplňuje. Tvrdila, že vzhledem k tomu, že v případě dovozu z Indonésie se nejednalo o bionaftu certifikovanou podle směrnice RED a že cena bionafty certifikované podle směrnice RED byla vyšší, měla by být provedena úprava.
(127)
Uvedené tvrzení bylo zamítnuto. Téměř veškerý dovoz z Indonésie v období šetření se týkal bionafty certifikované podle směrnice RED. V každém případě členské státy provedly kritéria udržitelnosti stanovená ve směrnici RED do svého vnitrostátního práva až v průběhu roku 2012, takže to, zda se jednalo o bionaftu certifikovanou podle směrnice RED, či nikoli, nemělo po většinu období šetření žádný vliv.
(128)
Po poskytnutí konečných informací se jeden indonéský vyvážející výrobce vyjádřil k výpočtům cenového podbízení a požadoval, aby se PME dovážený z Indonésie porovnával se všemi prodeji výrobního odvětví Unie. Ve skutečnosti se při výpočtu podbízení porovnával prodej PME z Indonésie se všemi prodeji PME výrobního odvětví Unie s CFPP0, přičemž cena dovozů PME z Indonésie byla navýšena o cenový faktor vypočítaný srovnáním prodejů PME s CFPP0 výrobního odvětví Unie s prodeji PME s CFPP13. Požadavek byl proto zamítnut. Tvrzení téže zúčastněné strany, že výpočet újmy zahrnuje dovezený výrobek, je fakticky nesprávné, a proto se zamítá. V každém případě dovezená bionafta a bionafta vyrobená v Unii byly smíseny a prodány za stejnou cenu jako směsi, které neobsahovaly žádnou dovezenou bionaftu.
(129)
Jeden indonéský vyvážející výrobce také zpochybnil výpočet nákladů po dovozu. Tyto náklady ale byly ověřeny odečtením nákladů na přepravu do cílového místa od skutečných nákladů na dovoz bionafty a žádná změna nebyla potřeba.
6. Makroekonomické ukazatele
(130)
Jak bylo uvedeno ve 101. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na základě získaných údajů, které zahrnují celé výrobní odvětví Unie, byly analyzovány tyto makroekonomické ukazatele: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, rozsah dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu.
(131)
Po poskytnutí prozatímních informací výrobní odvětví Unie poukázalo na to, že údaje týkající se kapacity, jež byly použity v tabulce 4 prozatímního nařízení, zahrnovaly kapacitu, která nebyla demontována, ale nebyla v takovém stavu, aby ji v období šetření nebo v předchozích letech bylo možno využít k výrobě bionafty. Odděleně určilo tuto kapacitu jako „nevyužitou kapacitu“, která by neměla být započítána jako využitelná kapacita. Údaje o využití kapacity uvedené v tabulce 4 byly proto podhodnoceny. Po podrobném přezkoumání těchto opětovně předložených údajů byly tyto údaje přijaty a upravená tabulka 4 je uvedena níže. Míra využití kapacity, která podle údajů uvedených v prozatímním nařízení činila 43 % až 41 %, nyní činila 46 % až 55 %. Výrobní odvětví Unie opravilo rovněž údaje o výrobě v roce 2009, jsou uvedeny v této tabulce:
2009
2010
2011
Období šetření
Výrobní kapacita (v tunách)
18 856 000
18 583 000
16 017 000
16 329 500
Index 2009 = 100
100
99
85
87
Objem výroby (v tunách)
8 729 493
9 367 183
8 536 884
9 052 871
Index 2009 = 100
100
107
98
104
Využití kapacity
46 %
50 %
53 %
55 %
Index 2009 = 100
100
109
115
120
(132)
V 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byly analyzovány údaje týkající se využití kapacity v předcházejícím období a bylo konstatováno, že výroba se zvyšovala, avšak kapacita zůstala stabilní. S ohledem na revidované údaje se výroba ve stejném období opět zvyšuje, avšak využitelná kapacita se snížila. To ukazuje, že výrobní odvětví Unie vystavené zvýšenému dovozu z Argentiny a Indonésie snižovalo využitelnou kapacitu a reagovalo tak na signály trhu. Tyto revidované údaje jsou nyní více v souladu s veřejnými prohlášeními výrobního odvětví Unie a výrobců v Unii, kteří uváděli, že během posuzovaného období byla výroba v několika závodech zastavena a že nebylo možno okamžitě použít dříve instalovanou kapacitu nebo ji bylo možno využít pouze za cenu významných dalších investic.
(133)
Několik zúčastněných stran zpochybnilo upravenou kapacitu a údaje o využití kapacity. Avšak žádná ze zúčastněných stran nepředložila nějakou alternativu. Revize je založena na upravených údajích o kapacitě, které poskytl žadatel a jež pokrývají celé výrobní odvětví Unie. Revidované údaje jsou opatřeny odkazy na veřejně dostupné údaje týkající se zejména nevyužité kapacity a kapacity výrobců, kteří zastavili provoz kvůli finančním potížím. Jak bylo vysvětleno výše v oddílu 6 „Makroekonomické ukazatele“, revidované údaje poskytují mnohem přesnější soubor údajů o kapacitě, která je k dispozici pro výrobu bionafty během posuzovaného období, nežli byly údaje původně poskytnuté a zveřejněné v prozatímním nařízení.
(134)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že výrobní odvětví Unie nebylo poškozeno, jelikož objemy výroby rostly v souladu se spotřebou. Tato námitka se zamítá, protože jiné důležité ukazatele újmy jasně nasvědčují, že k újmě došlo, zejména ke ztrátě podílu na trhu ve prospěch dovozu z dotčených zemí a k trendu k nižší ziskovosti vedoucímu ke ztrátám.
(135)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie nebylo poškozeno, porovnáme-li trendy pouze od roku 2011 do konce období šetření na rozdíl od porovnání trendů v období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (tj. posuzované období). Vzhledem k tomu, že období šetření zahrnuje polovinu roku 2011, není srovnání mezi rokem 2011 a obdobím šetření přesné. Navíc, má-li mít nějaké srovnání smysl, je nezbytné zkoumat trendy významné pro posouzení újmy během období, které je dosti dlouhé, jak bylo provedeno v tomto případě. Toto tvrzení se proto zamítá.
(136)
Stejná zúčastněná strana poukázala na to, že Komise v prozatímním nařízení nezveřejnila celkovou hodnotu prodeje výrobního odvětví Unie, a žádala, aby tento údaj byl zveřejněn. Zkoumány byly všechny relevantní činitele uvedené v čl. 3 odst. 5 základního nařízení umožňující plně posoudit újmu. Údaje týkající se hodnoty prodeje byly shromážděny od společností zařazených do vzorku, jež byly reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie, a byly ověřeny.
(137)
Stejná strana poukázala také na to, že výrobní odvětví Unie bylo schopno zvýšit zaměstnanost, a že proto v období šetření nedošlo k žádnému negativnímu účinku na výrobní odvětví Unie.
(138)
Jak bylo však vysvětleno ve 106. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je zaměstnanost v tomto kapitálově náročném výrobním odvětví poměrně nízká. I menší změny v počtu zaměstnaných mohou proto způsobit velké změny indexovaných údajů. Zvýšení celkové zaměstnanosti nepopírá újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, kterou dokládají jiné ukazatele.
(139)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 103. až 110. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. Mikroekonomické ukazatele
(140)
Jak bylo uvedeno ve 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na základě údajů, jež byly ověřeny u výrobců Unie zařazených do vzorku, byly analyzovány tyto mikroekonomické ukazatele: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, pracovní náklady, zásoby, výnosnost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost navýšit kapitál.
(141)
Jelikož nebyly vzneseny žádné relevantní připomínky, potvrzuje se 111. až 117. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8. Závěr ohledně újmy
(142)
Několik stran vyjádřilo nesouhlas se závěrem ohledně újmy předloženým v prozatímním nařízení na základě toho, že v době mezi rokem 2011 a obdobím šetření se některé ukazatele zřejmě zlepšily. Je sice pravda, že některé ukazatele mezi rokem 2011 a obdobím šetření vykazovaly vzestupnou tendenci (např. výroba a prodej), avšak výrobní odvětví se v tomto období nebylo schopno vyrovnat s růstem nákladů, jak bylo uvedeno ve 111. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. To mělo za následek další zhoršení postavení výrobního odvětví, a to ze ztráty ve výši 0,2 % v roce 2011 ke ztrátě ve výši 2,5 % v období šetření. Proto se má za to, že i kdyby se analýza újmy měla omezit na období od roku 2011 do konce období šetření, bylo by přesto zjištěno, že výrobní odvětví utrpělo podstatnou újmu.
(143)
Jelikož nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 118. až 120. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinek dumpingového dovozu
(144)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovoz z Argentiny nemohl být příčinou újmy, jelikož objem dovozu od roku 2010 do konce období šetření zůstal stabilní a od roku 2011 do konce období šetření mírně poklesl.
(145)
Tyto údaje byly převzaty z tabulky 2 prozatímního nařízení a jsou přesné. Analýza Komise se však týká doby od začátku posuzovaného období do konce období šetření a podle těchto údajů dovoz vzrostl o 48 % při růstu podílu na trhu o 41 %. Navíc, jak bylo vysvětleno v 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, byl zohledněn nejen dovoz z Argentiny, ale také dovoz z Indonésie.
(146)
Pokud jde o meziroční srovnání cen, stejná zúčastněná strana poukázala na to, že ceny dovozu z Argentiny rostly rychleji než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Dovoz z Argentiny se však stále podbízel vůči cenám výrobního odvětví Unie, což by vysvětlovalo, proč ceny Unie nemohly růst tak rychle.
(147)
Jelikož k účinku dumpingového dovozu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 123. až 128. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Dovoz z jiných třetích zemí nežli ze zemí dotčených
(148)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se závěr, že dovoz z jiných zemí nezpůsobil újmu, jak je uvedeno v 129. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.2 Nedumpingový dovoz z dotčených zemí
(149)
Po uplatnění čl. 2 odst. 5, jak je uvedeno v 38. a 70. bodě odůvodnění výše, nebyl zjištěn žádný nedumpingový dovoz z dotčených zemí. Proto se potvrzuje 130. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3 Jiní výrobci v Unii
(150)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 131. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Dovoz výrobního odvětví Unie
(151)
Jak bylo uvedeno v 132. až 136. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, výrobní odvětví Unie v posuzovaném období dováželo značné množství bionafty z dotčených zemí, až 60 % veškerého dovozu v období šetření pocházelo z těchto zemí.
(152)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že tento dovoz zdaleka nebyl prováděn v sebeobraně, nýbrž že byl součástí „pečlivě uvážené dlouhodobé strategie“ výrobního odvětví Unie, a sice investovat do Argentiny a získávat odtud bionaftu.
(153)
Uvedla rovněž, že nikdy nebylo ekonomicky odůvodněné dovážet do Unie sójový olej a zpracovávat ho na bionaftu v rámci Unie a že jediný ekonomicky proveditelný způsob je zpracovávat sójový olej v Argentině a vyvážet hotovou bionaftu.
(154)
Tato tvrzení je třeba zamítnout. Nebyly poskytnuty žádné důkazy o takové „dlouhodobé strategii“ a výrobní odvětví Unie to popřelo. Je jasné, že kdyby strategií výrobního průmyslu Unie bylo nahradit svou výrobu bionafty výrobou v Argentině a dovážet hotový výrobek, bylo by pak nesmyslné a nelogické podávat proti takovému dovozu stížnost.
(155)
Jedna zúčastněná strana znovu zopakovala, že dovoz bionafty výrobním odvětvím Unie, který byl uskutečněn v sebeobraně, byl ve skutečnosti součástí dlouhodobé obchodní strategie. Toto nařčení bylo zamítnuto jako neopodstatněné. Existenci takové strategie nepodporovaly žádné důkazy, jen nepodložená tvrzení. Také se zdá nelogické, že by dotčení výrobci z Unie podporovali žadatele a v některých případech navýšili svou kapacitu v Unii a zároveň by své výrobní potřeby ze strategických důvodů pokrývali dovozem.
(156)
Stejná zúčastněná strana také prohlašovala, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu by měl být vypočítán tak, že se započítá i dovoz uskutečněný v sebeobraně. Tento návrh byl zamítnut, protože výpočty podílu na trhu musí odrážet prodej zboží, které výrobní odvětví Unie samo vyrobí, a ne jeho obchodní aktivity s konečným výrobkem motivované rostoucím objemem dumpingových dovozů.
(157)
Výrobní odvětví Unie rovněž sdělilo, že v předchozích letech dovoz sójového oleje - a palmového oleje - ke zpracování na bionaftu byl ekonomicky životaschopný. Zúčastněná strana neposkytla žádný důkaz o opaku. Jen díky narušujícímu účinku rozdílné vývozní daně, která činí vývoz bionafty levnějším než dovoz suroviny, se dovoz hotového výrobku stává ekonomicky citlivým.
(158)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že tento dovoz způsobil újmu pouze proto, že výrobní odvětví Unie mělo kapacitu pro mísení SME z Argentiny a PME z Indonésie s bionaftou vyrobenou v Unii za účelem dalšího prodeje naftovým rafinériím. Toto tvrzení není pravdivé. Mísení je jednoduchý postup, který jsou mnohé obchodní společnosti schopny provádět ve svých skladovacích zásobnících. Nebyl předložen žádný důkaz, že takové mísení jsou schopni provádět pouze výrobci v Unii, a toto tvrzení jako takové bylo zamítnuto.
(159)
Jeden indonéský vyvážející výrobce dále tvrdil, že dovoz, který uskutečnilo výrobní odvětví Unie, nebyl činěn v sebeobraně, a srovnal údaje za kalendářní rok 2011 s údaji za období šetření, které zahrnovalo šest měsíců stejného roku. Srovnání mezi těmito údaji proto není přesné, jelikož není možné rozdělit období šetření na dvě poloviny. Tento argument byl proto zamítnut.
(160)
Jelikož k vývozu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 132. až 136. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.5 Kapacita výrobního odvětví Unie
(161)
Ve 137. až 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo poukázáno na to, že během posuzovaného období zůstalo využití kapacity výrobního odvětví Unie na nízké úrovni, avšak že situace společností zařazených do vzorku se během tohoto období zhoršovala, přičemž využití jejich kapacity se nicméně v takovém rozsahu nesnižovalo.
(162)
Byl proto učiněn prozatímní závěr, že nízká míra využití kapacity, jakožto trvalý jev, nezapříčinila újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(163)
Jedna zúčastněná strana vznesla připomínku k údajům uvedeným v prozatímním nařízení a poukázala na to, že i kdyby vůbec žádný dovoz neexistoval, využití kapacity výrobního odvětví Unie během období šetření by dosáhlo pouze 53 %. Poukázala rovněž na růst výrobní kapacity od roku 2009 do konce období šetření, který vedl ke snížení využití kapacity v posuzovaném období.
(164)
Tato zúčastněná strana však nepředložila žádný důkaz, z něhož by vyplývalo, že toto nízké využití kapacity způsobilo tak velkou újmu, aby narušilo příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a zhoršením situace výrobního odvětví Unie. Fixní náklady tvoří jen malou část (přibližně 5 %) celkových výrobních nákladů, z čehož vyplývá, že nízké využití kapacity bylo pouze jedním z činitelů újmy, avšak nikoli činitelem rozhodujícím. Jednou z příčin této nízké míry využití kapacity je i skutečnost, že výrobní odvětví Unie v důsledku konkrétní situace na trhu samo dováželo hotový výrobek.
(165)
Po vložení revidovaných údajů týkajících se kapacity a jejího využití se navíc ukázalo, že v posuzovaném období výrobní odvětví Unie svou kapacitu snížilo a zvýšilo využití kapacity ze 46 % na 55 %. Z toho vyplývá, že při neexistenci dumpingového dovozu by využití kapacity výrobního odvětví Unie bylo značně vyšší než výše uvedených 53 %.
(166)
Po poskytnutí konečných informací několik zúčastněných stran zpochybnilo závěr, že nízké využití kapacity nebylo rozhodujícím faktorem způsobujícím újmu. Tvrdily, že fixní náklady v odvětví bionafty byly mnohem vyšší, než představuje nízká procentuální hodnota uvedená výše. Avšak toto své tvrzení nepodpořily žádnými důkazy. Proto bylo zamítnuto. V každém případě fixní náklady nemají žádný vztah k míře využití kapacity. Ověření u společností zařazených do vzorku poskytlo poměr fixních nákladů k celkovým nákladům na výrobu ve výši 3-10 % v průběhu období šetření.
(167)
V této souvislosti bylo předloženo tvrzení, že nadměrná kapacita výrobního odvětví Unie byla tak vysoká, že dokonce i za nepřítomnosti dovozu by odvětví nebylo dostatečně ziskové. Toto tvrzení nebylo podloženo žádným důkazem a skutečnost, že výrobní odvětví Unie bylo v roce 2009 výdělečné při nízkém využití kapacity, naznačuje, že za nepřítomnosti dumpingových dovozů by jeho ziskovost byla ještě vyšší.
(168)
Navíc se objevil názor, že právě snížení kapacity výrobního odvětví Unie bylo příčinou újmy vzhledem k nákladům na uzavření výrobních závodů a na snížení kapacity závodů, které pokračovaly ve výrobě. Toto tvrzení nebylo opodstatněné a nebyl předložen žádný důkaz, který by potvrdil, že by náklady na snížení kapacity nebo na uzavření celých závodů či společností představovaly významné částky.
(169)
Na závěr bylo ohledně kapacity předloženo tvrzení, že každá společnost, která během posuzovaného období zvýšila kapacitu výroby bionafty, učinila nezodpovědné obchodní rozhodnutí. Toto tvrzení nebylo podpořeno žádným důkazem. Navíc skutečnost, že některé společnosti byly schopny svou kapacitu zvýšit i za přítomnosti rostoucího dovozu dumpingové bionafty z Argentiny a Indonésie, ukazuje, že na trhu je poptávka po jejich konkrétních výrobcích.
(170)
Revidované makroekonomické ukazatele rovněž ukazují, že v tomto období společnosti snižovaly kapacitu pro možné použití a blíže ke konci období šetření zahájily proces uzavírání podniků, které již nejsou životaschopné. Důvodem zvyšování kapacity na úrovni jednotlivých společností je také rozšíření takzvaných závodů na výrobu bionafty „druhé generace“ z odpadních olejů nebo z hydrogenovaných rostlinných olejů (dále jen „HVO“). Výrobní odvětví Unie se proto nacházelo a nachází v procesu racionalizace své kapacity tak, aby splňovala potřeby Unie.
(171)
Jelikož ke kapacitě výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 137. až 140. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.6 Nedostatečný přístup k surovinám a vertikální integrace
(172)
Jelikož k přístupu k surovinám nebyly vzneseny žádné nové připomínky, potvrzuje se 141. a 142. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.7 Dvojnásobné započtení
(173)
Ve 143. až 146. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se posuzovalo tvrzení, že výrobnímu odvětví Unie nebo alespoň těm výrobcům v Unii, kteří vyrábějí bionaftu z panenských olejů, způsobil újmu systém „dvojnásobného započtení“, kdy v některých členských státech se pro splnění požadavků na mísení bionafta vyrobená z odpadních olejů započítává dvojnásobně.
(174)
Jedna zúčastněná strana poukázala na připomínku jednoho výrobce z Unie, že během roku 2011 přišel o prodej ve prospěch jiných výrobců, kteří vyráběli bionaftu způsobilou pro dvojnásobné započtení.
(175)
Negativní dopad na tohoto jednoho výrobce byl však omezený, dočasný a týkal se pouze části období šetření, jelikož systém dvojnásobného započtení byl v členském státě, v němž má tato společnost sídlo, přijat až v září 2011. Jelikož finanční výsledky společností zařazených do vzorku se po září 2011 zhoršily a tato společnost byla zařazena do vzorku, nemůže být dvojnásobné započtení považováno za zdroj újmy.
(176)
Jelikož se výrobní odvětví Unie skládá jak ze společností vyrábějících bionaftu z odpadních olejů, jež v některých členských státech využívají dvojnásobného započtení, tak také ze společností vyrábějících bionaftu z panenských olejů, změna v poptávce zůstává omezena na výrobní odvětví Unie. Vzhledem k tomu, že je k dispozici jen omezené množství použitých olejů, které jsou potřebné pro výrobu bionafty s dvojnásobným započtením, je značné zvýšení výroby bionafty s dvojím započtením obtížné. Proto stále existuje silná poptávka po bionaftě první generace. Během posuzovaného období nebyl zjištěn žádný významný dovoz bionafty způsobilé k dvojnásobnému započtení, což potvrzuje, že dvojnásobné započtení přesouvá poptávku v rámci výrobního odvětví Unie, a nevytváří poptávku po dovozu. Komise od zúčastněné strany neobdržela žádné údaje prokazující, že v posuzovaném období bionafta s dvojnásobným započtením způsobila pokles ceny bionafty z panenského oleje. Ve skutečnosti z údajů vyplývá, že bionafta s dvojnásobným započtením má určité malé cenové zvýhodnění oproti bionaftě z panenského oleje, jejíž cena je spojena s cenou minerální nafty.
(177)
Pokles výkonnosti výrobního odvětví Unie, které tvoří oba typy výrobců, nemůže být přičítán režimu dvojnásobného započtení, který platí v některých členských státech. Z toho, že pokles výkonnosti vykazují také společnosti zařazené do vzorku vyrábějící bionaftu s dvojím započtením, jak bylo uvedeno ve 145. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zejména vyplývá, že újma způsobená dumpingovým dovozem postihuje celé výrobní odvětví.
(178)
Několik zúčastněných stran po poskytnutí konečných informací tvrdilo, že množství dvojnásobně započtené bionafty bylo podhodnocené. Nicméně množství dvojnásobně započtené bionafty dostupné na trhu v Unii bylo omezené v porovnání s celkovým prodejem bionafty během období šetření. Kromě toho pokud by v členském státě byl v platnosti režim dvojího započtení, bionafta způsobilá k dvojímu započtení by byla vyrobena v Unii, a tudíž poptávka po ní by zůstala uvnitř výrobního odvětví Unie. Nebyl poskytnut žádný nový důkaz, který by změnil tento závěr.
(179)
Jelikož k regulačním ukazatelům nebyly vzneseny žádné nové připomínky, potvrzuje se 143. až 146. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.8 Jiné regulační činitele
(180)
Ve 147. až 153. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se projednává tvrzení zúčastněných stran, že omezení v členských státech, jako je systém kvót a daňové režimy, měla za cíl omezit dovoz z dotčených zemí, což znamená, že jakákoli újma způsobená výrobnímu odvětví Unie, zejména v některých členských státech, nemohla být způsobena dovozem.
(181)
Tyto námitky byly prozatímně zamítnuty, mimo jiné proto, že dumpingový dovoz z dotčených zemí je přítomen ve většině členských států. Poté, co byly tyto výrobky dovezeny do jednoho z členských států, mohly být přepraveny a prodávány i v jiných členských státech.
(182)
Jedna zúčastněná strana poukázala na malé množství bionafty z Argentiny celně odbavené francouzskou celní kontrolou v roce 2011 a také na malé množství, jež bylo ve stejném období deklarováno k dovozu do Německa.
(183)
Zaprvé, jak bylo vysvětleno výše, bionafta celně odbavená celními orgány v jednom členském státě může být snadno prodávána v jiném členském státě, což činí tyto údaje nespolehlivými. Zadruhé, společnosti z Francie a Německa zařazené do vzorku byly schopny prokázat cenovou soutěž mezi svou výrobou a dovozem z dotčených zemí a újmu, kterou v důsledku toho utrpěly.
(184)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že zrušení systémů, jejichž cílem bylo zvýhodnit odvětví výroby bionafty v mnoha členských státech, snížilo příjem společností v odvětví výroby bionafty v posuzovaném období, což vedlo k újmě. Poukázala zejména na postupné rušení daňových pobídek ve Francii a daně z ekologických paliv v Německu.
(185)
Neexistuje však žádná časová souvislost mezi těmito změnami a zhoršením finančních výsledků výrobního odvětví Unie. Mnohé z těchto pobídek byly zaměřeny na uživatele biopaliv, a nikoli na výrobce, a většina z nich byla v období šetření stále v platnosti. Nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že změny v politice členských států znamenající přechod směrem k závazným požadavkům na mísení způsobily újmu výrobnímu odvětví Unie.
(186)
Jeden indonéský vyvážející výrobce zaznamenal probíhající šetření vedené Generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž ve věci údajně zkreslených cen olejů a biopaliv, které měli přispěvatelé poskytnout společnosti Platts, která zpracovává cenová hodnocení, a požadoval, aby se předmět tohoto vyšetřování považoval za možnou příčinu újmy. Tento požadavek byl zamítnut, protože vyšetřování probíhá a žádné nálezy ještě nebyly zveřejněny.
(187)
Jelikož k politice členských států nebyly vzneseny žádné nové připomínky, potvrzuje se 147. až 153. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(188)
Dovoz dotčených výrobků z dotčených zemí během období šetření byl dumpingový a nepříznivě ovlivnil prodej výrobního odvětví Unie. Mezi nárůstem objemu dumpingového dovozu a zhoršením situace výrobního odvětví Unie existuje zjevná časová souvislost. Dumpingový dovoz přímo konkuroval výrobě výrobního odvětví Unie a v důsledku toho v posuzovaném období výrobní odvětví Unie ztrácelo ziskovost a podíl na trhu. Je sice možné, že výsledky výrobního odvětví Unie do jisté míry ovlivnily i jiné činitele, ale faktem zůstává, že dumpingový dovoz z dotčených zemí způsobuje újmu výrobnímu odvětví Unie.
(189)
Nebyly předloženy žádné nové důkazy, jež by mohly změnit závěr, že účinek jiných činitelů, ať už posuzovaných jednotlivě nebo souborně, nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Jelikož k závěru ohledně příčinné souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 154. až 157. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
G. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(190)
Jelikož k zájmu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 159. až 161. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení
(191)
Jeden vyvážející výrobce z Indonésie uvedl, že navržená cla by měla negativní dopad na dovozce a obchodníky, avšak pro toto tvrzení neposkytl žádné důkazy. Z jeho tvrzení ve skutečnosti vyplýval pravý opak, a sice že clo by mohlo být přeneseno na uživatele a spotřebitele v podobě vyšších cen, což by pravděpodobně na dovozce a obchodníky nemělo vůbec žádný dopad.
(192)
Ze strany dovozců nebo obchodníků s bionaftou nebyly po zveřejnění prozatímních opatření obdrženy žádné připomínky.
(193)
Jelikož k zájmu dovozců/obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 162. a 163. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem uživatelů a spotřebitelů
(194)
Jeden indonéský vyvážející výrobce uvedl, že navržená cla by zvýšila cenu bionafty, a snížila by tedy pobídku pro spotřebitele, aby kupovali vozidla, jež k provozu využívají biopaliva.
(195)
Uvedené tvrzení se zamítá. Hlavní využití bionafty spočívá v tom, že se přimíchává do minerální nafty určené k prodeji spotřebitelům, takže ti nemusí kupovat žádná zvláštní vozidla, která mohou jezdit na čistá biopaliva.
(196)
I kdyby cena prvku bionafty, pokud by tato bionafta byla dovezena z Argentiny nebo Indonésie, vzrostla, jak bylo uvedeno v prozatímním nařízení, jelikož podíl bionafty v naftě prodávané spotřebitelům je malý, růst ceny by byl také malý a pro spotřebitele zanedbatelný.
(197)
Jak je vysvětleno výše, očekává se, že případný vliv opatření na konečnou cenu nafty pro spotřebitele bude malý a neohrozí cíle směrnice o obnovitelných zdrojích energie.
(198)
K prozatímnímu nařízení se nevyjádřili žádní uživatelé ani spotřebitelé nebo skupiny či sdružení zastupující uživatele nebo spotřebitele.
(199)
Jelikož k zájmu spotřebitelů nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 164. až 166. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem dodavatelů surovin
(200)
Jelikož k zájmu dodavatelů surovin nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 167. až 169. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Závěr ohledně zájmu Unie
(201)
Nebyly obdrženy žádné připomínky, které by změnily analýzu zájmu Unie uvedenou v prozatímním nařízení, a proto je i nadále v zájmu Unie, aby byla uložena opatření. Proto se potvrzuje 170. a 171. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
H. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(202)
Několik zúčastněných stran zpochybnilo uplatnění cílového zisku výrobního odvětví Unie ve výši 15 %, jak bylo uvedeno ve 175. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a uvedlo, že takový předpoklad je pro odvětví bionafty v Unii nereálně vysoký.
(203)
Většina těchto zúčastněných stran však poté navrhla nahradit cílový zisk ve výši 15 % jiným údajem z jiných období nebo z jiných šetření, aniž by vysvětlila, proč je jedno období nebo jedno šetření vhodnější než jiné.
(204)
Jak bylo vysvětleno v prozatímním nařízení, ziskové rozpětí ve výši 15 % je zisk vyjádřený jako procentní podíl z obratu, jehož výrobní odvětví Unie dosáhlo v období let 2004 až 2006, kdy dumpingový dovoz neexistoval. Bylo to poslední období, v němž bylo dosaženo zisku při neexistenci dumpingového dovozu, jelikož od roku 2006 byl tento dovoz vždy přítomen na trhu Unie, nejprve z USA a poté z Argentiny a Indonésie.
(205)
Trh s bionaftou v Unii se však od období let 2004-2006 významně rozvíjí v mnoha směrech. V letech 2004 až 2006 měl dumpingový dovoz zanedbatelný podíl na trhu a jiný dovoz byl rovněž nízký. Během období šetření měl dumpingový dovoz podíl na trhu ve výši 19 %. V období let 2004-2006 tvořilo výrobní odvětví Unie 40 společností a nyní se rozšířilo na více než 200, což zvýšilo míru konkurence.
(206)
V období od roku 2004 do roku 2006 spotřeba prudce vzrostla z 2 milionů tun na 5 milionů tun, zatímco v šetřeném období se spotřeba zvýšila jen mírně a využití kapacity, které v období 2004-2006 činilo 90 %, dosáhlo v období šetření 55 %.
(207)
V důsledku toho se považuje za vhodné vzít v úvahu výše popsaný vývoj a odpovídajícím způsobem upravit cílový zisk tak, aby odrážel zisk, jehož dosažení mohlo výrobní odvětví Unie předpokládat za stávajících podmínek na trhu.
(208)
Proto nebyl použit procentuální zisk, ale byl vypočítán skutečný zisk za tyto tři roky v eurech za prodanou tunu. Tento zisk za každý rok byl upraven s ohledem na ceny roku 2011 a poté určen průměr. V procentním vyjádření k obratu činí cílový zisk výrobního odvětví Unie v období šetření 11,0 %.
(209)
Rozpětí pro odstranění újmy bylo proto vypočítáno znovu na tomto základě.
(210)
Po poskytnutí konečných informací týkajících se výpočtu rozpětí újmy jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovozní clo ve výši 5,1 %, jemuž podléhá dezodorizovaný palmový olej dovážený do Unie, by mělo být vyjmuto z výrobních nákladů výrobců v Unii, kteří dovážejí palmový olej, a mělo by tudíž být zohledněno.
(211)
Jeden indonéský vyvážející výrobce zpochybnil výpočet cílového zisku výrobního odvětví Unie a použití údajů z let 2004-2006 a poté učinil návrh, aby se k výpočtu cílového zisku použily údaje pouze z roku 2004. Při předchozím vyšetřování v případě dovozu ze Spojených států se však zjistilo, že průměr za tři roky byl mnohem přesnější nežli údaje pouze za rok 2004. Nebyly předloženy žádné protiargumenty, které by vedly k jinému závěru.
(212)
Po poskytnutí konečných informací žadatelé zastávali názor, že by cílový zisk ve výši 15 %, jak byl navrhován v prozatímní fázi, měl být zachován. Ale argumenty, které žadatelé předložili, nesouvisejí s účelem, pro nějž má být cílový zisk stanoven, tj. že má představovat zisk, kterého by výrobní odvětví Unie dosáhlo, pokud by neexistoval dumpingový dovoz. Jejich argumenty byly proto zamítnuty.
(213)
Jelikož k úrovni pro odstranění újmy nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 176. až 177. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(214)
Vzhledem k dosaženým závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být uložena konečná antidumpingová opatření na dovoz dotčeného výrobku, a to buď na úrovni dumpingového rozpětí, nebo rozpětí újmy, podle toho, které je nižší, v souladu s pravidlem nižšího cla.
(215)
Sazby antidumpingového cla byly stanoveny srovnáním rozpětí pro odstranění újmy a dumpingového rozpětí. V důsledku toho jsou konečné sazby antidumpingového cla vyjádřené jako cena CIF s dodáním na hranice Unie před proclením tyto:
Země
Společnost
Dumpingové rozpětí
Rozpětí újmy
Sazba antidumpingového cla
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
41,9 %
22,0 %
22,0 %
(216,64 EUR)
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
46,7 %
24,9 %
24,9 %
(239,35 EUR)
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Ostatní spolupracující společnosti
46,8 %
24,6 %
24,6 %
(237,05 EUR)
Všechny ostatní společnosti
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Indonésie
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
19,7 %
8,8 %
(76,94 EUR)
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
16,9 %
16,9 %
(151,32 EUR)
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
20,5 %
16,8 %
(145,14 EUR)
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
20,0 %
20,0 %
(174,91 EUR)
Ostatní spolupracující společnosti
20,1 %
18,9 %
18,9 %
(166,95 EUR)
Všechny ostatní společnosti
23,3 %
20,5 %
20,5 %
(178,85 EUR)
(216)
Jelikož se však antidumpingové clo použije jak na směsi, které obsahují bionaftu (v poměru k jejich obsahu bionafty podle hmotnosti), tak na čistou bionaftu, bude pro správné uplatňování cla celními orgány členských států přesnější a přiměřenější vyjádřit clo jako pevnou částku v EUR/t netto a použít ji na dovezenou čistou bionaftu nebo na podíl bionafty ve směsi.
(217)
Ve 183. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se konstatuje, že byla zavedena celní evidence dovozu bionafty z dotčených zemí, takže clo by v případě potřeby mohlo být vybíráno za období až 90 dní před zavedením prozatímních opatření.
(218)
Tento výběr cel z evidovaných výrobků je možný pouze v případě, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 10 odst. 4 základního nařízení. Kontrolou statistických údajů týkajících se dovozu, pokud jde o dovoz uskutečněný po zavedení celní evidence, bylo zjištěno, že před zavedením prozatímních opatření nedošlo k dalšímu podstatnému růstu dovozu, avšak že dovoz významně poklesl. Uvedené podmínky tedy splněny nejsou, a proto nebudou vybírána žádná cla z celně evidovaného dovozu.
(219)
Individuální sazby antidumpingového cla stanovené pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během tohoto šetření. Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátního cla použitelného na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto použitelné výlučně na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčených zemí a vyrobeného uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení spolu se svým jménem, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“.
(220)
Veškeré žádosti o uplatňování těchto sazeb antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (12) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů. V případě potřeby bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(221)
Všem stranám byly sděleny základní skutečnosti a úvahy, na nichž byl založen záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla („poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, v níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit.
(222)
Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
3. Závazky
(223)
Dva indonéští vyvážející výrobci nabízeli podobné cenové závazky v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Je třeba připomenout, že s ohledem na významné cenové variace suroviny se výrobek nepovažuje za vhodný pro pevně stanovený cenový závazek. V této souvislosti obě společnosti navrhly, aby minimální dovozní ceny (MIP) byly pravidelně indexovány v závislosti na pohybu cen surového palmového oleje s použitím koeficientu upravujícího náklady na tuto surovinu.
(224)
V souvislosti s nabídkami dvou vyvážejících výrobců se připomíná, že má-li se zavést smysluplné indexování MIP, mělo by zohledňovat četné další parametry, které hrají významnou roli a odrážejí proměnlivost trhu s bionaftou. Trh s bionaftou je značně nestálý a obchodování s bionaftou je ovlivňováno četnými dodatečnými faktory, jako jsou složitost systému obchodování s bionaftou, cenový rozdíl mezi plynovým olejem a bionaftou, nestálost a vývoj trhů s rostlinnými oleji a vzájemná provázanost různých druhů rostlinných olejů, ale také vývoj směnného kurzu USD vůči euru. Takové faktory vyžadují velmi složitou mnohonásobnou každodenní indexaci, aby odpovídala skutečnosti. Proto se indexace pouze na ceny CPO jednou za měsíc, jak bylo navrhováno, považuje za nevhodnou a má se za to, že by nedosáhla očekávaného výsledku.
(225)
Navíc byla zjištěna významná rizika křížové kompenzace ve vztahu k těmto indonéským výrobcům a jejich zákazníkům, protože kromě bionafty jsou do Unie vyváženy ještě další výrobky a také vzhledem k úvěrům a swapům na bionaftu, CPO a další výrobky uzavíraným mezi společnostmi, což je v tomto odvětví podnikání běžné.
(226)
Proto způsobují výše uvedené faktory mimořádné obtíže při efektivním uplatňování a sledování závazků, pokud je přímo neznemožňují. Následně z důvodů výše uvedených nemohou být tyto nabídky závazků přijaty.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(227)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v prozatímní fázi vyskytly některé administrativní chyby ve výpočtech dumpingového rozpětí, a že pokud by k těmto chybám nedošlo, bylo by dumpingové rozpětí de minimis. V důsledku toho tato zúčastněná strana požadovala, aby prozatímní antidumpingové clo vůbec nebylo vybíráno. Tento požadavek musí být zamítnut, protože konečné antidumpingové clo je jednoznačně vyšší nežli clo prozatímní.
(228)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz monoalkylesterů mastných kyselin a/nebo parafínovaného plynového oleje ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy, nefosilního původu, buď v čisté formě nebo obsažených ve směsi, v současnosti kódů KN ex 1516 20 98 (kódy TARIC 1516209821, 1516209829 a 1516209830), ex 1518 00 91 (kódy TARIC 1518009121, 1518009129 a 1518009130), ex 1518 00 95 (kód TARIC 1518009510), ex 1518 00 99 (kódy TARIC 1518009921, 1518009929 a 1518009930), ex 2710 19 43 (kódy TARIC 2710194321, 2710194329 a 2710194330), ex 2710 19 46 (kódy TARIC 2710194621, 2710194629 a 2710194630), ex 2710 19 47 (kódy TARIC 2710194721, 2710194729 a 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97 (kódy TARIC 3824909701, 3824909703 a 3824909704), 3826 00 10 a ex 3826 00 90 (kódy TARIC 3826009011, 3826009019 a 3826009030), pocházejících z Argentiny a Indonésie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi je stanovena takto:
Země
Společnost
Celní sazba EUR/t netto
Doplňkový kód TARIC
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
216,64
B782
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
239,35
B783
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
245,67
B784
Ostatní spolupracující společnosti:
Cargill S.A.C.I., Buenos Aires; Unitec Bio S.A., Buenos Aires; Viluco S.A., Tucuman
237,05
B785
Všechny ostatní společnosti
245,67
B999
Indonésie
PT Ciliandra Perkasa, Jakarta
76,94
B786
PT Musim Mas, Medan
151,32
B787
PT Pelita Agung Agrindustri, Medan
145,14
B788
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
174,91
B789
Ostatní spolupracující společnosti:
PT Cermerlang Energi Perkasa, Jakarta
166,95
B790
Všechny ostatní společnosti
178,85
B999
3. Antidumpingové clo pro směsi se použije úměrně celkovému hmotnostnímu obsahu monoalkylesterů mastných kyselin a parafínovaného plynového oleje ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy nefosilního původu (tj. obsahu bionafty) ve směsi.
4. V případech, kdy došlo k poškození zboží před vstupem do volného oběhu, a skutečně zaplacená nebo splatná cena je proto poměrně rozdělena za účelem stanovení celní hodnoty podle článku 145 nařízení (EHS) č. 2454/93 (13), musí být výše antidumpingového cla vypočtená na základě výše popsaných částek snížena o procentní podíl odpovídající poměrnému rozdělení skutečně zaplacené nebo splatné ceny.
5. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel podle nařízení Komise (EU) č. 490/2013 z dovozu bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie se s konečnou platností vyberou.
Článek 3
Pokud případný nový vyvážející výrobce v Argentině nebo Indonésii poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
nevyvážel do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1 během období šetření (od 1. července 2011 do 30. června 2012),
-
není ve spojení s žádným vývozcem nebo výrobcem v Argentině nebo Indonésii, na které se vztahují opatření uložená tímto nařízením,
-
skutečně vyvezl do Unie dotčený výrobek po skončení období šetření, na kterém jsou založena příslušná opatření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie,
mohou být ustanovení čl. 1 odst. 2 změněna zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná celní sazba pro dotčenou zemi.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. listopadu 2013.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1194/2013,
annettu 19 päivänä marraskuuta 2013,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Argentiinasta ja Indonesiasta peräisin olevan biodieselin tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 9 artiklan,
ottaa huomioon ehdotuksen, jonka Euroopan komissio on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Väliaikaiset toimenpiteet
(1)
Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, otti 27 päivänä toukokuuta 2013 Argentiinasta ja Indonesiasta, jäljempänä ’asianomaiset maat’, peräisin olevan biodieselin tuontia koskevan väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöön asetuksella (EU) N:o 490/2013 (2), jäljempänä ’väliaikaista tullia koskeva asetus’.
(2)
Menettely pantiin vireille 29 päivänä elokuuta 2012 (3), kun niiden unionin tuottajien puolesta, jäljempänä ’valituksen tekijät’, joiden tuotanto muodostaa yli 60 prosenttia biodieselin kokonaistuotannosta unionissa, oli tehty valitus.
(3)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 5 kappaleessa todetaan, polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus koski 1 päivän heinäkuuta 2011 ja 30 päivän kesäkuuta 2012 välistä ajanjaksoa, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahingon arvioinnin kannalta merkittävien kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 2009 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
2. Myöhempi menettely
(4)
Sen jälkeen kun väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönoton perusteina olleista olennaisista tosiasioista ja huomioista oli ilmoitettu, jäljempänä ’alustavien päätelmien ilmoittaminen’, useat osapuolet ilmoittivat kirjallisesti näkökantansa alustavista päätelmistä. Kuulemista pyytäneille osapuolille annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi.
(5)
Komissio jatkoi lopullisia päätelmiään varten tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista ja tarkistamista. Asianomaisten osapuolten esittämät suulliset ja kirjalliset huomautukset tutkittiin, ja alustavia päätelmiä muutettiin tarvittaessa niiden mukaisesti.
(6)
Sen jälkeen kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottoa Argentiinasta ja Indonesiasta peräisin olevan biodieselin tuonnissa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista, jäljempänä ’lopullisten päätelmien ilmoittaminen’. Kaikille osapuolille annettiin määräaika, johon mennessä niillä oli mahdollisuus esittää huomautuksensa lopullisista päätelmistä.
(7)
Asianomaisten osapuolten toimittamia huomautuksia tarkasteltiin, ja ne otettiin soveltuvin osin huomioon.
B. OTANTA
(8)
Koska Argentiinassa ja Indonesiassa toimivien vientiä harjoittavien tuottajien otannasta ei tehty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 10-14 ja 16-20 kappaleessa esitetyt alustavat päätelmät vahvistetaan.
(9)
Yksi asianomainen osapuoli pyysi lisätietoja unionin tuottajia koskevan otoksen edustavuudesta sekä väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 23 kappaleessa tarkoitetun alustavan valinnan että kyseisen asetuksen johdanto-osan 83 kappaleessa tarkoitetun lopullisen valinnan yhteydessä.
(10)
Otokseen alustavasti valittujen unionin tuottajien osuus oli 32,5 prosenttia biodieselin tuotannosta unionissa tutkimusajanjaksolla. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 24 kappaleessa esitettyjen muutosten jälkeen lopulliseen otokseen sisältyi kahdeksan yritystä, joiden yhteenlaskettu osuus unionin tuotannosta on 27 prosenttia. Sen vuoksi otoksen katsottiin edustavan unionin tuotannonalaa.
(11)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että kaksi otokseen valittua unionin tuottajaa olisi jätettävä otoksen ulkopuolelle, koska niillä on yhteyksiä argentiinalaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin. Väitetty yhteys tutkittiin ennen väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönottoa ja komission päätelmiä, jotka on jo julkaistu väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 82 kappaleessa.
(12)
Kaikki argentiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien ja kahden edellä tarkoitetun otokseen valitun yrityksen väliset väitetyt yhteydet tutkittiin uudelleen. Niiden välillä ei todettu olevan sellaista suoraa yhteyttä, minkä perusteella kumpikaan unionin tuottajista pitäisi jättää otoksen ulkopuolelle. Otosta ei siis muutettu.
(13)
Toinen asianomainen osapuoli väitti, että komission menettely unionin tuottajien valitsemiseksi otokseen oli virheellinen, koska komissio ehdotti otosta jo ennen tutkimuksen aloittamista.
(14)
Tämä väite hylätään. Komissio ei valinnut lopullista otosta ennen tutkimuksen aloittamista ja noudatti perusasetuksen säännöksiä kaikilta osin.
(15)
Koska asiaan liittyviä muita väitteitä tai huomautuksia ei ole esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 22-25 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
C. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Johdanto
(16)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 29 kappaleessa todetaan, tarkasteltavana oleva tuote on alustavan määritelmän mukaisesti Argentiinasta ja Indonesiasta peräisin olevat rasvahappomonoalkyyliesterit ja/tai parafiiniset kaasuöljyt, jotka on valmistettu synteesillä ja/tai vetykäsittelyllä ja jotka ovat muuta kuin fossiilista alkuperää, puhtaassa muodossa tai seokseen sisältyvinä, ja jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin ex 1516 20 98, ex 1518 00 91, ex 1518 00 95, ex 1518 00 99, ex 2710 19 43, ex 2710 19 46, ex 2710 19 47, 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97, 3826 00 10 ja ex 3826 00 90, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’, josta käytetään yleisesti nimitystä ’biodiesel’.
2. Väitteet
(17)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että toisin kuin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 34 kappaleessa todetaan, Indonesiassa tuotettu palmumetyyliesteri (PME) ei ole samankaltainen tuote kuin rapsimetyyliesteri (RME) ja muut unionissa tuotetut biodieselit tai Argentiinassa tuotettu soijametyyliesteri (SME), koska PME:n CFPP on paljon korkeampi, mikä tarkoittaa, että se sekoitetaan ennen käyttöä unionissa.
(18)
Tämä väite hylätään. Indonesiassa tuotettu PME kilpailee unionissa tuotetun biodieselin kanssa, joka ei ole yksinomaan RME:tä vaan myös palmuöljystä ja muista syöteöljyistä valmistettua biodieseliä. PME:tä voidaan käyttää kaikkialla unionissa kaikkina vuodenaikoina samalla tavoin kuin RME:tä ja SME:tä, jos sitä sekoitetaan ennen käyttöä muihin biodieseleihin. PME on siten vaihdettavissa unionissa valmistettuun biodieseliin ja on näin ollen samankaltainen tuote.
(19)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 35 kappaleen mukaan yksi indonesialainen tuottaja pyysi, että fraktioidut metyyliesterit jätetään menettelyn kohteena olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle. Sama tuottaja pysyi kannassaan alustavien päätelmien ilmoittamista koskevissa huomautuksissaan ja toisti ennen alustavien päätelmien ilmoittamista esittämänsä väitteen.
(20)
Unionin tuotannonala kuitenkin kiisti tämän väitteen sillä perusteella, että fraktioidut metyyliesterit ovat biodieseliä, ja ne olisi säilytettävä tuotteen määritelmässä.
(21)
Alustavan vaiheen jälkeen saatujen huomautusten perusteella vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 36 kappaleeseen sisältyvä komission päätös. Vaikka eri rasvahappojen metyyliestereillä on eri CAS-numeroita (Chemical Abstracts Service), niiden valmistamiseen käytetään eri menetelmiä ja niillä on erilaisia mahdollisia käyttötarkoituksia, fraktioidut metyyliesterit ovat silti rasvahappojen metyyliestereitä, ja niitä voidaan käyttää polttoaineena. Koska rasvahappojen metyyliesterien erottaminen toisistaan on vaikeaa ilman kemiallisia analyyseja tuontipaikassa ja tästä seuraa mahdollisuus tullien kiertämisen, jos PME-biodiesel ilmoitetaan palmuöljystä valmistetuksi fraktioiduksi metyyliesteriksi, väite säilyy hylättynä.
(22)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 37 kappaleen mukaan yksi palmunsiemenöljypohjaisen rasvahapon metyyliesterien (PKE) eurooppalainen tuoja pyysi, että kyseisen tuotteen tuontiin sovelletaan tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella tai että tuote jätetään menettelyn kohteena olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle.
(23)
Unionin tuotannonala esitti alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen huomautuksensa PKE:n tuonnin tullinalennuksesta tietyn käyttötarkoituksen perusteella ja ehdotettujen tullien kiertämisen mahdollisuudesta. Se vastusti komission antamaa lupaa käyttää tällaisia järjestelyjä polkumyyntitullista vapauttamiseksi sillä perusteella, että biodiesel on luonteeltaan vaihdantakelpoista: muuhun kuin polttoainekäyttöön ilmoitettua biodieseliä voidaan käyttää polttoaineena, koska sillä on samat fyysiset ominaisuudet. PKE:tä on mahdollista käyttää polttoaineena, ja PKE:stä valmistettu tyydyttymätön rasva-alkoholi voidaan jatkojalostaa biodieseliksi. Tullin keinot valvoa tuontia, johon sovelletaan tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella, ovat rajalliset ja tällaisen järjestelyn käytöstä aiheutuisi merkittäviä taloudellisia rasitteita.
(24)
Asiaa koskevan kuulemisen perusteella ja koska muuhun kuin polttoainekäyttöön ilmoitetulla biodieselillä on samat fyysiset ominaisuudet kuin polttoaineena käytettävällä biodieselillä, tässä tapauksessa ei ole aiheellista sallia PKE:n tuonnissa tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella.
(25)
Yksi saksalainen tuoja toisti pyyntönsä, joka koski tuotteen jättämistä määritelmän ulkopuolelle ja/tai tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella palmunsiemenöljypohjaisen rasvahapon metyyliesterille (PKE), joka oli tarkoitettu muuhun kuin polttoainekäyttöön EU:ssa. Huomautuksissa toistettiin kanta, joka oli jo hylätty alkuvaiheessa, eikä esitetty uutta näyttöä, joka voisi muuttaa sitä päätelmää, että tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella ei pitäisi myöntää ja että PKE olisi säilytettävä tuotteen määritelmässä.
(26)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja viittasi myös väitteeseensä, joka koski tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella fraktioiduille metyyliestereille, ja pyysi tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella tällaiselle tuonnille tyydyttyneen rasva-alkoholin valmistusta varten. Kuten edellä on esitetty, kaikki tullinalennusta tietyn käyttötarkoituksen perusteella koskevat pyynnöt on evätty ja kyseisen asianomaisen osapuolen väitteet eivät muuttaneet tätä päätelmää.
3. Päätelmät
(27)
Koska tarkasteltavana olevasta tuotteesta ja samankaltaisesta tuotteesta ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 29-39 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
D. POLKUMYYNTI
1. Alkuhuomautukset
(28)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 44 ja 64 kappaleen mukaan sekä Argentiinan että Indonesian biodieselin markkinat ovat valtion tiukassa sääntelyssä, ja näin ollen katsottiin, että kotimarkkinamyynti ei tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä. Sen vuoksi samankaltaisen tuotteen normaaliarvo oli määriteltävä perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti. Tätä päätelmää ei ole kiistänyt yksikään asianomainen osapuoli, joten se vahvistetaan.
(29)
Sekä Argentiinan että Indonesian tapauksessa alustavasti määritelty laskennallinen normaaliarvo oli laskettu lisäämällä yrityksen omiin todellisiin (ja kirjanpitoon merkittyihin) tuotantokustannuksiin tutkimusajanjaksolla myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset ja kohtuullinen voittomarginaali. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 45 ja 63 kappaleessa todettiin erityisesti, että komissio tutkii tarkemmin väitteen, jonka mukaan Argentiinan ja Indonesian eriytetty vientivero vääristää raaka-aineiden hintoja, minkä vuoksi kirjanpitoon merkityt tuotantokustannukset eivät vastanneet riittävän hyvin tarkasteltavana olevan tuotteen todellisia tuotantokustannuksia.
(30)
Jatkotutkimukset osoittivat, että eriytetty vientivero todella alensi pääasiallisen raaka-aineen kotimaisia hintoja keinotekoisen alhaiselle tasolle, kuten jäljempänä esitetään Argentiinan osalta johdanto-osan 35 kappaleesta eteenpäin ja Indonesian osalta johdanto-osan 66 kappaleesta eteenpäin, sekä vaikutti biodieselin tuottajien kustannuksiin kummassakin asianomaisessa maassa. Tämän havainnon perusteella katsotaan, että tämä pääasiallisten raaka-aineiden kustannusvääristymä olisi otettava huomioon määriteltäessä normaaliarvo kummankin maan osalta, ottaen huomioon sekä Argentiinassa että Indonesiassa vallitseva erityinen markkinatilanne.
(31)
Unionin yleinen tuomioistuin on vahvistanut (4), että kun raaka-aineiden hintoja säännellään siten, että ne ovat keinotekoisen alhaisia kotimarkkinoilla, voidaan olettaa tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantokustannusten vääristyvän. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi unionin toimielimillä olevan tällaisessa tapauksessa oikeus päätellä, että yhtä erää kirjanpidossa ei voida pitää kohtuullisena ja sen vuoksi tällaisen erän voi oikaista.
(32)
Unionin yleinen tuomioistuin totesi myös olevan perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan perusteella ilmeistä, että normaaliarvoa ei voi laskea asianomaisen osapuolen kirjanpitomerkintöjen perusteella, jos tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuotantokustannukset eivät käy riittävän hyvin ilmi kyseisestä kirjanpidosta. Tällaista tapausta varten ensimmäisen alakohdan toisessa virkkeessä säädetään, että kustannuksia oikaistaan tai ne määritetään muiden tietojen kuin kyseisen kirjanpidon perusteella. Tällaisia tietoja voidaan saada muiden tuottajien tai viejien kustannuksista tai jos tällaisia tietoja ei ole saatavilla tai niitä ei voida käyttää, mitä tahansa muuta hyväksyttävää tietolähdettä käyttäen, mukaan lukien muilta edustavilta markkinoilta saadut tiedot.
(33)
Alustavissa laskelmissa käytettiin Argentiinan vientiä harjoittavien tuottajien tuotantokustannuksia laskettaessa soijapapujen todellista kotimaista ostohintaa ja Indonesian tapauksessa raa’an palmuöljyn todellista tileihin merkittyä kustannusta.
(34)
Koska eräät tuotantokustannukset - erityisesti pääasiallisen raaka-aineen (Argentiinassa soijaöljy ja soijapavut sekä Indonesiassa palmuöljy) kustannukset - todettiin vääristyneiksi, ne määritettiin kyseisten maiden asianomaisten viranomaisten julkaisemien viitehintojen perusteella. Nämä hinnat vastaavat kansainvälisiä hintoja.
2. Argentiina
2.1 Normaaliarvo
(35)
Kuten edellä mainitaan, komissio on nyt päätellyt, että Argentiinan eriytetty vientivero vääristää kyseisen maan biodieselin tuottajien tuotantokustannuksia. Tutkimus osoitti, että raaka-aineen vientivero (soijapapujen osalta 35 % ja soijaöljyn osalta 32 %) oli tutkimusajanjaksolla merkittävästi korkeampi kuin lopputuotteen vientivero (biodieselin nimellisverokanta 20 % ja tosiasiallinen vero alennuksen jälkeen 14,58 %). Tutkimusajanjaksolla vientiveron erotus oli siis soijapapujen ja biodieselin välillä 20,42 prosenttiyksikköä ja soijaöljyn ja biodieselin välillä 17,42 prosenttiyksikköä.
(36)
Soijapapujen ja soijaöljyn vientiveron tason määrittämiseksi Argentiinan maa- ja karjataloudesta ja kalastuksesta vastaava ministeriö julkaisee päivittäin soijapapujen ja soijaöljyn FOB-hinnan eli niin sanotun viitehinnan (5). Tämä viitehinta vastaa kansainvälistä hintatasoa (6), ja sitä käytetään laskettaessa veroviranomaisille maksettavan vientiveron määrää.
(37)
Kotimarkkinahinnat seuraavat kansainvälisten hintojen kehitystä. Tutkimus osoitti, että soijapapujen ja soijaöljyn kotimaisten ja kansainvälisten hintojen ero johtuu vientiverosta ja muista vientiin liittyvistä menoista. Argentiinan maatalousministeriö myös julkaisee soijapapujen ja soijaöljyn kotimaiset viitehinnat ”teoreettisina FAS-hintoina” (7). Soijapapujen ja soijaöljyn tuottajien saama nettohinta on näin ollen sama riippumatta siitä, myyvätkö ne tuotteen vientiin vai kotimaahan.
(38)
Argentiinan biodieselin tuottajien käyttämän pääasiallisen raaka-aineen kotimaisen hinnan todettiin siis olevan maan vientiverojärjestelmästä johtuvan vääristymisen vuoksi keinotekoisesti alhaisempi kuin kansainväliset hinnat, ja sen vuoksi pääasiallisen raaka-aineen kustannukset eivät käyneet riittävän hyvin ilmi tutkimuksen kohteena olevien Argentiinan tuottajien kirjanpitomerkinnöistä, siten kuin perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitetaan ja kuten unionin yleinen tuomioistuin on edellä esitetyn mukaisesti asian tulkinnut.
(39)
Sen vuoksi komissio on päättänyt tarkistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 63 kappaletta ja jättää huomioimatta soijapapujen (biodieselin tuotannossa käytetty pääasiallinen raaka-aine) tosiasialliset kustannukset, siten kuin ne on merkitty asianomaisten yritysten kirjanpitoon, ja korvata nämä kustannukset hinnalla, jonka kyseiset yritykset olisivat maksaneet soijapavuista ilman tällaista hinnan vääristymistä.
(40)
Määrittääkseen kustannukset, joita asianomaisille yrityksille olisi aiheutunut soijapapujen ostosta ilman vääristymisen vaikutusta, komissio otti huomioon soijapapujen viitehintojen keskiarvon, joka perustuu Argentiinan maatalousministeriön julkaisemiin FOB-vientihintoihin tutkimusajanjaksolla (8).
(41)
Argentiinan vientiä harjoittavien tuottajien yhdistys CARBIO ja Argentiinan viranomaiset väittivät, että yrityksille aiheutuneiden kustannusten oikaiseminen perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti on mahdollista vain, jos ne ovat kirjanpitomerkinnät eivätkä yrityksille aiheutuneet kustannukset, jotka eivät vastaa riittävän hyvin tarkasteltavana olevan tuotteen tuottamiseen ja myyntiin liittyviä kustannuksia. Ne totesivat, että komissio käytännössä lisäsi vientiverot yritysten soijapavuista maksamaan hintaan ja siten sisällytti tuotantokustannuksiin erän, joka ei liity tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon tai myyntiin. Lisäksi ne totesivat, että ilmoitusasiakirjassa siteerattu unionin yleisen tuomioistuimen Acron-tuomio (9) perustuu WTO:n polkumyynnin vastaisen sopimuksen 2.2.1.1 artiklan väärään tulkintaan, että siitä on vireillä muutoksenhaku unionin tuomioistuimessa ja että tosiseikat eroavat joka tapauksessa nyt kyseessä olevasta tapauksesta, sillä raaka-aineiden hinnat eivät Argentiinassa ole säänneltyjä kuten kaasun hinta Venäjällä eivätkä vääristyneitä, koska ne määräytyvät vapaasti ilman valtion väliintuloa ja sen vuoksi Argentiinassa ei ole sellaista markkinatilannetta, jonka perusteella komissio voisi soveltaa perusasetuksen 2 artiklan 5 kohtaa. Ne ilmoittivat, että Argentiinan eriytetty vientivero ei ole ristiriidassa minkään kauppasääntöjen kanssa. Lisäksi CARBIO väitti, että koska vientiveroa ei otettu huomioon vientihintaa vahvistettaessa, komission vertailu laskennallisen normaaliarvon (jossa otetaan huomioon vientiverot) ja vientihinnan (jossa ei oteta huomioon vientiveroja) välillä ei ollut oikeudenmukainen.
Ne jatkoivat väittämällä, että komissio ei myöskään verrannut normaaliarvoa vientihintaan oikeudenmukaisesti, kun se käytti laskennallisen normaaliarvon määrittämiseksi CBOT:ssa määräytyneitä soijapapujen kansainvälisiä hintoja ottamatta vientihinnan määrittämisessä huomioon CBOT:n suojautumistoimintaan liittyviä voittoja tai tappioita (ks. jäljempänä). Lisäksi CARBIO väitti, että kun komissio ainoastaan korvasi tutkimuksen kohteena olevien yritysten kirjaamat kustannukset kansainvälisillä hinnoilla, se ei ottanut huomioon argentiinalaisten tuottajien luontaista kilpailuetua. Lopuksi CARBIO valitti, että komissio ei ottanut huomioon sitä, että jos Argentiinassa ei olisi eriytettyä vientiveroa, soijapapujen CBOT-hinnat olisivat olleet paljon alhaisemmat.
(42)
Nämä väitteet on hylättävä. Vaikka olisikin totta, että tapauksen Acron tosiseikat eroavat nyt käsillä olevan tapauksen tosiseikoista, unionin yleisen tuomioistuimen vakiintuneen oikeusperiaatteen mukaan katsotaan kuitenkin, että jos tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuotantokustannukset eivät käy riittävän hyvin ilmi yritysten kirjanpidosta, niitä ei voi käyttää normaaliarvon laskentaperusteena. Acron-tapauksessa kustannukset eivät käyneet riittävän hyvin ilmi asianomaisten yritysten kirjanpidosta, koska kaasun hinta oli säännelty. Nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa todettiin, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon liittyvät kustannukset eivät käy riittävän hyvin ilmi asianomaisten yritysten kirjanpidosta, koska ne ovat keinotekoisen alhaiset Argentiinan eriytetystä vientiverosta aiheutuvan vääristymisen vuoksi. Tämä pitää paikkansa riippumatta siitä, ovatko eriytetyt vientiverojärjestelmät sinällään yleisesti WTO-sopimuksen vastaisia. Lisäksi komissio katsoo unionin yleisen tuomioistuimen tulkinneen polkumyynnin vastaista sopimusta asianmukaisesti. Asiassa China - Broilers (10) paneeli totesi, että vaikka polkumyynnin vastaisen sopimuksen 2.2.1.1 artiklan mukaan tuotantokustannukset lasketaan tavallisesti tutkimuksen kohteena olevan osapuolen kirjanpitomerkintöjen perusteella, tutkiva viranomainen voi kieltäytyä käyttämästä tällaisia merkintöjä, jos se katsoo, että joko i) ne ovat ristiriidassa hyvän kirjanpitotavan kanssa tai ii) niistä ei käy riittävän hyvin ilmi tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon ja myyntiin liittyvät kustannukset. Jos tutkiva viranomainen päättää poiketa tällä tavoin normista, sen on kuitenkin perusteltava päätöksensä. Tätä tulkintaa noudattaen ja ottaen huomioon eriytetyn vientiveron aiheuttaman vääristymisen, josta seuraa erityinen markkinatilanne, komissio korvasi asianomaisten yritysten kirjaamat pääasiallisen raaka-aineen hankinnasta Argentiinassa aiheutuneet kustannukset hinnalla, joka raaka-aineesta olisi maksettu ilman todettua vääristymistä. Vaikka tulos on puhtaasti numeeriselta kannalta samanlainen, se ei silti tarkoita, että komission käyttämä menettely olisi tarkoittanut vain vientiverojen lisäämistä raaka-ainekustannuksiin. Kulutushyödykkeiden kansainväliset hinnat vahvistetaan kysynnän ja tarjonnan perusteella eikä ole olemassa näyttöä siitä, että Argentiinan eriytetty vientivero vaikuttaisi CBOT-hintoihin. Sen vuoksi kaikki väitteet siitä, että käyttämällä kansainvälistä hintaa komissio ei olisi verrannut normaaliarvoa ja vientihintaa oikeudenmukaisesti, ovat perusteettomia. Sama pätee väitteeseen, jonka mukaan komissio ei ottanut huomioon Argentiinan tuottajien luontaista kilpailuetua, koska yritysten kirjaamien kustannusten korvaaminen johtui ennemminkin raaka-aineen epänormaalin alhaisesta hinnasta kotimarkkinoilla kuin kilpailuedusta.
(43)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 45 kappaleessa selitetään, että koska kotimarkkinamyynti ei tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä, normaaliarvo oli määritettävä perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti lisäämällä 15 prosentin kohtuullinen voittomarginaali. Jotkin vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että komission kohtuullisena voittomarginaalina käyttämä prosenttimäärä (15 %) on epärealistisen korkea ja erosi radikaalisti monissa samanlaisilla hyödykemarkkinoilla tehdyissä tutkimuksissa vakiintuneesta käytännöstä (jonka mukaan käytetty voittomarginaali on ollut noin 5 %).
(44)
Tämä väite on hylättävä. Ensinnäkin ei pidä paikkaansa, että komissio käyttäisi järjestelmällisesti 5 prosentin voittomarginaalia normaaliarvon määrittämisessä. Jokainen tilanne arvioidaan omista lähtökohdistaan, ottaen huomioon tapauksen erityisolosuhteet. Esimerkiksi vuonna 2009 biodieseliä koskevassa tapauksessa Yhdysvaltoja vastaan käytettiin useita erilaisia voittomarginaaleja, joiden painotettu keskiarvo oli selvästi yli 15 prosenttia. Toiseksi komissio tarkasteli myös lyhyen ja keskipitkän aikavälin lainakorkoja Argentiinassa, jotka maailmanpankin tietojen mukaan olivat noin 14 prosenttia. On kohtuullista olettaa, että kaupankäynnistä biodieselin kotimarkkinoilla saatavissa oleva voittomarginaali ylittää vieraan pääoman kustannukset. Lisäksi käytetty voittomarginaali on jopa alhaisempi kuin tarkasteltavana olevan tuotteen tuottajien tutkimusajanjaksolla saama voitto, joka tosin oli seurausta eriytetyn vientiveron aiheuttamasta kustannusvääristymästä ja valtion sääntelemistä biodieselin kotimarkkinahinnoista. Tämän vuoksi sekä edellä esitetyistä syistä katsotaan edelleen, että 15 prosentin voittomarginaali on kohtuullinen ja Argentiinan suhteellisen uuden pääomavaltaisen teollisuuden saavutettavissa.
(45)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen CARBIO ja Argentiinan viranomaiset väittivät, että i) viittaus voittomarginaalin tasoon Yhdysvaltojen tapauksessa oli perusteeton; ii) viittaus keskipitkän aikavälin lainakorkoihin ei ole kaikilta osin looginen; tällaista vertailuarvoa ei ole koskaan käytetty aikaisemmin ja jos sitä käytetään, ei pitäisi viitata Argentiinan korkotasoon, sillä investoinnit on tehty Yhdysvaltain dollareissa yhdessä ulkomaisten tahojen kanssa; iii) argentiinalaisten tuottajien tosiasiallista voittoa ei voi ottaa huomioon erityisen markkinatilanteen vuoksi; ja iv) vertailun vuoksi unionin teollisuuden voittotavoitteeksi oli asetettu 11 prosenttia.
(46)
Nämä väitteet on hylättävä. Komissio katsoi, että 15 prosentin voittomarginaali on Argentiinan biodieselteollisuuden tapauksessa kohtuullinen, sillä alan teollisuus oli tutkimusajanjaksolla Argentiinassa vielä nuorta ja pääomavaltaista. Viittauksella Yhdysvaltojen tapauksessa käytettyyn voittomarginaaliin oli tarkoitus kiistää se, että komissio käyttäisi järjestelmällisesti 5 prosentin voittomarginaalia normaaliarvon määrittämisessä. Viittauksella keskipitkän aikavälin lainakorkoihin ei myöskään ollut tarkoitus vahvistaa vertailuarvoa vaan testata käytetyn marginaalin kohtuullisuus. Sama pätee otokseen valittujen yritysten tosiasiallisiin voittoihin. Toisaalta koska normaaliarvo määritetään eri tarkoitusta varten kuin unionin teollisuuden voittotavoite polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin puuttuessa, näiden kahden vertaamisella ei ole asian kannalta merkitystä. Tämän vuoksi vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 46 kappaleessa esitetyt päätelmät.
(47)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja valmistaa biodieseliä osittain omissa laitoksissaan ja osittain riippumattoman tuottajan kanssa tehdyllä jalostuskorvaussopimuksella. Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja pyysi, että sen tuotantokustannukset laskettaisiin uudelleen käyttäen sen omien tuotantokustannusten ja sopimuskumppanin tuotantokustannusten eri painotettua keskiarvoa kuin komissio oli käyttänyt alustavassa vaiheessa. Tämä pyyntö tutkittiin ja todettiin oikeutetuksi, joten asianomaisen yrityksen tuotantokustannukset laskettiin uudelleen.
(48)
Komissio vastaanotti muitakin tiettyjä yrityksiä koskevia pienempiä väitteitä, mutta ne osoittautuivat kiistanalaisiksi sen jälkeen, kun normaaliarvon laskemisen menetelmää muutettiin edellä kuvaillusti. Sen vuoksi vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 40-46 kappaleessa esitetyt päätelmät edellä esitetyin muutoksin.
2.2 Vientihinta
(49)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 49 kappaleessa esitettiin, että jos vientimyynti unioniin tapahtui unionin alueella sijaitsevien etuyhteydessä olevien kauppayritysten kautta, vientihintaan tehtiin oikaisuja myös etuyhteydessä olevan kauppayrityksen voittomarginaalin huomioon ottamiseksi perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. Tätä laskelmaa varten katsottiin kohtuulliseksi viiden prosentin tasoinen voitto. Kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että etuyhteydessä olevan unionissa toimivan kauppayrityksen viiden prosentin voittomarginaali oli hyödykekaupankäynnissä liian korkea ja että sen sijasta olisi käytettävä voitottomuutta tai alhaisempaa prosenttilukua (enintään 2 % yrityksestä riippuen).
(50)
Tämän väitteen tueksi ei esitetty näyttöä. Näin ollen vahvistetaan unionin alueella sijaitsevien etuyhteydessä olevien kauppayritysten viiden prosentin voittomarginaali.
(51)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen CARBIO pysyi edelleen kannassaan, jonka mukaan viiden prosentin voittomarginaali oli liian korkea hyödykekaupankäynnissä, sekä viittasi KPMG:n erityisesti tätä tarkoitusta varten toteuttamaan tutkimukseen, joka toimitettiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen julkistamisen jälkeen komissiolle 1 päivänä heinäkuuta 2013. Komissio katsoi, että tutkimuksen tuloksia ei voitu pitää luotettavina, sillä siinä viitataan analyysiin, johon liittyy rajoituksia. Näiden vuoksi tutkimukseen oli valittu vain pieni määrä kauppayrityksiä, joista puolet ei edes myynyt maataloustuotteita. Tutkimuksen tarjoamaa näyttöä pidetään näin ollen puutteellisena. Sen vuoksi vahvistetaan unionin alueella sijaitsevien etuyhteydessä olevien kauppayritysten viiden prosentin voittomarginaali.
(52)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja valitti, että komissio ei vientihintaa vahvistaessaan ottanut huomioon suojautumiseen liittyviä voittoja tai tappioita, joita tuottajalle aiheutuu tämän myydessä ja ostaessa soijaöljyn futuurisopimuksia CBOT:ssa. Yritys väitti, että suojautuminen on välttämätöntä alan liiketoiminnassa raaka-aineiden hintojen epävakauden vuoksi ja että biodieselin myyjän nettotulot eivät ole peräisin ainoastaan ostajalta vaan niihin vaikuttavat myös suojautumisesta seuraavat voitot (tai tappiot).
(53)
Tämä väite on hylättävä, sillä perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdassa todetaan selvästi, että vientihinta on vientiin myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksettu tai maksettava hinta riippumatta erillisistä - vaikkakin asiaan liittyvistä - suojautumisesta johtuvista voitoista tai tappioista.
(54)
Koska vientihinnasta ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 47-49 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.3 Vertailu
(55)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 53 kappaleessa selitetään, että kun vientimyynti tapahtui unionin ulkopuolella sijaitsevien etuyhteydessä olevien kauppayritysten kautta, komissio tutki, olisiko tällaisia etuyhteydessä olevia kauppiaita pidettävä palkkiopohjalta toimivina edustajina. Jos näin todettiin olevan, tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukaisesti oikaisu kauppiaan saaman nimellisen voittomarginaalin huomioon ottamiseksi.
(56)
Yksi yritys väitti, että voittomarginaali, jota komissio käytti unionin ulkopuolella sijaitsevan etuyhteydessä olevan kauppayrityksen nimellisenä voittomarginaalina, oli liian korkea ja että alhaisempi voittomarginaali olisi ollut kohtuullisempi.
(57)
Komissio tutki huolellisesti kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan väitteet, mutta tuli siihen tulokseen, että etuyhteydessä olevien kauppayritysten laajan toiminnan vuoksi viiden prosentin voittomarginaalia oli pidettävä kohtuullisena. Sen vuoksi tämä väite on hylättävä.
(58)
Koska muita vertailua koskevia huomautuksia ei ole esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 50-55 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.4 Polkumyyntimarginaalit
(59)
Kaikki yhteistyössä toimineet argentiinalaiset vientiä harjoittavat yritykset pyysivät, että jos biodieselin tuonnille Argentiinasta määrätään polkumyyntitulli, sen olisi oltava sama kaikille yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille ja perustuttava kaikkien otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien polkumyyntitullien painotettuun keskiarvoon. Ne esittivät pyynnön tueksi väitteen, jonka mukaan kaikilla otokseen valituilla tuottajilla on kaupallisia tai muita yhteyksiä toisiinsa: ne tuottavat, myyvät tai lainaavat biodieseliä toisilleen tai vaihtavat sitä keskenään ja monesti usean eri yrityksen tuotteet lastataan samaan alukseen laivattavaksi EU:hun, minkä jälkeen tulliviranomaisten ei ole enää mahdollista tunnistaa ja erottaa eri tuottajien tuotteita. Näiden erikoisten olosuhteiden vuoksi ilmoitettiin, että yksilöllisten tullien määrääminen olisi käytännössä vaikeaa.
(60)
Huolimatta siitä, että pyyntö tuli kaikilta vientiä harjoittavilta tuottajilta, joiden keskuudessa on myös tuottajia, joiden yksittäinen polkumyyntimarginaali on alhaisempi kuin painotettu keskimääräinen marginaali, ja huolimatta mahdollisesta yksinkertaistamisesta tulliviranomaisten kannalta pyyntö olisi hylättävä. Väitettyjä käytännön vaikeuksia ei pitäisi käyttää syynä perusasetuksen säännöksistä poikkeamiselle, jos se on vältettävissä. Tässä tapauksessa yritysten tapa vaihtaa, lainata tai muutoin sekoittaa tarkasteltavana olevaa tuotetta ei itsessään tee perusasetuksen 9 artiklan 6 kohdassa tarkoitettujen yksilöllisten tullien soveltamista mahdottomaksi.
(61)
Kolme yritystä pyysi nimensä lisäämistä yhteisyössä toimineiden yritysten luetteloon, jotta niihin voitaisiin soveltaa otoksen ulkopuolisten yhteistyössä toimineiden yritysten polkumyyntitullia kaikkiin muihin yrityksiin sovellettavan jäännöstullin sijasta.
(62)
Kaksi näistä kolmesta yrityksestä valmisti jo biodieseliä kotimarkkinoille tai jalostuskorvaussopimuksella muille vientiä harjoittaville tuottajille tutkimusajanjaksolla, mutta ne eivät itse vieneet tuotettaan unioniin. Kolmas yritys ei valmistanut biodieseliä tutkimusajanjaksolla, koska sen laitos oli vasta rakenteilla.
(63)
Komissio katsoo, että edellä tarkoitettujen kolmen yrityksen tapauksessa edellytykset yhteistyössä toimivana vientiä harjoittavana tuottajana pitämiselle eivät täyty. Tämä ei koske pelkästään yritystä, joka ei tuottanut biodieseliä tutkimusajanjaksolla, vaan myös yrityksiä, jotka osallistuivat tutkimukseen täyttämällä otantalomakkeen, sillä ne ilmoittivat otantaa koskevassa vastauksessaan selvästi, että ne tuottivat kotimarkkinoille tai kolmansille osapuolille mutta eivät vieneet biodieseliä unioniin omissa nimissään.
(64)
Pyyntö on sen vuoksi hylättävä, ja kyseisiin kolmeen yritykseen olisi sovellettava jäännöspolkumyyntitullia.
(65)
Kun otetaan huomioon normaaliarvoon ja vientihintaan tehdyt edellä esitetyt oikaisut ja koska muita huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 59 kappaleessa oleva taulukko korvataan seuraavasti ja lopulliset polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina CIF-hinnasta unionin rajalla tullaamattomana ovat seuraavat:
Yritys
Polkumyyntimarginaali
Louis Dreyfus Commodities SA.
46,7 %
Ryhmä ”Renova” (Molinos Río de la Plata SA, Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. ja Vicentin S.A.I.C.)
49,2 %
Ryhmä ”T6” (Aceitera General Deheza SA, Bunge Argentina SA)
41,9 %
Muut yhteistyössä toimineet yritykset
46,8 %
Kaikki muut yritykset
49,2 %
3. Indonesia
3.1 Normaaliarvo
(66)
Kuten edellä johdanto-osan 28-34 kappaleessa todetaan, komissio on nyt päätellyt, että Indonesian eriytetty vientivero vääristää maan biodieselin tuottajien tuotantokustannuksia ja sen vuoksi tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon ja myyntiin liittyvät kustannukset eivät käy riittävän hyvin ilmi tutkimuksen kohteena olevien indonesialaisten tuottajien kirjanpitomerkinnöistä.
(67)
Sen vuoksi komissio on päättänyt tarkistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 63 kappaletta ja jättää huomioimatta raa’an palmuöljyn (biodieselin tuotannossa käytetty pääasiallinen raaka-aine) ostosta aiheutuneet tosiasialliset kustannukset, siten kuin ne on merkitty asianomaisten yritysten kirjanpitoon, ja korvata nämä kustannukset hinnalla, jonka kyseiset yritykset olisivat maksaneet raa’asta palmuöljystä ilman tällaista vääristymää.
(68)
Tutkimus on vahvistanut, että raa’an palmuöljyn kotimaisessa kaupassa hintataso on merkittävästi alhaisempi verrattuna ”kansainväliseen” viitehintaan ja että ero on hyvin lähellä raakaan palmuöljyyn sovellettavaa vientiveroa. Koska eriytetty vientivero rajoittaa raa’an palmuöljyn vientimahdollisuuksia, suuri määrä raakaa palmuöljyä jää saataville kotimarkkinoilla, jolloin sen kotimaisiin hintoihin kohdistuu alennuspaineita. Tästä on seurauksena erityinen markkinatilanne.
(69)
Biodieselin vientivero oli tutkimusajanjaksolla 2-5 prosenttia. Samalla ajanjaksolla raa’an palmuöljyn vientivero vaihteli 15-20 prosentin välillä, ja puhdistetun, valkaistun ja hajuttomaksi käsitellyn palmuöljyn vientivero vaihteli 5-18,5 prosentin välillä. Erilaisia tariffeja sovelletaan viitehintojen vastaavan vaihteluvälin mukaan (ne seuraavat kansainvälisiä markkinasuuntauksia eivätkä liity millään tavalla laatueroihin). Öljypalmun hedelmien vientivero on kiinteä 40 prosenttia.
(70)
Edellä esitetyn vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 63 kappaletta tarkistetaan, ja yritysten kirjaama pääasiallisen raaka-aineen (raaka palmuöljy) kustannus korvataan perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti Indonesian viranomaisten julkaisemalla raa’an palmuöljyn viennin viitehinnalla (HPE) (11), joka puolestaan perustuu julkaistuihin kansainvälisiin hintoihin (Rotterdam, Malesia ja Indonesia). Tämä oikaisu koskee sekä etuyhteydessä olevilta että etuyhteydettömiltä yrityksiltä ostettua raakaa palmuöljyä. Saman oikeussubjektin sisällä itse tuotetun raa’an palmuöljyn kustannus hyväksytään, koska ei ole näyttöä saman oikeussubjektin sisällä itse tuotetun raa’an palmuöljyn kustannusten vääristymisestä.
(71)
Kaikki Indonesian vientiä harjoittavat tuottajat sekä Indonesian hallitus väittävät, että yritysten kirjanpitomerkintöjen mukaisten raa’an palmuöljyn kustannusten korvaaminen Indonesian viennin viitehinnalla ei ole sallittua WTO:n sääntöjen eikä perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaan ja siten laitonta. Tältä osin Indonesian hallitus väitti, että komissio kohtelee Indonesian tasavaltaa väärin pitämällä sitä muuna kuin markkinatalousmaana. Yritysten huomautukset voidaan tiivistää seuraavasti: ensinnäkin komissio ei ole esittänyt mitään syytä poikkeamiselle kirjanpitoon merkityistä todellisista kustannuksista tai osoittanut, että nämä kustannukset eivät vastaisi riittävän hyvin tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon liittyviä kustannuksia, vaan ainoastaan todennut, että kirjanpitoon merkityt kustannukset ovat keinotekoisen alhaisia verrattuna kansainvälisiin hintoihin ja siksi ne olisi korvattava.
Tämä on vastoin WTO:n sääntöjä, joiden mukaan se, voidaanko tiettyä kustannusta käyttää tuotantokustannusten laskemiseen, testataan sillä, liittyykö kyseinen kustannus tuotteen tuotantoon ja myyntiin, eikä sillä, vastaako kustannus riittävän hyvin markkina-arvoa. Toiseksi, vaikka perusasetuksen 2 artiklan 5 kohta mahdollistaa oikaisun tekemisen, kyseistä artiklaa voisi soveltaa vain, jos valtio puuttuu markkinoihin suoraan asettamalla tai sääntelemällä hinnat keinotekoisen alhaiselle tasolle. Tässä tapauksessa komissio kuitenkin väittää, että raa’an palmuöljyn hinta on keinotekoisen alhainen vain sille asetetun vientiveron eikä valtion sääntelyn vuoksi. Vaikka tämä pitäisi paikkansa, vaikutuksia kotimaiseen hintaan voi pitää vain sattumanvaraisina tai vientiverojärjestelmän sivuvaikutuksina. Kolmanneksi komissio vetoaa virheellisesti Acron-tuomioon raakaa palmuöljyä koskevan oikaisun laillisuuden perustelemiseksi. Kyseiseen tuomioon on vireillä muutoksenhaku, joten sitä ei voi pitää ennakkotapauksena. Joka tapauksessa Acron-tapauksen olosuhteet olivat erilaiset, sillä se liittyy tilanteeseen, jossa valtio säänteli kaasun hintoja, toisin kuin Indonesian tapauksessa, jossa raa’an palmuöljyn hinnat määräytyvät vapaasti markkinoilla. Lopuksi Indonesian hallitus väitti, että 2 artiklan 5 kohdan mukaisen oikaisun tarkoituksena oli ainoastaan korottaa polkumyyntimarginaaleja verotuksessa ilmenevien erojen vuoksi.
(72)
Väite, jonka mukaan perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukainen oikaisu olisi WTO:n ja/tai unionin sääntöjen perusteella laiton, on hylättävä. Perusasetuksella saatetaan WTO:n polkumyynnin vastainen sopimus osaksi unionin lainsäädäntöä ja sen vuoksi katsotaan, että kaikki kyseisen asetuksen säännökset, 2 artiklan 5 kohta mukaan lukien, ovat johdonmukaisia suhteessa polkumyynnin vastaisesta sopimuksesta johtuviin unionin velvollisuuksiin. Tässä yhteydessä muistutetaan, että perusasetuksen 2 artiklan 5 kohtaa sovelletaan tasavertaisesti sekä markkinatalouksiin että keskusjohtoisiin talouksiin. Kuten edellä mainitaan (johdanto-osan 42 kappale), unionin yleinen tuomioistuin vahvisti asiassa Acron oikeusperiaatteen, jonka mukaan katsotaan, että jos tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuotantokustannukset eivät käy riittävän hyvin ilmi yritysten kirjanpidosta, niitä ei voi käyttää normaaliarvon laskentaperusteena ja silloin ne voidaan perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti korvata kustannuksilla, jotka vastaavat markkinavoimien määräämiä hintoja. Sen, että Acron-tapauksessa oli kyse valtion sääntelemistä hinnoista, ei voida kuitenkaan tulkita tarkoittavan, että komissio ei voisi soveltaa 2 artiklan 5 kohtaa muunlaiseen valtion väliintuloon, joka vääristää suoraan tai välillisesti tiettyjä markkinoita painamalla hintoja keinotekoisen alhaiselle tasolle. Samanlaiseen tulokseen polkumyynnin vastaisen sopimuksen 2.2.1.1 artiklan tulkinnasta tuli äskettäin paneeli asiassa China - Broilers. Nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa komissio on todennut, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon liittyvät kustannukset eivät käy riittävän hyvin ilmi asianomaisten yritysten kirjanpidosta, koska kustannukset ovat keinotekoisen alhaisia Indonesian eriytetystä vientiverosta aiheutuvan vääristymisen vuoksi. Sen vuoksi komissiolla oli perusteet oikaista raakaa palmuöljyä koskevat kustannukset perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Indonesian hallituksen väitteen osalta todetaan, että 2 artiklan 5 kohdan mukainen oikaisu perustuu toteen näytettyyn eroon raa’an palmuöljyn kotimaisten ja kansainvälisten hintojen välillä eikä eroihin verotuksessa.
(73)
Kaksi indonesialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että komissio ei ole onnistunut näyttämään toteen raa’an palmuöljyn hinnan vääristymistä Indonesian kotimarkkinoilla. Niiden mukaan komission perusolettamus siitä, että eriytetty vientivero rajoittaa raa’an palmuöljyn vientimahdollisuuksia ja johtaa siten raa’an palmuöljyn suurten määrien jäämiseen kotimarkkinoille, mikä laskee tuotteen kotimaisia hintoja, ei perustu tosiseikkoihin, koska raakaa palmuöljyä viedään maasta suuria määriä (70 % kaikesta tuotannosta). Joka tapauksessa jos raa’an palmuöljyn kotimarkkinoita pidettäisiinkin eriytetyn vientiveron takia vääristyneinä, myös HPE-hinta on vääristynyt, koska se perustuu kansainvälisiin vientihintoihin, joihin sisältyy vientivero. Sen vuoksi raa’an palmuöljyn HPE-hintaa ei voi pitää asianmukaisena vertailuarvona raa’an palmuöljyn tuotantokustannusten oikaisemiseksi.
(74)
Huolimatta siitä, että raakaa palmuöljyä viedään Indonesiasta suuria määriä, tutkinnassa on käynyt ilmi, että raa’an palmuöljyn kotimainen hinta on keinotekoisen alhainen verrattuna kansainvälisiin hintoihin. Lisäksi todettu hintaero on lähellä eriytetyn vientiverojärjestelmän mukaista vientiveroa. Sen vuoksi voidaan kohtuudella päätellä, että kotimarkkinoiden alhainen hintataso on seurausta eriytetyn vientiveron aiheuttamasta vääristymisestä. Lisäksi kulutushyödykkeiden, myös raa’an palmuöljyn, kansainväliset hinnat määräytyvät kysynnän ja tarjonnan perusteella ja siten noudattavat markkinavoimien dynamiikkaa. Ei ole esitetty näyttöä siitä, että markkinavoimat olisivat vääristyneet Indonesian eriytetyn vientiveron vuoksi. Sen vuoksi hylätään väite, jonka mukaan HPE olisi epäasianmukainen vertailuarvo.
(75)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja, jolla ei ollut todettu olleen edustavaa kotimaista myyntiä (väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 60 kappale) väitti, että komissio oli testannut edustavuuden virheellisesti yksittäisten etuyhteydessä olevien yritysten myynnin perusteella kaikkien ryhmään kuuluvien yritysten yhteisen myynnin sijasta. Kyseinen tuottaja myöntää kuitenkin, että tällä väitetyllä virheellä ei ollut vaikutusta sitä koskevaan alustavaan päätelmään. On aihetta muistuttaa, että tämän vientiä harjoittavan tuottajan osalta yksikään etuyhteydessä oleva yritys ei läpäissyt edustavuustestiä. Sen vuoksi on selvää, että vaikka väite olisi perusteltukin, kaikkien etuyhteydessä olevien yritysten kotimaisen myynnin yhteismäärään perustuvalla edustavuustestillä ei olisi voinut olla vaikutusta alustaviin päätelmiin, minkä kyseinen vientiä harjoittava tuottaja itsekin myöntää. Koska asiaan liittyviä muita väitteitä tai huomautuksia ei ole esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 60-62 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
(76)
Yksi osapuoli väitti, että sen osalta oli väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 63 kappaleen yhteydessä määritetty myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset liian suuriksi. Tämän väitteen tutkiminen osoitti, että sekä kotimaisen että vientimyynnin myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset oli sisällytetty normaaliarvon laskelmaan. Tähän tehtiin tarvittavat oikaisut siten, että laskelmassa käytetään ainoastaan kotimaisen myynnin myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia.
(77)
Yksi osapuoli kyseenalaisti normaaliarvon laskemisen ja erityisesti perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti valitun laskentatavan, siten kuin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 65 kappaleessa esitetään. Perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdassa säädetään kolmesta erilaisesta tavasta määrittää myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset ja voitto siinä tapauksessa, että yrityksen tosiasiallisia tietoja ei voida käyttää. Kyseinen osapuoli väitti, että näitä kolmea tapaa on tarkasteltava niiden esittämisjärjestyksessä ja sen vuoksi 2 artiklan 6 kohdan a ja b alakohdan soveltamista olisi harkittava ensin.
(78)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen tapauksessa näytti siltä, että oli harkittu ainoastaan 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaista tapaa, mutta seuraavissa kappaleissa selitetään, miksi 2 artiklan 6 kohdan a ja b alakohta eivät sovellu tähän tapaukseen.
(79)
Perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohtaa ei voida soveltaa, sillä tosiasiallisia määriä ei ollut saatavilla yhdeltäkään otokseen valitulta indonesialaiselta (tai argentiinalaiselta) yritykseltä, koska niillä ei ollut myyntiä tavanomaisen kaupankäynnin yhteydessä. Sen vuoksi ei ole saatavilla tietoja muiden (otokseen valittujen) viejien tai tuottajien tosiasiallisista määristä 2 artiklan 6 kohdan a alakohdan soveltamiseksi.
(80)
Perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan b alakohtaa ei voida soveltaa, sillä kaikilla indonesialaisilla (tai argentiinalaisilla) otokseen valituilla yrityksillä ei ole saman yleisen luokan tuotteiden myyntiä tavanomaisessa kaupankäynnissä.
(81)
Kyseinen osapuoli myös väitti 2 artiklan 6 kohdan b alakohtaan liittyen, että perusasetus on ristiriidassa WTO:n määräysten kanssa, koska kyseiseen 2 artiklan 6 kohdan b alakohdassa vaaditaan, että myynti on tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä. Kuten edellä 72 kappaleessa todetaan, perusasetuksella on saatettu WTO:n polkumyynnin vastainen sopimus osaksi unionin lainsäädäntöä ja sen vuoksi katsotaan, että kaikki kyseisen asetuksen säännökset, 2 artiklan 6 kohta mukaan lukien, ovat johdonmukaisia suhteessa polkumyynnin vastaisesta sopimuksesta johtuviin unionin velvollisuuksiin ja että myyntiä tavanomaisen kaupankäynnin yhteydessä koskeva säännös on täysin polkumyyntisopimuksen mukainen.
(82)
Sen vuoksi vahvistetaan, että sovellettavaksi on valittu 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti muu hyväksyttävä menetelmä voittomarginaalin laskemiseksi.
(83)
Lisäksi useat osapuolet katsoivat, että normaaliarvon laskemiseksi käytetty 15 prosentin voittomarginaali oli liian korkea. Ne väittävät, että väliaikaista tullia koskevasta asetuksesta ei käy ilmi, miten komissio on laskenut 15 prosentin marginaalin, ja näin ollen ne olettavat, että komissio on ottanut 15 prosentin määrän vahinkolaskelmista. Ne väittivät, että monissa muissa kulutushyödykkeitä koskevissa tapauksissa komission käyttämä voittomarginaali on ollut viiden prosentin luokkaa. Useat osapuolet ehdottivat Yhdysvaltojen bioetanolitapauksen voittomarginaalin käyttämistä. Yksi osapuoli ehdotti myös alhaisemman voittomarginaalin käyttöä sen myyntiin, jossa biodieseliä oli sekoitettu mineraalidieselin kanssa. Indonesian hallitus väitti lisäksi, että on kaksinkertaistamista oikaista raa’an palmuöljyn kustannukset 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti, kun samaan aikaan käytetään 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti 15 prosentin voittomarginaalia, joka vastaisi vääristymättömien markkinoiden marginaalia.
(84)
Ensinnäkään ei pidä paikkaansa, että komissio käyttäisi järjestelmällisesti viiden prosentin voittomarginaalia normaaliarvon määrittämisessä. Jokainen tilanne arvioidaan omista lähtökohdistaan, ottaen huomioon tapauksen erityisolosuhteet. Esimerkiksi vuonna 2009 biodieseliä koskevassa asiassa Yhdysvaltoja vastaan käytettiin useita erilaisia voittomarginaaleja, joiden painotettu keskiarvo oli selvästi yli 15 prosenttia. Toiseksi, kun otetaan huomioon, että lyhyen ja keskivälin lainakorot Indonesiassa ovat Maailmanpankin tietojen mukaan noin 12 prosenttia, on kohtuullista olettaa, että kaupankäynnistä biodieselin kotimarkkinoilla saatavissa oleva voittomarginaali ylittää vieraan pääoman kustannukset. Kolmanneksi, riippumatta siitä, kuuluuko mineraalidieselin kanssa sekoitetun biodieselin myynti saman yleisen luokan tuotteiden myyntiin, perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan b alakohdassa säädetään, kuten on jo mainittu edellä johdanto-osan 80 kappaleessa, että tällaisen myynnin olisi tapahduttava tavanomaisessa kaupankäynnissä. Koska biodieseliä ei kotimaassa myydä tavanomaisessa kaupankäynnissä, myöskään mineraalidieselin kanssa sekoitetun biodieselin myynnin ei katsota tapahtuvan tavanomaisessa kaupankäynnissä. Tämän vuoksi sekä edellä esitetyistä syistä katsotaan, että 15 prosentin voittomarginaali on kohtuullinen ja Indonesian suhteellisen uuden pääomavaltaisen teollisuuden saavutettavissa. Indonesian hallituksen väitettä kaksinkertaisesta vaikutuksesta ei voida hyväksyä, sillä kustannusten oikaisu 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti ja kohtuullinen voitto 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti ovat kaksi selvästi toisistaan erillistä asiaa. Tämän vuoksi vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 65 kappaleessa esitetyt päätelmät.
(85)
Yksi osapuoli väitti, että koska raa’an palmuöljyn HPE-hintoihin sisältyvät kansainväliset kuljetuskustannukset ja koska raa’an palmuöljyn kotimaisen hinnan oikaisemisella kansainvälisen hinnan tasolle on tarkoituksena määrittää raa’an palmuöljyn vääristymätön hinta kotimarkkinoilla, raa’an palmuöljyn HPE-hintaa olisi tarkistettava alaspäin kuljetuskustannusten poissulkemiseksi.
(86)
Tämä väite on hylättävä. Komissio harkitsi joukkoa vaihtoehtoja valitessaan soveltuvinta hintaa käytettäväksi kansainvälisenä viitehintana. Olisi palautettava mieleen, että Indonesian viranomaiset itse käyttävät HPE-hintaa vertailuarvona vientitullien kuukausittaista tasoa laskettaessa. Sen vuoksi Indonesian viranomaisten määrittelemä HPE-hinta katsottiin tarkoituksenmukaisimmaksi kansainväliseksi viitehinnaksi määritettäessä biodieselin tuotantokustannusten vääristymisen tasoa Indonesiassa.
(87)
Kaksi osapuolta väitti komission jättäneen huomioimatta sen, että ne valmistavat biodieseliä muusta kuin raa’asta palmuöljystä. Näitä muita syöteöljyjä ovat palmun rasvahappotisle (PFAD), puhdistettu palmuöljy (RPO) ja puhdistettu palmusteariini (RST). Koska ei otettu huomioon osapuolten biodieselin tuotannossa käyttämää tosiasiallista raaka-ainetta, palmuöljyä koskevaa oikaisua (siten kuin se kuvaillaan 70 kappaleessa) sovellettiin väärään raaka-aineeseen, mistä oli seurauksena laskennallisen normaaliarvon virheellinen taso.
(88)
Nämä väitteet on hylättävä. On syytä korostaa, että komissio oikaisi ainoastaan etuyhteydessä olevilta ja etuyhteydettömiltä tavarantoimittajilta biodieselin tuotantoa varten ostetun raa’an palmuöljyn kustannukset. Ostetun raa’an palmuöljyn jalostuksesta tuloksena olevien sivutuotteiden, kuten PFAD:n, RPO:n ja RST:n, joita jatkojalostetaan biodieselin tuottamiseksi, osalta oikaisuja ei tehty.
(89)
Kolme osapuolta väitti komission jättäneen tunnustamatta, että niiden raa’an palmuöljyn ostoja etuyhteydessä olevilta yrityksiltä olisi kohdeltava tasavertaisesti oman tuotannon kanssa, ja sen vuoksi ei pitäisi soveltaa oikaisua 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti (kuten edellä 70 kappaleessa on esitetty). Osapuolet väittävät, että liiketoimet ryhmän sisällä toteutettiin tavanomaisin markkinaehdoin, joten niitä ei pitäisi oikaista ja korvata kansainvälisellä hinnalla. Lisäksi yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että laskennallinen normaaliarvo olisi määritettävä tutkimusajanjaksolla kuukausittain.
(90)
Koska sisäistä siirtohintaa ei voida pitää luotettavana, komission vakiokäytäntönä on tarkistaa, onko etuyhteydessä olevien osapuolten väliset liiketoimet todella toteutettu tavanomaisin markkinaehdoin. Tätä varten komissio vertaa etuyhteydessä olevien yritysten välistä hintaa taustalla vaikuttavaan markkinahintaan. Koska taustalla vaikuttava markkinahinta on vääristynyt, komissio ei voi tehdä tällaista vertailua. Sen vuoksi komission on korvattava tällainen epäluotettava hinta kohtuullisella hinnalla, jota sovellettaisiin tavanomaisten markkinaehtojen vallitessa normaaleissa markkinaolosuhteissa. Tässä tapauksessa se on kansainvälinen hinta. Laskennallisen normaaliarvon määrittämistä kuukausittain koskevan väitteen tueksi toimitettu tarkastettu aineisto ei sisältänyt riittävän yksityiskohtaista tietoa tällaista määrittämistä varten. Sen vuoksi molemmat väitteet hylättiin.
(91)
Unionin tuotannonala väitti, että myös saman oikeussubjektin sisällä itse tuotetun raa’an palmuöljyn kustannus olisi oikaistava perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti, koska eriytetystä vientiverosta aiheutuva vääristymä vaikuttaa myös siihen.
(92)
Tämä väite on hylättävä. Raaka-aineita jalostetaan ja käsitellään tuotannon eri vaiheissa, joiden kustannuksia voidaan pitää luotettavina, koska nämä vaiheet toteutetaan saman oikeussubjektin sisällä ja edellä kuvailtua epäluotettavan siirtohinnoittelun ongelmaa ei esiinny.
(93)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komission olisi pitänyt vähentää laskennallisesta normaaliarvosta niin sanotut hinnanoikaisut. Tämä väite on hylättävä. Laskennallinen normaaliarvo määritettiin kustannusten perusteella. Sen vuoksi ei ole asianmukaista tehdä oikaisuja hintatekijöiden perusteella.
3.2 Vientihinta
(94)
Yksi osapuoli kyseenalaisti vientihinnan vahvistamisen ja väitti, että suojautumisesta aiheutuvat voitot ja tappiot olisi molemmat otettava huomioon ja että biodieseliin liittyviä suojautumisen voittoja ja tappioita ei kohdella kirjanpidossa johdonmukaisesti.
(95)
Väite, jonka mukaan suojautumisesta aiheutuvat voitot ja tappiot olisi molemmat otettava huomioon, on hylättävä. Perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdassa todetaan selvästi, että vientihinta on vientiin myydystä tuotteesta tosiasiallisesti maksettu tai maksettava hinta riippumatta erillisistä - vaikkakin asiaan liittyvistä - suojautumisesta johtuvista voitoista tai tappioista. Sen vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 66 ja 67 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
(96)
Komissio myöntää, että yhden osapuolen suojautumisesta aiheutuvia voittoja ja tappioita ei kohdeltu kirjanpidossa johdonmukaisesti alustavassa vaiheessa. Tämä väite on hyväksytty ja tarvittavat korjaukset on tehty.
(97)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 68 kappaleeseen liittyen yksi osapuoli väitti, että unionin alueella sijaitsevien etuyhteydessä olevien kauppayritysten osalta käytetty viiden prosentin voittomarginaali johtaa liian suureen pääoman tuottoon ja niiden voittojen yliarvostukseen, joita on tavallisesti saatavilla etuyhteydettömien kauppayritysten biodieselin myynnistä. Sen mukaan tyypillinen pääoman tuotto vastaa 1,3-1,8 prosentin voittomarginaalia.
(98)
Koska etuyhteydettömien tuojien välillä ei ole yhteistyötä ja koska kauppayritykset ovat palveluyrityksiä, joilla ei ole merkittäviä pääomainvestointeja, edellä esitetty väite pääoman tuotosta ei ole relevantti. Tämän vuoksi komissio hylkää kyseisen väitteen ja katsoo viiden prosentin voittomarginaalin olevan kohtuullinen tässä tapauksessa. Sen vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 68 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
(99)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 69 kappaleeseen liittyen yksi osapuoli väitti, että biodieselin kaksinkertaisen laskennan lisä olisi lisättävä vientihintaan, sillä kyseessä on pelkkä Italian lain täytäntöönpano.
(100)
Vaikka komissio hyväksyisi tämän väitteen ja lisäisi kyseiset lisät vientihintaan, ne olisi vähennettävä uudelleen 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan mukaisesti, jotta vientihintaa voisi verrata samaan normaaliarvoon ottaen asianmukaisesti huomioon erot, jotka vaikuttavat hintojen vertailukelpoisuuteen. Koska Indonesiassa ei ole biodieselin kaksinkertaisen laskennan lisää, korkeampi vientihinta Italiassa ei siten olisi suoraan vertailukelpoinen. Sen vuoksi tämä väite hylätään ja väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 69 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
(101)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen kyseinen osapuoli toisti väitteensä. Esiin ei tuotu kuitenkaan mitään sellaisia merkittäviä lisätietoja, joiden perusteella komissio muuttaisi arviotaan. Tämän vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 69 kappaleessa esitetyt päätelmät säilyvät vahvistettuina.
(102)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen useat vientiä harjoittavat tuottajat pyysivät komissiota kiinnittämään huomiota polkumyyntilaskelmiin sisältyviin väitettyihin laskuvirheisiin. Nämä väitteet tutkittiin ja jos ne olivat aiheellisia, laskelmat korjattiin.
3.3 Vertailu
(103)
Koska vertailusta ei ole esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 70-75 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3.4 Polkumyyntimarginaalit
(104)
Kun otetaan huomioon normaaliarvoon ja vientihintaan tehdyt edellä esitetyt oikaisut ja koska muita huomautuksia ei ole esitetty, lopulliset polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina CIF-hinnasta unionin rajalla tullaamattomana ovat seuraavat:
Yritys
Polkumyyntimarginaali
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan ja PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
Muut yhteistyössä toimineet yritykset
20,1 %
Kaikki muut yritykset
23,3 %
E. VAHINKO
1. Unionin tuotanto ja unionin tuotannonala
(105)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 80-82 kappaleessa määritellään unionin tuotannonala sekä vahvistetaan, että kolme yritystä suljettiin unionin tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle, koska ne olivat varsin riippuvaisia tuonnista asianomaisista maista. Tällä tarkoitetaan, että ne toivat huomattavasti enemmän biodieseliä kuin tuottivat itse.
(106)
Kaksi muuta yritystä jätettiin määritelmän ulkopuolelle, sillä ne eivät olleet tuottaneet biodieseliä tutkimusajanjakson aikana.
(107)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen julkaisemisen jälkeen saatiin huomautuksia, joiden mukaan muitakin yrityksiä olisi jätettävä unionin tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle, koska ne toivat biodieseliä asianomaisista maista ja myös sen vuoksi, että niillä oli yhteyksiä vientiä harjoittaviin tuottajiin Argentiinassa ja Indonesiassa ja ne siten suojautuivat polkumyynnin kielteisiltä seurauksilta.
(108)
Nämä väitteet hylätään. Vientiä harjoittavien tuottajien ja unionin tuotannonalan välistä etuyhteyttä koskevan väitettä tutkittaessa todettiin, että eräällä holdingyhtiöllä oli sekä argentiinalaisen vientiä harjoittavan tuottajan että unionin tuottajan osakkeita.
(109)
Näiden yritysten todettiin ensinnäkin kilpailevan avoimesti toistensa kanssa samoista asiakkaista unionin markkinoilla, mikä osoitti, että niiden yhteydellä ei ollut vaikutusta sen paremmin argentiinalaisen vientiä harjoittavan tuottajan kuin unionin tuottajankaan liiketoimintatapoihin.
(110)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli pyysi tietoja siitä, miten komissio oli päätellyt argentiinalaisten viejien ja unionin tuotannonalan kilpailevan samoista asiakkaista Euroopan markkinoilla. Unionin tuottajien ja argentiinalaisten viejien tutkiminen osoitti tämän, eikä ole saatu näyttöä, joka tukisi mahdollista väitettä siitä, että argentiinalaiset viejät ja unionin tuottajat olisivat sopineet olevansa kilpailematta biodieselin myynnissä loppukäyttäjille. Loppukäyttäjien määrä on suhteellisen vähäinen ja muodostuu pääasiassa suurista öljynjalostamoista, jotka ostavat sekä unionin tuottajilta että maahantuojilta.
(111)
Toiseksi unionin tuottajan, jota edellä 108 kappaleessa tarkoitetaan, pääintressien todettiin olevan unionissa erityisesti tuotannon ja siihen liittyvän myyntitoiminnan sekä tutkimustoiminnan osalta. Johtopäätökseksi tuli siis, että yhteys ei ollut syy jättää kyseistä yritystä unionin tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti.
(112)
Se, että jotkin unionin tuotannonalan edustajista ovat tuoneet biodieseliä asianomaisista maista, ei itsessään riitä muuttamaan unionin tuotannonalan määritelmää. Kuten väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa selitetään, unionin tuotannonalan tuonti asianomaisista maista oli itsepuolustusta. Lisäksi todettiin, että joidenkin asianomaisista maista tuontia harjoittavien unionin tuottajien pääintressit säilyivät unionissa - nämä yritykset tuottivat määrällisesti enemmän kuin toivat, ja niiden tutkimustoimintaa harjoitettiin unionissa.
(113)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että unionin tuotannonalaan olisi sisällytettävä myös yrityksiä, jotka ostavat biodieseliä ja sekoittavat sitä mineraalidieseliin, koska tällaiset sekoitukset ovat myös tarkasteltavana olevia tuotteita. Tämä väite hylätään. Tarkasteltavana oleva tuote on biodiesel joko puhtaana tai sekoituksessa. Sen vuoksi tarkasteltavana olevan tuotteen tuottajat ovat biodieselin tuottajia eivätkä yrityksiä, jotka sekoittavat biodieseliä mineraalidieselin kanssa.
(114)
Sen vuoksi vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 80-82 kappaleessa annettu unionin tuotannonalan määritelmä samoin kuin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 83 kappaleessa vahvistettu tuotannon määrä tutkimusajanjaksolla.
2. Unionin kulutus
(115)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen unionin tuotannonala teki vuoden 2009 myyntiä koskeviin tietoihinsa pienen korjauksen, jolla oikaistiin unionin kulutus kyseisen vuoden osalta. Korjaus ei muuta väliaikaista tullia koskevan asetuksen tiedoista pääteltäviä suuntauksia tai niistä seuraavia päätelmiä. Taulukko 1 oikaistaan jäljempänä. Koska huomautuksia ei ole esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 84-86 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
Unionin kulutus
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Tonnia
11 151 172
11 538 511
11 159 706
11 728 400
Indeksi 2009 = 100
100
103
100
105
Lähde: Eurostat, unionin tuotannonalan antamat tiedot.
3. Asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi
(116)
Komissio määritteli väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 88-90 kappaleessa, että Argentiinasta ja Indonesiasta tapahtuvan tuonnin kumulatiivisen arvioinnin edellytykset täyttyivät. Tämän kiisti yksi asianomainen osapuoli, joka väitti, että Indonesiasta tuotu PME ei kilpaile unionissa valmistetun biodieselin kanssa samoista lähtökohdista kuin Argentiinasta tuotu SME ja että PME on halvempaa kuin unionissa tuotettu biodiesel, koska sen raaka-aine (syöteöljy) on halvempaa kuin unionissa saatavilla olevat syöteöljyt.
(117)
Nämä väitteet hylättiin. Unioniin tuodaan sekä SME:tä että PME:tä ja niitä molempia myös valmistetaan unionissa sekä sekoitetaan RME:n ja muiden unionissa valmistettujen biodieselien kanssa ennen kuin ne myydään tai sekoitetaan mineraalidieseliin. Sekoittajat voivat kautta koko vuoden ostaa markkinatilanteen ja ilmasto-olojen mukaan eri syöteöljyistä saatua ja eri alkuperää olevaa biodieseliä lopputuotteensa tuottamiseen. PME:tä myydään enemmän kesäkuukausina ja vähemmän talvikuukausina, mutta se kilpailee silti RME:n ja unionissa valmistetun biodieselin sekä Argentiinasta tuotavan SME:n kanssa.
(118)
Sen vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 90 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
4. Asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä, arvo ja markkinaosuus
(119)
Yksi asianomainen osapuoli kiisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen taulukossa 2 esitetyt tuontia koskevat tiedot väittäen, että tuonti Indonesiasta oli paljon vähäisempää kuin taulukossa esitettiin. Tuontia koskeva taulukko 2 perustuu Eurostatin tietoihin, jotka oli tarkistettu huolellisesti ja todettu olevan sekä paikkansapitäviä että linjassa indonesialaisilta viejiltä saatujen tietojen kanssa. Biodiesel on suhteellisen uusi tuote, ja sen tuontiin sovellettavat tullikoodit ovat muuttuneet viime vuosina. Tietojen oikeellisuuden vuoksi on sen takia käytettävä koodeja, joita sovellettiin silloin, kun tiedot Eurostatista saatiin. Tämä selittää sen, miksi kyseisen asianomaisen osapuolen tiedot ovat puutteellisia ja osoittavat tuonnin olleen vähäisempää kuin taulukon 2 kattavat tiedot osoittavat.
(120)
Taulukosta 1 ilmenee, että unionin kulutuksessa on tapahtunut pieni muutos. Sen vuoksi myös Argentiinan markkinaosuus vuonna 2009 on taulukossa 2 muuttunut hieman, mutta Indonesian osalta ei ole tapahtunut muutosta. Tämä ei muuta tiedoista pääteltäviä suuntauksia tai niistä seuraavia päätelmiä. Markkinaosuus oikaistaan jäljempänä.
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Tuonti Argentiinasta
Markkinaosuus
7,7 %
10,2 %
12,7 %
10,8 %
Indeksi 2009 = 100
100
135
167
141
Lähde: Eurostat.
5. Hintojen alittavuus
(121)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 94-96 kappaleessa esitetään, hintojen alittavuuden määrittämiseksi verrattiin Argentiinan ja Indonesian tuonnin hintoja unionin tuotannonalan myyntihintoihin käyttäen otokseen valituilta yrityksiltä saatua tietoja. Tässä vertailussa unionin tuotannonalan jälleenmyytäväksi tuoma biodiesel jätettiin hintojen alittavuuden laskelmien ulkopuolelle.
(122)
Asianomaiset osapuolet totesivat, että käytetty menetelmä eli suodatettavuuden rajalämpötilan (Cold Filter Plugging Point, CFPP) vertailu ei ollut sama, jota oli käytetty aikaisemmassa polkumyyntitutkimuksessa, joka koski biodieselin tuontia Yhdysvalloista ja jossa vertailu koski syöteöljyä.
(123)
Toisin kuin vientiä harjoittavat tuottajat Argentiinassa ja Indonesiassa, unionin tuotannonala ei myy yhdestä syöteöljystä valmistettua biodieseliä vaan lopputuotteena myytävän biodieselin tuottamiseksi sekoitetaan useita eri syöteöljyjä. Jos tuote täyttää vaaditun CFPP-arvon, loppukäyttäjä ei saa tietää ostamansa tuotteen koostumusta eikä sillä loppukäyttäjän kannalta ole merkitystäkään. Se, millä on merkitystä asiakkaan kannalta, on CFPP riippumatta siitä, mitä syöteöljyä on käytetty. Tämän vuoksi tässä menettelyssä katsottiin aiheellisesti tehdä hintavertailu CFPP:n perusteella.
(124)
Indonesian tuonnin tapauksessa, jossa CFPP on 13 tai enemmän, tehtiin oikaisu ottamalla huomioon hintaero unionin tuotannonalan myynnissä CFPP-arvolla 13 ja unionin tuotannonalan myynnissä CFPP-arvolla 0, jotta voidaan verrata Indonesiasta tapahtuvaa tuontia, jossa CFPP-arvo on 13 tai enemmän, ja unionissa valmistettua ja sekoitettua biodieseliä, jonka CFPP-arvo on 0. Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja totesi, että koska unionin tuotannonala myi biodieseliä CFPP-arvolla 13 pieniä määriä kerrallaan, tällaisen myynnin hintoja olisi verrattava vastaavan kokoisiin kauppoihin, joissa CFPP on 0. Kun tutkittiin kauppatapahtumia, joissa myytiin kerralla vastaavan kokoisia määriä CFPP-arvolla 0, havaittiin hintaeron olevan linjassa hintaeron kanssa, kun käytettiin kaikkia kauppoja CFPP-arvolla 0. Hinnoissa oli eroja, jotka sekä ylittivät että alittivat keskimääräisen hintaeron. Tuloksena ei ollut muutosta hintojen alittavuuden tasoon, joka esitetään väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 97 kappaleessa.
(125)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi komissiota ilmoittamaan unionin tuotannonalan myymien sekoitusten täydellisen tuotevalvontakoodin (PCN-koodin) - samoin kuin kaikkien syöteöljyjen prosenttiosuuden unionin tuotannonalan oman tuotannon myynnissä. Koska vertailu vahingon selvittämiseksi perustui ainoastaan CFPP-arvoon, tämä pyyntö hylättiin.
(126)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin vaatimukset täyttävän, jäljempänä ’uusiutuvan energian vaatimukset täyttävä’, biodieselin sekä biodieselin, joka ei täytä näitä vaatimuksia, hintojen välillä oli ero. Kyseinen osapuoli väitti, että koska tuonti Indonesiasta ei ole uusiutuvan energian vaatimukset täyttävää ja koska uusiutuvan energian vaatimukset täyttävän biodieselin hinta oli korkeampi, olisi tehtävä oikaisu.
(127)
Tämä väite hylättiin. Lähes kaikki tuonti Indonesiasta tutkimusajanjaksolla oli uusiutuvan energian vaatimukset täyttävää. Joka tapauksessa jäsenvaltiot panivat uusiutuvia energialähteitä koskevassa direktiivissä vahvistetut kestävyysperusteet täytäntöön kansallisessa lainsäädännössään vasta vuonna 2012, joten tutkimusajanjakson suurimman osan aikana sillä ei ollut vaikutusta, oliko biodiesel uusiutuvan energian vaatimukset täyttävää vai ei.
(128)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja kommentoi hintojen alittavuuden laskelmia ja väitti, että PME:n tuontia Indonesiasta olisi verrattava unionin tuotannonalan kaikkeen myyntiin. Hinnan alittavuuden laskelmassa verrattiin itse asiassa Indonesiasta tuodun PME:n myyntiä kaikkeen unionin tuotannonalan myyntiin CFPP-arvolla 0 siten, että Indonesian PME:n tuonnin hintaa korotettiin hintakertoimella, joka laskettiin vertaamalla unionin tuotannonalan CFPP0-myyntiä unionin tuotannonalan CFPP13-myyntiin. Sen vuoksi väite hylätään. Saman asianomaisen osapuolen väite siitä, että vahinkoa koskeviin laskelmiin sisältyi tuotu tuote, ei perustu tosiseikkoihin ja on siksi hylätty. Joka tapauksessa tuotu biodiesel ja unionissa tuotettu biodiesel sekoitettiin yhteen ja myytiin samalla hinnalla kuin sekoitukset, joihin ei sisältynyt tuotua biodieseliä.
(129)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja myös kiisti tuonnin jälkeisiä kustannuksia koskevan laskelman. Näiden kustannusten kuitenkin tarkistettiin muodostuvan biodieselin tosiasiallisista tuontikustannuksista, joista oli vähennetty toimituskustannukset lopulliseen määräpaikkaan, joten niitä ei ole tarpeen muuttaa.
6. Makrotaloudelliset indikaattorit
(130)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 101 kappaleessa esitetään, seuraavat makrotalouden indikaattorit arvioitiin koko unionin tuotannonalaa koskevien tietojen pohjalta: tuotanto, tuotantokapasiteetti, kapasiteetin käyttö, myyntimäärä, markkinaosuus, kasvu, työllisyys, tuottavuus, polkumyyntimarginaalin suuruus ja toipuminen aiemmasta polkumyynnistä.
(131)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen unionin tuotannonala pani merkille, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen taulukossa 4 käytettyihin kapasiteettia koskeviin tietoihin sisältyi kapasiteettia, jota ei ollut poistettu käytöstä mutta joka ei ollut sellaisessa kunnossa, että sitä olisi voinut käyttää tutkimusajanjaksolla tai sitä edeltävinä vuosina biodieselin valmistamiseen. Ne määrittelivät erikseen tämän kapasiteetin ’käyttämättömäksi kapasiteetiksi’, jota ei pitäisi ottaa huomioon käytettävissä olevana kapasiteettina. Taulukkoon 4 sisältyvät luvut kapasiteetin käytöstä ovat sen vuoksi aliarvioituja. Uudelleen toimitettujen tietojen huolellisen tarkastelun jälkeen ne hyväksyttiin, ja taulukko 4 esitetään uudelleen jäljempänä. Kapasiteetin käyttöaste, joka oli väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa 43-41 prosenttia, on nyt 46-55 prosenttia. Lisäksi unionin tuotannonala oikaisi vuoden 2009 tuotantotiedot, joista on nyt saatu seuraava taulukko:
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Tuotantokapasiteetti (tonnia)
18 856 000
18 583 000
16 017 000
16 329 500
Indeksi 2009 = 100
100
99
85
87
Tuotantomäärä (tonnia)
8 729 493
9 367 183
8 536 884
9 052 871
Indeksi 2009 = 100
100
107
98
104
Kapasiteetin käyttöaste
46 %
50 %
53 %
55 %
Indeksi 2009 = 100
100
109
115
120
(132)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 103 kappaleessa tarkastellaan kapasiteetin aikaisempaa käyttöä koskevia tietoja ja todetaan, että tuotanto kasvoi mutta kapasiteetti säilyi vakaana. Tarkistettujen tietojen mukaan tuotanto kasvaa edelleen, mutta käytettävissä olevan kapasiteetin määrä samana aikana pieneni. Tämä osoittaa, että unionin tuotannonala vähensi saatavilla olevaa kapasiteettia tuonnin lisääntyessä Argentiinasta ja Indonesiasta eli reagoi markkinasignaaleihin. Tarkistetut tiedot ovat nyt yhdenmukaisempia unionin tuotannonalan ja tuottajien ilmoitusten kanssa, joiden mukaan tarkastelujakson aikana tuotanto lopetettiin useissa laitoksissa ja asennettua kapasiteettia ei saatu välittömästi käyttöön tai se saatiin käyttöön vain merkittävillä uudelleeninvestoinneilla.
(133)
Useat asianomaiset osapuolet kyseenalaistivat kapasiteettia ja sen käyttöä koskevat tarkistetut tiedot. Yksikään niistä ei kuitenkaan esittänyt mitään vaihtoehtoja. Tarkistus perustuu valituksen tekijän esittämiin kapasiteettia koskeviin tarkistettuihin tietoihin, jotka kattavat koko unionin tuotannonalan. Tarkistetut tiedot ristiintarkastettiin julkisesti saatavilla olevien tietojen kanssa, jotka koskevat erityisesti käyttämätöntä kapasiteettia sekä sellaisten tuottajien kapasiteettia, jotka ovat lopettaneet toimintansa talousvaikeuksien vuoksi. Kuten edellä 6 jaksossa ”Makrotaloudelliset indikaattorit” selitetään, tarkistetut tiedot antavat biodieselin tuotantoon tarkastelujaksolla käytettävissä olevasta kapasiteetista tarkemman käsityksen kuin alkuperäiset tiedot, jotka julkaistiin väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa.
(134)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että unionin tuotannonalalle ei aiheutunut vahinkoa, sillä tuotannon määrä lisääntyi kulutuksen lisääntymisen myötä. Tämä väite hylätään, sillä muut tärkeät vahinkoindikaattorit osoittavat selvästi vahinkoa tapahtuneen. Erityisesti on menetetty markkinaosuutta tuonnille asianomaisista maista, ja kannattavuuden vähentyminen on johtanut tappioihin.
(135)
Toinen asianomainen osapuoli väitti, että unionin tuotannonalalle ei ollut aiheutunut vahinkoa, jos verrataan suuntauksia ainoastaan vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä sen sijaan, että verrattaisiin suuntauksia 1 päivästä tammikuuta 2009 tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä ’tarkastelujakso’. Koska tutkimusajanjakso kattaa puolet vuodesta 2011, vertailu vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä ei ole asianmukaista. Lisäksi, jotta vertailu olisi mielekästä, on tarpeen tarkastella vahingon arvioinnin kannalta merkityksellisiä suuntauksia ajanjaksolla, joka on tarpeeksi pitkä. Näin tehtiin edellisessäkin tapauksessa. Sen vuoksi tämä väite hylätään.
(136)
Sama asianomainen osapuoli totesi, että komissio ei ollut julkaissut unionin tuotannonalan myynnin kokonaisarvoa väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa, sekä pyysi, että tämä tieto julkaistaisiin. Kaikki perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdassa mainitut merkitykselliset tekijät on kuitenkin tutkittu siten, että vahingosta on voitu tehdä täysimittainen arvio. Tiedot myynnin arvosta kerättiin ja tarkastettiin. Ne saatiin otannalla yrityksiltä, jotka ovat koko unionin tuotannonalaa edustavia.
(137)
Sama osapuoli katsoi, että unionin tuotannonala oli kyennyt lisäämään työllisyyttä, joten unionin tuotannonalaan ei ollut kohdistunut kielteisiä vaikutuksia tutkimusajanjaksolla.
(138)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 106 kappaleessa todetaan, työllisyystilanne tällä pääomavaltaisella alalla on suhteellisen heikko. Sen vuoksi pienetkin vaihtelut määrissä voivat aiheuttaa suuria muutoksia indeksoiduissa tiedoissa. Työllisyyden yleisen tason nousun perusteella ei voida kieltää unionin tuotannonalan kärsineen vahinkoa, mikä on osoitettu muilla indikaattoreilla.
(139)
Koska asiaan liittyviä muita väitteitä tai huomautuksia ei ole esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 103-110 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
7. Mikrotaloudelliset indikaattorit
(140)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 102 kappaleessa todetaan, seuraavat mikrotalouden indikaattorit arvioitiin otokseen valittuja unionin biodieselin tuottajia koskevien tietojen pohjalta: keskimääräiset yksikköhinnat, yksikkökustannukset, työvoimakustannukset, varastot, kannattavuus, kassavirta, investoinnit, sijoitetun pääoman tuotto ja pääoman saanti.
(141)
Koska asiaa koskevia huomautuksia ei ole esitetty, väliaikaisesta tullista annetun asetuksen johdanto-osan 111-117 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
8. Vahinkoa koskevat päätelmät
(142)
Useat osapuolet kiistivät väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetyn vahinkoa koskevan päätelmän sillä perusteella, että vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä jotkin vahinkoindikaattorit näyttivät kohentuneen. Vaikka on totta, että jotkin indikaattorit (esim. tuotanto ja myynti) osoittivat noususuuntausta vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä, tuotannonala ei kyennyt kyseisenä aikana siirtämään kustannusten nousua hintoihin, kuten todetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 111 kappaleessa. Tämä heikensi entisestään tuotannonalan asemaa: kun vuonna 2011 tappiot olivat 0,2 prosenttia, tutkimusajanjaksolla ne olivat 2,5 prosenttia. Sen vuoksi katsotaan, että vaikka vahinkoanalyysi rajoittui vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson väliseen aikaan, tuotannonalan on todettu kärsineen aineellista vahinkoa.
(143)
Koska tarkasteltavana olevasta tuotteesta ja samankaltaisesta tuotteesta ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 118-120 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
F. SYY-YHTEYS
1. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutus
(144)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että tuonti Argentiinasta ei voinut aiheuttaa vahinkoa, koska tuonnin määrä pysyi vakaana vuodesta 2010 tutkimusajanjakson loppuun ja laski hieman vuodesta 2011 tutkimusajanjakson loppuun.
(145)
Tiedot on saatu väliaikaista tullia koskevan asetuksen taulukosta 2, ja ne pitävät paikkansa. Komission analyysi kattaa kuitenkin ajan tarkastelujakson alusta tutkimusajanjakson loppuun, ja sen perusteella tuonti lisääntyi 48 prosenttia ja markkinaosuus 41 prosenttia. Lisäksi, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 90 kappaleessa esitetään, on otettava huomioon Argentiinasta tapahtuvan tuonnin lisäksi tuonti Indonesiasta.
(146)
Sama asianomainen osapuoli totesi verrattuaan hintakehitystä vuodesta toiseen, että Argentiinan tuonnin hinnat nousivat nopeammin kuin unionin tuotannonalan myyntihinnat. Tuonti Argentiinasta alittaa kuitenkin vielä unionin tuotannonalan hinnat, mikä selittää sitä, miksi unionin hinnat eivät voineet nousta yhtä nopeasti.
(147)
Koska polkumyyntituonnin vaikutuksista ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 123-128 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Muiden tekijöiden vaikutus
2.1 Muista kolmansista maista kuin asianomaisista maista peräisin oleva tuonti
(148)
Koska ei ole esitetty huomautuksia, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 129 kappaleessa esitetty päätelmä, jonka mukaan tuonti muista maista ei aiheuttanut vahinkoa.
2.2 Ilman polkumyyntiä tapahtunut tuonti asianomaisista maista
(149)
Asetuksen 2 artiklan 5 kohdan soveltamisen yhteydessä, johon viitataan edellä 38 ja 70 kappaleessa, ei havaittu ilman polkumyyntiä tapahtunutta tuontia asianomaisista maista. Sen vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 130 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.3 Muut unionin tuottajat
(150)
Koska ei ole esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 131 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.4 Unionin tuotannonalan harjoittama tuonti
(151)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 132-136 kappaleessa esitetään, unionin tuotannonala toi merkittäviä määriä biodieseliä asianomaisista maista tarkastelujakson aikana: tutkimusajanjaksolla kyseisen maiden osuus kaikesta tuonnista oli lähes 60 prosenttia.
(152)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että tämä tuonti, joka oli kaukana itsepuolustuksesta, oli osa unionin tuotannonalan ”huolellisesti kypsyteltyä pitkän aikavälin strategiaa”, jonka tarkoituksena oli investoida Argentiinaan ja hankkia sieltä biodieseliä.
(153)
Se väitti myös, että ei ole koskaan ollut taloudellisesti järkevää tuoda soijapapuja unioniin ja jalostaa niistä siellä biodieseliä vaan että taloudellisesti kannattavaa on ainoastaan jalostaa soijapavut Argentiinassa ja viedä sieltä tuloksena olevaa biodieseliä.
(154)
Nämä väitteet olisi hylättävä. Ei ole esitetty näyttöä tällaisesta ”pitkän aikavälin strategiasta” ja unionin tuotannonala on kieltänyt sellaisen olemassaolon. Jos unionin tuotannonalan strategiana olisi täydentää biodieselin tuotantoaan tuottamalla Argentiinassa ja tuomalla lopputuotetta, olisi ilman muuta järjetöntä ja epäloogista tehdä valitus tällaisesta tuonnista.
(155)
Yksi asianomainen osapuoli väitti edelleen, että unionin tuotannonalan itsepuolustuksena harjoittama biodieselin tuonti oli tosiasiassa osa pitkän aikavälin kaupallista strategiaa. Tämä väite, jota ei perusteltu, hylätään. Tällaisesta strategiasta ei ole pelkkien syytösten lisäksi esitetty mitään näyttöä. Olisi myös epäloogista, että asianomaiset unionin tuottajat tukisivat valitusta ja joissakin tapauksissa olisivat lisänneet kapasiteettiaan unionissa, jos niillä samaan aikaan olisi strategia tuotantotarpeiden täyttämiseksi tuonnin avulla.
(156)
Sama asianomainen osapuoli väitti myös, että unionin tuotannonalan markkinaosuus olisi laskettava ottamalla huomioon itsepuolustuksena tapahtunut tuonti. Tämä väite hylättiin, sillä markkinaosuuslaskelmien on perustuttava unionin tuotannonalan myymiin tavaroihin, jotka ne ovat tuottaneet itse, eikä kaupankäyntiin lopputuotteella, johon päädytään polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrän kasvaessa.
(157)
Unionin tuotannonala on myös osoittanut, että aikaisempina vuosina oli taloudellisesti kannattavaa tuoda soijaöljyä - ja palmuöljyä - jalostettavaksi biodieseliksi. Asianomainen osapuoli ei esittänyt näyttöä tätä vastaan. Lopputuotteen tuonti on taloudellisesti mielekästä vain tilanteessa, jossa eriytetyn vientiveron vääristävä vaikutus tekee biodieselin viennistä halvempaa kuin raaka-aineen viennistä.
(158)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että tällainen tuonti aiheutti vahinkoa vain siksi, että unionin tuotannonalalla oli kapasiteettia sekoittaa Argentiinasta tuotua SME:tä ja Indonesiasta tuotua PME:tä unionissa tuotettuun biodieseliin tarkoituksena myydä se edelleen dieselinjalostajille. Tämä väite ei pidä paikkaansa. Sekoittaminen on yksinkertainen toimenpide, jonka monet kauppayritykset voivat tehdä varastointisäiliöissään. Ei esitetty näyttöä siitä, että ainoastaan unionin tuottajat kykenisivät tällaiseen sekoittamiseen, ja sen vuoksi väite hylättiin.
(159)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti lisäksi, että unionin tuotannonalan tuonti ei tapahtunut itsepuolustuksena. Se vertasi kalenterivuoden 2011 tietoja tutkimusajanjakson tietoihin, joista jälkimmäiseen sisältyy kuusi kuukautta samaa vuotta. Vertailu näiden kahden välillä ei siis ole asianmukaista, jos tutkimusajanjaksoa ei voida jakaa kahtia. Sen vuoksi tämä väite hylätään.
(160)
Koska unionin tuotannonalan viennistä ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 132-136 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.5 Unionin tuotannonalan kapasiteetti
(161)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 137-140 kappaleessa todettiin, että unionin kapasiteetin käyttöaste pysyi tarkastelujaksolla alhaisena, mutta vaikka otokseen valittujen yritysten tilanne heikkeni kyseisellä ajanjaksolla, niiden kapasiteetin käyttö ei vähentynyt samassa suhteessa.
(162)
Alustava päätelmä oli siis, että kapasiteetin alhainen käyttöaste on pysyvä tekijä eikä siten syynä unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon.
(163)
Yksi asianomainen osapuoli kommentoi väliaikaista tullia koskevan asetuksen tietoja. Se oli pannut merkille, että jopa kokonaan ilman tuontia unionin tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste olisi ollut tutkimusajanjaksolla vain 53 prosenttia. Lisäksi se totesi tuotantokapasiteetin lisääntyneen vuodesta 2009 tutkimusajanjakson päättymiseen asti siten, että kapasiteetin käyttöaste väheni tarkastelujaksolla.
(164)
Kyseinen asianomainen osapuoli ei kuitenkaan esittänyt näyttöä siitä, että tästä kapasiteetin alhaisesta käyttöasteesta olisi aiheutunut sellaista vahinkoa, joka olisi poistanut syy-yhteyden polkumyyntituonnin ja unionin tuotannonalan tilanteen heikkenemisen välillä. Kiinteät kustannukset ovat vain pieni osa (noin 5 %) kaikista tuotantokustannuksista, mikä osoittaa kapasiteetin vähäisen käytön olleen vain yksi vahinkoa aiheuttava tekijä, mutta ei ratkaiseva. Yksi syy kapasiteetin alhaiseen käyttöasteeseen on myös se, että unionin tuotannonala harjoitti erityisen markkinatilanteen vuoksi lopputuotteen tuontia.
(165)
Lisäksi kapasiteettia ja sen käyttöä koskevien tarkistettujen tietojen huomioon ottamisen jälkeen unionin tuotannonala vähensi kapasiteettia tarkastelujaksolla ja lisäsi käyttöastetta 46 prosentista 55 prosenttiin. Tämä osoittaa, että unionin tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste olisi ilman polkumyyntituontia huomattavasti korkeampi kuin edellä mainittu 53 prosenttia.
(166)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen useat asianomaiset osapuolet suhtautuivat epäilevästi päätelmään siitä, että kapasiteetin alhainen käyttöaste ei olisi ollut ratkaiseva vahingon aiheuttaja. Biodieselin tuotannonalan kiinteiden kustannusten väitettiin olevan paljon korkeammat kuin edellä esitetty pieni osuus. Osapuolet eivät kuitenkaan esittäneet näyttöä tämän väitteen tueksi, joten se hylätään. Joka tapauksessa kiinteillä kustannuksilla ei ole mitään yhteyttä kapasiteetin käyttöasteeseen. Otokseen valittujen yritysten tarkistaminen osoitti kiinteiden kustannusten osuuden olleen tutkimusajanjaksolla 3-10 prosenttia kaikista tuotantokustannuksista.
(167)
Lisäksi väitettiin tähän liittyen, että unionin tuotannonalan ylikapasiteetti oli niin merkittävä, että jopa kokonaan ilman tuontia ala ei olisi kyennyt saavuttamaan riittävää kannattavuutta. Tämän väitteen tueksi ei esitetty näyttöä ja se, että unionin tuotannonala oli vuonna 2009 kapasiteetin vähäisestä käytöstä huolimatta kannattavaa, antaisi olettaa, että ilman polkumyyntituontia kannattavuus olisi ollut vieläkin korkeampi.
(168)
Lisäksi väitettiin, että unionin tuotannonalan kapasiteetin väheneminen oli itsessään syy aiheutuneeseen vahinkoon johtuen laitosten sulkemisen kustannuksista ja toimintaansa jatkavien laitosten kapasiteetin vähenemisestä. Tätä väitettä ei perusteltu eikä myöskään esitetty näyttöä siitä, että kapasiteetin vähentämisen kustannuksissa tai kokonaisten laitosten tai yritysten sulkemisessa olisi ollut kyse merkittävistä summista.
(169)
Kapasiteettiin liittyen väitettiin lopuksi vielä, että mikä tahansa yritys, joka lisäsi biodieselin tuotantokapasiteettia tarkastelujaksolla, olisi tehnyt vastuuttoman liiketoimintaratkaisun. Tämän väitteen tueksi ei esitetty mitään näyttöä. Lisäksi se, että jotkin yritykset pystyivät lisäämään kapasiteettiaan biodieselin polkumyyntituonnin lisääntyessä Argentiinasta ja Indonesiasta, osoittaa, että markkinoilla on kysyntää niiden tuotteille.
(170)
Tarkistetut makrotaloudelliset indikaattorit osoittavat myös, että yritykset ottivat kyseisellä ajanjaksolla kapasiteettia pois mahdollisesta käytöstä ja alkoivat tutkimusajanjakson lopulla sulkea laitoksia, jotka eivät enää olleet elinkelpoisia. Lisäksi yksittäisten yritysten kapasiteetin lisäys johtuu pääasiassa niin sanottujen toisen sukupolven biodieselin tuotantolaitosten lisääntymisestä. Ne ovat laitoksia, joissa biodieseliä tuotetaan jäteöljystä tai vetykäsitellystä kasviöljystä (HVO). Sen vuoksi unionin tuotannonala on rationalisoinut ja rationalisoi edelleen kapasiteettiaan vastatakseen unionin kysyntään.
(171)
Koska unionin tuotantokapasiteetista ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 137-140 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.6 Raaka-aineiden huono saanti ja puutteellinen vertikaalinen integraatio
(172)
Koska raaka-aineen saatavuudesta ei ole esitetty uusia huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 141 ja 142 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.7 Kaksinkertainen laskenta
(173)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 143-146 kappaleessa käsitellään väitettä, jonka mukaan kaksinkertaisen laskennan järjestelmä, jossa jäteöljystä valmistettu biodiesel lasketaan eräissä jäsenvaltioissa sekoitusmääräyksiin kahdesti, on aiheuttanut vahinkoa unionin tuotannonalalle tai ainakin niille unionin tuottajille, jotka valmistavat biodieseliä neitsytöljystä.
(174)
Yksi asianomainen osapuoli mainitsi yhden unionin tuottajan huomauttaneen, että se menetti vuonna 2011 myyntiä muille tuottajille, jotka valmistivat kaksinkertaiseen laskentaan kelpuutettavaa biodieseliä.
(175)
Kielteinen vaikutus tähän yhteen tuottajaan oli kuitenkin vain rajallinen ja tilapäinen sekä merkityksellinen ainoastaan osalla tutkimusajanjaksoa, koska kaksinkertaisen laskennan järjestelmä hyväksyttiin kyseisen yrityksen sijaintijäsenvaltiossa vasta syyskuussa 2011. Ottaen huomioon, että otokseen valittujen yritysten taloudellinen tulos heikkeni syyskuun 2011 jälkeen ja kyseinen yritys oli valittu otokseen, kaksinkertaista laskentaa ei voida pitää vahingon lähteenä.
(176)
Koska unionin tuotannonala koostuu sekä yrityksistä, jotka tuottavat biodieseliä jäteöljystä ja siten hyötyvät kaksinkertaisesta laskennasta, että yrityksistä, jotka tuottavat biodieseliä neitsytöljyistä, kysynnän vaihtelu on unionin tuotannonalan sisäistä. Kaksinkertaisesti laskettavan biodieselin valmistamiseen tarvittavien käytettyjen öljyjen rajoittuneen saatavuuden vuoksi kaksinkertaisesti laskettavan biodieselin tuotannon merkittävä lisääminen on vaikeaa. Sen vuoksi ensimmäisen sukupolven biodieselistä on edelleen runsaasti kysyntää. Tutkimusajanjaksolla ei todettu kaksinkertaiseen laskentaan kelpuutettavan biodieselin merkittävää tuontia, mikä vahvistaa sen, että kaksinkertainen laskenta siirtää kysyntää unionin tuotannonalan sisällä mutta ei luo kysyntää tuonnille. Komissio ei saanut kyseiseltä asianomaiselta osapuolelta tietoja, jotka osoittaisivat biodieselin kaksinkertaisen laskennan aiheuttaneen neitsytöljystä valmistetun biodieselin hinnan laskua tarkastelujaksolla. Asiaa koskevat tiedot itse asiassa osoittavat, että kaksinkertaisen laskennan biodieseliin liittyy pieni hintalisä verrattuna neitsytöljystä valmistettuun biodieseliin, jonka hinta on sidoksissa mineraalidieselin hintaan.
(177)
Kummankin tyyppisistä tuottajista koostuvan unionin tuotannonalan taloudellisen tuloksen lasku ei voi johtua joissakin jäsenvaltioissa voimassa olevasta kaksinkertaisen laskennan järjestelmästä. Erityisesti se, että myös niiden otokseen valittujen yritysten taloudellinen tulos, jotka tuottavat kaksinkertaisesti laskettavaa biodieseliä, on laskenut, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 145 kohdassa mainitaan, osoittaa, että polkumyyntituonnin aiheuttamasta vahingosta kärsii koko tuotannonala.
(178)
Useat asianomaiset osapuolet väittivät lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen, että kaksinkertaisesti laskettavan biodieselin määrä on aliarvioitu. Unionin markkinoilla saatavilla olevan kaksinkertaisesti laskettavan biodieselin määrä on kuitenkin vähäistä verrattuna biodieselin yhteenlaskettuun myyntimäärään tutkimusajanjaksolla. Jos jäsenvaltiossa siis on voimassa kaksinkertaisen laskennan järjestelmä, kaksinkertaisesti laskettava biodiesel tuotetaan unionissa ja näin ollen kysyntä on unionin tuotannonalan sisäistä. Tämän päätelmän muuttamiseksi ei ole esitetty uutta näyttöä
(179)
Koska sääntelytekijöistä ei ole esitetty uusia huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 143-146 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.8 Muut sääntelytekijät
(180)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 147-153 kappaleessa käsitellään asianomaisten osapuolien väitteitä, joiden mukaan eräissä jäsenvaltioissa on rajoituksia, kuten kiintiöjärjestelmiä ja verojärjestelyitä, joiden tarkoituksena on rajoittaa tuontia asianomaisista maista, ja tämän vuoksi unionin tuotannonalalle mahdollisesti aiheutunut vahinko erityisesti tietyissä jäsenvaltioissa ei voi johtua tuonnista.
(181)
Nämä väitteet hylättiin alustavasti muun muassa siksi, että polkumyyntituontia asianomaisista maista esiintyy useimmissa jäsenvaltioissa. Lisäksi yhteen jäsenvaltioon tuotuja tuotteita voidaan kuljettaa myytäväksi muihin jäsenvaltioihin.
(182)
Yksi asianomainen osapuoli pani merkille, että Ranskassa oli vuonna 2011 tullattu vain pieni määrä argentiinalaista biodieseliä. Samaan aikaan oli ilmoitettu pieni määrä tuontia Saksaan.
(183)
Ensinnäkin, kuten edellä on esitetty, yhdessä jäsenvaltiossa tullattua biodieseliä voidaan myydä toisessa jäsenvaltiossa, mikä tekee tätä asiaa koskevista tiedoista epäluotettavia. Toiseksi, otokseen valitut yritykset sekä Ranskassa että Saksassa pystyivät osoittamaan tuottamiensa ja asianomaisista maista tuotujen tuotteiden välisen hintakilpailun ja sen vuoksi kärsimänsä vahingon.
(184)
Eräs toinen asianomainen osapuoli väitti, että biodieselin valmistusteollisuuden hyväksi monissa jäsenvaltioissa toteutettujen järjestelyjen peruuttaminen vähensi biodieseliä tuottavien yritysten tuloja tarkastelujaksolla, mistä aiheutui vahinkoa. Ne mainitsivat erityisesti verokannustimien asteittaisen poistamisen Ranskassa ja ”vihreiden polttoaineiden” verotuksen Saksassa.
(185)
Näiden muutosten ja unionin tuotannonalan taloudellisen tuloksen heikkenemisen välillä ei kuitenkaan ole ilmeistä ajallista yhteyttä. Monet näistä aloitteista eivät koskeneet biodieselin valmistajia vaan sen käyttäjiä, ja useimmat niistä olivat edelleen voimassa tutkimusajanjakson aikana. Ei ole esitetty näyttöä sen osoittamiseksi, että jäsenvaltioiden politiikan muutokset pakollisten sekoittamisvaatimusten suuntaan olisivat vahingoittaneet unionin tuotannonalaa.
(186)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja pani merkille kilpailupääosaston käynnissä olevan tutkimuksen, joka koskee väitettyä vääristyneiden hintojen ilmoittamista Plattsin toteuttamaan öljyn ja biopolttoaineiden hintoja koskevaan arviointiin, ja vaati kyseisen tutkimuksen kohteena olevan toiminnan pitämistä mahdollisena vahingon aiheuttajana. Tämä väite hylättiin, koska tutkimus on vielä kesken ja sen tuloksia ei ole julkaistu.
(187)
Koska jäsenvaltioiden politiikasta ei ole esitetty uusia huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 147-153 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3. Syy-yhteyttä koskevat päätelmät
(188)
Tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti asianomaisista maista oli tutkimusajanjaksolla polkumyyntiä, joka alitti unionin tuotannonalan myyntihinnat. Polkumyyntituonnin lisääntyneen määrän ja unionin tuotannonalan tilanteen heikkenemisen välillä on selvä ajallinen yhteys. Polkumyyntituonti kilpaili suoraan unionin tuotannonalan tuotannon kanssa, minkä vuoksi unionin tuotannonalan kannattavuus ja markkinaosuus heikkenivät tarkastelujaksolla. Vaikka unionin tuotannonalan tulokseen ovat voineet tietyssä määrin vaikuttaa muut tekijät, joita käsitellään aiempana, on kuitenkin selvää, että polkumyyntituonti asianomaisista maista aiheuttaa vahinkoa unionin tuotannonalalle.
(189)
Ei ole esitetty uutta näyttöä, jonka perusteella voitaisiin muuttaa päätelmää siitä, että muiden tekijöiden vaikutus yksin tai yhdessä ei olisi voinut poistaa syy-yhteyttä polkumyyntituonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välillä. Koska syy-yhteyttä koskevasta päätelmästä ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 154-157 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
G. UNIONIN ETU
1. Unionin tuotannonalan etu
(190)
Koska unionin tuotannonalan edusta ei ole esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 159-161 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Etuyhteydettömien tuojien ja kaupan alan toimijoiden edut
(191)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että ehdotetuilla tulleilla olisi kielteinen vaikutus tuojiin ja kaupan alan toimijoihin, mutta ei esittänyt näyttöä väitteensä tueksi. Itse asiassa kyseinen väite osoitti päinvastaista, koska sen mukaan tulli voitiin siirtää hinnankorotuksena käyttäjille ja kuluttajille, jolloin sillä ei todennäköisesti olisi mitään vaikutusta tuojiin ja kaupan alan toimijoihin.
(192)
Tuojilta tai kaupan alan toimijoilta ei saatu huomautuksia väliaikaisten toimenpiteiden julkaisemisen jälkeen.
(193)
Koska etuyhteydettömien tuojien ja kaupan alan toimijoiden eduista ei ole esitetty uusia lisähuomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 162 ja 163 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3. Käyttäjien ja kuluttajien etu
(194)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että ehdotetut tullit nostaisivat biodieselin hintaa ja siten vähentäisivät kuluttajien kannustimia ostaa biopolttoaineita käyttäviä autoja.
(195)
Tämä väite hylätään. Biodieselin pääasiallinen käyttötarkoitus on sekoittaminen mineraalidieseliin kuluttajille myytäväksi, jotta näiden ei tarvitsisi ostaa erityisesti biopolttoainetta käyttävää ajoneuvoa.
(196)
Vaikka polttoaineeseen sisältyvän biodieselin hinta nousisi, jos se tuotaisiin Argentiinasta tai Indonesiasta, kuten väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa todetaan, biodieselin osuus kuluttajille myytävästä dieselistä on kuitenkin niin pieni, että myös hinnankorotus jäisi vastaavasti niin pieneksi, että kuluttajat tuskin huomaisivat sitä.
(197)
Toimenpiteiden mahdollinen vaikutus kuluttajalle myytävän dieselin lopulliseen hintaan, minkä odotetaan olevan pieni, kuten edellä esitetään, ei vaarantaisi uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin tavoitteiden saavuttamista.
(198)
Käyttäjät tai kuluttajat tai käyttäjiä tai kuluttajia edustavat ryhmät tai yhdistykset eivät ole esittäneet huomautuksia väliaikaista tullia koskevasta asetuksesta.
(199)
Koska kuluttajien etua koskevia lisähuomautuksia ei ole esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 164-166 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
4. Raaka-ainetoimittajien etu
(200)
Koska raaka-ainetoimittajien edusta ei ole esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 167-169 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
5. Unionin etua koskevat päätelmät
(201)
Ei ole esitetty huomautuksia, joiden perusteella olisi syytä muuttaa väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitettyä unionin etua koskevaa analyysia. Tämän vuoksi on edelleen unionin edun mukaista, että toimenpide toteutetaan. Sen vuoksi vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 170 ja 171 kappaleessa esitetyt päätelmät.
H. LOPULLISET POLKUMYYNNIN VASTAISET TOIMENPITEET
1. Vahingon korjaava taso
(202)
Monet asianomaisista osapuolista vastustivat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 175 kappaleessa esitettyä unionin tuotannonalan 15 prosentin voittomarginaalitavoitetta väittäen, että unionin biodieselteollisuuden on epärealistista odottaa niin korkeaa voittoa.
(203)
Useimmat näistä asianomaisista osapuolista ehdottivat kuitenkin 15 prosentin voittomarginaalitavoitteen korvaamista muilla luvuilla, joita on sovellettu muina aikoina tai muissa tutkimuksissa, perustelematta kuitenkaan, miksi jokin tietty ajanjakso tai tutkimus olisi asianmukaisempi kuin jokin toinen.
(204)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen mukaan 15 prosentin voittomarginaali on voitto ilmaistuna prosenttiosuutena liikevaihdosta, joka unionin tuotannonalalla toteutui polkumyyntituonnin puuttuessa vuosina 2004-2006. Tämä oli viimeisin ajanjakso, jona voittoa tehtiin ilman polkumyyntituonnin vaikutusta, sillä vuodesta 2006 polkumyyntituontia on ollut koko ajan unionin markkinoilla, ensin Yhdysvalloista ja sen jälkeen Argentiinasta ja Indonesiasta.
(205)
Unionin biodieselmarkkinat ovat monessa suhteessa kuitenkin kehittyneet merkittävästi vuosien 2004-2006 jälkeen. Polkumyyntituonnin markkinaosuus oli vuosina 2004-2006 merkityksetön ja myös muu tuonti oli vähäistä. Tutkimusajanjaksolla polkumyyntituonnin markkinaosuus oli 19 prosenttia. Vuosina 2004-2006 unionin tuotannonala muodostui 40 yrityksestä. Nyt yritysten määrä on jo yli 200, joten kilpailukin on lisääntynyt.
(206)
Kulutus lisääntyi vuosina 2004-2006 dramaattisesti 2 miljoonasta tonnista 5 miljoonaan tonniin. Tarkastelujaksolla kulutus sen sijaan lisääntyi vain vähän ja kapasiteetin käyttöaste, joka oli 90 prosenttia vuosina 2004-2006, oli tutkimusajanjaksolla 55 prosenttia.
(207)
Sen vuoksi katsotaan olevan syytä ottaa huomioon edellä kuvailtu markkinakehitys ja määrittää voittomarginaalitavoite sen mukaan, jotta se vastaisi voittoa, joka unionin tuotannonalalla olisi odotettavissa nykyisissä markkinaolosuhteissa.
(208)
Näin ollen on voittoprosentin sijasta laskettu kyseisten kolmen vuoden tosiasiallinen voitto euroina myytyä tonnia kohden. Tämä laskettiin jokaisen vuoden osalta vuoden 2011 hintatason mukaan ja näistä laskettiin keskiarvo. Unionin tuotannonalan voittomarginaalitavoite prosentteina liikevaihdosta tutkimusajanjaksolla on 11,0 prosenttia.
(209)
Vahingon korjaava marginaali on siis laskettu uudelleen tällä perusteella.
(210)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli väitti vahingon korjaavan marginaalin osalta, että 5,1 prosentin tuontitulli, jota sovelletaan puhdistetun, valkaistun ja hajuttomaksi käsitellyn palmuöljyn tuontiin unioniin, olisi vähennettävä unionin tuottajien tuotantokustannuksista. Tämä väite hylätään, koska kyseinen tulli on palmuöljyn tuontia harjoittavien unionin tuottajien kustannus ja olisi siten otettava huomioon.
(211)
Yksi indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja kyseenalaisti unionin tuotannonalan voittomarginaalitavoitteen laskentatavan ja vuosien 2004-2006 tietojen käytön sekä ehdotti voittomarginaalitavoitteen laskemista ainoastaan vuoden 2004 tietojen perusteella. Aikaisempi tutkimus, joka koski tuontia Yhdysvalloista, osoitti kuitenkin, että kolmen vuoden keskiarvon laskeminen antoi tarkemman tuloksen kuin pelkästään vuoden 2004 tietojen käyttäminen. Ei ole esitetty väitteitä, joiden perusteella tätä päätelmää olisi syytä muuttaa.
(212)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijät väittivät, että alustavassa vaiheessa ehdotettu 15 prosentin voittomarginaalitavoite olisi säilytettävä. Valituksen tekijöiden esittämät väitteet eivät kuitenkaan liity tavoitteeseen, jota varten voittomarginaalitavoite vahvistetaan, eli sen selvittämiseen, mikä oli unionin tuotannonalan voitto polkumyyntituonnin puuttuessa. Sen vuoksi väite hylätään.
(213)
Koska vahingon korjaavasta tasosta ei ole esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 176 ja 177 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Lopulliset toimenpiteet
(214)
Polkumyynnistä, vahingosta, syy-yhteydestä ja unionin edusta tehtyjen päätelmien perusteella katsotaan, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuontia koskevat lopulliset polkumyyntitullit olisi otettava perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti käyttöön polkumyynti- ja vahinkomarginaaleista alemman suuruisina alhaisemman tullin säännön mukaisesti.
(215)
Polkumyyntitullit määritettiin vertaamalla vahingon korjaavia marginaaleja ja polkumyyntimarginaaleja. Lopulliset polkumyyntitullit, ilmaistuna prosentteina CIF unionin rajalla tullaamattomana -hinnoista, ovat seuraavat:
Maa
Yritys
Polkumyyntimarginaali
Vahinkomarginaali
Polkumyyntitulli
Argentiina
Aceitera General Deheza SA, General Deheza, Rosario; Bunge Argentina SA, Buenos Aires
41,9 %
22,0 %
22,0 %
(216,64 euroa)
Louis Dreyfus Commodities SA, Buenos Aires
46,7 %
24,9 %
24,9 %
(239,35 euroa)
Molinos Río de la Plata SA, Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 euroa)
Muut yhteistyössä toimineet yritykset
46,8 %
24,6 %
24,6 %
(237,05 euroa)
Kaikki muut yritykset
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 euroa)
Indonesia
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
19,7 %
8,8 %
(76,94 euroa)
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
16,9 %
16,9 %
(151,32 euroa)
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
20,5 %
16,8 %
(145,14 euroa)
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan ja PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
20,0 %
20,0 %
(174,91 euroa)
Muut yhteistyössä toimineet yritykset
20,1 %
18,9 %
18,9 %
(166,95 euroa)
Kaikki muut yritykset
23,3 %
20,5 %
20,5 %
(178,85 euroa)
(216)
Koska polkumyyntitullia sovelletaan puhtaan biodieselin lisäksi myös sekoituksiin, joihin sisältyy biodieseliä (suhteessa painon mukaiseen biodieselpitoisuuteen), on täsmällisempää ja asianmukaisempaa ilmaista tulli kiinteänä euromääränä nettotonnia kohden ja soveltaa tätä tuotuun puhtaaseen biodieseliin tai sekoitetun tuotteen biodieselosuuteen, jotta jäsenvaltioiden tulliviranomaiset voivat panna tullin täytäntöön asianmukaisesti.
(217)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 183 kappaleen mukaan biodieselin tuontiin asianomaisista maista sovelletaan kirjaamisvelvoitetta, jotta tullit voidaan tarvittaessa kantaa enintään 90 päivää ennen väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönottoa.
(218)
Tällainen rekisteröityjen tuotteiden tullien kantaminen on mahdollista vain, jos perusasetuksen 10 artiklan 4 kohdan edellytykset täyttyvät. Rekisteröinnin jälkeistä tuontia koskevien tilastojen tarkastelussa ei ole ilmennyt tuonnin merkittävää lisääntymistä ennen väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönottoa vaan tuonti päinvastoin väheni huomattavasti. Edellytykset eivät siis täyty, joten rekisteröidystä tuonnista ei kanneta tulleja.
(219)
Tässä asetuksessa yrityksille vahvistetut yksilölliset polkumyyntitullit määritettiin nyt tehdyn tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten tilannetta tutkimuksen aikana. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevia, ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavia tulleja) yksinomaan asianomaisista maista peräisin olevan, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeussubjektien tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin. Jos yritystä ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan siihen on sovellettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
(220)
Kaikki näiden yksilöllisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt pyynnöt) on toimitettava viipymättä komissiolle (12), ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta olennaiset tiedot, erityisesti tiedot, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin tuotanto- tai myyntiyksiköiden muutoksiin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Asetusta muutetaan tarvittaessa vastaavasti saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelo ajan tasalle.
(221)
Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottoa Argentiinasta ja Indonesiasta peräisin olevan biodieselin tuonnissa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista, jäljempänä ’lopullisten päätelmien ilmoittaminen’. Kaikille osapuolille annettiin määräaika, johon mennessä niillä oli mahdollisuus esittää huomautuksensa lopullisista päätelmistä.
(222)
Kaikkia asianomaisten osapuolten toimittamia suullisia ja kirjallisia huomautuksia tarkasteltiin ja ne otettiin soveltuvin osin huomioon.
3. Sitoumukset
(223)
Kaksi indonesialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa tarjosi samanlaisia hintasitoumuksia perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Raaka-aineen merkittävien hintavaihteluiden vuoksi tuotteen ei katsota soveltuvan kiinteään hintasitoumukseen. Tämän vuoksi molemmat yritykset tarjosivat, että vähimmäistuontihinnat indeksoitaisiin säännöllisesti raa’an palmuöljyn hinnanvaihteluiden mukaisesti soveltamalla kerrointa tähän raaka-ainekustannukseen.
(224)
Jotta tällainen näiden kahden vientiä harjoittavan tuottajan tarjoama vähittäishinnan indeksointi voitaisiin toteuttaa mielekkäästi, siinä olisi otettava huomioon ne monet muut tekijät, joilla on merkitystä asian kannalta ja jotka osoittavat biodieselmarkkinoiden epävakauden. Biodieselin markkinat ovat hyvin epävakaat, ja alan liiketoimintaan vaikuttavat monet lisätekijät, kuten biodieselin kauppajärjestelmän monimutkaisuus, kaasuöljyn ja biodieselin hintaero, kasviöljymarkkinoiden epävakaus ja kehityssuuntaukset ja erityyppisten kasviöljyjen keskinäiset riippuvuussuhteet sekä Yhdysvaltain dollarin ja euron välisen vaihtokurssin kehitys. Tällaisten tekijöiden huomioiminen edellyttäisi hyvin monimutkaista ja monitasoista päivittäistä indeksointia, jotta se olisi tarkoituksenmukaista. Sen vuoksi ehdotettua kuukausittaista indeksointia ainoastaan raa’an palmuöljyn hintojen perusteella ei pidetä tarkoituksenmukaisena, ja sillä ei olisi saavutettavissa toivottuja tuloksia.
(225)
Lisäksi näiden indonesialaisten viejien ja niiden asiakkaiden välillä on havaittu merkittäviä ristiinkompensoinnin riskejä, koska unioniin viedään myös muita tuotteita kuin biodieseliä ja alan tavanomaisia käytäntöjä ovat biodieselin, raa’an palmuöljyn ja muidenkin tuotteiden lainaaminen ja vaihtaminen yritysten välillä.
(226)
Edellä mainittujen tekijöiden vuoksi sitoumusten tehokas täytäntöönpano ja seuranta olisi erittäin työlästä ellei jopa käytännössä mahdotonta. Sen vuoksi näitä sitoumustarjouksia ei voida hyväksyä edellä esitetyistä syistä.
4. Väliaikaisten polkumyyntitullien lopullinen kantaminen
(227)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli väitti polkumyyntimarginaalien laskennassa tapahtuneen alustavassa vaiheessa laskuvirheitä, joita ilman marginaalit olisivat olleet vähimmäistasoa. Sen vuoksi kyseinen asianomainen osapuoli pyysi, että väliaikaisia polkumyyntitulleja ei kannettaisi. Tämä vaatimus on hylättävä, sillä lopullinen polkumyyntitulli on selvästi korkeampi kuin väliaikainen tulli.
(228)
Todettujen polkumyyntimarginaalien ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon suuruuden vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen mukaisten väliaikaisten polkumyyntitullien vakuutena olevat määrät olisi kannettava lopullisesti,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli tuotaessa Argentiinasta ja Indonesiasta peräisin olevia rasvahappomonoalkyyliestereitä ja/tai parafiinisia kaasuöljyjä, jotka on valmistettu synteesillä ja/tai vetykäsittelyllä ja jotka ovat muuta kuin fossiilista alkuperää, joko puhtaassa muodossa tai sekoituksena, ja jotka tällä hetkellä luokitellaan CN-koodeihin ex 1516 20 98 (Taric-koodit 1516209821, 1516209829 ja 1516209830), ex 1518 00 91 (Taric-koodit 1518009121, 1518009129 ja 1518009130), ex 1518 00 95 (Taric-koodi 1518009510), ex 1518 00 99 (Taric-koodit 1518009921, 1518009929 ja 1518009930), ex 2710 19 43 (Taric-koodit 2710194321, 2710194329 ja 2710194330), ex 2710 19 46 (Taric-koodit 2710194621, 2710194629 ja 2710194630), ex 2710 19 47 (Taric-koodit 2710194721, 2710194729 ja 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97 (Taric-koodit 3824909701, 3824909703 ja 3824909704), 3826 00 10 ja ex 3826 00 90 (Taric-koodit 3826009011, 3826009019 ja 3826009030).
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun tuotteeseen, jonka jäljempänä luetellut yritykset ovat tuottaneet, sovellettava lopullinen polkumyyntitulli on seuraava:
Maa
Yritys
Tulli euroa nettotonnia kohden
Taric-lisäkoodi
Argentiina
Aceitera General Deheza SA, General Deheza, Rosario; Bunge Argentina SA, Buenos Aires
216,64 euroa
B782
Louis Dreyfus Commodities SA, Buenos Aires
239,35 euroa
B783
Molinos Río de la Plata SA, Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
245,67 euroa
B784
Muut yhteistyössä toimineet yritykset:
Cargill S.A.C.I., Buenos Aires; Unitec Bio SA, Buenos Aires; Viluco SA, Tucuman
237,05 euroa
B785
Kaikki muut yritykset
245,67 euroa
B999
Indonesia
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
76,94 euroa
B786
PT. Musim Mas, Medan
151,32 euroa
B787
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
145,14 euroa
B788
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
174,91 euroa
B789
Muut yhteistyössä toimineet yritykset:
PT Cermerlang Energi Perkasa, Jakarta
166,95 euroa
B790
Kaikki muut yritykset
178,85 euroa
B999
3. Sekoituksia koskevan polkumyyntitullin soveltamisessa otetaan huomioon, missä suhteessa sekoituksessa on kokonaispitoisuudesta painon mukaan rasvahappomonoalkyyliestereitä ja parafiinisia kaasuöljyjä, jotka on valmistettu synteesillä ja/tai vetykäsittelyllä ja jotka ovat muuta kuin fossiilista alkuperää (biodieselpitoisuus).
4. Jos tavarat ovat vahingoittuneet ennen niiden luovutusta vapaaseen liikkeeseen, mistä syystä niistä tosiasiallisesti maksettua tai maksettavaa hintaa on suhteutettu tullausarvon määrittämiseksi asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (13) 145 artiklan mukaisesti, polkumyyntitullia, joka lasketaan edellä vahvistettujen määrien perusteella, alennetaan prosenttimäärällä, joka vastaa tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan suhteutusta.
5. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Kannetaan lopullisesti Argentiinasta ja Indonesiasta peräisin olevan biodieselin tuonnissa komission asetuksella (EU) N:o 490/2013 käyttöön otetun väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät.
3 artikla
Kun jokin uusi Argentiinassa tai Indonesiassa toimiva vientiä harjoittava tuottaja toimittaa komissiolle riittävää näyttöä siitä, että
-
se ei vienyt unioniin 1 artiklan 1 kohdassa kuvattua tuotetta tutkimusajanjakson aikana (1 päivän heinäkuuta 2011 ja 30 päivän kesäkuuta 2012 välinen aika),
-
se ei ole etuyhteydessä yhteenkään Argentiinassa tai Indonesiassa toimivaan viejään tai tuottajaan, johon sovelletaan tällä asetuksella käyttöön otettuja toimenpiteitä, ja
-
se on tosiasiallisesti vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta unioniin toimenpiteiden perustana olevan tutkimusajanjakson jälkeen tai sillä on peruuttamaton sopimusvelvoite merkittävän tuotemäärän viemiseksi unioniin,
edellä olevaa 1 artiklan 2 kohtaa voidaan muuttaa lisäämällä uusi vientiä harjoittava tuottaja yhteistyössä toimineisiin mutta otoksen ulkopuolisiin yrityksiin, ja siihen voidaan näin ollen soveltaa asianomaisen maan painotettua keskimääräistä tullia.
4 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä marraskuuta 2013.