NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 625/2014
ze dne 13. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 prostřednictvím regulačních technických norem blíže určujících požadavky na instituce, které jsou investory, sponzory, původními věřiteli a původci, v souvislosti s expozicemi vůči převedenému úvěrovému riziku
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 410 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem požadavku na ponechání ekonomického podílu je sladění zájmů stran, které převádějí, respektive přejímají úvěrové riziko ze sekuritizovaných expozic. Pokud subjekt sekuritizuje vlastní závazky, dochází ke sladění zájmů automaticky bez ohledu na to, zda konečný dlužník svůj dluh kolateralizuje. Pokud je zřejmé, že úvěrové riziko nese po celou dobu původce, je ponechání podílu ze strany původce zbytečné a nijak by nezlepšilo již existující pozici.
(2)
Je vhodné vyjasnit, kdy se má za to, že vzniká expozice vůči převedenému úvěrovému riziku v některých konkrétních případech. Jedná se o případy, kdy instituce, jež nejednají jako původce, sponzor nebo původní věřitel, mohou být vystaveny úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice, včetně případů, kdy jednají jako protistrana derivátového nástroje v sekuritizační transakci, jako zajišťovací protistrana v sekuritizační transakci nebo jako poskytovatel likviditního příslibu v dané transakci a kdy drží sekuritizované pozice v obchodním portfoliu v rámci činností tvorby trhu.
(3)
Při resekuritizačních transakcích dochází k převodu úvěrového rizika na úrovni první sekuritizace aktiv a na druhé „přebalené“ úrovni transakce. Tyto dvě úrovně transakce a dva odpovídající případy převodu úvěrového rizika jsou z hlediska požadavků stanovených v tomto nařízení nezávislé. Ponechání čistého ekonomického podílu a náležitá péče by měly být zajištěny na každé úrovni transakce institucemi, které jsou na dané konkrétní úrovni vystaveny převedenému úvěrovému riziku. Proto pokud bude instituce vystavena pouze druhé „přebalené“ úrovni transakce, vztahují se požadavky týkající se ponechání čistého ekonomického podílu a náležité péče na tuto instituci pouze ve vztahu k druhé úrovni transakce. V rámci téže resekuritizační transakce by instituce, které jsou vystaveny první úrovni sekuritizace aktiv, měly splnit požadavek na ponechání a náležitou péči ve vztahu k první úrovni sekuritizace v dané transakci.
(4)
Je vhodné blíže upřesnit uplatňování závazku k ponechání podílu, včetně splnění tohoto požadavku v případech, kdy existuje více původců, sponzorů nebo původních věřitelů, a vyjasnit podrobnosti týkající se různých možností ponechání podílu, měření požadavku na ponechání podílu při vzniku i průběžně, jakož i používání výjimek.
(5)
Ustanovení čl. 405 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013 stanoví různé možnosti pro dodržení požadavku na ponechání podílu. Toto nařízení podrobně objasňuje, jakým způsobem lze každou z těchto možností provést.
(6)
Ponechání podílu může být provedeno syntetickou nebo podmíněnou formou za předpokladu, že jsou tyto metody plně v souladu s jednou z možností stanovených v čl. 405 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013, jíž může být syntetická nebo podmíněná forma ponechání podílu postavena na roveň, a za předpokladu, že je zajištěn soulad s požadavky na zpřístupňování informací.
(7)
Zajištění nebo prodej ponechaného podílu jsou zakázány, pokud tyto techniky ohrožují účel požadavku na ponechání podílu, což znamená, že mohou být povoleny, pokud nezajišťují ponechávající subjekt proti úvěrovému riziku z ponechaných sekuritizovaných pozic nebo z ponechaných expozic.
(8)
V zájmu průběžného zachování čistého ekonomického podílu by měly instituce zajistit, že součástí struktury sekuritizace nebude žádný mechanismus, který by způsoboval, že minimální požadavek na ponechání podílu při vzniku by nutně klesal rychleji než převedený podíl. Obdobně by ponechaný podíl rovněž neměl být upřednostňován z hlediska peněžních toků v tom smyslu, že by byl přednostně splácen nebo umořován, což by vedlo k jeho poklesu pod 5 % průběžné nominální hodnoty prodaných tranší nebo sekuritizovaných expozic. Kromě toho úvěrová podpora poskytovaná instituci přijímající expozici vůči sekuritizované pozici by ve vztahu k míře splácení podkladových expozic neměla neúměrně klesat.
(9)
Instituce by měly mít možnost používat finanční modely vytvořené třetími stranami, jež nejsou externími ratingovými agenturami, aby mohly snížit administrativní zátěž a náklady na dodržení povinnosti náležité péče. Instituce by měly používat finanční modely třetích stran, pouze pokud před uskutečněním investic věnují náležitou péči ověření relevantních předpokladů modelů a jejich strukturování a porozumění metodice, předpokladům a výsledkům těchto modelů.
(10)
Je nezbytné blíže upřesnit, jak často by měly instituce přezkoumávat, zda plní požadavky týkající se náležité péče, jak posuzovat, zda je vhodné uplatnění různých zásad a postupů na obchodní a investiční portfolio, jak posuzovat soulad v případě, kdy se pozice týkají portfolia obchodování s korelací, a vyjasnit některé pojmy podle článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013, např. „rizikové charakteristiky“ a „strukturální rysy“.
(11)
Podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 subjekty usazené ve třetích zemích, které jsou zahrnuty do konsolidace v souladu s článkem 18 nařízení (EU) č. 575/2013, avšak nevztahuje se na ně přímo použitelnost dodatečných rizikových vah, neporušují za určitých omezených okolností, například pro expozice držené v obchodním portfoliu pro účely tvorby trhu, podmínky článku 405 nařízení (EU) č. 575/2013. Lze mít za to, že instituce neporušují uvedený článek, pokud příslušné expozice nebo pozice v obchodním portfoliu nejsou podstatné a netvoří neúměrný podíl na obchodních činnostech a za předpokladu, že existuje důkladné obeznámení s těmito expozicemi či pozicemi a že jsou prováděny formální zásady a postupy, které jsou vhodné a přiměřené vzhledem k celkovému rizikovému profilu subjektu a skupiny.
(12)
Prvotní a průběžná informační povinnost k investorům týkající se úrovně závazku k ponechání podílu a všech příslušných podstatných údajů, včetně údajů o úvěrové kvalitě a výkonnosti podkladové expozice, je nezbytná k zajištění účinné náležité péče ve vztahu k sekuritizovaným pozicím. Zpřístupněné údaje by měly obsahovat informace o totožnosti ponechávajícího subjektu, o zvolené možnosti ponechání podílu a původním a průběžném závazku k ponechání ekonomického podílu. Lze-li použít výjimky stanovené v čl. 405 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 575/2013, mělo by být výslovně sděleno, kterých sekuritizovaných expozic se požadavek na ponechání podílu netýká a důvod jeho neuplatnění.
(13)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví).
(14)
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (2),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE A EXPOZICE VŮČI RIZIKU ZE SEKURITIZACE
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„ponechávajícím subjektem“ se rozumí subjekt jednající jako původce, sponzor nebo původní věřitel, který si ponechává čistý ekonomický podíl v sekuritizaci v souladu s čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013,
b)
„syntetickou formou ponechání podílu“ se rozumí ponechání ekonomického podílu za použití derivátových nástrojů,
c)
„podmíněnou formou ponechání podílu“ se rozumí ponechání ekonomického podílu za použití záruk, akreditivů a dalších podobných forem úvěrové podpory zajišťujících okamžité vynucení ponechání podílu,
d)
„vertikální tranší“ se rozumí tranše, která vystavuje svého držitele poměrnému úvěrovému riziku z každé vydané tranše sekuritizační transakce.
KAPITOLA II
EXPOZICE VŮČI ÚVĚROVÉMU RIZIKU ZE SEKURITIZOVANÉ POZICE
Článek 2
Konkrétní příklady expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice
1. Pokud instituce jedná v rámci sekuritizační transakce jako protistrana úvěrového derivátu, jako protistrana poskytující zajištění nebo jako poskytovatel likviditního příslibu, má se za to, že je vystavena úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice, když derivát, zajištění nebo likviditní příslib přejímá úvěrové riziko ze sekuritizovaných expozic nebo sekuritizovaných pozic.
2. Pokud likviditní příslib splňuje podmínky uvedené v čl. 255 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013, nepovažuje se poskytovatel likvidity pro účely článků 405 a 406 nařízení (EU) č. 575/2013 za vystaveného úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice.
3. V případě resekuritizace s více než jednou úrovní nebo sekuritizace s několika samostatnými podkladovými transakcemi se má za to, že je instituce vystavena pouze úvěrovému riziku z konkrétní sekuritizované pozice nebo transakce, vůči níž přijímá expozici.
4. Má se za to, že instituce neporušuje článek 405 nařízení (EU) č. 575/2013 podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 na konsolidovaném základě za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
subjekt, který je držitelem sekuritizovaných pozic, je usazen ve třetí zemi a je součástí konsolidované skupiny podle článku 18 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
sekuritizované pozice jsou drženy v obchodním portfoliu subjektu uvedeného v písmenu a) za účelem činností tvorby trhu;
c)
sekuritizované pozice nejsou podstatné s ohledem na celkový rizikový profil obchodního portfolia skupiny uvedené v písmenu a) a netvoří neúměrný podíl na obchodních činnostech skupiny.
KAPITOLA III
PONECHÁNÍ ČISTÉHO EKONOMICKÉHO PODÍLU
Článek 3
Subjekty ponechávající si podstatný čistý ekonomický podíl
1. Ponechaný podstatný čistý ekonomický podíl se nedělí mezi různé typy ponechávajících subjektů. Požadavek na ponechání podstatného čistého ekonomického podílu splní v plném rozsahu některá z těchto osob:
a)
původce nebo několik původců;
b)
sponzor nebo několik sponzorů;
c)
původní věřitel nebo několik původních věřitelů.
2. Pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původci, splní požadavek na ponechání podílu každý původce, a to ve vztahu k poměrnému podílu na souhrnu sekuritizovaných expozic, jehož je původcem.
3. Pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původními věřiteli, splní požadavek na ponechání podílu každý původní věřitel, a to ve vztahu k poměrnému podílu na souhrnu sekuritizovaných expozic, pro nějž je původním věřitelem.
4. Odchylně o odstavců 2 a 3, pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původci nebo několika původními věřiteli, může požadavek na ponechání podílu v plném rozsahu splnit jediný původce nebo původní věřitel, jestliže jsou splněny obě tyto podmínky:
a)
původce nebo původní věřitel vytvořil a spravuje program nebo sekuritizační systém;
b)
původce nebo původní věřitel vytvořil program nebo sekuritizační systém a přispěl do něj více než 50 % souhrnu sekuritizovaných expozic.
5. Pokud sekuritizované expozice byly sponzorovány více sponzory, splní požadavek na ponechání podílu buď:
a)
sponzor, jehož ekonomický zájem je v největším souladu s investory podle dohody všech sponzorů na základě objektivních kritérií zahrnujících strukturu poplatků, účast na vytvoření a správě programu či sekuritizačního systému a expozici vůči úvěrovému riziku ze sekuritizací;
b)
každý sponzor poměrně ve vztahu k počtu sponzorů.
Článek 4
Splnění požadavku na ponechání podílu syntetickou nebo podmíněnou formou
1. Požadavek na ponechání podílu může být splněn způsobem, který odpovídá jedné z možností stanovených v čl. 405 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013, syntetickou nebo podmíněnou formou, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
ponechaná částka se přinejmenším rovná požadavku spojenému s možností, s níž může být syntetická nebo podmíněná forma ponechání podílu považována za rovnocennou;
b)
ponechávající subjekt výslovně informoval o tom, že si tímto způsobem průběžně ponechá podstatný čistý ekonomický podíl, včetně podrobných údajů o formě ponechání podílu, metodice použité při jeho stanovování a rovnocennosti s jednou z příslušných možností.
2. V případě, že subjekt jiný než úvěrová instituce definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 1 nařízení (EU) č. 575/2013 jedná jako ponechávající subjekt prostřednictvím syntetické nebo podmíněné formy ponechání podílu, je podíl ponechaný na syntetickém nebo podmíněném základě plně zajištěn v hotovosti a veden odděleně jako „peněžní prostředky klientů“, jak uvádí čl. 13 odst. 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (3).
Článek 5
Možnost podle písmene a): ponechání poměrného podílu každé tranše prodané investorům či na ně převedené
1. Ponechání nejméně 5 % nominální hodnoty každé prodané nebo převedené tranše podle čl. 405 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013 může být provedeno také následujícími způsoby:
a)
ponecháním alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice za předpokladu, že úvěrové riziko těchto expozic je rovnocenné nebo podřízené úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice. U revolvingové sekuritizace definované v čl. 242 bodě 13 nařízení (EU) č. 575/2013 se ponechání podílu plní prostřednictvím ponechání podílu původce za předpokladu, že podíl původce dosahoval alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice a byl rovnocenný nebo podřízený úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice;
b)
poskytnutím likviditního příslibu, který může být nadřízený ve smluvním rozložení toků hotovosti, v rámci programu ABCP, jsou-li splněny tyto podmínky:
i)
likviditní příslib pokrývá 100 % úvěrového rizika ze sekuritizovaných expozic;
ii)
likviditní příslib pokrývá úvěrové riziko po celou dobu, po kterou ponechávající subjekt musí ponechání ekonomického podílu realizovat prostřednictvím tohoto likviditního příslibu pro příslušnou sekuritizovanou pozici;
iii)
likviditní příslib je poskytnut původcem, sponzorem nebo původním věřitelem v sekuritizační transakci;
iv)
instituce, která bude vystavena takové sekuritizaci, má přístup k příslušným informacím, které jí umožní ověřit splnění bodů i), ii) a iii).
c)
ponecháním vertikální tranše, jejíž nominální hodnota dosahuje nejméně 5 % celkové nominální hodnoty všech vydaných tranší cenných papírů.
Článek 6
Možnost podle písmene b): ponechání podílu původce u revolvingových expozic
Ponechání podílu podle čl. 405 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013 může být provedeno ponecháním alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice za předpokladu, že ponechané úvěrové riziko z těchto expozic je rovnocenné nebo podřízené úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice.
Článek 7
Možnost podle písmene c): ponechání náhodně zvolených expozic
1. Seskupení nejméně 100 potenciálně sekuritizovaných expozic, z nichž jsou ponechané a sekuritizované expozice náhodně vybrány, podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 musí být dostatečně rozmanité, aby se zabránilo nadměrné koncentraci ponechaného podílu. Při přípravě procesu výběru ponechávající subjekt zohlední příslušné kvantitativní a kvalitativní faktory, aby zajistil, že rozdělení na ponechané a sekuritizované expozice bude skutečně náhodné. Subjekt ponechávající si náhodně vybrané expozice při výběru expozic posoudí, pokud je to vhodné, faktory, jako jsou rok původu, produkt, zeměpisná poloha, datum vzniku, datum splatnosti, poměr úvěru k hodnotě, druh nemovitosti, průmyslové odvětví či saldo nesplacených úvěrů.
2. Ponechávající subjekt neoznačí jako ponechané expozice v různých okamžicích různé jednotlivé expozice, pokud to není nezbytné ke splnění požadavku na ponechání podílu ve vztahu k sekuritizaci, kde sekuritizované expozice v průběhu času kolísají buď z důvodu přidání nových expozic do sekuritizace, nebo z důvodu měnící se úrovně jednotlivých sekuritizovaných expozic.
Článek 8
Možnost podle písmene d): ponechání tranše první ztráty
1. Ponechání tranše první ztráty podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. d) nařízení (EU) č. 575/2013 je splněno buď pomocí rozvahových, nebo podrozvahových pozic a může být provedeno rovněž těmito způsoby:
a)
podmíněnou formou ponechání podílu uvedenou v čl. 1 odst. 1 písm. c) nebo poskytnutím likviditního příslibu v rámci programu ABCP, které splňují tato kritéria:
i)
pokrývají alespoň 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
ii)
představují pozici první ztráty ve vztahu k sekuritizaci;
iii)
pokrývají úvěrové riziko po celou dobu trvání závazku k ponechání podílu;
iv)
jsou poskytnuty původcem, sponzorem nebo původním věřitelem v sekuritizační transakci;
v)
instituce, která bude vystavena takové sekuritizaci, má přístup k příslušným informacím, které jí umožní ověřit splnění bodů i), ii), iii) a iv).
b)
přezajištěním v podobě úvěrového posílení, pokud toto přezajištění plní funkci ponechání „první ztráty“ ve výši nejméně 5 % nominální hodnoty tranší vydaných v rámci sekuritizace.
2. V případě, že tranše první ztráty překročí 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic, má ponechávající subjekt možnost ponechat si pouze část této tranše první ztráty, pokud tato část dosahuje nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic.
3. Pro účely splnění požadavku ponechání rizika na úrovni sekuritizačního systému instituce nepřihlížejí k existenci podkladových transakcí, v nichž si původci nebo původní věřitelé ponechávají první ztrátové expozice na úrovni konkrétních transakcí.
Článek 9
Možnost podle písmene e): ponechání první ztrátové expozice z každé sekuritizované expozice
1. Ponechání první ztrátové expozice na úrovni každé sekuritizované expozice podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. e) se uplatní tak, že ponechané úvěrové riziko je vždy podřízeno úvěrovému riziku, které bylo sekuritizováno ve vztahu ke stejným expozicím.
2. Ponechání podílu podle odstavce 1 může být splněno formou prodeje podkladových expozic za diskontovanou hodnotu ze strany původce nebo původního věřitele, pokud není tento diskont nižší než 5 % nominální hodnoty každé expozice a částka z diskontního prodeje je původci nebo původnímu věřiteli uhrazena pouze v případě, že není absorbována ztrátami souvisejícími s úvěrovým rizikem spojeným se sekuritizovanými expozicemi.
Článek 10
Měření úrovně ponechání podílu
1. Při měření úrovně ponechání čistého ekonomického podílu se uplatní tato kritéria:
a)
vznikem se rozumí okamžik, kdy byly expozice poprvé sekuritizovány;
b)
výpočet úrovně ponechání podílu je založen na nominálních hodnotách a pořizovací cena aktiv se nezohledňuje;
c)
„nadměrné rozpětí“ ve smyslu definice v čl. 242 bodě 1 nařízení (EU) č. 575/2013 se při měření čistého ekonomického podílu ponechávajícího subjektu nezohledňuje;
d)
pro výpočet čistého ekonomického podílu po dobu trvání sekuritizace se používá stejná možnost ponechání podílu a metodika, ledaže by si mimořádné okolnosti vyžádaly změnu a daná změna by nebyla využita jako prostředek ke snížení objemu ponechaného podílu.
2. Kromě kritérií stanovených v odstavci 1, pokud neexistuje žádný mechanismus, jehož prostřednictvím by podíl ponechaný při vzniku klesal rychleji než převedený podíl, má se za to, že na splnění požadavku na ponechání podílu nemá vliv umoření ponechání podílu prostřednictvím alokace peněžních toků nebo alokace ztrát, které ve svém důsledku postupně snižují úroveň ponechání podílu. Není povinností ponechávajícího subjektu, aby neustále doplňoval a upravoval svůj ponechaný podíl na nejméně 5 %, protože jsou na jeho expozicích realizovány ztráty nebo jsou ztráty alokovány jeho ponechané pozici.
Článek 11
Měření ponechání podílu u nevyčerpaných částek v expozicích ve formě úvěrových příslibů
Výpočet čistého ekonomického podílu, který má být ponechán u úvěrových příslibů, včetně kreditních karet, je založen pouze na částkách, které již byly vyčerpány, realizovány nebo přijaty, a je upravován podle změn těchto částek.
Článek 12
Zákaz zajištění nebo prodeje ponechaného podílu
1. Povinnost neuplatnit na ponechaný čistý ekonomický podíl jakékoli zmírnění úvěrového rizika, krátké pozice, jiné zajištění či prodej, stanovená v čl. 405 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013, se použije s ohledem na účel požadavku na ponechání podílu a s přihlédnutím k ekonomické podstatě dané transakce. Zajištění čistého ekonomického podílu se pro účely čl. 405 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (EU) č. 575/2013 nepovažuje za zajištění a může být tedy povoleno pouze v případě, že nezajišťuje ponechávající subjekt proti úvěrovému riziku z ponechaných sekuritizovaných pozic nebo ponechaných expozic.
2. Ponechávající subjekt může používat ponechané expozice nebo sekuritizované pozice jako kolaterál pro účely zajištěného financování, pokud se při tomto použití nepřevádí úvěrové riziko z těchto ponechaných expozic nebo sekuritizovaných pozic na třetí stranu.
Článek 13
Výjimky z čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013
Transakce uvedené čl. 405 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují sekuritizované pozice v portfoliu obchodování s korelací, které jsou referenčními nástroji, jež splňují kritérium čl. 338 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013, nebo jsou způsobilé pro zahrnutí do portfolia obchodování s korelací.
Článek 14
Ponechání podílu na konsolidovaném základě
Instituce, která plní požadavek na ponechání podílu na základě konsolidované situace spřízněné mateřské úvěrové instituce v EU, finanční holdingové společnosti v EU nebo smíšené finanční holdingové společnosti v EU v souladu s čl. 405 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013, zajistí v případě, že ponechávající subjekt přestane spadat do oblasti působnosti dohledu na konsolidovaném základě, že jeden nebo více zbývajících subjektů spadajících do oblasti působnosti dohledu na konsolidovaném základě převezme expozici vůči sekuritizaci, aby bylo zajištěno průběžné plnění daného požadavku.
KAPITOLA IV
POŽADAVKY TÝKAJÍCÍ SE NÁLEŽITÉ PÉČE PRO INSTITUCE, KTERÝM VZNIKNE EXPOZICE VŮČI SEKURITIZOVANÉ POZICI
Článek 15
Outsourcing a další obecná hlediska
1. Pokud nejsou k dispozici informace o konkrétních expozicích, které mají být sekuritizovány, včetně případů, kdy se expozice před sekuritizací nakumulují nebo vstupují jako náhradní expozice do stávající revolvingové sekuritizace, má se za to, že instituce splňuje své povinnosti náležité péče uvedené v článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 pro každou jednotlivou sekuritizovanou pozici na základě příslušných kritérií způsobilosti pro tyto expozice.
2. Při externím zajištění určitých úkolů v procesu plnění povinností stanovených v článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013, včetně vedení záznamů, si instituce, jež budou vystaveny rizikům ze sekuritizace, ponechají úplnou kontrolu nad tímto procesem.
Článek 16
Bližší určení rizikových charakteristik a strukturálních rysů
1. Rizikové charakteristiky jednotlivých sekuritizovaných pozic uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují následující nejvhodnější a podstatné charakteristiky, např.:
a)
úroveň nadřízenosti tranše;
b)
profil peněžních toků;
c)
všechny existující ratingy;
d)
historickou výkonnost podobných tranší;
e)
povinnosti související s tranšemi uvedené v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce;
f)
úvěrové posílení.
2. Rizikové charakteristiky podkladových expozic sekuritizovaných pozic uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují nejvhodnější a podstatné charakteristiky, včetně informací o výkonnosti uvedených v čl. 406 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 v souvislosti s expozicemi v případě hypoték na obytné nemovitosti. Instituce určí vhodná a srovnatelná měřítka pro účely analýzy rizikových charakteristik jiných kategorií aktiv.
3. Další strukturální rysy uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. g) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují derivátové nástroje, záruky, akreditivy a další podobné formy úvěrové podpory.
Článek 17
Frekvence přezkumu
Instituce přezkoumají dodržování článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 poté, co jim vznikne expozice vůči sekuritizačním pozicím, alespoň jednou ročně a častěji, jakmile zjistí, že došlo k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce nebo k podstatné změně kterékoli z následujících okolností:
a)
strukturálních rysů, které mohou významně ovlivnit výkonnost sekuritizované pozice;
b)
rizikových charakteristik sekuritizovaných pozic a podkladových expozic.
Článek 18
Zátěžové testy
1. Zátěžové testy uvedené v čl. 406 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují veškeré příslušné sekuritizované pozice a jsou začleněny do strategií a procesů zátěžového testování, které instituce provádějí v rámci posuzování dostatečnosti vnitřně stanoveného kapitálu podle článku 73 směrnice 2013/36/EU (4).
2. Za účelem splnění požadavků na zátěžové testování uvedených v čl. 406 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013 mohou instituce využívat vedle modelů vypracovaných externími ratingovými agenturami i srovnatelné finanční modely vypracované třetími stranami za předpokladu, že jsou schopny na žádost prokázat, že před uskutečněním investice věnovaly náležitou péči ověření relevantních předpokladů modelů a jejich strukturování a porozumění metodice, předpokladům a výsledkům těchto modelů.
3. Při provádění zátěžových testů uvedených v čl. 406 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 v rámci programu ABCP uvedeného v čl. 242 bodu 9 nařízení (EU) č. 575/2013, který je podpořen likviditním příslibem, jenž v plném rozsahu pokrývá úvěrové riziko sekuritizovaných expozic, mohou instituce provádět zátěžový test úvěruschopnosti poskytovatele likviditního příslibu namísto sekuritizovaných expozic.
Článek 19
Expozice v obchodním portfoliu a v investičním portfoliu
1. Držení sekuritizované pozice v obchodním nebo investičním portfoliu nepředstavuje samo o sobě dostatečný důvod pro uplatňování různých zásad a postupů nebo odlišné intenzity přezkumu při plnění povinnosti náležité péče podle článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013. Při rozhodování o tom, zda se použijí různé zásady a postupy nebo odlišná intenzita přezkumu, jsou vzaty v úvahu všechny významné faktory podstatně ovlivňující rizikový profil každého portfolia a příslušných sekuritizovaných pozic, včetně velikosti pozic, dopadu na kapitálovou základnu instituce během krizového období či koncentrace rizika v jedné konkrétní transakci, u jednoho konkrétního emitenta nebo u jedné konkrétní kategorie aktiv.
2. Instituce zajistí, že jakákoli podstatná změna zvyšující rizikový profil sekuritizovaných pozic v jejich obchodním a neobchodním portfoliu se odrazí v přiměřené úpravě postupů náležité péče vztahujících se na tyto sekuritizované pozice. V této souvislosti stanoví instituce ve svých formálních zásadách a postupech pro obchodní a neobchodní portfolio okolnosti, za jakých bude zahájen přezkum povinností týkajících se náležité péče.
Článek 20
Pozice v portfoliu obchodování s korelací
Ustanovení článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 se považují za splněná, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
sekuritizované pozice jsou buď drženy v portfoliu obchodování s korelací a jsou referenčními nástroji uvedenými v čl. 338 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, nebo jsou způsobilé pro zahrnutí do portfolia obchodování s korelací;
b)
instituce splňuje článek 377 uvedeného nařízení, pokud jde o výpočet kapitálových požadavků ve vztahu k jejímu portfoliu obchodování s korelací;
c)
instituce postupuje při výpočtu kapitálových požadavků ve vztahu ke svému obchodnímu portfoliu tak, že je komplexně a důkladně obeznámena s rizikovým profilem svých investic do sekuritizovaných pozic;
d)
instituce zavedla formální zásady a postupy analýzy a zaznamenávání příslušných informací uvedených v čl. 406 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 vhodné pro její portfolio obchodování s korelací a přiměřené rizikovému profilu jejích investic do příslušných sekuritizovaných pozic.
KAPITOLA V
POŽADAVKY NA PŮVODCE, SPONZORY A PŮVODNÍ VĚŘITELE
Článek 21
Zásady poskytování úvěrů
1. Z plnění povinnosti podle článku 408 nařízení (EU) č. 575/2013 institucí, která je původcem nebo sponzorem, nevyplývá, že typy dlužníka nebo úvěrových produktů musí být pro sekuritizované a nesekuritizované expozice stejné.
2. Pokud se instituce, které jsou sponzory nebo původci, nepodílely na původním poskytnutí úvěrů na expozice, které mají být sekuritizovány, nebo se nezabývají poskytováním úvěrů na určité typy expozic, které mají být sekuritizovány, obdrží veškeré potřebné informace pro posouzení, zda jsou kritéria použitá při poskytování úvěrů na tyto expozice právě tak spolehlivá a jednoznačně stanovená jako kritéria použitá pro nesekuritizované expozice.
Článek 22
Informační povinnost o úrovni závazku k ponechání čistého ekonomického podílu
1. Ponechávající subjekt zpřístupňuje v souladu s článkem 409 nařízení (EU) č. 575/2013 investorům alespoň tyto informace o úrovni svého závazku k ponechání čistého ekonomického podílu v sekuritizaci:
a)
potvrzení totožnosti ponechávajícího subjektu, a zda si ponechává podíl jako původce, sponzor, nebo původní věřitel;
b)
zda při ponechání čistého ekonomického podílu byly uplatněny způsoby podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. a), b), c), d) nebo e) nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
případné změny způsobu ponechání čistého ekonomického podílu podle písmene b) v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. d);
d)
potvrzení úrovně ponechání podílu při vzniku a závazku k průběžnému ponechání, což se vztahuje pouze na pokračování plnění původní povinnosti a nevyžaduje údaje o aktuální nominální nebo tržní hodnotě ani o jakémkoli znehodnocení nebo snížení hodnoty ponechaného podílu.
2. Pokud se na sekuritizační transakci použijí výjimky uvedené v čl. 405 odst. 3 nebo 4 nařízení (EU) č. 575/2013, instituce, která je původcem, sponzorem nebo původním věřitelem, zpřístupní investorům informace o příslušné výjimce.
3. Zpřístupnění informací podle odstavců 1 a 2 je náležitě zdokumentováno a zveřejněno, s výjimkou dvoustranných nebo soukromých transakcí, kdy strany považují soukromé zpřístupnění informací za dostačující. Za vhodný prostředek pro splnění tohoto požadavku se považuje uvedení prohlášení o závazku k ponechání podílu v prospektu cenných papírů vydaném v rámci programu sekuritizace.
4. Zpřístupnění informací je potvrzováno rovněž po vzniku transakce, a to ve stejných intervalech jako podávání zpráv o transakci, nejméně však jednou ročně a vždy za těchto okolností:
a)
dojde k porušení závazku k ponechání podílu podle čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
podstatně se změní výkonnost sekuritizované pozice nebo rizikové charakteristiky sekuritizace nebo podkladových expozic;
c)
dojde k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce.
Článek 23
Zpřístupnění příslušných podstatných údajů
1. Původci, sponzoři a původní věřitelé zajistí, aby příslušné podstatné údaje podle článku 409 nařízení (EU) č. 575/2013 byly investorům snadno přístupné bez nadměrné administrativní zátěže.
2. Odpovídající zpřístupnění údajů uvedené v článku 409 nařízení (EU) č. 575/2013 se provádí alespoň jednou ročně a vždy za těchto okolností:
a)
podstatně se změní výkonnost sekuritizované pozice nebo rizikové charakteristiky sekuritizace nebo podkladových expozic;
b)
dojde k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce;
c)
aby bylo možné údaje považovat za podstatné ve vztahu k jednotlivým podkladovým expozicím, poskytují se obvykle na individuálním základě, avšak v některých případech mohou být poskytnuty na souhrnném základě. Při posuzování, zda jsou souhrnné informace dostatečné, je třeba zohlednit faktory jako např. členitost podkladového seskupení, nebo zda je řízení expozic v tomto seskupení založeno na seskupení jako celku nebo na individuálním základě.
3. Požadavek na zpřístupnění údajů podléhá případným dalším právním nebo regulatorním požadavkům vztahujícím se na ponechávající subjekt.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. března 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 625/2014,
annettu 13 päivänä maaliskuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 täydentämisestä teknisillä sääntelystandardeilla, joissa täsmennetään sijoittajia, järjestäjiä, alkuperäisiä luotonantajia ja alullepanevia laitoksia koskevia vaatimuksia siirrettyyn luottoriskiin liittyvien vastuiden osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (1) ja erityisesti sen 410 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Taloudellisen osuuden säilyttämisellä pyritään sovittamaan yhteen niiden osapuolten edut, jotka siirtävät tai ottavat arvopaperistettujen vastuiden luottoriskin. Kun yhteisö arvopaperistaa omat velkansa, etujen yhteensovittaminen toteutuu automaattisesti riippumatta siitä, hankkiiko lopullinen vastapuoli velalleen vakuuden. Jos on selvää, että luottoriski säilyy alullepanijalla, alullepanijan ei ole tarpeen säilyttää taloudellista osuutta, koska se ei parantaisi vallitsevaa tilannetta.
(2)
On tarkoituksenmukaista selventää, milloin siirretylle luottoriskille altistumisen katsotaan tapahtuvan tietyissä erityistapauksissa, joissa laitokset, jotka eivät toimi alullepanijana, järjestäjänä tai alkuperäisenä luotonantajana, voivat ottaa vastuun arvopaperistamisposition luottoriskistä, mukaan luettuina tapaukset, joissa laitokset ovat vastapuolena arvopaperistamistransaktioon liittyvässä johdannaissopimuksessa, suojaussopimuksen vastapuolena arvopaperistamistransaktiossa sekä transaktiossa likviditeettisopimuksen tarjoajana ja joissa laitokset pitävät arvopaperistamispositioita kaupankäyntivarastossa markkinatakaustoimien yhteydessä.
(3)
Uudelleenarvopaperistamistransaktioissa luottoriskin siirto tapahtuu omaisuuserien ensimmäisen arvopaperistamisen tasolla ja transaktion toisella, ”niputetulla” tasolla. Nämä kaksi transaktion tasoa ja niitä vastaavat kaksi luottoriskin siirtotilannetta ovat tässä asetuksessa säädettyjen vaatimusten näkökulmasta katsottuna erillisiä toisistaan. Nettomääräisen taloudellisen osuuden säilyttäminen ja asianmukainen huolellisuus olisi varmistettava kummallakin transaktion tasolla niiden laitosten toimesta, jotka kullakin tasolla ottavat vastuun siirretystä luottoriskistä. Näin ollen, jos laitos ottaa vastuun vain transaktion toisesta, ”niputetusta” tasosta, vaatimuksia, jotka liittyvät nettomääräisen taloudellisen osuuden säilyttämiseen ja asianmukaiseen huolellisuuteen, sovelletaan kyseiseen laitokseen vain transaktion toisella tasolla. Sen sijaan niiden laitosten, jotka ovat tässä uudelleenarvopaperistamistransaktiossa ottaneet vastuun omaisuuserien arvopaperistamisen ensimmäisestä tasosta, olisi noudatettava transaktiossa säilyttämistä ja asianmukaista huolellisuutta koskevia vaatimuksia arvopaperistamisen ensimmäisellä tasolla.
(4)
On tarkoituksenmukaista määrittää tarkemmin, miten säilyttämissitoumusta on sovellettava, mukaan luettuna tapa, jolla vaatimustenmukaisuus toteutetaan, kun alullepanijoita, järjestäjiä tai alkuperäisiä luotonantajia on useita, sekä tarkentaa yksityiskohtia, jotka koskevat eri säilyttämisvaihtoehtoja, säilyttämisvaatimuksen mittausta alullepanohetkenä ja jatkuvasti sen jälkeen sekä vapautusten soveltamista.
(5)
Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan a-e alakohdassa säädetään eri vaihtoehdoista, joita noudattamalla taloudellisen osuuden säilyttämisvaatimus voidaan täyttää. Tässä asetuksessa tarkennetaan, millä tavoin kutakin näistä vaihtoehdoista voidaan noudattaa.
(6)
Taloudellisen osuuden säilyttäminen voidaan toteuttaa käyttämällä synteettistä tai ehdollista säilyttämismuotoa edellyttäen, että näissä menetelmissä noudatetaan kaikilta osin yhtä asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan a-e alakohdassa säädettyä vaihtoehtoa, jota synteettisen tai ehdollisen säilyttämismuodon voidaan katsoa vastaavan, ja että tiedonantovaatimusten noudattaminen voidaan varmistaa.
(7)
Säilytettävän osuuden suojaaminen tai myyminen on kiellettyä sikäli kuin tällaiset tekniikat heikentävät säilyttämisvaatimuksen tarkoitusta, mikä tarkoittaa sitä, että nämä tekniikat voidaan sallia silloin, kun ne eivät suojaa säilyttäjää säilytettävien arvopaperistamispositioiden tai säilytettävien vastuiden luottoriskiltä.
(8)
Sen varmistamiseksi, että nettomääräinen taloudellinen osuus säilytetään jatkuvasti, laitosten olisi huolehdittava siitä, että arvopaperistamisen rakenteessa ei piile minkäänlaista mekanismia, jonka kautta alullepanohetken vähimmäissäilyttämisvaatimus pienenisi väistämättä siirrettyä osuutta nopeammin. Säilytettävää osuutta ei saisi vastaavasti asettaa rahavirtoihin nähden ensisijaiseen asemaan niin, että sen takaisinmaksu tai jaksotus johtaisi suhteettomiin hyötyihin samalla, kun osuus laskisi myytyjen etuoikeusluokkien tai arvopaperistettujen vastuiden 5 prosentin jatkuvan nimellisarvon alapuolelle. Tämän lisäksi arvopaperistamispositiosta vastuun ottavalle laitokselle tarjottava luottotuki ei saisi laskea suhteettomasti arvopaperistettavien vastuiden takaisinmaksunopeuteen nähden.
(9)
Laitosten olisi voitava käyttää sellaisten kolmansien osapuolten laatimia rahoitusmalleja, jotka eivät ole ulkoisia luottoluokituslaitoksia, hallinnollisen taakan ja asianmukaista huolellisuutta koskevien velvoitteiden täyttämisestä aiheutuvien kustannusten pienentämiseksi. Laitosten olisi käytettävä kolmansien osapuolten rahoitusmalleja vain, jos ne ovat ennen sijoitusten tekemistä huolehtineet asianmukaisesti malleihin liittyvien oletusten ja mallien rakenteiden validoimisesta sekä siitä, että ne ymmärtävät tällaisten mallien menetelmän, oletukset ja tulokset.
(10)
On ensiarvoisen tärkeää määrittää tarkemmin, miten usein laitosten olisi tarkistettava, että ne noudattavat asianmukaista huolellisuutta koskevia vaatimuksia, miten olisi arvioitava, onko erilaisten toimintatapojen ja menettelyjen soveltaminen kaupankäyntivarastossa ja varaston ulkopuolella asianmukaista, ja miten olisi arvioitava vaatimustenmukaisuutta, kun on kyse korrelaatiokaupankäyntisalkkuun liittyvistä positioista. Ensiarvoisen tärkeää on selventää myös tiettyjä asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklassa mainittuja termejä, kuten ’riskien ominaispiirteitä’ ja ’rakenteellisia tekijöitä’.
(11)
Asetuksen (EU) N:o 575/2013 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti niiden kolmanteen maahan sijoittautuneiden yhteisöjen, jotka on sisällytetty asetuksen (EU) N:o 575/2013 18 artiklan mukaiseen konsolidointiin mutta jotka eivät kuitenkaan kuulu suoraan ylimääräisten riskipainojen soveltamisalaan, ei katsota tietyissä tarkkaan rajatuissa olosuhteissa, kuten silloin, kun on kyse kaupankäyntivarastossa markkinatakaustoimia varten hallussa pidettävistä vastuista, rikkovan asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklaa. Laitosten ei olisi katsottava rikkovan mainittua artiklaa, kun tällaiset kaupankäyntivaraston vastuut tai positiot eivät ole olennaisia eivätkä ne muodosta suhteettoman suurta osuutta kaupankäyntitoimista, edellyttäen, että vastuista tai positioista on syvällinen käsitys ja että on otettu käyttöön muodolliset toimintatavat ja menettelyt, jotka ovat asianmukaisia ja oikeassa suhteessa kyseisen yhteisön sekä ryhmän kokonaisriskiprofiiliin.
(12)
On välttämätöntä, että sijoittajille annetaan alullepanohetkellä ja jatkuvasti transaktion kuluessa tietoja säilyttämissitoumuksen tasosta sekä kaikista olennaisen tärkeistä seikoista, myös arvopaperistettujen vastuiden luottoluokituksista ja kehityksestä, jotta asianmukainen huolellisuus voisi tosiasiallisesti toteutua arvopaperistamispositioiden osalta. Annettaviin tietoihin olisi kuuluttava yksityiskohtaiset tiedot säilyttäjän henkilöllisyydestä, valitusta säilyttämisvaihtoehdosta sekä alkuperäisestä ja jatkuvasta taloudellisen osuuden säilyttämistä koskevasta sitoumuksesta. Tapauksissa, joissa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädettyjä vapautuksia, on nimenomaisesti ilmoitettava arvopaperistetut vastuut, joihin säilyttämisvaatimusta ei sovelleta, sekä vapautuksen perustelut.
(13)
Tämä asetus perustuu Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkiviranomaisen) Euroopan komissiolle esittämiin teknisten sääntelystandardien luonnoksiin.
(14)
Euroopan valvontaviranomainen (Euroopan pankkiviranomainen) on järjestänyt avoimia julkisia kuulemisia teknisten sääntelystandardien luonnoksesta, johon tämä asetus perustuu, analysoinut siihen mahdollisesti liittyviä kuluja ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 (2) 37 artiklan mukaisesti perustetulta pankkialan osallisryhmältä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
MÄÄRITELMÄT JA VASTUU ARVOPAPERISTAMISEEN LIITTYVÄSTÄ RISKISTÄ
1 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’säilyttäjällä’ alullepanijana, järjestäjänä tai alkuperäisenä luotonantajana toimivaa yhteisöä, joka asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan mukaisesti säilyttää nettomääräisen taloudellisen osuuden arvopaperistamisesta;
b)
’synteettisellä säilyttämismuodolla’ taloudellisen osuuden säilyttämistä johdannaissopimusten avulla;
c)
’ehdollisella säilyttämismuodolla’ taloudellisen osuuden säilyttämistä takauksien ja maksusitoumusten avulla ja sellaisilla muilla vastaavilla luottotuen muodoilla, joilla varmistetaan säilyttämisvaatimuksen välitön täytäntöönpano;
d)
’vertikaalisella etuoikeusluokalla’ etuoikeusluokkaa, joka altistaa sen haltijan suhteelliselle osuudelle kunkin arvopaperistamistransaktiossa liikkeeseen lasketun etuoikeusluokan luottoriskistä.
II LUKU
VASTUU ARVOPAPERISTAMISPOSITION LUOTTORISKISTÄ
2 artikla
Arvopaperistamisposition luottoriskistä aiheutuvan vastuun erityistapaukset
1. Kun laitos toimii luottojohdannaissopimuksen vastapuolena tai suojausta tarjoavana vastapuolena tai likviditeettisopimuksen tarjoajana arvopaperistamistransaktiossa, sen katsotaan ottavan vastuun arvopaperistamisposition luottoriskistä silloin, kun johdannainen, suojaus tai likviditeettisopimus altistuu arvopaperistettujen vastuiden tai arvopaperistamispositioiden luottoriskille.
2. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 ja 406 artiklaa likviditeetin tarjoajan ei katsota ottavan vastuuta arvopaperistamisposition luottoriskistä silloin, kun likviditeettisopimus täyttää asetuksen (EU) N:o 575/2013 255 artiklan 2 kohdassa määritellyt edellytykset.
3. Sellaisen uudelleenarvopaperistamisen yhteydessä, johon kuuluu useampi kuin yksi taso, tai sellaisen arvopaperistamisen yhteydessä, jonka perustana on lukuisia erillisiä transaktioita, laitoksen katsotaan ottavan vastuun vain sen yksittäisen arvopaperistamisposition tai -transaktion luottoriskistä, josta sillä on vastuu.
4. Laitosten ei katsota rikkovan asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklaa mainitun asetuksen 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti konsolidoinnin tasolla, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
yhteisö, jonka hallussa arvopaperistamispositiot ovat, on sijoittautunut kolmanteen maahan ja se on sisällytetty konsolidointiin asetuksen (EU) N:o 575/2013 18 artiklan mukaisesti;
b)
arvopaperistamispositiot kuuluvat a alakohdassa tarkoitetun yhteisön kaupankäyntivarastoon ja ne on tarkoitettu markkinatakaustoimiin;
c)
arvopaperistamispositiot eivät ole olennaisia a alakohdassa tarkoitetun ryhmän kaupankäyntivaraston kokonaisriskiprofiiliin nähden eivätkä muodosta suhteettoman suurta osuutta ryhmän kaupankäyntitoimista.
III LUKU
NETTOMÄÄRÄISEN TALOUDELLISEN OSUUDEN SÄILYTTÄMINEN
3 artikla
Olennaisen nettomääräisen taloudellisen osuuden säilyttäjät
1. Säilytettävää olennaista nettomääräistä taloudellista osuutta ei saa jakaa erityyppisten säilyttäjien kesken. Jonkin seuraavista tahoista on täytettävä olennaisen nettomääräisen taloudellisen osuuden säilyttämisvaatimus täysimääräisesti:
a)
alullepanija tai useampi alullepanija;
b)
järjestäjä tai useampi järjestäjä;
c)
alkuperäinen luotonantaja tai useampi alkuperäinen luotonantaja.
2. Kun useampi alullepanija on luonut arvopaperistetut vastuut, kunkin alullepanijan on täytettävä säilyttämisvaatimus sen mukaan, kuinka suuren osuuden se on pannut alulle kyseisten arvopaperistettujen vastuiden kokonaismäärästä;
3. Kun useampi alkuperäinen luotonantaja on luonut arvopaperistetut vastuut, kukin alkuperäisen luotonantajan on täytettävä säilyttämisvaatimus sen mukaan, kuinka suuressa osuudessa arvopaperistettujen vastuiden kokonaismäärästä se on alkuperäisenä luotonantajana.
4. Sen estämättä, mitä 2 ja 3 kohdassa säädetään, niistä tapauksista, joissa useampi alullepanija tai useampi alkuperäinen luotonantaja on luonut arvopaperistetut vastuut, yksi yksittäinen alullepanija tai alkuperäinen luotonantaja voi täyttää säilyttämisvaatimuksen täysimääräisesti edellyttäen, että jompikumpi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
a)
alullepanija tai alkuperäinen luotonantaja on perustanut kyseisen ohjelman tai arvopaperistamisjärjestelmän ja hoitaa sitä;
b)
alullepanija tai alkuperäinen luotonantaja on perustanut kyseisen ohjelman tai arvopaperistamisjärjestelmän ja on luonut yli 50 prosenttia arvopaperistettujen vastuiden kokonaismäärästä.
5. Kun useampi järjestäjä on järjestänyt arvopaperistetut vastuut, jommankumman seuraavista on täytettävä säilyttämisvaatimus:
a)
järjestäjä, jonka taloudellinen etu vastaa parhaiten sijoittajien etua, mistä asianomaiset järjestäjät ovat saavuttaneet yksimielisyyden sellaisten objektiivisten kriteereiden perusteella, joihin kuuluvat muun muassa maksurakenteet, osallistuminen ohjelman tai arvopaperistamisjärjestelmän perustamiseen ja hoitoon sekä vastuun ottaminen arvopaperistamisten luottoriskistä;
b)
kukin järjestäjä järjestäjien lukumäärän mukaisessa suhteessa.
4 artikla
Säilyttämisvaatimuksen täyttäminen synteettisen tai ehdollisen säilyttämismuodon avulla
1. Säilyttämisvaatimus voidaan täyttää tavalla, joka vastaa yhtä asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa esitettyä vaihtoehtoa, synteettisen tai ehdollisen säilyttämismuodon avulla, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
säilytettävä määrä on vähintään yhtä suuri kuin siihen vaihtoehtoon kuuluva vaatimus, jota synteettisen tai ehdollisen säilyttämismuodon voidaan katsoa vastaavan;
b)
säilyttäjä on nimenomaisesti ilmoittanut, että se säilyttää jatkuvasti olennaisen nettomääräisen taloudellisen osuuden tällä tavalla, ja ilmoittanut myös yksityiskohtaiset tiedot säilyttämismuodosta, sen määrittämisessä käytettävästä menetelmästä sekä sen vastaavuudesta jonkin mainitun vaihtoehdon kanssa.
2. Kun jokin muu yhteisö kuin asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettu luottolaitos toimii säilyttäjänä synteettisen tai ehdollisen säilyttämismuodon avulla, synteettisesti tai ehdollisesti säilytettävään osuuteen on kytkeydyttävä täysimääräinen käteisvakuus, ja se on säilytettävä erillään ”asiakkaiden” varoina Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY (3) 13 artiklan 8 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
5 artikla
Säilyttämisvaihtoehto a: suhteellisen osuuden säilyttäminen kustakin myydystä tai sijoittajille siirretystä etuoikeusluokasta
1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu vähintään 5 prosentin säilyttäminen kunkin myydyn tai siirretyn etuoikeusluokan nimellisarvosta voidaan toteuttaa myös seuraavalla tavalla:
a)
säilyttämällä vähintään 5 prosenttia kunkin arvopaperistetun vastuun nimellisarvosta, jos tällaisten vastuiden luottoriski on etuoikeusasemaltaan sama tai heikompi kuin samojen vastuiden osalta arvopaperistettu luottoriski. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 242 artiklan 13 kohdassa tarkoitetun uudistettavan arvopaperistamisen tapauksessa tämä voidaan toteuttaa säilyttämällä alullepanijan osuus, jos oletetaan, että alullepanijan osuus on vähintään 5 prosenttia kunkin arvopaperistetun vastuun nimellisarvosta ja sen etuoikeusasema on sama tai heikompi kuin sillä luottoriskillä, joka on arvopaperistettu näiden samojen vastuiden osalta;
b)
tarjoamalla ABCP-ohjelman puitteissa likviditeettisopimus, joka voi kuulua arvopaperistamishierarkiassa ylempään etuoikeusluokkaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
i)
likviditeettisopimus kattaa 100 prosenttia arvopaperistettuihin vastuisiin liittyvästä luottoriskistä;
ii)
likviditeettisopimus kattaa luottoriskin niin pitkään kuin säilyttäjän on säilytettävä taloudellinen osuus kyseisistä arvopaperistamispositioista tällaisella likviditeettisopimuksella;
iii)
arvopaperistamistransaktion alullepanija, järjestäjä tai alkuperäinen luotonantaja tarjoaa likviditeettisopimuksen;
iv)
tällaisesta arvopaperistamisesta vastuun ottavalle laitokselle on annettu käyttöön asianmukaiset tiedot, joilla se voi vahvistaa, että i, ii ja iii alakohtaa noudatetaan.
c)
säilyttämällä vertikaalinen etuoikeusluokka, jonka nimellisarvo on vähintään 5 prosenttia kaikkien liikkeeseen laskettujen etuoikeusluokkien kokonaisnimellisarvosta.
6 artikla
Säilyttämisvaihtoehto b: alullepanijan osuuden säilyttäminen uudistettavista vastuista
Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu säilyttäminen voidaan toteuttaa säilyttämällä vähintään 5 prosenttia kunkin arvopaperistetun vastuun nimellisarvosta, jos tällaisten vastuiden säilytettävä luottoriski on etuoikeusasemaltaan sama tai heikompi kuin samojen vastuiden osalta arvopaperistettu luottoriski.
7 artikla
Säilyttämisvaihtoehto c: satunnaisvalinnalla valittujen vastuiden säilyttäminen
1. Poolin, joka muodostuu vähintään 100 kappaleesta mahdollisesti arvopaperistettuja vastuita ja josta säilytetyt ja arvopaperistetut vastuut valitaan satunnaisvalinnalla asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla, on oltava riittävän hajautettu, jotta vältetään nettomääräisen taloudellisen osuuden liika keskittyminen. Valintaprosessia valmistellessaan säilyttäjän on otettava huomioon asianmukaiset määrälliset ja laadulliset tekijät varmistaakseen sen, että säilytettyjen ja arvopaperistettujen vastuiden erottelu todella tapahtuu satunnaisesti. Valitessaan vastuita on satunnaisvalinnalla valittujen vastuiden säilyttäjän otettava tarvittaessa huomioon sellaiset tekijät kuin aloitusajankohta (vintage), tuote, maantiede, alullepanopäivä, maturiteetti, luototusaste, omaisuuslaji, toimiala ja maksamatta olevat lainaerät.
2. Säilyttäjä ei saa nimetä erilaisia yksittäisiä vastuita säilytettäviksi vastuiksi eri aikoina, jollei tämä ole välttämätöntä säilyttämisvaatimuksen täyttämiseksi silloin, kun on kyse arvopaperistamisesta, jossa arvopaperistetut vastuut vaihtelevat ajan kuluessa joko siitä syystä, että arvopaperistamiseen lisätään uusia vastuita, tai siitä syystä, että yksittäisten arvopaperistettujen vastuiden taso muuttuu.
8 artikla
Säilyttämisvaihtoehto d: suuririskisimmän etuoikeusluokan säilyttäminen
1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan d alakohdan mukainen suuririskisimmän etuoikeusluokan säilyttäminen on toteutettava joko taseeseen sisältyvillä tai taseen ulkopuolisilla positioilla, mutta se voidaan toteuttaa myös jollakin seuraavista tavoista:
a)
tarjoamalla sellainen 1 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu ehdollinen säilyttämismuoto tai ABCP-ohjelman puitteissa oleva likviditeettisopimus, joka täyttää seuraavat kriteerit:
i)
se kattaa vähintään 5 prosenttia arvopaperistettujen vastuiden nimellisarvosta;
ii)
se muodostaa suuririskisimmän position arvopaperistamisessa;
iii)
se kattaa luottoriskin niin pitkään kuin säilyttämissitoumus on voimassa;
iv)
se on arvopaperistamisen alullepanijan, järjestäjän tai alkuperäisen luotonantajan tarjoama;
v)
tällaisesta arvopaperistamisesta vastuun ottavalle laitokselle on annettu käyttöön asianmukaiset tiedot, joilla se voi todentaa, että i, ii, iii ja iv alakohtaa noudatetaan;
b)
ylimääräisillä vakuuksilla luottotuen muotona, jos tällaiset ylimääräiset vakuudet toimivat ”suuririskisimpänä” säilytettävänä osuutena, joka on vähintään 5 prosenttia arvopaperistamisessa liikkeeseen laskettujen etuoikeusluokkien nimellisarvosta.
2. Jos suuririskisimmän etuoikeusluokan arvo on yli 5 prosenttia arvopaperistettujen vastuiden nimellisarvosta, säilyttäjän on voitava säilyttää tällaisesta suuririskisimmästä etuoikeusluokasta vain jokin osuus, mikäli kyseinen osuus vastaa vähintään 5:tä prosenttia arvopaperistettujen vastuiden nimellisarvosta.
3. Riskinsäilyttämisvaatimuksen täyttämiseksi arvopaperistamisjärjestelmän tasolla laitokset eivät saa ottaa huomioon sellaisten perustana olevien transaktioiden olemassaoloa, joissa alullepanijat tai alkuperäiset luotonantajat säilyttävät suuririskisimmän vastuun yksittäisten transaktioiden tasolla.
9 artikla
Säilyttämisvaihtoehto e: suuririskisimmän vastuun säilyttäminen jokaisesta arvopaperistetusta vastuusta
1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan e alakohdan mukaista suuririskisimmän vastuun säilyttämistä jokaisen arvopaperistetun vastuun tasolla on sovellettava niin, että säilytettävän luottoriskin etuoikeusasema on aina heikompi kuin näiden samojen vastuiden osalta arvopaperistetun luottoriskin etuoikeusasema.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu säilyttämisvaatimus voidaan täyttää siten, että alullepanija tai alkuperäinen luotonantaja myy perustana olevia vastuita alennettuun hintaan, jos alennuksen määrä on vähintään 5 prosenttia kunkin vastuun nimellisarvosta ja jos alennusmyyntimäärä on hyvitettävissä alullepanijalle tai alkuperäiselle luotonantajalle vain sikäli kuin sillä ei ole katettu luottoriskistä johtuvia arvopaperistettuihin vastuisiin liittyviä tappioita.
10 artikla
Säilyttämisen tason mittaaminen
1. Mitattaessa tasoa, jolla nettomääräinen taloudellinen osuus säilytetään, on sovellettava seuraavia kriteereitä:
a)
alullepanolla tarkoitetaan hetkeä, jolloin vastuut arvopaperistettiin ensimmäisen kerran;
b)
säilyttämisen tason laskenta perustuu nimellisarvoihin, eikä omaisuuserien hankintahintaa saa ottaa huomioon;
c)
asetuksen (EU) N:o 575/2013 242 artiklan 1 kohdassa määriteltyä ’hintaeroa’ ei oteta huomioon säilyttäjän nettomääräisen taloudellisen osuuden mittauksessa;
d)
nettomääräisen taloudellisen osuuden laskennassa on sovellettava samaa säilyttämisvaihtoehtoa ja -menetelmää arvopaperistamistransaktion koko voimassaoloaikana, paitsi jos poikkeukselliset olosuhteet edellyttävät muutosta ja jos tätä muutosta ei käytetä säilytettävän osuuden määrän pienentämiseen.
2. Edellä 1 kohdassa asetettujen kriteerien ohella ja sillä edellytyksellä, ettei ole olemassa piilevää mekanismia, jolla alullepanoajankohtana säilytettävä osuus pienenisi siirrettävää osuutta nopeammin, on katsottava, että säilytettävän osuuden jaksottamisella rahavirtojen kohdentamista tai tappioiden kohdentamista käyttäen ei ole ollut vaikutusta säilyttämisvaatimuksen täyttämiseen niin, että säilyttämisen taso olisi ajan kuluessa tosiasiallisesti laskenut. Säilyttäjältä ei edellytetä säilytettävän osuuden jatkuvaa uudelleen kartuttamista tai tarkistamista vähintään 5 prosentin tasoon, kun tappiot toteutuvat sen vastuista tai kohdistuvat sen säilyttämään positioon.
11 artikla
Säilytettävän osuuden mittaaminen luottojärjestelyn muodossa olevien vastuiden nostamattomien määrien osalta
Säilytettävän nettomääräisen taloudellisen osuuden laskemisen luottojärjestelyiden, mukaan luettuina luottokorttien, osalta on perustuttava ainoastaan jo nostettuihin, toteutuneisiin tai saatuihin määriin, ja sitä on mukautettava määrissä tapahtuvien muutosten mukaan.
12 artikla
Säilytettävän osuuden suojauksen tai myynnin kielto
1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa olevaa velvoitetta, jolla kielletään soveltamasta säilytettävään nettomääräiseen taloudelliseen osuuteen minkäänlaista luottoriskin vähentämistekniikkaa, lyhyitä positioita tai muita suojauksia sekä myymästä osuutta, on sovellettava siten, että otetaan huomioon sekä säilyttämisvaatimuksen tarkoitus että koko transaktion taloudellinen sisältö. Nettomääräisen taloudellisen osuuden suojaukset, joita ei pidetä suojauksina asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan kolmatta alakohtaa sovellettaessa, voidaan sallia vain silloin, kun ne eivät suojaa säilyttäjää säilytettävien arvopaperistamispositioiden tai säilytettävien vastuiden luottoriskiltä.
2. Säilyttäjä voi käyttää säilytettäviä vastuita tai arvopaperistamispositioita vakuuksina vakuudellista rahoitusta varten, jos säilytettävien vastuiden tai arvopaperistamispositioiden luottoriskiä ei siirretä tällaisessa käytössä kolmannelle osapuolelle.
13 artikla
Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohtaa koskevat vapautukset
Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuihin transaktioihin on sisällytettävä sellaiset korrelaatiokaupankäyntisalkun arvopaperistamispositiot, jotka ovat viiteinstrumentteja, jotka täyttävät asetuksen (EU) N:o 575/2013 338 artiklan 1 kohdan b alakohdassa asetetut kriteerit tai jotka voidaan hyväksyä sisällytettäväksi korrelaatiokaupankäyntisalkkuun.
14 artikla
Konsolidoitu säilyttäminen
Laitoksen, joka täyttää säilyttämisvaatimuksen olemalla konsolidoidussa asemassa EU:ssa emoyrityksenä toimivan luottolaitoksen, EU:ssa toimivan rahoitusalan holdingyhtiön tai EU:ssa toimivan rahoitusalan sekaholdingyhtiön kanssa asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 2 kohdan mukaisesti, on varmistettava siinä tapauksessa, että säilyttäjä poistuu ryhmästä, että yksi taikka useampi konsolidoidun valvonnan soveltamisalaan kuuluvista jäljellä olevista yhteisöistä ottaa vastuun arvopaperistamisesta sen varmistamiseksi, että vaatimus täytetään jatkuvasti.
IV LUKU
SELLAISILLE LAITOKSILLE ASETETTAVAT ASIANMUKAISTA HUOLELLISUUTTA KOSKEVAT VAATIMUKSET, JOTKA OTTAVAT VASTUUN ARVOPAPERISTAMISPOSITIOSTA
15 artikla
Ulkoistaminen ja muita yleisiä huomioita
1. Jos arvopaperistettavista vastuista ei ole käytettävissä tietoja esimerkiksi siinä tapauksessa, että vastuut karttuvat ennen niiden arvopaperistamista tai tietoja ei ole saatavissa siitä, voidaanko vastuut korvata olemassa olevalla uusiutuvalla arvopaperistamisella, laitoksen on täytettävä asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklassa tarkoitetut asianmukaista huolellisuutta koskevat velvoitteensa kunkin yksittäisen arvopaperistamispositionsa osalta tällaisiin vastuisiin sovellettavien hyväksyttävyyskriteerien mukaisesti.
2. Ulkoistaessaan tiettyjä asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklassa säädettyjen velvoitteiden täyttämisprosessiin kuuluvia tehtäviä, kuten kirjanpitämisen, laitosten, jotka ottavat vastuun arvopaperistamisen riskeistä, on pidettävä prosessi kaikilta osin omassa valvonnassaan.
16 artikla
Riskien ominaispiirteiden ja rakenteellisten tekijöiden täsmentäminen
1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin yksittäisten arvopaperistamispositioiden riskien ominaispiirteisiin on sisällytettävä seuraavat kaikkein tarkoituksenmukaisimmat ja olennaisimmat ominaispiirteet:
a)
etuoikeusluokan taso;
b)
rahavirtaprofiili;
c)
mahdollinen luottoluokitus;
d)
samankaltaisten etuoikeusluokkien aiempi kehitys;
e)
arvopaperistamiseen liittyvässä dokumentaatiossa esitettyihin etuoikeusluokkiin liittyvät velvoitteet;
f)
luoton lisävakuudet.
2. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuihin arvopaperistamispositioiden perustana oleviin vastuisiin liittyvien riskien ominaispiirteisiin on sisällytettävä kaikkein tarkoituksenmukaisimmat ja olennaisimmat ominaispiirteet, mukaan luettuina asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut vastuiden kehitystä koskevat tiedot asuntolainoihin liittyvien vastuiden osalta. Laitosten on määriteltävä tarkoituksenmukaiset ja vertailukelpoiset mitta-asteikot myös muiden omaisuusluokkien riskien ominaispiirteiden analysointia varten.
3. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitettuihin ylimääräisiin rakenteellisiin tekijöihin kuuluvat johdannaissopimukset, vakuudet, maksusitoumukset ja muut vastaavat luottotuen muodot.
17 artikla
Uudelleentarkastelun tiheys
Otettuaan vastuun arvopaperistamispositiosta laitoksen on tarkasteltava uudelleen asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan vaatimusten täyttymistä vähintään vuosittain ja tiheämmin heti saatuaan tiedon, että arvopaperistamisen osalta dokumentaation antamista koskevia velvoitteita on rikottu tai että missä tahansa seuraavista on tapahtunut olennainen muutos:
a)
rakenteelliset tekijät, jotka voivat olennaisesti vaikuttaa arvopaperistamisposition kehitykseen;
b)
arvopaperistamispositioiden ja perustana olevien vastuiden riskien ominaispiirteet.
18 artikla
Stressitestit
1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuihin stressitesteihin on sisällytettävä kaikki asiaan kuuluvat arvopaperistamispositiot, ja nämä stressitestit on liitettävä osaksi stressitestausstrategioita ja -prosesseja, joita laitosten on noudatettava direktiivin 2013/36/EU (4) 73 artiklassa täsmennetyn sisäisen pääoman riittävyyden arviointimenettelyn mukaisesti.
2. Täyttääkseen asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut stressitestausvaatimukset laitokset voivat hyödyntää kolmansien osapuolten laatimia vertailukelpoisia rahoitusmalleja ulkoisten luottoluokituslaitosten laatimien mallien ohella edellyttäen, että laitokset kykenevät pyydettäessä osoittamaan, että ne ovat huolehtineet asianmukaisesti ennen sijoitusten tekemistä malleihin liittyvien oletusten ja mallien rakenteiden validoimisesta sekä siitä, että ne ymmärtävät menetelmän, oletukset ja tulokset.
3. Suorittaessaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja stressitestejä asetuksen (EU) N:o 575/2013 242 artiklan 9 kohdassa tarkoitetun sellaisen ABCP-ohjelman puitteissa, joka perustuu likviditeettisopimukseen, joka kattaa täysimääräisesti arvopaperistettujen vastuiden luottoriskin, laitokset voivat stressitestata arvopaperistettujen vastuiden sijasta likviditeettisopimuksen tarjoajan luottokelpoisuuden.
19 artikla
Vastuut kaupankäyntivarastossa ja sen ulkopuolella
1. Arvopaperistamispositioiden pitäminen kaupankäyntivarastossa tai sen ulkopuolella ei sinänsä ole riittävä perustelu sille, että asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklassa tarkoitettujen asianmukaista huolellisuutta koskevien velvoitteiden täyttämisessä olisi aiheellista soveltaa eri toimintatapoja ja menettelyjä tai eri uudelleentarkastelutiheyksiä. Päätettäessä sitä, olisiko sovellettava eri toimintatapoja ja menettelyjä tai eri uudelleentarkastelutiheyksiä, on otettava huomioon kaikki merkitykselliset tekijät, jotka vaikuttavat olennaisesti kaupankäyntivaraston ja laitoksen muun rahoitustoiminnan ja asianomaisten arvopaperistamispositioiden riskiprofiiliin; näitä tekijöitä ovat muun muassa positioiden koko, stressikauden vaikutukset laitoksen pääomapohjaan sekä riskin keskittyminen johonkin yhteen tiettyyn transaktioon, liikkeeseenlaskijaan tai omaisuusluokkaan.
2. Laitosten on varmistettava, että kaikki olennaiset muutokset, jotka kohottavat niiden kaupankäyntivarastossa ja sen ulkopuolella olevien arvopaperistamispositioiden riskiprofiilia, otetaan asianmukaisesti huomioon muuttamalla niiden asianmukaista huolellisuutta koskevia menettelyjä asianmukaisella tavalla näiden arvopaperistamispositioiden osalta. Näin ollen laitosten on määriteltävä myös kaupankäyntivarastoon ja niiden muuhun rahoitustoimintaan sovellettavien muodollisten toimintatapojen ja menettelyjen yhteydessä olosuhteet, jotka käynnistäisivät asianmukaista huolellisuutta koskevien velvoitteiden uudelleentarkastelun.
20 artikla
Korrelaatiokaupankäyntisalkussa olevat positiot
Asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklaa katsotaan noudatettavan silloin, kun seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
arvopaperistamispositiot pidetään korrelaatiokaupankäyntisalkussa ja ne ovat mainitun asetuksen 338 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja viite-instrumentteja tai ne voidaan hyväksyä sisällytettäviksi korrelaatiokaupankäyntisalkkuun;
b)
laitos noudattaa mainitun asetuksen 377 artiklaa laskiessaan omien varojen vaatimuksia, jotka liittyvät korrelaatiokaupankäyntisalkkuun;
c)
menetelmä, jota laitos soveltaa kaupankäyntisalkkuunsa liittyvien omien varojen laskemiseen, synnyttää kattavan ja syvällisen käsityksen arvopaperistamispositioihin tehtyjen sijoitusten riskiprofiilista;
d)
laitos on ottanut käyttöön muodollisia toimintatapoja ja menettelyjä, jotka ovat sen korrelaatiokaupankäyntisalkun näkökulmasta katsottuna asianmukaisia ja jotka ovat oikeassa suhteessa sen arvopaperistamispositioissa olevien sijoitusten riskiprofiiliin, voidakseen analysoida ja säilyttää asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja asianmukaisia tietoja.
V LUKU
ALULLEPANIJOITA, JÄRJESTÄJIÄ JA ALKUPERÄISIÄ LUOTONANTAJIA KOSKEVAT VAATIMUKSET
21 artikla
Luotonmyöntämiseen sovellettavat toimintatavat
1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 408 artiklan tarkoittaman velvoitteen täyttäminen alullepanevan tai järjestävän laitoksen toimesta ei merkitse sitä, että lainanottajien tai lainatuotteiden pitäisi olla arvopaperistettujen ja arvopaperistamattomien vastuiden osalta samat.
2. Siinä tapauksessa, että järjestävät ja alullepanevat laitokset eivät ole osallistuneet arvopaperistettaviin vastuisiin liittyvään alkuperäiseen luoton myöntämiseen tai ne eivät osallistu aktiivisesti luoton myöntämiseen tietyntyyppisten arvopaperistettavien vastuiden osalta, näiden laitosten on kuitenkin saatava kaikki välttämättömät tiedot voidakseen arvioida, ovatko tällaisiin vastuisiin sovellettavat luotonmyöntämisen kriteerit yhtä vakuuttavasti perusteltuja ja hyvin määriteltyjä kuin kriteerit, joita sovelletaan arvopaperistamattomiin vastuisiin.
22 artikla
Nettomääräisen taloudellisen osuuden säilyttämissitoumuksen tasoa koskevien tietojen ilmoittaminen
1. Säilyttäjän on asetuksen (EU) N:o 575/2013 409 artiklan mukaisesti ilmoitettava sijoittajille ainakin seuraavat tiedot tasosta, jolla se on sitoutunut säilyttämään arvopaperistamisen nettomääräisen taloudellisen osuuden:
a)
vahvistus säilyttäjän henkilöllisyydestä ja siitä, säilyttääkö se osuutta alullepanijana, järjestäjänä vai alkuperäisenä luotonantajana;
b)
tiedot siitä, onko asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a, b, c, d tai e alakohdassa tarkoitettuja tapoja sovellettu nettomääräisen taloudellisen osuuden säilyttämiseen;
c)
mahdollinen 10 artiklan 1 kohdan d alakohdan b alakohdassa tarkoitettu muutos, joka on tapahtunut nettomääräisen taloudellisen osuuden säilyttämistavassa;
d)
vahvistus säilyttämisen tasosta alullepanohetkellä sekä vahvistus jatkuvaa osuuden säilyttämistä koskevasta sitoumuksesta, jolla viitataan ainoastaan alkuperäisvelvoitteen noudattamisen jatkumiseen ja joka ei edellytä tietoja nykyisestä nimellisarvosta tai markkina-arvosta tai säilytettävään osuuteen kohdistuneista arvonalennuksista tai kirjanpitoarvon alennuksista;
2. Jos asetuksen arvopaperistamistransaktioon sovelletaan (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 3 tai 4 kohdassa tarkoitettuja vapautuksia, alullepanijana, järjestäjänä tai alkuperäisenä luotonantajana toimivien laitosten on annettava sijoittajille tiedot sovellettavasta vapautuksesta.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen on oltava asianmukaisesti dokumentoituja ja julkisesti saatavilla, paitsi silloin, kun on kyse kahdenvälisistä tai yksityisistä transaktioista, joissa osapuolet pitävät yksityistä tietojen antamista riittävänä. Asianmukaisena tapana täyttää tämä vaatimus pidetään säilyttämissitoumusta koskevan ilmoituksen sisällyttämistä arvopaperistamisohjelmassa liikkeeseen laskettuja arvopapereita koskevaan esitteeseen.
4. Tietojen antaminen on vahvistettava myös alullepanohetken jälkeen yhtä säännöllisesti kuin transaktion kulusta raportoidaan eli vähintään vuosittain ja missä tahansa seuraavista olosuhteista:
a)
kun asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua säilyttämissitoumusta rikotaan;
b)
kun arvopaperistamisposition kehitys tai arvopaperistamiseen tai sen perustana oleviin vastuisiin liittyvät riskien ominaispiirteet muuttuvat olennaisesti;
c)
kun arvopaperistamiseen liittyvässä dokumentaatiossa esitettyjä velvoitteita rikotaan.
23 artikla
Olennaisen tärkeiden tietojen ilmoittaminen
1. Alullepanijoiden, järjestäjien ja alkuperäisten luotonantajien on varmistettava, että kaikki asetuksen (EU) N:o 575/2013 409 artiklan mukaiset olennaisen tärkeät tiedot ovat helposti sijoittajien saatavissa, ilman liiallista hallinnollista taakkaa.
2. Tiedot on ilmoitettava asetuksen (EU) N:o 575/2013 409 artiklan mukaisesti vähintään vuosittain sekä seuraavissa tilanteissa:
a)
kun arvopaperistamisposition kehitys tai arvopaperistamiseen tai sen perustana oleviin vastuisiin liittyvät riskien ominaispiirteet muuttuvat olennaisesti;
b)
kun arvopaperistamiseen liittyvässä dokumentaatiossa esitettyjä velvoitteita rikotaan.
c)
Jotta tietojen voidaan katsoa olevan olennaisen tärkeitä yksittäisten perustana olevien vastuiden osalta, tiedot on tavallisesti ilmoitettava lainakohtaisesti, mutta on kuitenkin tiettyjä tapauksia, joissa ne voidaan ilmoittaa koostetusti. Arvioitaessa sitä, riittääkö koostettujen tietojen ilmoittaminen, huomioon otettavia tekijöitä ovat muun muassa arvopaperistamisen perustana olevan vastuupoolin hajautuneisuusaste sekä se, hoidetaanko tällaisessa poolissa olevia vastuita poolin itsensä tasolla vai lainakohtaisesti.
3. Tiedonantovaatimusta sovellettaessa otetaan huomioon kaikki muut säilyttäjään sovellettavat oikeudelliset tai sääntelyvaatimukset.
VI LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
24 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 13 päivänä maaliskuuta 2014.