NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 234/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje nástroj partnerství pro spolupráci s třetími zeměmi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2, čl. 209 odst. 1 a čl. 212 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2)
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie by měla usilovat o rozvíjení vztahů a budování partnerství s třetími zeměmi. Toto nařízení představuje nový a doplňkový nástroj, který přímo podporuje vnější politiky Unie a rozšiřuje partnerství v oblasti spolupráce a politický dialog na oblasti a témata stojící mimo rámec rozvojové spolupráce. Navazuje na zkušenosti získané s průmyslovými zeměmi a se zeměmi a územími s vysokými příjmy na základě nařízení Rady (ES) č. 1934/2006 (3).
(2)
Oblast spolupráce podle zeměpisných programů s rozvojovými zeměmi, územími a regiony podle finančního nástroje pro rozvojovou spolupráci zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1905/2006 (4) je téměř výhradně omezena na financování opatření, jež mají splňovat kritéria pro oficiální rozvojovou pomoc stanovená Výborem pro rozvojovou pomoc Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD).
(3)
V průběhu posledního desetiletí Unie soustavně posilovala dvoustranné vztahy s celou řadou průmyslových a jiných zemí a území s vysokými nebo středními příjmy z různých regionů světa.
(4)
Unie potřebuje finanční nástroj v oblasti zahraniční politiky s celosvětovou působností umožňující financovat opatření, která nemusejí být způsobilá pro oficiální rozvojovou pomoc, ale která mají zásadní význam z hlediska prohlubování a upevňování vztahů Unie s dotčenými třetími zeměmi, a to zejména prostřednictvím politického dialogu a rozvoje partnerství. Tento nový, z hlediska působnosti a cílů inovativní nástroj by měl vytvořit příznivé prostředí pro prohloubení vztahů mezi Unií a příslušnými třetími zeměmi a prosazovat stěžejní zájmy Unie.
(5)
V zájmu Unie je prohlubovat vztahy a dialog se zeměmi, u nichž má Unie strategický zájem na rozšiřování vazeb, zejména s rozvinutými a rozvojovými zeměmi, které hrají stále důležitější úlohu v mezinárodním obchodu, ale i v rámci globální správy, zahraniční politiky, mezinárodní ekonomiky, vícestranných fór a subjektů, jako jsou skupiny G8 a G20, a při řešení problémů globálního významu.
(6)
Je třeba, aby Unie vybudovala komplexní partnerství s novými aktéry na mezinárodní scéně s cílem podporovat stabilní mezinárodní řád podporující začlenění, usilovat o společné globální veřejné statky, prosazovat stěžejní zájmy Unie a zlepšit informovanost o Unii v těchto zemích.
(7)
Oblast působnosti tohoto nařízení by měla být celosvětová, aby bylo možné náležitým způsobem podpořit opatření v oblasti spolupráce s cílem rozvíjet vztahy s kteroukoli zemí, u níž má Unie strategické zájmy, v souladu s cíli tohoto nařízení.
(8)
V zájmu Unie je pokračovat v prosazování dialogu a spolupráce se zeměmi, které již nejsou způsobilé pro dvoustranné programy v rámci nástroje pro rozvojovou spolupráci zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 233/2014 (5) (dále jen „nástroj pro rozvojovou spolupráci“).
(9)
Mimoto je v zájmu Unie mít otevřené celosvětové instituce, které budou založeny na účinném multilateralismu, a k tomuto cíli směřovat.
(10)
Podle tohoto nařízení by Unie měla podporovat provádění vnějšího rozměru strategie nastíněné ve sdělení Komise ze dne 3. března 2010 nazvaném „Evropa 2020: Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“ (dále jen „strategie Evropa 2020“) propojením tří pilířů: hospodářského, sociálního a ekologického. Toto nařízení by mělo zejména podporovat cíle související s globálními otázkami, například se změnou klimatu, zabezpečením dodávek energie a účinným využíváním zdrojů, přechodem na ekologičtější ekonomiku, vědou, inovacemi a konkurenceschopností, mobilitou, obchodem a investicemi, hospodářskými partnerstvími, spoluprací s třetími zeměmi v oblasti podnikání, zaměstnanosti a regulace a s lepším přístupem na trh pro podniky z Unie, včetně internacionalizace malých a středních podniků. Mělo by rovněž prosazovat veřejnou diplomacii, spolupráci ve vzdělávacích a akademických záležitostech a informační činnosti.
(11)
Zejména boj proti změně klimatu je považován za jednu z největších globálních výzev, jíž Unie a širší mezinárodní společenství čelí. Změna klimatu je oblast, která naléhavě vyžaduje přijetí opatření na mezinárodní úrovni a v jejímž rámci dosažení cílů Unie vyžaduje spolupráci s partnerskými zeměmi. Unie by tudíž měla zintenzivnit úsilí o prosazování celosvětového konsensu v tomto ohledu. V souladu se sdělením Komise ze dne 29. června 2011 nazvaným „Rozpočet - Evropa 2020“, které Unii vyzývá ke zvýšení podílu jejího rozpočtu vyčleněného na záležitosti klimatu na nejméně 20 %, by toto nařízení mělo přispět k dosažení tohoto cíle.
(12)
Nadnárodní otázky, jako je zhoršování stavu životního prostředí a přístup k surovinám a vzácným zeminám a jejich udržitelné využití, vyžadují inkluzivní přístup založený na pravidlech.
(13)
Unie je odhodlána napomoci s plněním globálních cílů pro rok 2020 v oblasti biologické rozmanitosti a předložit související strategii pro mobilizaci zdrojů.
(14)
Unie je odhodlána podporovat ve vztazích se svými partnery z celého světa důstojnou práci pro všechny, jakož i ratifikovat a účinně provádět mezinárodně uznané pracovní normy a mnohostranné dohody o ochraně životního prostředí.
(15)
Významným strategickým zájmem Unie je oživit růst a zaměstnanost prosazováním spravedlivého a otevřeného obchodu a investic na mnohostranné i dvoustranné úrovni a podporou sjednávání a provádění obchodních a investičních dohod, jichž je Unie stranou. Podle tohoto nařízení by Unie měla přispívat k vytváření bezpečného prostředí pro zvýšený počet obchodních a investičních příležitostí po celém světě pro podniky z Unie, a to s důrazem na malé a střední podniky, mimo jiné podporou spolupráce v oblasti právních předpisů a jejich sbližování, prosazováním mezinárodních norem, zlepšováním ochrany práv duševního vlastnictví a vyvíjením snahy o odstranění bezdůvodných překážek bránících v přístupu na trh.
(16)
Podle článku 21 Smlouvy o Evropské unii má činnost Unie na mezinárodní scéně spočívat na zásadách, které se uplatnily při jejím založení, jejím rozvoji a jejím rozšiřování a které hodlá podporovat v ostatním světě, tedy na zásadách demokracie, právního státu, univerzálnost a nedělitelnost lidských práv a základních svobod, úcty k lidské důstojnosti, na zásadách rovnosti a solidarity a na dodržování zásad Charty Organizace spojených národů a mezinárodního práva.
(17)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosahováno soudržností a doplňkovostí nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením synergie mezi tímto nařízením, ostatními nástroji pro financování vnější činnost a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést ke vzájemnému posílení programů navržených na základě těchto nástrojů.
(18)
V zájmu zviditelnění pomoci Unie u občanů přijímajících zemí a občanů Unie by měla být vhodným způsobem případně zajištěna cílená komunikace a poskytování informací.
(19)
K dosažení cílů tohoto nařízení je nezbytné uplatňovat diferencovaný a flexibilní přístup vůči klíčovým partnerským zemím s ohledem na jejich hospodářskou, sociální a politickou situaci, jakož i na zvláštní zájmy, politické priority a strategie Unie, a zároveň zachovat schopnost zasáhnout v případě potřeby kdekoli na světě. Unie by měla uplatňovat komplexní přístup k zahraniční politice včetně odvětvových politik Unie.
(20)
Aby se zvýšila účinnost závazku Unie prosazovat a hájit své zájmy ve vztazích s třetími zeměmi, měla by Unie být schopna pružně a včas reagovat na vznikající nebo nepředvídané potřeby přijímáním zvláštních opatření, na která se nevztahují víceleté orientační programy.
(21)
Cíle tohoto nařízení by vždy, když je to možné a vhodné, měly být plněny za konzultace příslušných partnerů a zúčastněných stran včetně organizací občanské společnosti a místních orgánů s přihlédnutím k významu jejich úlohy.
(22)
Vnější činnost Unie v rámci tohoto nařízení by měla přispívat k jasným výsledkům (včetně výsledné činnosti, výstupů a dopadů) v zemích přijímajících pomoc Unie. Pokud je to možné a vhodné, měly by být výsledky vnější činnosti Unie a účinnost nástroje zřízeného tímto nařízením sledovány a hodnoceny pomocí předem vymezených, jasných a transparentních ukazatelů, které jsou případně vypracovány pro každou dotčenou zemi, jsou měřitelné a jsou přizpůsobeny specifickým rysům a cílům tohoto nástroje.
(23)
Akce v rámci tohoto nařízení by měly v příslušných případech patřičně zohledňovat usnesení a doporučení Evropského parlamentu.
(24)
Za účelem přizpůsobení oblasti působnosti tohoto nařízení rychle se vyvíjející realitě v třetích zemích by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o priority vymezené v příloze. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(25)
K zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6). S ohledem na povahu těchto prováděcích aktů, zejména jejich politické zaměření a finanční dopady, by se při jejich přijímání měl použít přezkumný postup, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu.
(26)
Společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnost jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (7).
(27)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu své použitelnosti, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince. 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (8).
(28)
Organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost stanoví rozhodnutí Rady 2010/427/EU (9).
(29)
Jelikož cílů tohoto nařízení, zejména zřízení nástroje partnerství pro spolupráci se třetími zeměmi, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(30)
Je vhodné uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (10). Proto by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a cíle
1. Tímto nařízením se zřizuje nástroj partnerství pro spolupráci s třetími zeměmi (dále jen „nástroj partnerství“) k prosazování a podpoře zájmů Unie a společných zájmů. Nástroj partnerství podporuje opatření, která účinně a pružně reagují na cíle spolupráce vyplývající z dvoustranných, regionálních či vícestranných vztahů Unie s třetími zeměmi, řeší problémy globálního významu a zajišťuje odpovídající návaznost na rozhodnutí přijatá na vícestranné úrovni.
2. Opatření financovaná podle nástroje partnerství odrážejí tyto specifické cíle Unie:
a)
podpora strategií partnerství pro dvoustrannou, regionální a meziregionální spolupráci Unie prosazováním politického dialogu a rozvíjením kolektivního přístupu a reakce na problémy globálního významu. Dosažení tohoto cíle se měří mimo jiné pokrokem, kterého dosáhly klíčové partnerské země v boji proti změně klimatu nebo při prosazování norem Unie v oblasti životního prostředí;
b)
provádění mezinárodního rozměru strategie Evropa 2020. Dosažení tohoto cíle se měří podle zavádění politik a cílů strategie Evropa 2020 v klíčových partnerských zemích;
c)
zlepšování přístupu na trhy partnerských zemí a oživení obchodu, investic a obchodních příležitostí pro podniky z Unie a současně odstranění překážek bránících v přístupu na trh a k investicím prostřednictvím spolupráce v oblasti hospodářských partnerství, obchodu a regulace. Dosažení tohoto cíle se měří podílem zahraničního obchodu Unie s klíčovými partnerskými zeměmi a obchodními a investičními toky do partnerských zemí, na které se konkrétně zaměřují akce, programy a opatření podle tohoto nařízení;
d)
posílení všeobecného chápání a viditelnosti Unie a její úlohy na světové scéně prostřednictvím veřejné diplomacie, mezilidských kontaktů, spolupráce ve vzdělávacích a akademických záležitostech, spolupráce mezi skupinami odborníků a informačních činností k prosazování hodnot a zájmů Unie. Dosažení tohoto cíle lze měřit mimo jiné průzkumy veřejného mínění či hodnoceními.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení podporuje především opatření spolupráce se zeměmi, u nichž má Unie strategický zájem na rozšiřování vazeb, zejména s rozvinutými a rozvojovými zeměmi, které hrají stále významnější úlohu v globálních záležitostech, mimo jiné i v zahraniční politice, mezinárodním hospodářství a obchodu, na mnohostranných fórech a v globální správě a při řešení problémů globálního významu nebo tam, kde má Unie jiné významné zájmy.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, pro spolupráci podle tohoto nařízení mohou být způsobilé všechny třetí země, regiony a území.
Článek 3
Obecné zásady
1. Unie usiluje o podporu, rozvoj a konsolidaci zásad demokracie, rovnosti, dodržování lidských práv a základních svobod a zásady právního státu, na nichž je založena, prostřednictvím dialogu a spolupráce s třetími zeměmi.
2. Pro zvýšení působnosti pomoci Unie se při utváření spolupráce s třetími zeměmi podle potřeby uplatňuje diferencovaný a flexibilní přístup s ohledem na jejich hospodářskou, sociální a politickou situaci a rovněž na zvláštní zájmy, politické priority a strategie Unie.
3. Unie prosazuje soudržný vícestranný přístup ke globálním problémům a podporuje spolupráci s mezinárodními a regionálními organizacemi a subjekty, včetně mezinárodních finančních institucí, agentur, fondů a programů Organizace spojených národů a jiných dvoustranných dárců.
4. Při provádění tohoto nařízení ve fázích tvorby politiky, strategického plánování a programování a provádění opatření je cílem Unie zajistit celistvost a soudržnost s jinými oblastmi její vnější činnosti, zejména s nástrojem pro rozvojovou spolupráci, jakož i s jinými příslušnými politikami Unie.
5. Opatření financovaná podle tohoto nařízení vycházejí případně z politik spolupráce stanovených v nástrojích, jako jsou dohody, prohlášení a akční plány dohodnuté mezi Unií a příslušnými mezinárodními organizacemi nebo mezi Unií a dotčenými třetími zeměmi a regiony.
Opatření financovaná podle tohoto nařízení zahrnují také oblasti spojené s prosazováním zvláštních zájmů, politických priorit a strategií Unie.
6. Podpora Unie podle tohoto nařízení se provádí v souladu s nařízením (EU) č. 236/2014.
Článek 4
Programování a orientační přidělení finančních prostředků
1. Komise přijímá víceleté orientační programy přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014.
2. Víceleté orientační programy stanoví strategické nebo společné zájmy a priority Unie, specifické cíle a očekávané výsledky. V případě zemí nebo regionů, pro něž byl stanoven společný rámcový dokument, který stanoví komplexní strategii Unie, vycházejí víceleté orientační programy z tohoto dokumentu.
3. Víceleté orientační programy uvádějí rovněž prioritní oblasti zvolené pro financování Unií a vymezují orientační přidělení finančních prostředků, a to celkově, podle prioritní oblasti a podle partnerské země nebo skupiny partnerských zemí na dané období, včetně účasti na globálních iniciativách. Tyto částky mohou být případně vyjádřeny v podobě rozpětí.
4. Víceleté orientační programy mohou stanovit částku finančních prostředků, která nepřesahuje 5 % celkové částky a není přidělena na žádnou prioritní oblast ani žádné partnerské zemi nebo skupině zemí. Tyto finanční prostředky se přidělí na závazky v souladu s čl. 2 odst. 2, 3 a 5 nařízení (EU) č. 236/2014.
5. V řádně odůvodněných, závažných a naléhavých případech může být ke změně víceletých orientačních programů použit postup podle čl. 16 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2014.
6. Pokud jde o dosažení cílů stanovených v odstavci 1, může Komise při spolupráci Unie s třetími zeměmi zohlednit zeměpisnou blízkost nejvzdálenějších regionů a zámořských zemí a území Unie.
7. Při veškerém programování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 (dále jen „zpráva o přezkumu v polovině období“) se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 5
Tematické priority
Komise je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 6 měnící tematické priority, jež má pomoc Unie podle tohoto nařízení sledovat, stanovených v příloze tohoto nařízení. Komise zejména do 31. března 2018 přijme akt v přenesené pravomoci, kterým se mění příloha tohoto nařízení v návaznosti na zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období a na základě doporučení v ní obsažených.
Článek 6
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je svěřena Komisi na dobu použitelnosti tohoto nařízení.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 5 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 5 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty uvědomí Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 7
Výbor
Komisi je nápomocen Výbor pro nástroj partnerství. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 8
Finanční krytí
1. Finanční krytí pro provádění tohoto nařízení na období 2014-2020 činí 954 765 000 EUR.
Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
2. V souladu s čl. 18 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1288/2013 (11) se za účelem podpory mezinárodního rozměru vysokoškolského vzdělávání z různých nástrojů pro financování vnější činnosti (nástroje pro rozvojovou spolupráci, evropského nástroje sousedství zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014 (12), nástroje předvstupní pomoci (NPP II) zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 231/2014 (13) a nástroje partnerství) přiděluje orientační částka ve výši 1 680 000 000 EUR na opatření v oblasti mobility ve vzdělávání do partnerských zemí nebo z partnerských zemí ve smyslu nařízení (EU) č. 1288/2013 a na spolupráci a politický dialog s orgány, institucemi a organizacemi z těchto zemí. Použití těchto finančních prostředků se řídí nařízením (EU) č. 1288/2013.
Finanční prostředky se poskytnou ve dvou víceletých přídělech, z nichž první se bude vztahovat první čtyři roky, druhý pak na zbývající tři roky. S přidělením těchto finančních prostředků počítá víceleté orientační programování stanovené v tomto nařízení v souladu se zjištěnými potřebami a prioritami dotčených zemí. V případě závažných nepředvídaných okolností nebo významných politických změn mohou být tyto příděly přehodnoceny s souladu s prioritami vnější činnosti Unie.
3. Akce v oblasti působnosti nařízení (EU) č. 1288/2013 jsou financovány v rámci nástroje partnerství pouze v případě, že nejsou způsobilé pro financování v rámci jiných nástrojů pro financování vnější činnosti a doplňují nebo posilují jiné iniciativy podle tohoto nařízení.
Článek 9
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 234/2014,
annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014,
kumppanuusvälineen perustamisesta kolmansien maiden kanssa tehtävää yhteistyötä varten
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan 2 kohdan, 209 artiklan 1 kohdan ja 212 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (1),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Unionin olisi pyrittävä kehittämään suhteitaan kolmansiin maihin ja solmimaan kumppanuuksia niiden kanssa. Tämä asetus on uusi ja täydentävä väline, joka antaa välitöntä tukea unionin ulkoisille politiikoille ja laajentaa yhteistyökumppanuuksia ja politiikanaloja koskevaa vuoropuhelua kehitysyhteistyön ulkopuolelle. Se rakentuu teollisuusmaiden ja korkean tulotason maiden ja alueiden kanssa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1934/2006 (3) mukaisesti saaduille kokemuksille.
(2)
Kehitysmaiden ja -alueiden kanssa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1905/2006 (4) perustetun kehitysyhteistyön rahoitusvälineen maantieteellisten ohjelmien puitteissa harjoitettavan yhteistyön soveltamisala on rajoittunut miltei yksinomaan sellaisten toimenpiteiden rahoittamiseen, jotka on suunniteltu siten, että ne täyttävät Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) kehitysapukomitean (DAC) virallisen kehitysavun määritelmän.
(3)
Unioni on kuluneen vuosikymmenen aikana vahvistanut johdonmukaisesti kahdenvälisiä suhteitaan useisiin eri teollisuusmaihin ja muihin korkean tulotason tai keskitulotason maihin ja alueisiin eri puolilla maailmaa.
(4)
Unioni tarvitsee koko maailman kattavan ulkopolitiikan rahoitusvälineen, jolla se voi rahoittaa toimenpiteitä, joita ei välttämättä voida luokitella viralliseksi kehitysavuksi mutta joilla on keskeinen merkitys suhteiden syventämisessä ja lujittamisessa kyseisten kolmansien maiden kanssa erityisesti politiikanaloja koskevan vuoropuhelun ja kumppanuuksien kehittämisen avulla. Tämän uuden, soveltamisalaltaan ja tavoitteiltaan innovatiivisen välineen olisi luotava myönteinen ympäristö unionin ja asianomaisten kolmansien maiden välisten suhteiden syventämiselle sekä edistettävä unionin keskeisiä etuja.
(5)
On unionin edun mukaista syventää suhteita ja vuoropuhelua niiden maiden kanssa, joiden kanssa on unionin strategisen edun mukaista edistää yhteyksiä, erityisesti sellaisten teollisuusmaiden ja kehitysmaiden kanssa, joilla on yhä tärkeämpi rooli kansainvälisissä asioissa, mukaan lukien globaalissa hallinnossa, ulkopolitiikassa, kansainvälisessä taloudessa, monenvälisillä foorumeilla ja monenvälisissä elimissä, kuten G8- ja G20-ryhmässä, sekä maailmanlaajuisten haasteiden ratkaisemisessa.
(6)
Unionin on rakennettava kokonaisvaltaisia kumppanuuksia uusien kansainvälisten vaikuttajien kanssa vakaan ja osallistavan kansainvälisen järjestelmän tukemiseksi, globaalien julkishyödykkeiden tavoittelemiseksi, unionin keskeisten arvojen edistämiseksi sekä unionin tuntemuksen lisäämiseksi näissä maissa.
(7)
Tämän asetuksen soveltamisalan on tarpeen olla maailmanlaajuinen, jotta yhteistyötoimia voitaisiin tämän asetuksen tavoitteiden mukaisesti tukea asianmukaisesti ja vahvistaa suhteita kaikkiin maihin, joissa unionilla on strategisia etuja.
(8)
On unionin edun mukaista edistää vuoropuhelua ja yhteistyötä sellaisten maiden kanssa, joita ei enää kelpuutetaEuroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 233/2014 (5) perustetun kehitysyhteistyön rahoitusvälineen, jäljempänä ”kehitysyhteistyön rahoitusväline”, piirissä oleviin kahdenvälisiin ohjelmiin.
(9)
On myös unionin edun mukaista tavoitella osallistavia, tehokkaaseen monenvälisyyteen perustuvia globaaleja instituutioita.
(10)
Unionin olisi tämän asetuksen mukaan tuettava komission 3 päivänä maaliskuuta 2010 antamassaan tiedonannossa ”EUROOPPA 2020 - Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia” pääpiirteissään esittämän strategian, jäljempänä ”Eurooppa 2020 -strategia”, ulkoisen ulottuvuuden toteuttamista kolmen pilarin pohjalta: taloudellisen, sosiaalisen ja ympäristöllisen. Tällä asetuksella olisi erityisesti tuettava tavoitteita, jotka liittyvät globaaleihin kysymyksiin, kuten ilmastonmuutos, energiavarmuus ja resurssitehokkuus, siirtyminen vihreämpään talouteen, tiede, innovointi ja kilpailukyky, liikkuvuus, kauppa ja investoinnit, talouskumppanuudet, liiketoimintaa, työllisyyttä ja sääntelyä koskeva yhteistyö kolmansien maiden kanssa sekä unionin yritysten markkinoillepääsyn helpottaminen, mukaan lukien pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) kansainvälistyminen. Asetuksella olisi myös edistettävä julkisuusdiplomatiaa, koulutukseen liittyvää ja akateemista yhteistyötä ja tiedotustoimia.
(11)
Erityisesti ilmastonmuutoksen torjunta tunnustetaan yhdeksi unionin ja kansainvälisen yhteisön suurista globaaleista haasteista. Ilmastonmuutos on ala, jolla tarvitaan kiireellisiä kansainvälisiä toimia ja jolla unionin tavoitteiden toteuttaminen edellyttää yhteistyötä kumppanimaiden kanssa. Unionin olisi sen vuoksi tehostettava ponnistelujaan globaalin konsensuksen aikaan saamiseksi tässä asiassa. Komission 29 päivänä kesäkuuta 2011 antamassa tiedonannossa ”Eurooppa 2020 -strategiaa tukeva talousarvio” unionia kehotetaan kasvattamaan ilmastoon liittyvää osuutta sen talousarviosta vähintään 20 prosenttiin, ja tällä asetuksella olisi edistettävä tuon tavoitteen saavuttamista.
(12)
Kansainväliset haasteet, kuten ympäristön pilaantuminen sekä raaka-aineiden ja harvinaisten maametallien saatavuus ja kestävä käyttö, edellyttävät sääntöihin perustuvaa, osallistavaa lähestymistapaa.
(13)
Unioni on sitoutunut auttamaan maailmanlaajuisten vuoteen 2020 asetettujen biodiversiteettitavoitteiden saavuttamisessa ja edistämään niihin liittyvää resurssien käyttöönottoa koskevaa strategiaa.
(14)
Unioni on sitoutunut suhteissaan kumppaneihinsa edistämään ihmisarvoista työtä kaikille kaikkialla maailmassa sekä kansainvälisesti tunnustettujen työnormien ja monenvälisten ympäristösopimusten ratifiointia ja tosiasiallista täytäntöönpanoa.
(15)
Yksi unionin tärkeistä strategisista eduista on kasvun ja työpaikkojen lisääminen edistämällä reilua ja avointa kauppaa ja investointitoimintaa monen- ja kahdenvälisellä tasolla ja tukemalla niiden kauppa- ja investointisopimusten neuvotteluja ja täytäntöönpanoa, joiden osapuolena unioni on. Tämän asetuksen mukaisesti unionin olisi osaltaan pyrittävä luomaan vakaa toimintaympäristö unionin yritysten, etenkin pk-yritysten, kaupankäynti- ja investointimahdollisuuksien lisäämiselle kaikkialla maailmassa tukemalla myös sääntely-yhteistyötä ja sääntelyn lähentämistä, edistämällä kansainvälisiä standardeja, parantamalla teollis- ja tekijänoikeuksien suojaa sekä pyrkimällä poistamaan perusteettomat markkinoillepääsyn esteet.
(16)
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklassa määrätään, että unionin toiminta kansainvälisellä tasolla perustuu sen perustamisen, kehittämisen ja laajentumisen johtoajatuksena oleviin periaatteisiin, joita unioni pyrkii edistämään muualla maailmassa, kuten demokratia, oikeusvaltio, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien yleismaailmallisuus ja jakamattomuus, ihmisarvon kunnioittaminen, tasa-arvo ja yhteisvastuu sekä Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan periaatteiden ja kansainvälisen oikeuden noudattaminen.
(17)
Unionin olisi pyrittävä hyödyntämään käytettävissä olevia resursseja mahdollisimman tehokkaasti optimoidakseen ulkoisen toimintansa vaikutukset. Tähän olisi päästävä unionin ulkoisen toiminnan eri välineiden välisellä johdonmukaisuudella ja täydentävyydellä sekä luomalla yhteisvaikutuksia tämän asetuksen, muiden ulkoisen toiminnan rahoitusvälineiden ja unionin muiden politiikkojen välillä. Tällä tavoin unionin ulkoisen toiminnan rahoitusvälineisiin perustuvat ohjelmat vahvistaisivat toisiaan.
(18)
Unionin tuesta olisi tarvittaessa annettava kohdennettua viestintää ja tiedotusta asianmukaisin välinein, jotta voidaan varmistaa unionin tuen näkyvyys kumppanimaiden ja unionin kansalaisten keskuudessa.
(19)
Tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamiseksi tarvitaan eriytettyä ja joustavaa lähestymistapaa, jossa otetaan huomioon keskeisten kumppanimaiden taloudellinen, yhteiskunnallinen ja poliittinen tilanne sekä unionin erityisedut, toimintapoliittiset painotukset ja strategiat, mutta samalla on säilytettävä kyky toimia kaikkialla maailmassa tarpeen mukaan. Unionin olisi noudatettava kokonaisvaltaista lähestymistapaa ulkopolitiikassaan, unionin alakohtaiset politiikat mukaan lukien.
(20)
Tehostaakseen sitoutumistaan etujensa edistämiseen ja puolustamiseen suhteissaan kolmansiin maihin unionin olisi voitava vastata muuttuviin tai ennakoimattomiin tarpeisiin joustavasti ja nopeasti toteuttamalla monivuotisiin ohjelmiin kuulumattomia erityistoimenpiteitä.
(21)
Tämän asetuksen tavoitteisiin pyrittäessä olisi, jos se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, kuultava asianomaisia kumppaneita ja sidosryhmiä, mukaan lukien kansalaisyhteiskunnan järjestöt ja paikallisviranomaiset, ja otettava huomioon niiden aseman merkitys.
(22)
Tämän asetuksen mukaisella unionin ulkoisella toiminnalla olisi edistettävä selkeitä tuloksia (jotka kattavat tuotokset, tulokset ja vaikutukset) maissa, jotka saavat unionin tukea. Unionin ulkoisen toiminnan tuloksia ja tällä asetuksella perustetun välineen tehokkuutta olisi tarvittaessa ja mahdollisuuksien mukaan seurattava ja arvioitava ennalta määritetyillä, selkeillä, läpinäkyvillä ja tarvittaessa maakohtaisilla ja mitattavissa olevilla sekä kyseisen välineen erityispiirteisiin ja tavoitteisiin mukautetuilla indikaattoreilla.
(23)
Tämän asetuksen mukaisissa toimissa olisi tarvittaessa otettava asianmukaisesti huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat ja suositukset.
(24)
Jotta tämän asetuksen soveltamisalaa voitaisiin mukauttaa kolmansien maiden nopeasti muuttuvaan tilanteeseen, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat liitteessä määriteltyjä painopistealoja. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(25)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (6) mukaisesti. Täytäntöönpanosäädösten etenkin politiikkaa ohjaava luonne ja niiden rahoitusvaikutukset huomioon ottaen niitä annettaessa olisi noudatettava tarkastelumenettelyä, lukuun ottamatta teknistä täytäntöönpanoa koskevia toimenpiteitä, joilla on vähäinen rahoitusvaikutus.
(26)
Unionin ulkoisen toiminnan rahoitusvälineiden täytäntöönpanoa koskevista yhteisistä säännöistä ja menettelyistä säädetään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 236/2014 (7).
(27)
Tällä asetuksella vahvistetaan sen soveltamisajaksi rahoituspuitteet, jotka ovat talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (8) 17 kohdan mukaisesti ensisijaisena rahoitusohjeena vuosittaisessa talousarviomenettelyssä.
(28)
Euroopan ulkosuhdehallinnon organisaatiosta ja toiminnasta säädetään neuvoston päätöksessä 2010/427/EU (9).
(29)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, erityisesti kumppanuusvälineen perustamista kolmansien maiden kanssa tehtävää yhteistyötä varten, vaan ne voidaan sen laajuuden vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(30)
On tarkoituksenmukaista yhdenmukaistaa tämän asetuksen soveltamisaika neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (10) voimassaolon kanssa. Siksi tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2014,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja tavoitteet
1. Tällä asetuksella perustetaan kumppanuusväline kolmansien maiden kanssa tehtävää yhteistyötä varten, jäljempänä ”kumppanuusväline”, unionin sekä unionin ja sen kumppanimaiden keskinäisten etujen kehittämiseksi ja edistämiseksi. Kumppanuusvälineellä tuetaan toimenpiteitä, jotka vastaavat tehokkaalla ja joustavalla tavalla tavoitteisiin, joita nousee esiin unionin kahdenvälisissä, alueellisissa ja monenvälisissä suhteissa kolmansien maiden kanssa, sekä maailmanlaajuisiin haasteisiin ja joilla varmistetaan riittävät jatkotoimet monenvälisellä tasolla tehdyille päätöksille.
2. Kumppanusvälineestä rahoitettavat toimenpiteet liittyvät seuraaviin unionin erityistavoitteisiin:
a)
unionin kahdenvälisen, alueellisen ja alueidenvälisen yhteistyön kumppanuusstrategioiden tukeminen edistämällä eri politiikanaloja koskevaa vuoropuhelua ja kehittämällä yhteisiä lähestymistapoja ja vastauksia maailmanlaajuisiin haasteisiin. Tämän tavoitteen saavuttamista mitataan muun muassa sillä, miten keskeiset kumppanimaat edistyvät ilmastonmuutoksen torjunnassa tai unionin ympäristönormien edistämisessä;
b)
Eurooppa 2020 -strategian kansainvälisen ulottuvuuden toteuttaminen. Tämän tavoitteen saavuttamista mitataan sen perusteella, miten keskeiset kumppanimaat omaksuvat Eurooppa 2020 -strategian mukaisia toimintapolitiikkoja ja tavoitteita;
c)
kumppanimaiden markkinoille pääsyn parantaminen ja unionin yritysten kaupankäynti-, investointi- ja liiketoimintamahdollisuuksien edistäminen ja samalla markkinoillepääsyn ja investointitoiminnan esteiden poistaminen talouskumppanuuksien sekä liiketoiminta- ja sääntely-yhteistyön avulla. Tämän tavoitteen saavuttamista mitataan sen perusteella, mikä on unionin osuus ulkomaankaupasta keskeisten kumppanimaiden kanssa, sekä niihin kumppanimaihin suuntautuvien kauppa- ja investointivirtojen perusteella, jotka ovat erityisesti kohteena tämän asetuksen mukaisissa toimissa, ohjelmissa ja toimenpiteissä;
d)
unionia ja sen roolia maailmassa koskevan ymmärryksen ja näkyvyyden lisääminen julkisuusdiplomatialla, henkilökontakteilla, koulutus- ja akateemisen alan yhteistyöllä, ajatushautomoihin liittyvällä yhteistyöllä ja ulkopuolisiin maihin kohdistuvilla toimilla unionin arvojen ja etujen edistämiseksi. Tämän tavoitteen saavuttamista voidaan mitata muun muassa mielipidekyselyin ja arvioinnein.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tällä asetuksella tuetaan ensisijaisesti yhteistyötä sellaisten maiden kanssa, joiden kanssa unionin on strategisesti hyödyllistä edistää yhteyksiä, erityisesti ne teollisuusmaat ja kehitysmaat, joilla on yhä näkyvämpi rooli globaaleissa asioissa, mukaan lukien ulkopolitiikassa, kansainvälisessä taloudessa ja kaupassa, monenvälisillä foorumeilla ja globaalissa hallinnassa ja maailmanlaajuisten haasteiden ratkaisemisessa, tai joissa unionilla on muita merkittäviä etuja.
2. Tämän asetuksen mukaista yhteistyötä voidaan tehdä kaikkien kolmansien maiden ja alueiden kanssa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
3 artikla
Yleiset periaatteet
1. Unioni pyrkii edistämään, kehittämään ja lujittamaan perustanaan olevia demokratian, tasa-arvon, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen ja oikeusvaltion periaatteita vuoropuhelulla ja yhteistyöllä kolmansien maiden kanssa.
2. Unionin avun vaikutuksen tehostamiseksi kumppanimaiden kanssa tehtävää yhteistyötä suunniteltaessa noudatetaan tarvittaessa eriytettyä ja joustavaa lähestymistapaa ottaen huomioon kolmansien maiden taloudelliset, yhteiskunnalliset ja poliittiset olosuhteet sekä unionin erityiset edut, toimintapoliittiset painopisteet ja strategiat.
3. Unioni edistää johdonmukaista monenvälistä lähestymistapaa maailmanlaajuisiin haasteisiin ja tehostaa yhteistyötä kansainvälisten ja alueellisten järjestöjen ja elinten kanssa, joita ovat esimerkiksi kansainväliset rahoituslaitokset sekä Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestöt, rahastot ja ohjelmat, sekä muiden kahdenvälisten avunantajien kanssa.
4. Unioni pyrkii tämän asetuksen täytäntöönpanon, toimintapolitiikan laatimisen, strategisen suunnittelun ja ohjelmasuunnittelun sekä täytäntöönpanotoimien yhteydessä varmistamaan yhtenäisyyden ja johdonmukaisuuden ulkoisten toimiensa muiden alojen, etenkin kehitysyhteistyön rahoitusvälineen, sekä unionin muiden asiaankuuluvien politiikkojen kanssa.
5. Tämän asetuksen perusteella rahoitettavat toimenpiteet perustuvat tarvittaessa yhteistyömalleihin, jotka on määritelty unionin ja kyseisten kansainvälisten järjestöjen tai unionin ja kyseisten kolmansien maiden ja alueiden välisissä asiakirjoissa, kuten sopimuksissa, julistuksissa ja toimintasuunnitelmissa.
Tämän asetuksen perusteella rahoitettavat toimenpiteet kattavat myös unionin erityisetuihin, toimintapoliittisiin painopisteisiin ja strategioihin liittyvien alojen edistämiseen.
6. Tämän asetuksen mukainen unionin tuki toteutetaan asetuksen (EU) N:o 236/2014 mukaisesti.
4 artikla
Ohjelmasuunnittelu ja varojen alustava kohdentaminen
1. Komissio hyväksyy suuntaa-antavat monivuotiset ohjelmat asetuksen (EU) N:o 236/2014 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Suuntaa-antavissa monivuotisissa ohjelmissa määritellään unionin strategiset tai molemminpuoliset edut ja ensisijaiset tavoitteet, erityistavoitteet ja odotetut tulokset. Jos maasta tai alueesta on laadittu yhteinen puiteasiakirja, jossa määritellään kattava unionin strategia, suuntaa-antava monivuotinen ohjelma perustuu tähän asiakirjaan.
3. Suuntaa-antavissa monivuotisissa ohjelmissa määritellään myös unionin rahoitusta saavat ensisijaiset alat ja esitetään pääpiirteissään varojen alustava jakautuminen kyseisenä ajanjaksona kokonaisuudessaan, ensisijaisten alojen osalta sekä kumppanimaiden tai kumppanimaiden ryhmien osalta mukaan luettuna osallistuminen maailmanlaajuisiin aloitteisiin. Tarvittaessa nämä määrät voidaan ilmaista vaihteluvälinä.
4. Suuntaa-antavissa monivuotisissa ohjelmissa voidaan edellyttää, että jotakin määrää varoista, korkeintaan viittä prosenttia kokonaismäärästä, ei kohdenneta ensisijaiselle alalle tai kumppanimaalle tai kumppanimaiden ryhmälle. Kyseiset varat sidotaan asetuksen (EU) N:o 236/2014 2 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti.
5. Asetuksen (EU) N:o 236/2014 16 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua menettelyä voidaan soveltaa suuntaa-antavien monivuotisten ohjelmien muuttamiseen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa.
6. Komissio voi ottaa 1 artiklassa säädettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi huomioon unionin syrjäisimpien alueiden sekä merentakaisten maiden ja alueiden maantieteellisen läheisyyden unionin yhteistyössä kolmansien maiden kanssa.
7. Kaikessa asetuksen (EU) N:o 236/2014 17 artiklassa tarkoitetun välikertomuksen, jäljempänä ”välitarkastelukertomus”, julkaisemisen jälkeisessä ohjelmasuunnittelussa tai ohjelmien uudelleentarkastelussa on otettava huomioon välitarkastelukertomuksen tulokset, havainnot ja päätelmät.
5 artikla
Aihekohtaiset painopistealat
Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 6 artiklan mukaisesti tämän asetuksen liitteessä esitettyjen aihekohtaisten painopistealojen, joille myönnetään tämän asetuksen mukaista unionin rahoitusta, muuttamiseksi. Erityisesti välitarkastelukertomuksen julkaisemisen jälkeen ja mainittuun kertomukseen sisältyvien suositusten perusteella komissio antaa viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2018 delegoidun säädöksen, jolla muutetaan tämän asetuksen liitettä.
6 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa 5 artiklassa tarkoitettuja delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle tämän asetuksen voimassaoloajaksi 5 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 5 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevan 5 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
7 artikla
Komitea
Komissiota avustaa kumppanuusvälinekomitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
8 artikla
Rahoitusohje
1. Rahoituspuitteet tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi kaudella 2014-2020 ovat 954 765 000 euroa.
Euroopan parlamentti ja neuvosto myöntävät vuotuiset määrärahat monivuotisessa rahoituskehyksenä rajoissa.
2. Eri ulkoisen toiminnan välineistä (kehitysyhteistyön rahoitusvälineestä, asetuksella (EU) N:o 232/2014 (11) perustetusta Euroopan naapuruusvälineestä, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 231/2014 (12) perustetusta liittymistä valmistelevasta tukivälineestä (IPA II) ja kumppanuusvälineestä) osoitetaan 1 680 000 000 euron ohjeellinen määrä toimiin, jotka koskevat oppimiseen liittyvää liikkuvuutta asetuksen (EU) N:o 1288/2013 tarkoittamiin kumppanimaihin tai kumppanimaista, sekä yhteistyöhön tai poliittiseen vuoropuheluun näiden maiden viranomaisten, laitosten ja organisaatioiden kanssa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1288/2013 (13) 18 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Kyseisten varojen käyttöön sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1288/2013 säännöksiä.
Rahoitus asetetaan käyttöön kahtena monivuotisena määrärahakokonaisuutena, joista ensimmäinen kattaa ensimmäiset neljä vuotta ja toinen loput kolme vuotta. Rahoitus otetaan huomioon tässä asetuksessa säädetyssä suuntaa-antavassa monivuotisessa ohjelmasuunnittelussa kyseisten maiden osalta määritettyjen tarpeiden ja painopisteiden mukaan. Määrärahoja voidaan tarkistaa merkittävien ennakoimattomien olosuhteiden tai merkittävien poliittisten muutosten mukaan unionin ulkoisen toiminnan painopisteiden mukaisesti.
3. Kumppanuusvälineestä rahoitetaan asetuksen (EU) N:o 1288/2013 soveltamisalaan kuuluvia toimia ainoastaan, jos ne eivät voi saada rahoitusta muiden ulkoisen toiminnan rahoitusvälineiden mukaisesti ja jos ne täydentävät tai vahvistavat muita tämän asetuksen mukaisia aloitteita.
9 artikla
Euroopan ulkosuhdehallinto
Tätä asetusta sovelletaan päätöksen 2010/427/EU mukaisesti.
10 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 201431 päivään joulukuuta 2020.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 11 päivänä maaliskuuta 2014.