PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1106/2013
ze dne 5. listopadu 2013,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 3. května 2013 uložila Evropská komise (dále jen „Komise“) nařízením (EU) č. 418/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní antidumpingové clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie (dále jen „dotčená země“) do Evropské unie (dále jen „Unie“).
(2)
Šetření bylo zahájeno na základě podnětu, který podala dne 28. června 2012 Evropská federace průmyslu železa a oceli (Eurofer) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců v Unii, kteří představují více než 50 % celkové výroby některých drátů z nerezavějící oceli v Unii.
(3)
V souběžném antisubvenčním šetření Komise uložila nařízením (EU) č. 419/2013 (3) prozatímní vyrovnávací clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z dotčené země a nařízením (EU) č. 861/2013 (4) konečné vyrovnávací clo.
2. Strany dotčené šetřením
(4)
V prozatímní fázi šetření byl použit výběr vzorku u indických vyvážejících výrobců a výrobců v Unii. V prozatímní fázi se počítalo také s výběrem vzorku v případě dovozců, kteří nejsou ve spojení. Jelikož však dva ze tří dovozců vybraných do vzorku neodpověděli na dotazník, nebylo možné výběr vzorků u dovozců použít. Proto byly pro konečná zjištění použity všechny dostupné informace týkající se všech spolupracujících dovozců, zejména pokud jde o zájem Unie.
(5)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že jelikož nebyl pro určení újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, zohledněn prodej od výrobců, kteří nejsou žadateli, nelze vybraný vzorek výrobců v Unii považovat za reprezentativní. Toto tvrzení bylo odmítnuto, protože vzorek byl vybrán na základě odpovědí obdržených od všech spolupracujících výrobců v Unii bez ohledu na jejich podporu stížnosti ve fázi stanovení reprezentativnosti, a byl proveden na základě objemu výroby.
(6)
Jeden vyvážející výrobce, který je ve spojení s výrobcem v Unii, podal proti podnětu námitku a požádal o individuální zjišťování, protože kvůli malému objemu vývozu nebyl do vzorku vyvážejících výrobců zařazen. Do vzorku výrobního odvětví Unie nebyl z důvodu malého objemu výroby zahrnut ani samotný výrobce v Unii. Komise s individuálním zjišťováním souhlasila, avšak vyvážející výrobce svou žádost stáhl.
(7)
Sedm indických vyvážejících výrobců, kteří nebyli zařazeni do vzorku, požádalo o individuální zjišťování. Dva z nich odpověděli na dotazník a pět nikoli. Jeden ze dvou vyvážejících výrobců, kteří odpovědi zaslali, svoji žádost o individuální zjišťování stáhl. Komise tudíž přezkoumala žádost jednoho indického vyvážejícího výrobce, který nebyl zařazen do vzorku, totiž:
-
KEI Industries Limited, Nové Dillí (dále jen „KEI“).
(8)
V prozatímní fázi nebylo u žádného z původně vybraných vyvážejících výrobců shledáno, že předložili dostatečně spolehlivé informace, a proto byl použit článek 18 základního nařízení. Komise se rozhodla rozšířit vzorek o tři společnosti, a to na základě objemu jejich vývozu a jejich ochoty spolupracovat, jakou vyjádřily po zahájení řízení. V důsledku toho Komise přešetřila odpovědi na dotazník a provedla inspekce na místě v prostorách následujících indických vyvážejících výrobců:
-
Garg Inox, Bahadurgarh, Harijána,
-
Macro Bars and Wires, Mumbaí, Maháráštra,
-
Nevatia Steel & Alloys, Mumbaí, Maháráštra.
(9)
S výhradou výše uvedených skutečností se 4. až 7. a 14. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují.
3. Období šetření a posuzované období
(10)
Jak je uvedeno ve 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. dubna 2011 do 31. března 2012 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do 31. března 2012 (dále jen „posuzované období“).
4. Následný postup
(11)
Po zveřejnění základních skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo své připomínky několik zúčastněných stran, a to tři vyvážející výrobci, jeden vyvážející výrobce, který stáhl svou žádost o individuální zjišťování, žadatel a 11 uživatelů. Všechny strany, které o to požádaly, byly vyslechnuty. Komise nadále shromažďovala informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
(12)
Komise všem zúčastněným stranám sdělila základní skutečnosti a úvahy, na jejichž základě zamýšlela doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z dotčené země a konečný výběr částek zajištěných v podobě prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla rovněž poskytnuta lhůta, během níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
(13)
Po obdržení připomínek k poskytnutí konečných informací Komise informovala zúčastněné strany o změnách ve zjištěních týkajících se úrovně dumpingu některých vyvážejících výrobců. Všem stranám byla znovu poskytnuta lhůta, během níž se mohly k poskytnutí dodatečných informací vyjádřit. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu. Jedna zúčastněná strana, žadatel, kritizovala skutečnost, že zjištění týkající se úrovně dumpingu některých vyvážejících výrobců byla pozměněna na základě nových údajů a připomínek obdržených po poskytnutí předběžných informací a v konečné fázi šetření. Rovněž uvedla, že byla porušena její procesní práva.
(14)
Komise se ovšem domnívala, že musí vzít informace předložené zúčastněnými stranami v úvahu a případně pozměnit zjištění, jestliže jsou připomínky odůvodněné. V žádném z těchto případů nebyly nové neověřené údaje použity ke stanovení dumpingu. Kromě toho procesní práva všech zúčastněných stran byla dodržena, neboť strany byly řádně a včas informovány a byly jim poskytnuty stejné lhůty k podání připomínek.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(15)
Podle 21. bodu odůvodnění prozatímního nařízení jsou jako dotčený výrobek definovány dráty z nerezavějící oceli obsahující:
-
2,5 % hmotnostních nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a 20 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu,
-
méně než 2,5 % hmotnostních niklu, jiné než dráty obsahující 13 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 25 % hmotnostních chromu a 3,5 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 6 % hmotnostních hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99, pocházející z dotčené země.
(16)
Někteří uživatelé vyjádřili obavy ohledně zjevného nedostatečného rozlišení mezi různými typy dotčeného výrobku a obdobného výrobku, neboť u všech typů výrobku existuje široký sortiment. Zejména byla vyslovena obava ohledně toho, jak by bylo možné během šetření zajistit spravedlivé srovnání všech typů. Jako u většiny šetření zahrnuje definice dotčeného výrobku širokou škálu typů výrobku, které mají stejné nebo podobné základní fyzikální, technické a chemické vlastnosti. Skutečnost, že se tyto vlastnosti mohou u různých typů výrobku lišit, může opravdu vést k tomu, že je pokryta široká škála typů. Tak je tomu i v případě stávajícího šetření. Komise vzala v úvahu rozdíly mezi typy výrobku a zajistila spravedlivé srovnání. Každému typu výrobku vyrobenému a prodanému indickými vyvážejícími výrobci bylo přiřazeno jednoznačné kontrolní číslo výrobku (product control number, „PCN“); totéž platí pro každý typ výrobku vyrobený a prodaný výrobním odvětvím Unie. Číslo bylo odvozeno z hlavních vlastností výrobku, v tomto případě z druhu oceli, pevnosti v tahu, povlaku, povrchové úpravy, průměru a tvaru. Proto byly na základě PCN porovnány typy drátů vyvážené do Unie s výrobky vyráběnými a prodávanými výrobním odvětvím Unie, které mají stejné nebo podobné vlastnosti. Všechny tyto typy spadají pod definici dotčeného výrobku a obdobného výrobku obsaženou v oznámení o zahájení řízení (5) a v prozatímním nařízení.
(17)
Jedna strana zopakovala své tvrzení, že se takzvané „vysoce technické“ typy výrobku liší od ostatních typů dotčeného výrobku a že s nimi nejsou zaměnitelné. Z toho důvodu by měly být z definice výrobku vyloučeny. Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie (6) se pro určení toho, zda jsou výrobky obdobné do té míry, že jsou součástí stejného typu výrobku, musí zejména ověřit, zda mají stejné technické a fyzikální vlastnosti, stejné základní konečné využití a stejný poměr mezi cenou a kvalitou. V tomto ohledu se musí též posoudit zaměnitelnost těchto výrobků a konkurence mezi nimi. Šetřením se však zjistilo, že tyto „vysoce technické“ typy výrobku, na které uvedená strana odkazuje, mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní výrobky zahrnuté do šetření. Jedná se o výrobky z nerezavějící oceli, dráty, jejichž výrobní postup je podobný a při jejichž výrobě se používají podobné stroje, takže výrobci mohou podle poptávky střídavě vyrábět různé varianty výrobku. I když tedy různé typy drátů nejsou přímo zaměnitelné a přímo si nekonkurují, výrobci soutěží o zakázky, v nichž jde o širokou škálu drátů z nerezavějící oceli. Navíc tyto typy výrobku s použitím podobných výrobních metod vyrábí a prodává jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí vyvážející výrobci. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(18)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že analýza provedená Komisí v souvislosti s otázkou, zda mají být tzv. vysoce technické typy výrobku zahrnuty do šetření, byla nedostatečná. Toto tvrzení bylo zamítnuto. Šetřením se prokázalo, že vysoce technické typy výrobku spadají pod definici výrobku uvedenou v 17. bodě odůvodnění. Strana se mylně domnívala, že musejí být splněna současně všechna kritéria uvedená v judikatuře. Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie (7) má Komise při vymezování produktu široký prostor jednat podle vlastního uvážení a musí se při tomto posouzení opírat o soubor kritérií stanovených Soudem. Přitom některá kritéria mohou často, jako i v tomto případě, poukazovat jedním směrem a jiná jiným směrem; v takové situaci musí Komise provést celkové posouzení, jak učinila i v tomto případě. Zúčastněná strana se tudíž mylně domnívá, že aby mohly typy výrobku spadat pod stejnou definici výrobku, musí mít všechny vlastnosti stejné.
(19)
Několik uživatelů tvrdilo, že tzv. dráty z nerezavějící oceli „řady 200“ by měly být z definice výrobku vyloučeny. Tvrdili zejména, že tento typ výrobku výrobní odvětví Unie téměř nevyrábělo. Toto tvrzení však není podložené. Za prvé, skutečnost, že výrobní odvětví Unie nevyrábí určitý typ výrobku, není dostatečným důvodem, aby byl tento typ výrobku vyloučen z šetření, pokud je jeho výrobní postup takový, že by výrobci v Unii mohli výrobu daného typu výrobku kdykoli zahájit. Za druhé, v případě vysoce technických drátů bylo zjištěno, že tyto typy dotčeného výrobku mají stejné nebo podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní typy obdobného výrobku vyráběného a prodávaného výrobním odvětvím Unie. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(20)
Rovněž tvrdili, že by do definice dotčeného výrobku měl být zahrnut válcovaný drát. Nicméně válcovaný drát je surovinou pro výrobu dotčeného výrobku, ze které se mohou vyrábět také jiné výrobky, například spojovací materiály a hřebíky. Tudíž se na rozdíl od dotčeného výrobku nejedná o hotový výrobek z oceli. Tvářením za studena je možné kromě jiného z válcovaného drátu vyrábět dotčený výrobek nebo obdobný výrobek. Proto válcovaný drát nemůže být zahrnut do definice výrobku ve smyslu základního nařízení.
(21)
Na základě výše uvedených informací se tímto potvrzují definice dotčeného výrobku a obdobného výrobku v 21. až 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Úvod
(22)
Během inspekcí na místě v prostorách tří indických vyvážejících výrobců původně zařazených do vzorku a následné analýzy shromážděných informací bylo zjištěno, že tyto společnosti poskytly některé informace, které nelze považovat za spolehlivé. Komise dále pokračovala v šetření a v analýze všech informací předložených v reakci na poskytnutí prozatímních informací a následná slyšení.
(23)
Jak je uvedeno ve 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v případě jednoho vyvážejícího výrobce dospěla Komise k závěru, že náklady uvedené v odpovědi na dotazník nemohly být odsouhlaseny s údaji uvedenými v interním účetním systému výrobce. Společnost uvedla, že nemožnost odsouhlasení byla způsobena chybami v registraci a metodou oceňování zásob, která je v případě interního účetního systému výrobce jiná než v případě údajů zveřejněných v ročních účetních závěrkách.
(24)
Jak je vysvětleno v 28. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ačkoli údaje obsažené v interním účetním systému byly v souladu s auditovanými finančními výkazy na celopodnikové úrovni, nebylo možné srovnat údaje vygenerované interním systémem vykazování nákladů pro divizi výroby drátů s nákladovými tabulkami, které společnost výslovně vyhotovila pro účely odpovědi na dotazník v rámci šetření. V souladu s článkem 18 základního nařízení se proto usuzovalo, že by se pro účely antidumpingového šetření měly použít informace zjištěné v interním systému vykazování nákladů.
(25)
Z tohoto důvodu Komise prozatímně upravila údaje o nákladech, které vyvážející výrobce poskytl ve své odpovědi na dotazník, pomocí údajů dostupných v interním systému vykazování nákladů.
(26)
Jak je uvedeno v 27. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vyvážející výrobce uvedl, že údaje v interním systému vykazování nákladů nejsou spolehlivé a pro účely šetření by se neměly použít. Společnost poukázala na řadu chyb a koncepčních problémů týkajících se interně vykazovaných údajů, které Komise použila pro úpravu nákladů. Společnost tvrdila, že Komise by měla ve své analýze vycházet z nákladů uvedených v odpovědi na dotazník. Kromě toho společnost v pozdější fázi po zavedení prozatímních opatření poskytla odsouhlasení mezi interně vykazovanými nákladovými údaji divize a odpovědí na dotazník. Na základě výše uvedeného a s ohledem na důkazy shromážděné během inspekce na místě by určité výrobní náklady, které uvedená společnost původně vykázala ve své odpovědi na dotazník, mohly být přijaty.
(27)
Nicméně na základě důkazů, které jsou k dispozici, nelze rozdělení určitých nákladů, jako jsou režijní a finanční náklady, vykázaných společností v odpovědi na dotazník považovat pro účely šetření za spolehlivé. Komise měla za to, že tyto náklady by měly být rozděleny na základě celkového obratu společnosti a nákladů na prodané zboží v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Na základě výše uvedených skutečností by většina nákladů uvedených v odpovědi na dotazník mohla být přijata a rozdělení na základě obratu bylo společností v konečné fázi šetření schváleno. Výše dumpingového rozpětí se snížila v návaznosti na přezkoumání nákladů na balení a některých režijních nákladů. Má se tudíž za to, že článek 18 základního nařízení by se pro účely stanovení dumpingového rozpětí v případě tohoto vyvážejícího výrobce neměl dále používat.
(28)
Jak je stanoveno v 30. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v případě druhého vyvážejícího výrobce Komise zjistila, že nákupy a spotřeba surovin uvedené v odpovědi společnosti na dotazník nebyly doloženy údaji zjištěnými v systému výrobce pro řízení zásob. Zejména se ukázalo, že rozdělení jakostních tříd oceli se v jednotlivých zdrojích liší. Komise stanovila, že jakostní třída oceli je klíčovým faktorem při určování nákladů konečného výrobku a že nespolehlivé informace o jakostní třídě oceli by mohly vážně zkreslit stanovení nákladů a prodejní ceny jednotlivých typů výrobku, a mohly by být proto zavádějící, a vyvážejícího výrobce na tuto zásadní úvahu při různých příležitostech upozornila.
(29)
Jak je uvedeno v 31. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vyvážející výrobce však uvedl, že počítačové soubory obsahující údaje o nákupech surovin, které Komise získala během inspekce na místě, nebyly úplné, jelikož jiná oddělení ve společnosti uskutečnila dodatečné nákupy surovin, tyto nákupy však nebyly vykázány a zahrnuty v počítačových souborech získaných během inspekce na místě a přezkoumaných Komisí. Vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že zjištěné rozdíly v množství jednotlivých jakostních tříd oceli byly zapříčiněny skutečností, že některé jakostní třídy oceli se částečně překrývaly s jinými a že některé části výrobního procesu není možné sledovat na úrovni jednotlivých jakostních tříd oceli.
(30)
V 32. bodě odůvodnění prozatímního nařízení však Komise podotkla, že výše uvedená tvrzení společnosti týkající se dodatečných nákupů surovin nebyla podložená a v žádném případě nepostačují k vysvětlení zjištěných rozdílů na úrovni jednotlivých jakostních tříd oceli. Komise rovněž podotkla, že společnost tvrdila, že není možné přesné sledování podle jednotlivých jakostních tříd oceli ve všech fázích výrobního procesu. Toto tvrzení dále narušilo spolehlivost celého systému vykazování jakostních tříd oceli. Poskytnuté informace o jakostních třídách oceli proto byly předběžně považovány za zavádějící.
(31)
V 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise vyjádřila domněnku, že nahlášené rozdělení surovin podle jakostních tříd oceli není spolehlivé a nemělo by se prozatím brát v potaz a že by zjištění měla v souladu s článkem 18 základního nařízení vycházet z dostupných údajů. Kvůli nespolehlivosti celého systému vykazování nebylo možné učinit zjištění na základě nahlášených jakostních tříd oceli. Při výpočtu celkového dumpingového rozpětí u všech výrobků byla proto použita celková spotřeba všech surovin bez přihlédnutí k rozdělení podle jakostních tříd oceli.
(32)
Po zveřejnění prozatímních zjištění společnost podala proti tomuto prozatímnímu přístupu obecné námitky, ale nadále nebyla schopna nabídnout srovnání jednotlivých výrobků se stejným PCN. Společnost však v pozdější fázi šetření nabídla dostatečnou úroveň odsouhlasení, kdy jsou suroviny seskupeny do hlavních řad jakostních tříd nerezavějící oceli podle jejich chemického složení (řady 200, 300 a 400 podle klasifikace AISI). Společnost rovněž nabídla alternativní způsob seskupování, kdy bylo jako další faktor seskupování zahrnuto konečné použití. Protože však konečné použití nelze ověřit, přepočítala Komise dumpingové rozpětí na základě tříd oceli seskupených podle chemického složení vyjádřeného v řadách jakostních tříd oceli (200, 300 a 400 podle klasifikace AISI). Řady jakostních tříd oceli jsou všeobecně používaným, objektivním a ověřitelným kritériem, zatímco pro tuto společnost používání PCN neumožňuje úplné odsouhlasení, a tudíž by nebylo zajištěno spravedlivé srovnání na základě spolehlivých údajů ve smyslu základního nařízení.
(33)
Vzhledem k tomu, že však nebylo možné odsouhlasit dodatečné informace předložené společností s údaji na dostatečně podrobné úrovni požadované pro šetření, je prozatímní závěr, že systémy společnosti pro sledování nejsou dostatečně spolehlivé, zachován a článek 18 základního nařízení se použije pro konečné stanovení výrobních nákladů a výpočet dumpingového rozpětí, který tudíž vychází z přístupu uvedeného v předchozím bodě odůvodnění.
(34)
Jak je uvedeno v 34. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v případě třetího vyvážejícího výrobce Komise během inspekce na místě zjistila, že toky surovin uvedené v odpovědi na dotazník nejsou v souladu s údaji obsaženými v účetním systému výrobce. Zdálo se, že rozdělení podle jakostních tříd oceli se v každém z těchto dvou zdrojů liší.
(35)
Jak je uvedeno v 35. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vyvážející výrobce sice připustil určité chyby ve své odpovědi na dotazník, tvrdil však, že rozdíly v celkovém množství surovin lze odsouhlasit s přihlédnutím ke změnám zásob. Společnost však také tvrdila, že částečně se překrývající jakostní třídy oceli znemožňují přesné odsouhlasení podle jednotlivých jakostních tříd oceli. Ve svých připomínkách předložených po sdělení prozatímních zjištění společnost rovněž uvedla, že jakostní třída oceli uvedená na prodejní faktuře občas neodpovídá skutečné jakostní třídě oceli, která byla vyvezena. Kromě toho společnost tvrdila, že ve výrobním odvětví nerezavějící oceli se nepoužívají přesně jakostní třídy oceli, ale že se namísto toho zveřejněná chemická složení jakostních tříd oceli a chemické složení skutečných výrobků liší. Společnost namítala, že i při zohlednění těchto vysvětlení by se nesrovnalosti zjištěné Komisí týkaly pouze zanedbatelné části jejího vývozu.
(36)
Komise měla za to, že objem zjištěných nesrovnalostí nemohl být vysvětlen příležitostnými nepřesnostmi. Naopak předložené argumenty přispěly ke snížení důvěryhodnosti celého systému společnosti pro vykazování jakostních tříd oceli, zejména s ohledem na rozhodující váhu jakostních tříd oceli při určování nákladů konečného výrobku.
(37)
Nicméně později v průběhu šetření společnost tvrdila, že pokud Komise nepřijme původní vykazování jakostních tříd oceli, které společnost poskytla, mohl by být přesnější výsledek získán tak, že by Komise místo sloučení všech PCN, což bylo učiněno v prozatímní fázi, seskupila pouze ty konkrétní třídy oceli, mezi nimiž byly zjištěny nesrovnalosti, nebo by alternativně seskupila jakostní třídy oceli podle jejich chemického složení vyjádřeného v řadách jakostních tříd oceli (200, 300 a 400 podle klasifikace AISI). Společnost rovněž nabídla další způsob rozdělení jakostních tříd oceli v řadě 300 do menších podskupin.
(38)
Komise následně přepočítala dumpingové rozpětí na základě skupin nerezavějící oceli podle chemického složení vyjádřeného v řadě tříd oceli (200, 300 a 400 podle klasifikace AISI) za použití stejné metody, jaká byla popsána v 30. bodě odůvodnění výše. Řady jakostních tříd oceli jsou všeobecně používaným, objektivním a ověřitelným kritériem, zatímco pro tuto společnost používání PCN neumožňuje úplné odsouhlasení, a tudíž by nebylo zajištěno spravedlivé srovnání na základě spolehlivých údajů ve smyslu základního nařízení.
(39)
Vzhledem k tomu, že však nebylo možné odsouhlasit dodatečné informace předložené společností s údaji na dostatečně podrobné úrovni požadované pro šetření, je prozatímní závěr, že systémy společnosti pro sledování nejsou dostatečně spolehlivé, zachován a pro konečné stanovení výrobních nákladů a výpočet dumpingového rozpětí se použije článek 18 základního nařízení a rozpětí tudíž bude vycházet z přístupu uvedeného v předchozím bodě odůvodnění.
(40)
Žadatel namítal, že seskupování dotčeného výrobku do jakostních tříd oceli Komisi zabránilo správně provést test ziskovosti pro určení běžné hodnoty podle PCN.
(41)
Komise provádí svou analýzu na úrovni, která je v souladu s vnitřními účetními systémy vyvážejících výrobců a výrobců v Unii, jež umožňují odůvodnění vykázaných údajů. Toto tvrzení se tedy zamítá.
(42)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 37. a 38. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Běžná hodnota
(43)
Pro jednoho vyvážejícího výrobce, u kterého se použil článek 18 základního nařízení, bylo v návaznosti na přehodnocení jeho výrobních nákladů přezkoumáno určení běžné hodnoty. V konečné fázi byly výrobní náklady určeny na základě vykázaných výrobních nákladů, k nimž byly na základě metody rozdělení stanovené v čl. 2 odst. 5 základního nařízení připočteny prodejní, správní a režijní náklady, včetně nákladů na financování.
(44)
V případě tří vyvážejících výrobců nově zařazených do vzorku a vyvážejícího výrobce, kterému bylo přiznáno individuální zjišťování, bylo zjištěno, že objemy prodeje na domácím trhu byly celkově reprezentativní a představovaly nejméně 5 % celkového objemu vývozu dotčeného výrobku do Unie, zaznamenaného danou společností. V souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení byla stejná zkouška reprezentativnosti provedena rovněž pro každý typ výrobku prodávaný výrobci nově zařazenými do vzorku na jejich domácích trzích a bylo zjištěno, že dotčené typy výrobku jsou srovnatelné s typy výrobku prodávanými na vývoz do Unie.
(45)
Stanovením podílu ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu během období šetření Komise dále přezkoumala, zda by domácí prodej každého vyvážejícího výrobce nově zařazeného do vzorku a vyvážejícího výrobce, jemuž bylo přiznáno individuální zjišťování, mohl být považován za uskutečněný v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení.
(46)
V případě jednoho z vyvážejících výrobců nově zařazených do vzorku bylo zjištěno, že rozdělení nákladů původně předložené společností je nedostatečné, neboť nepřihlíželo k tloušťce drátu, což je významná nákladová položka. Se souhlasem společnosti byla metoda rozdělení nákladů upravena.
(47)
V případě druhého vyvážejícího výrobce nově zařazeného do vzorku byla opravena administrativní chyba ve stanovení dumpingového rozpětí. Kromě toho výrobce požadoval, aby Komise provedla dodatečné úpravy testu ziskovosti a cenových úprav. Tato tvrzení nebyla shledána jako oprávněná.
(48)
V případě vyvážejícího výrobce, jemuž bylo přiznáno individuální posouzení, byla opravena administrativní chyba ve výpočtech. Tentýž vyvážející výrobce uvedl další tvrzení o stanovení úrovně prodejních, správních a režijních nákladů a nákladů na vnitrostátní dopravu Komisí a požadoval úpravu o rozdíly ve fyzických vlastnostech dotčeného výrobku mezi domácím a vývozním trhem. Tato tvrzení byla odmítnuta, protože výpočty byly provedeny na základě údajů o nákladech předložených společností, které byly ověřeny během inspekce na místě, a protože tvrzení týkající se fyzických rozdílů nebylo nijak odůvodněno.
(49)
V důsledku toho se metodika pro určení běžné hodnoty, jak bylo popsáno v 39. až 48. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje a byla použita na tři vyvážející výrobce nově zařazené do vzorku a vyvážejícího výrobce, jemuž bylo přiznáno individuální zjišťování.
3. Vývozní cena
(50)
V případě jednoho vyvážejícího výrobce byly v návaznosti na jeho námitky opraveny určité administrativní chyby týkající se příležitostného použití nesprávného směnného kurzu a mylného zahrnutí určitého vnitroskupinového prodeje při výpočtu dumpingu.
(51)
U druhého vyvážejícího výrobce byl do výpočtu dumpingu zahrnut prodej uskutečněný prostřednictvím společnosti ve spojení se sídlem v Unii.
(52)
Jeden vyvážející výrobce, který byl do vzorku nově zařazen, tvrdil, že výhody, které získal v rámci režimů subvencí DEPBS a DDS, musí být přičteny k vývozním cenám.
(53)
Jiný vyvážející výrobce, nově zařazený do vzorku, podal zprávu o tom, že výhodami, které získal v rámci režimu subvencí DDS, byly záporné cenové úpravy, které vývozní ceny uměle navyšovaly.
(54)
Komise analyzovala cenové chování obou společností na trhu Unie a dospěla k závěrům, které vyplývají z použití čl. 2 odst. 8 základního nařízení, a tudíž nevyžadují další úpravy. Tvrzení první společnosti bylo proto zamítnuto a údajná cenová úprava druhé společnosti nebyla brána v potaz.
(55)
Jeden vyvážející výrobce, který byl nově zařazen do vzorku, tvrdil, že jeho vývozní ceny by měly být upraveny směrem nahoru tak, aby byly v souladu s jeho cenami na domácím trhu, protože domácí prodej byl uskutečňován v rámci vlastní značky, což zvýšilo ceny. Společnost však nedokázala doložit, že faktury, které byly předmětem jejího tvrzení, se skutečně týkaly značkového prodeje, a proto byla žádost zamítnuta.
(56)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 50. až 52. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Srovnání
(57)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že s ohledem na sloučení všech PCN za účelem stanovení výrobních nákladů by se k vývozním cenám mělo přistupovat stejně a pro srovnání s běžnou hodnotou by měla být použita i jedna vývozní cena.
(58)
Komise však ve svém šetření zaměřeném na získání údajů o nákladech a o vývozních cenách na základě PCN neobdržela od dotčené společnosti nezbytná srovnání, která by umožnila stanovení spolehlivých výrobních nákladů na základě PCN. Šetřením však nebyly zjištěny žádné nedostatky v úrovních vývozních cen vykázaných podle PCN, a proto by nebylo vhodné použít k určení skutečných vývozních cen článek 18 základního nařízení. Jelikož v porovnání se standardy šetření nepovažuje Komise snížení úrovně podrobnosti oznamovaných cen v zájmu zajištění spravedlivého srovnání za vhodné, bylo tvrzení zamítnuto.
(59)
Vzhledem k tomu, že nebyly vzneseny žádné další připomínky, se 53. až 55. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
5. Dumpingová rozpětí
(60)
Jak je stanoveno v čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení, byla pro každou společnost zařazenou do vzorku vážená průměrná běžná hodnota stanovená pro obdobný výrobek srovnána s váženou průměrnou vývozní cenou dotčeného výrobku.
(61)
V souladu s čl. 9 odst. 6 základního nařízení, z důvodu použití článku 18 základního nařízení u dvou ze tří vyvážejících výrobců původně zařazených do vzorku, se dumpingové rozpětí pro spolupracující vyvážející výrobce, kteří nebyli zařazeni do vzorku, stanoví na základě průměrného dumpingového rozpětí jednoho vyvážejícího výrobce, který byl původně zařazen do vzorku a u kterého se článek 18 základního nařízení dále nepoužívá, a dvou společností nově zařazených do vzorku, jejichž dumpingová rozpětí nejsou de minimis. Na tomto základě bylo dumpingové rozpětí pro spolupracující společnosti nezařazené do vzorku stanoveno ve výši 8,4 %.
(62)
Pokud jde o všechny ostatní vyvážející výrobce v dotčené zemi, Komise nejprve stanovila úroveň spolupráce. Za tímto účelem se porovnal celkový objem vývozu uvedený v odpovědích na dotazník k výběru vzorku a celkový dovoz z dotčené země odvozený z dovozních statistik Eurostatu. Jelikož úroveň spolupráce byla vysoká, bylo zbytkové dumpingové rozpětí stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí zjištěného u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Na tomto základě byla celostátní úroveň dumpingu stanovena na 16,2 %.
(63)
Na základě toho činí vážená průměrná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento ceny CIF na hranice Unie před proclením:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
GARG Inox
11,8 %
KEI Industries
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
Venus Group
11,6 %
Viraj Profiles
6,8 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
8,4 %
Všechny ostatní společnosti
16,2 %
D. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
1. Výrobní odvětví Unie
(64)
Někteří uživatelé zpochybnili počet výrobců v Unii stanovený v 63. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrdí, že počet výrobců byl posouzen nesprávně a ve skutečnosti na trhu Unie působí méně výrobců.
(65)
Komise poukazuje na to, že výše uvedené tvrzení nebylo doloženo žádnými důkazy. Při ověřování reprezentativnosti a rovněž v průběhu šetření Komise ověřila počet výrobců v Unii uvedený v podnětu. Komise kvůli tomu kontaktovala všech 27 známých výrobců v Unii. Šetření potvrdilo, že během období šetření vyrábělo v Unii obdobný výrobek 27 výrobců v Unii. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2. Výroba v Unii a výběr vzorku výrobců v Unii
(66)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 64. až 67. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
E. ÚJMA
1. Spotřeba v Unii
(67)
Někteří uživatelé tvrdili, že při analyzování újmy neměly být zohledněny údaje za rok 2009, protože finanční krize, která v tomto roce nastala, měla zejména na spotřebu v Unii rušivé účinky. I kdyby však byl rok 2009 z analýzy vynechán, stále by byl patrný rostoucí trend spotřeby (+ 5 %), který je ukazatelem zlepšujícího se trhu. Nepříznivé dopady finanční krize jsou navíc uznány v 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, 68. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2. Dovoz z dotčené země do Unie
(68)
Dumpingové rozpětí stanovené pro společnost Macro Bars and Wires nedosahuje hodnoty de minimis, kterou uvádí čl. 9 odst. 3 základního nařízení. Má se tudíž za to, že tento vyvážející výrobce neuplatňoval během období šetření dumpingové ceny ve smyslu čl. 1 odst. 2 základního nařízení. Z toho důvodu byl objem jeho dovozu vyloučen z objemu prozatímně stanoveného dumpingového dovozu z dotčené země. Jeden vyvážející výrobce, Venus Group, uvedl, že některé transakce byly omylem započítány dvakrát. Komise souhlasila s vyvážejícím výrobcem a upravila celkový objem dumpingového dovozu tím, že tyto dotčené transakce odstranila.
(69)
Objem, podíl na trhu a průměrná cena dumpingového dovozu byly příslušným způsobem revidovány.
(70)
Objem dumpingového dovozu a jeho podíl na trhu:
2009
2010
2011
Období šetření
Objem
15 826
27 291
34 494
33 252
Index (2009 = 100)
100
172
218
210
Podíl na trhu
12,0 %
14,6 %
17,6 %
16,9 %
Index (2009 = 100)
100
121
146
140
Zdroj: Eurostat a odpovědi na dotazník
(71)
Společnost Macro Bars and Wires vyvezla během období šetření jen omezené množství dotčeného výrobku a také transakce společnosti Venus Group uvedené výše se omezovaly na malé množství, proto odečtení tohoto objemu dovozu od celkového objemu dumpingového dovozu z dotčené země nic neměnilo na trendech popsaných v 69. a 71. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto body odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzují.
(72)
Průměrná cena dumpingového dovozu:
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrná cena
2 380
2 811
3 259
3 207
Index (2009 = 100)
100
118
137
135
Zdroj: Eurostat a odpovědi na dotazník
(73)
Úprava objemu dumpingového dovozu nemá za následek významné změny průměrných cen dumpingového dovozu z Indie nebo výpočtů míry cenového podbízení. Vážené průměrné rozpětí cenového podbízení činí 15 %, což potvrzuje zjištění v prozatímním nařízení.
(74)
Indický vyvážející výrobce tvrdil, že ceny prodeje do Unie se zdají být velmi nevěrohodné a že jsou zřejmě zkreslené. Je však třeba zdůraznit, že ceny použité ve výpočtech cenového podbízení byly výsledkem informací shromážděných a ověřených v šetřeních na místě v prostorách výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(75)
Závěry, které vyplývají ze zjištění popsaných v 75. až 77. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, se potvrzují.
3. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(76)
Některé strany tvrdily, že výsledky, kterých výrobní odvětví Unie dosáhlo, by měly být v kontextu globální hospodářské krize považovány za poměrné dobré a že s výjimkou jediného ukazatele újmy, totiž podílu na trhu, žádný jiný ukazatel nenasvědčuje tomu, že by k újmě docházelo.
(77)
Jedna strana tvrdila, že se průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie zvýšily asi o 34 %, tedy daleko výrazněji než výrobní náklady, které se během stejného období zvýšily o 13 %. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že výrobní odvětví Unie své zboží na počátku posuzovaného období, tedy v roce 2009, prodávalo za ceny nižší, než byly výrobní náklady, a teprve od roku 2011 se mu podařilo prodávat za ceny převyšující výrobní náklady.
(78)
Z šetření vyplynulo, že některé ukazatele újmy, jako objem výroby a vytížení kapacit, sice vykazovaly pozitivní trend, nebo zůstaly stabilní, např. zaměstnanost, avšak řada jiných ukazatelů týkajících se finanční situace výrobního odvětví Unie, např. ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic, během posuzovaného období nevykazovaly uspokojivý vývoj. Zatímco ukazatel týkající se investic se v roce 2010 zlepšil, v roce 2011 a během období šetření se snížil pod úroveň roku 2009. I když je pravda, že se návratnost investic od roku 2009 do roku 2011 zlepšila a dosáhla 6,7 %, v období šetření opět poklesla na 0,8 %. Podobně se do roku 2011 zlepšovaly ukazatele týkající se ziskovosti a peněžních toků a v období šetření se začaly opět zhoršovat. Proto lze učinit závěr, že se stav výrobního odvětví Unie začal po roce 2009 zlepšovat, avšak jeho zotavování bylo následně zpomaleno dumpingovým dovozem z dotčené země.
(79)
Na žádost jedné zúčastněné strany lze potvrdit, že výše zásob uvedená ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se týkala činnosti podniků v Unii zařazených do vzorku.
(80)
Výrobní odvětví Unie tvrdilo, že cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % stanovené v prozatímní fázi je příliš nízké. Dotčená strana své tvrzení dostatečně neodůvodnila. V 95. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou vysvětleny důvody pro toto ziskové rozpětí a z šetření nevyplynuly žádné další důvody pro to, aby bylo změněno. Cílový zisk ve výši 5 % zůstává tudíž pro účely konečných zjištění zachován.
(81)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že problémy výrobního odvětví Unie jsou z velké části způsobeny strukturálními problémy, a že tedy cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % je nereálné.
(82)
Je třeba připomenout, že podle judikatury (8) musí orgány stanovit ziskové rozpětí, se kterým by výrobní odvětví Unie mohlo počítat za normálních podmínek hospodářské soutěže bez dumpingového dovozu. V roce 2007 činilo ziskové rozpětí 3,7 %; od roku 2008 bylo toto rozpětí v důsledku finanční a hospodářské krize záporné. Žadatel tvrdil, že dumpingové výrobky začaly přicházet na trh Unie od roku 2007 (kdy se objem dovozu zvýšil z 17 727 t v roce 2006 na 24 811 t), což se šetřením potvrdilo. Proto nebylo možné stanovit cílové ziskové rozpětí na základě zisku, se kterým by mohli výrobci v Unii počítat v případě obdobného výrobku. V důsledku toho, jak bylo vysvětleno v 95. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise považovala za vhodné použít ziskové rozpětí ve výši 5 % na základě skutečných zisků zaznamenaných v jiných částech ocelářského průmyslu, které nebyly poškozeny dumpingovým a subvencovaným dovozem, což již bylo provedeno v jiných nedávných šetřeních týkajících se podobných výrobků ve stejném odvětví (9). Kromě toho je třeba poznamenat, že ziskové rozpětí 3,7 %, které bylo zaznamenáno v roce 2007, se v každém případě považuje kvůli přítomnosti a zvýšení dumpingového dovozu za příliš nízké. Cílový zisk ve výši 5 % zůstává tudíž pro účely konečných zjištění zachován.
4. Závěr ohledně újmy
(83)
Komise proto dospěla k závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 5 základního nařízení. Vzhledem k tomu, že nebyly vzneseny žádné další připomínky, se 78. až 105. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinek dumpingového dovozu
(84)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že prozatímní nařízení opominulo, že výrobní odvětví Unie mělo prospěch ze zvýšené spotřeby od roku 2009 a že Komise nemůže očekávat, že výrobní odvětví Unie bude schopné si navždy udržet svůj podíl na trhu.
(85)
K těmto tvrzením je třeba poznamenat, že podle šetření podíl dumpingového indického dovozu na trhu rostl rychleji než spotřeba na trhu Unie. Objem dumpingového indického dovozu se zvýšil o 110 %, zatímco spotřeba se ve stejném období zvýšila o 50 %. Šetření kromě toho ukázalo, že průměrné indické ceny byly trvale nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie ve stejném období a byly nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie o 15 % v období šetření. Z toho plyne, že ačkoliv výrobní odvětví Unie skutečně do určité míry mělo prospěch ze zvýšené spotřeby a rovněž mohlo zvýšit objem svého prodeje o 40 %, nedokázalo si udržet svůj podíl na trhu, jaký mohl být za zlepšujících se podmínek na trhu a vzhledem k volné výrobní kapacitě výrobního odvětví Unie předpokládán.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Nedumpingový dovoz
(86)
Během posuzovaného období byl vývoj nedumpingového dovozu a cen srovnatelný s vývojem dumpingového dovozu a cen. Kromě toho ceny dumpingového dovozu byly v zásadě na stejné úrovni jako ceny nedumpingového dovozu, kdy průměrné dovozní ceny bez dumpingu byly nižší o 0,4 %. Kromě toho je objem nedumpingového dovozu nižší než šest procent celkového dovozu z dotčené země a o něco vyšší než jedno procento podílu na trhu. Komise se domnívá, že újma způsobená nedumpingovým dovozem z dotčené země tudíž nenarušila příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z dotčené země a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie v období šetření.
2.2 Dovoz ze třetích zemí
(87)
Dva indičtí vyvážející výrobci a indická vláda zopakovali tvrzení, že do šetření by měl být zahrnut dovoz drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“) a že dopad dovozu z ČLR na trh Unie a výrobní odvětví Unie byl podhodnocen.
(88)
Jak je uvedeno ve 115. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, od počáteční fáze dosud nebyly předloženy žádné důkazy o dumpingu působícím újmu výrobnímu odvětví Unie, které by mohly odůvodňovat zahájení antidumpingového šetření dovozu pocházejícího z ČLR. Tvrzení, že by ČLR měla být zahrnuta do rozsahu šetření, se proto zamítá jako neopodstatněné.
(89)
Dovoz z Čínské lidové republiky však během posuzovaného období vykazoval rostoucí tendenci a v období šetření dosáhl podílu na trhu 8,3 % (viz 113. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Kromě toho byly ceny dovozu z ČLR nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických výrobců vyvážejících na trh Unie. Proto bylo dále zkoumáno, zda dovoz z ČLR mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a narušit příčinnou souvislost mezi újmou a indickým dumpingovým dovozem.
(90)
Informace dostupné v prozatímní fázi naznačují, že sortiment výrobků z dovozu z ČLR se odlišoval a že segmenty, v nichž byly přítomny čínské výrobky, se lišily od výrobků prodávaných výrobním odvětvím Unie nebo výrobků indického původu prodávaných na trhu Unie.
(91)
Po zveřejnění prozatímních opatření Komise obdržela několik námitek, které upozorňovaly na možnost, že by čínský dovoz za nízké ceny mohl během období šetření narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým indickým dovozem a vážnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
(92)
Analýzy provedené na základě statistik dovozu ohledně dvou kódů KN, které jsou předmětem šetření, ukázaly, že 29 % čínského dovozu se týkalo nižšího segmentu trhu (dovoz pod kódem KN 7223 00 99). Tím se částečně vysvětluje, proč jsou ceny čínských výrobků v průměru nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických vyvážejících výrobců. Statistiky ke kódu KN 7223 00 99 rovněž ukázaly, že odběratelé čínských výrobců jsou soustředěni ve Spojeném království, kde výrobní odvětví Unie v zásadě není činné.
Průměrná cena (EUR/t)
2009
2010
2011
Období šetření
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Zdroj: Eurostat
(93)
Pokud jde o kód KN 7223 00 19, analýza vypracovaná na základě PCN ukázala, že jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí výrobci soutěžili především v kvalitativně vyšším segmentu trhu, kde ceny mohou být v rámci stejného kódu KN až čtyřikrát vyšší než ceny v nižším segmentu trhu (10). Z šetření rovněž vyplynulo, že obecně se ceny liší v závislosti na typu výrobku a obsahu niklu.
(94)
Pokud jde o úroveň ceny dovozu z Čínské lidové republiky, je třeba poznamenat, že průměrné ceny čínského dovozu byly od roku 2009 do období šetření vyšší než ceny dumpingového dovozu dotčeného výrobku z Indie, jak ukazuje následující tabulka na základě průměrné ceny dumpingového čínského vývozu spadajícího pod kód KN 7223 00 19.
Průměrná cena (EUR/t)
2009
2010
2011
Období šetření
Období šetření + 1
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Zdroj: Eurostat.
(95)
V období šetření průměrná cena čínského dovozu poprvé klesla pod cenu dumpingového indického dovozu. Bylo však zjištěno, že se jedná o dočasný jev, neboť čínské ceny v roce následujícím po období šetření rostly a byly opět vyšší než indické ceny.
(96)
Kromě toho z porovnání objemu dovozu z dotčené země a z ČLR vyplynulo, že během celého posuzovaného období a zejména během období šetření byl dovoz z ČLR na mnohem nižší úrovni než dovoz z dotčené země. Objem dovozu z ČLR představoval v zásadě méně než polovinu celkového dovozu z Indie.
(97)
Ačkoli tedy dovoz z Čínské lidové republiky přispěl k újmě, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, nemohl mít vliv na situaci ve výrobním odvětví Unie do té míry, aby tím byla narušena příčinná souvislost mezi dumpingovým dovozem z Indie a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Proto se 113. bod prozatímního nařízení potvrzuje.
2.3 Konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii
(98)
Jedna strana tvrdila, že slabé finanční výsledky výrobců v Unii mohla způsobit konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii, kteří nejsou žadateli ani nepodporovali šetření k zahájení tohoto řízení.
(99)
Vývoj podílu ostatních výrobců na trhu v Unii ukazuje následující tabulka.
2009
2010
2011
Období šetření
Prodej ostatních výrobců v Unii do Unie (v tunách)
34 926
55 740
55 124
55 124
Index (2009 = 100)
100
160
158
158
Podíl ostatních výrobců v Unii na trhu
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Zdroj: podnět a průběžné odpovědi
(100)
Na výrobce v Unii, kteří nebyli žadateli a kteří zvláště nepodporovali toto šetření, připadalo 44 % veškerého prodeje Unie (viz 86. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Objem jejich prodeje se zvýšil o 58 % z odhadovaných 34 926 t v roce 2009 na 55 124 t během období šetření. Tento nárůst je ovšem v porovnání s nárůstem dumpingového dovozu z dotčené země během téhož období (+ 110 %) poměrně mírný. Kromě toho zůstal podíl těchto výrobců v Unii na trhu během posuzovaného období poměrně konstantní a ani nebyly zjištěny žádné známky toho, že by jejich ceny byly nižší než ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku. Z toho lze vyvodit závěr, že jejich prodej na trhu v Unii nepřispěl k újmě, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(101)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 121. až 124. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
G. ZÁJEM UNIE
1. Obecné poznámky
(102)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 125. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem výrobního odvětví Unie
(103)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 126. až 133. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(104)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 142. až 144. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem uživatelů
(105)
Po uložení prozatímních opatření kontaktovalo Komisi sedm uživatelů a jedno sdružení uživatelů a projevili zájem o spolupráci při šetření. Na základě jejich žádosti jim byly v dubnu 2013 zaslány dotazníky. Avšak pouze dva uživatelé poskytli úplnou odpověď na dotazník, a na spolupracující uživatele tak připadalo 12 % celkového dovozu z dotčené země během období šetření a 2,5 % celkové spotřeby Unie, přičemž zaměstnávali 32 osob zapojených do výroby hotových výrobků, jejichž součástí je dotčený výrobek. Hospodářské dopady opatření na uživatele byly přehodnoceny na základě nových údajů, které vyplynuly z odpovědí na dotazník, a u dvou uživatelů byly provedeny kontrolní návštěvy s cílem ověřit poskytnuté informace.
(106)
Uživatelé tvrdili, že úroveň ziskovosti ve výši 9 % uvedená ve 136. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je příliš vysoká a není pro uživatelské odvětví reprezentativní. Po obdržení doplňujících odpovědí na dotazník byla průměrná ziskovost všech spolupracujících uživatelů přepočítána a stanovena na 2 % obratu.
(107)
Z šetření navíc vyplynulo, že nákupy spolupracujících uživatelů z dotčené země představovaly v průměru 44 % veškerých nákupů dotčeného výrobku a že dotčená země byla pro dva spolupracující uživatele výhradním zdrojem dodávek. Během období šetření představoval obrat výrobků zahrnujících dotčený výrobek v průměru 14 % celkového obratu spolupracujících uživatelů.
(108)
Pokud vezmeme v úvahu nejhorší scénář pro trh Unie, tj. že by nárůst cen nemohl být přenesen na distribuční řetězec a že by uživatelé nadále nakupovali výrobky z dotčené země v předchozích objemech, dopad cla na ziskovost, které by uživatelé dosáhli používáním a dalším zpracováváním dotčeného výrobku, by znamenal pokles na hodnotu, kdy by se uživatelé dostali do ztráty a dosáhli (záporné hodnoty) ziskovosti - 0,6 %.
(109)
Komise si je vědoma, že střednědobý i dlouhodobý dopad bude na individuální úrovni markantnější pro uživatele, jejichž jediným zdrojem je dovoz z Indie. Přitom se jedná jen o malý počet podniků (dva spolupracující uživatelé). Navíc mají možnost, pokud jejich indický výrobce spolupracuje, podle článku 11 základního nařízení požádat o vrácení cla, jsou-li splněny všechny podmínky pro takové vrácení.
(110)
Někteří uživatelé znovu vyjádřili obavy, že by opatření mohla mít dopad na určité typy drátů, které se v Evropě nevyrábějí, zejména typy zahrnuté do tzv. řady 200, jak je popsáno ve 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Skutečnost, že se v Unii nevyrábějí, přičítají uživatelé nízké poptávce a specifičnosti výrobního procesu.
(111)
Šetření však ukázalo, že tento typ drátů z nerezavějící oceli výrobní odvětví Unie vyrábí a že představují omezený podíl na trhu Unie. Uživatelé mají k dispozici také alternativní zdroje dodávek z jiných zemí, které nepodléhají antidumpingovým nebo antisubvenčním opatřením. Navíc lze pro stejné účely používat i jiné typy drátů z nerezavějící oceli. Uložení opatření tudíž nemůže mít významný dopad na trh Unie a na tyto uživatele. Tento požadavek se proto zamítá.
(112)
Někteří uživatelé poukazovali na to, že dodací lhůty výrobců v Unii jsou u obdobného výrobku ve srovnání s dodacími lhůtami u dotčeného výrobku z Indie delší. Avšak možnosti obchodníků výrobky skladovat a mít je rychle k dispozici nevyvrací věcné důkazy nepříznivých účinků dumpingového dovozu. Proto je třeba tento argument odmítnout.
(113)
S ohledem na výše uvedené úvahy lze mít za to, že i když opatření uložená na dovoz z dotčené země budou mít na některé uživatele pravděpodobně nepříznivější dopad než na jiné, bude uložení opatření pro trh Unie celkově vzato prospěšné. Zejména se má za to, že obnovením spravedlivých obchodních podmínek na trhu Unie bude výrobní odvětví Unie moci přizpůsobit své ceny výrobním nákladům, zachovat výrobu a pracovní místa, získat zpět podíl na trhu, o který přišlo, a využít větších úspor z rozsahu. Tak by výrobní odvětví mohlo dosáhnout přiměřeného ziskového rozpětí, které by mu umožnilo střednědobě i dlouhodobě účinně fungovat. Zároveň může zlepšit svou celkovou finanční situaci. Z šetření dále vyplynulo, že opatření budou mít celkově na uživatele a dovozce, kteří nejsou ve spojení, jen omezený dopad. Dospělo se tudíž k závěru, že celkový přínos opatření zřejmě převáží nad dopadem na uživatele dotčeného výrobku na trhu Unie.
5. Závěr ohledně zájmu Unie
(114)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo potvrzeno hodnocení uvedené ve 145. až 146. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
H. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(115)
V případě jednoho vyvážejícího výrobce byl výpočet odstranění újmy upraven směrem dolů v reakci na jeho tvrzení, že došlo k administrativním chybám z důvodu záměny směnného kurzu u některých transakcí a zahrnutí transakcí uvnitř skupiny při výpočtu. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 148. až 151. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(116)
Tentýž vyvážející výrobce tvrdil, že indický vývoz do Unie je uskutečňován pro velkoobchodníky a že prodej výrobního odvětví Unie na trhu Unie je určen pro konečné uživatele, a že Komise tudíž neprováděla srovnání na vhodné úrovni obchodu. Šetření však ukázalo, že indičtí vyvážející výrobci prodávají oběma kategoriím zákazníků a že si u stejných kategorií zákazníků s výrobci v Unii konkurují.
2. Závěr ohledně úrovně pro odstranění újmy
(117)
Pro společnost Macro Bars and Wires nebylo vypočítáno individuální rozpětí újmy, neboť konečné antidumpingové rozpětí této společnosti bylo pod úrovní de minimis (viz 51. bod odůvodnění).
(118)
Potvrzuje se metodika použitá v prozatímním nařízení.
3. Konečná opatření
(119)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo, a to na úrovni dostatečné k odstranění újmy působené dumpingovým dovozem s přihlédnutím k subvenčnímu rozpětí uloženému nařízením Komise (EU) č. 419/2013.
(120)
Proto byly sazby antidumpingového cla stanoveny porovnáním rozpětí újmy a dumpingových rozpětí, přičemž byla zohledněna subvenční rozpětí jejich odečtením v plné výši od příslušného dumpingového rozpětí. Konečné antidumpingové clo se proto stanoví takto:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Vyrovnávací clo
Rozpětí újmy
Konečná sazba antidumpingového cla
GARG Inox
11,8 %
3,4 %
22,6 %
8,4 %
KEI Industries
7,0 %
0,0 %
41,9 %
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
3,4 %
30,3 %
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
3,4 %
23,8 %
0,7 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
3,7 %
17,2 %
12,5 %
Venus group
11,6 %
3,0 %
23,4 %
8,6 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
6,8 %
0,0 %
32,1 %
6,8 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
8,4 %
3,4 %
23,7 %
5,0 %
Všechny ostatní společnosti
16,2 %
3,7 %
41,9 %
12,5 %
(121)
Antidumpingové celní sazby pro jednotlivé společnosti stanovené v tomto nařízení byly určeny na základě zjištění v současném šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během šetření. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou použitelné výlučně na dovoz výrobků pocházejících z Indie a vyrobených uvedenými konkrétními právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na „všechny ostatní společnosti“.
(122)
Jeden vyvážející výrobce v dotčené zemi nabídl cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(123)
V posledních letech vykazoval dotčený výrobek značnou cenovou nestabilitu, a pevný cenový závazek proto v tomto případě není vhodný. Pro odstranění této překážky nabídl indický vyvážející výrobce ustanovení o indexaci na základě nákladů na suroviny. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že mezi kolísáním cen dotčeného výrobku a kolísáním indexu nebylo možné stanovit žádnou přímou a přesnou souvislost, a indexace se proto nepovažuje za vhodné řešení. Kromě toho se šetřením zjistilo, že existují různé typy dotčeného výrobku, které nelze snadno rozlišit a jejichž ceny se výrazně liší.
(124)
Vyvážející výrobce kromě toho vyrábí řadu výrobků z nerezavějící oceli a je možné, že je prodává stejným zákazníkům v Unii prostřednictvím obchodních společností ve spojení. To by vedlo k vážnému riziku křížové kompenzace a krajně by to ztížilo účinné sledování dodržování závazku.
(125)
Na základě výše uvedeného dospěla Komise k závěru, že nabídnutý závazek nelze přijmout.
(126)
Každou žádost o použití individuální antidumpingové celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (11) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. V případě potřeby bude toto nařízení, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo, odpovídajícím způsobem změněno prostřednictvím aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(127)
Vzhledem k rozsahu zjištěných dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné s konečnou platností vybrat částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz drátů z nerezavějící oceli obsahujících:
-
2,5 % hmotnostních nebo více niklu, jiných než drátů obsahujících 28 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a 20 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu,
-
méně než 2,5 % hmotnostních niklu, jiných než drátů obsahujících 13 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 25 % hmotnostních chromu a 3,5 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 6 % hmotnostních hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
Garg Inox, Bahadurgarh, Harijána a Pune, Maháráštra
8,4
B931
KEI Industries Ltd, Nové Dillí
7,7
B925
Macro Bars and Wires, Mumbaí, Maháráštra
0,0
B932
Nevatia Steel & Alloys, Mumbaí, Maháráštra
0,7
B933
Raajratna Metal Industries, Ahmadábád, Gudžarát
12,5
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbaí, Maháráštra
8,6
B776
Precision Metals, Mumbaí, Maháráštra
8,6
B777
Hindustan Inox Ltd., Mumbaí, Maháráštra
8,6
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbaí, Maháráštra
8,6
B779
Viraj Profiles Ltd., Tháné, Maháráštra a Mumbaí, Maháráštra
6,8
B780
Společnosti uvedené v příloze
5,0
B781
Všechny ostatní společnosti
12,5
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Pokud vyvážející výrobce z Indie předloží Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
a)
během období šetření (od 1. dubna 2011 do 31. března 2012) nevyvážel zboží popsané v čl. 1 odst. 1 pocházející z Indie;
b)
není ve spojení s žádným vývozcem ani výrobcem, na něž se vztahují opatření uložená tímto nařízením, a
c)
po skončení období šetření buď vyvezl dotčené zboží do Unie, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt značné množství dotčeného zboží do Unie,
může být čl. 1 odst. 2 pozměněn přidáním nového vyvážejícího výrobce na seznam v příloze.
Článek 3
Částky zajištěné v podobě prozatímních antidumpingových cel uložených podle nařízení Komise (EU) č. 418/2013 na dovoz drátů z nerezavějící oceli obsahujících:
-
2,5 % hmotnostních nebo více niklu, jiných než drátů obsahujících 28 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a 20 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu,
-
méně než 2,5 % hmotnostních niklu, jiných než drátů obsahujících 13 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 25 % hmotnostních chromu a 3,5 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 6 % hmotnostních hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie, se s konečnou platností vybírají. Vybrané částky přesahující konečné sazby antidumpingového cla budou uvolněny.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 5. listopadu 2013.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1106/2013,
annettu 5 päivänä marraskuuta 2013,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta tietyn Intiasta peräisin olevan ruostumattoman teräslangan tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 9 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Väliaikaiset toimenpiteet
(1)
Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, otti 3 päivänä toukokuuta 2013 asetuksella (EU) N:o 418/2013 (2), jäljempänä ’väliaikaista tullia koskeva asetus’, käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin tietyn Intiasta, jäljempänä ’asianomainen maa’, peräisin olevan ruostumattoman teräslangan tuonnissa Euroopan unioniin, jäljempänä ’unioni’.
(2)
Tutkimus pantiin vireille, kun Euroopan rauta- ja terästeollisuuden liitto (Eurofer), jäljempänä ’valituksen tekijä’, oli tehnyt 28 päivänä kesäkuuta 2012 valituksen sellaisten unionin tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa yli 50 prosenttia tiettyjen ruostumattomien teräslankojen kokonaistuotannosta unionissa.
(3)
Rinnakkaisessa tukien vastaisessa tutkimuksessa komissio otti käyttöön väliaikaisen tasoitustullin tiettyjen asianomaisesta maasta peräisin olevien ruostumattomien teräslankojen tuonnissa asetuksella (EU) N:o 419/2013 (3) ja lopullisen tasoitustullin asetuksella (EU) N:o 861/2013 (4).
2. Tutkimuksen osapuolet
(4)
Tutkimuksen alkuvaiheessa Intiassa toimivien vientiä harjoittavien tuottajien ja unionin tuottajien tutkimiseen käytettiin otantaa. Alkuvaiheessa otantaa kaavailtiin myös etuyhteydettömien tuojien osalta. Koska kaksi kolmesta otokseen valitusta tuojasta ei kuitenkaan palauttanut kyselylomaketta, otantaa ei voitu soveltaa tuojiin. Lopullisten päätelmien tekemiseen käytettiin kaikkia yhteistyössä toimivista tuojista saatavilla olevia tietoja erityisesti siltä osin kuin kyse oli unionin edusta.
(5)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että koska valituksen tekijöihin kuulumattomien tuottajien myyntiä ei käytetty unionin tuotannonalan kärsimän vahingon määrittämiseen, valittua unionin tuottajien otosta ei voitu pitää edustavana. Tämä väite hylättiin, koska otos valittiin kaikilta yhteistyössä toimineilta unionin tuottajilta saatujen vastausten perusteella riippumatta siitä, tukivatko ne valitusta siinä vaiheessa, kun edustavuus määritettiin, ja otanta tehtiin tuotantomäärien pohjalta.
(6)
Yksi unionin tuottajaan etuyhteydessä oleva vientiä harjoittava tuottaja vastusti valitusta ja pyysi yksilöllistä tarkastelua, koska se ei vähäisten vientimääriensä vuoksi sisältynyt vientiä harjoittavien tuottajien otokseen. Kyseinen unionin tuottaja ei puolestaan sisältynyt unionin tuotannonalan otokseen vähäisten tuotantomääriensä vuoksi. Komissio myöntyi yksilölliseen tarkasteluun, mutta vientiä harjoittava tuottaja peruutti pyyntönsä.
(7)
Seitsemän otokseen kuulumatonta intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa pyysi yksilöllistä tarkastelua. Kaksi niistä vastasi kyselyyn ja viisi jätti vastaamatta. Kahdesta kyselylomakkeeseen vastanneesta yrityksestä toinen peruutti yksilöllistä tarkastelua koskevan pyyntönsä. Tämän seurauksena komissio tutki yhden otokseen kuulumattoman intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan pyynnön:
-
KEI Industries Limited, New Delhi (KEI).
(8)
Alkuvaiheessa yhdenkään alun perin otokseen kuuluneen vientiä harjoittavan tuottajan ei katsottu toimittaneen riittävän luotettavia tietoja, minkä vuoksi sovellettiin perusasetuksen 18 artiklaa. Komissio päätti laajentaa otosta kolmella yrityksellä niiden vientimäärien perusteella ja ottaen huomioon niiden menettelyn vireillepanemisen jälkeen ilmaiseman halukkuuden toimia yhteistyössä. Näin ollen komissio tutki seuraavien intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien kyselyvastaukset ja teki tarkastuskäyntejä niiden toimitiloihin:
-
Garg Inox, Bahadurgarh, Haryana
-
Macro Bars and Wires, Mumbai, Maharashtra
-
Nevatia Steel & Alloys, Mumbai, Maharashtra.
(9)
Edellä esitettyä lukuun ottamatta väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 4-7 ja 14 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3. Tutkimusajanjakso ja tarkastelujakso
(10)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 20 kappaleessa todetaan, polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2011 ja 31 päivän maaliskuuta 2012 välisen ajan, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttavien kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 2009 ja 31 päivän maaliskuuta 2012 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
4. Myöhempi menettely
(11)
Niiden olennaisten tosiasioiden ja huomioiden ilmoittamisen jälkeen, jäljempänä ’alustavien päätelmien ilmoittaminen’, joiden perusteella päätettiin ottaa käyttöön väliaikaisia polkumyyntitoimenpiteitä, useat asianomaiset osapuolet - kolme otokseen kuulunutta vientiä harjoittavaa tuottajaa, yksi vientiä harjoittava tuottaja, joka peruutti yksilöllistä tarkastelua koskevan pyyntönsä, valituksen tekijä ja 11 käyttäjää - esittivät huomautuksia. Komissio kuuli kaikkia, jotka olivat kuulemista pyytäneet. Komissio jatkoi lopullisia päätelmiään varten tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista. Kaikki saadut huomautukset otettiin aiheellisissa tapauksissa huomioon.
(12)
Komissio ilmoitti osapuolille niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella se aikoi suositella lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottoa tietyn asianomaisesta maasta peräisin olevan ruostumattoman teräslangan tuonnissa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista, jäljempänä ’lopullisten päätelmien ilmoittaminen’. Osapuolille annettiin määräaika, johon mennessä niillä oli mahdollisuus esittää huomautuksensa lopullisista päätelmistä. Kaikki saadut huomautukset otettiin aiheellisissa tapauksissa huomioon.
(13)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen saatujen huomautusten perusteella komissio ilmoitti asianomaisille osapuolille, että tiettyjen vientiä harjoittavien tuottajien polkumyynnin tasoa koskevia päätelmiä oli muutettu. Osapuolille annettiin määräaika, jonka kuluessa ne voivat esittää huomautuksia näihin uusiin päätelmiin. Kaikkia saatuja huomautuksia tarkasteltiin, ja ne otettiin aiheellisissa tapauksissa huomioon. Yksi asianomainen osapuoli - valituksen tekijä - kritisoi sitä, että tiettyjen vientiä harjoittavien tuottajien polkumyynnin tasoa koskevia päätelmiä muutettiin uusien tietojen ja väliaikaisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen saatujen huomautusten perusteella ja tutkimuksen loppuvaiheessa. Osapuoli väitti lisäksi, että sen menettelyllisiä oikeuksia on loukattu.
(14)
Komissio kuitenkin katsoi, että sen on otettava asianomaisten osapuolten toimittamat tiedot huomioon ja tarvittaessa muutettava päätelmiä, mikäli huomautukset ovat perusteltuja. Uusia todentamattomia tietoja ei missään vaiheessa käytetty polkumyynnin määrittelyssä. Kaikkien asianomaisten osapuolten menettelyllisiä oikeuksia kunnioitettiin, sillä niille ilmoitettiin päätelmistä asianmukaisesti ja hyvissä ajoin ja niille annettiin samat määräajat huomautusten esittämiseen.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
(15)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 21 kappaleessa todetaan, tarkasteltavana oleva tuote määritellään asianomaisesta maasta peräisin olevaksi ruostumattomaksi teräslangaksi, jonka painosta
-
vähintään 2,5 prosenttia on nikkeliä, lukuun ottamatta lankaa, jonka painosta 28-31 prosenttia on nikkeliä ja 20-22 prosenttia kromia,
-
alle 2,5 prosenttia on nikkeliä, lukuun ottamatta lankaa, jonka painosta 13-25 prosenttia on kromia ja 3,5-6 prosenttia alumiinia,
ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin 7223 00 19 ja 7223 00 99.
(16)
Jotkin käyttäjät olivat huolissaan siitä, että tarkasteltavana olevan tuotteen ja samankaltaisen tuotteen eri lajien välillä ei ole selvästikään tehty eroa, vaikka kaikkien tuotelajien tuotevalikoima on laaja. Erityisesti oltiin huolissaan siitä, miten tutkimuksessa voidaan varmistaa, että vertailu on oikeudenmukainen kaikkien lajien osalta. Kuten useimmissa tutkimuksissa, tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmä kattaa useita tuotelajeja, joilla on samat tai vastaavat fyysiset, tekniset ja kemialliset perusominaisuudet. Koska nämä ominaisuudet voivat vaihdella tuotelajien välillä, tuotevalikoima saattaa tosiaankin olla laaja. Näin on myös tässä tutkimuksessa. Komissio otti tuotelajien väliset eroon huomioon ja varmisti, että vertailu on oikeudenmukainen. Kullekin intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien valmistamalle ja myymälle tuotelajille annettiin oma tuotevalvontakoodi (PCN), kuten annettiin kullekin unionin tuotannonalan valmistamalle ja myymälle tuotelajillekin. Koodi annettiin tuotteen tärkeimpien ominaisuuksien perusteella eli tässä tapauksessa teräslajin, vetolujuuden, pinnoituksen, pinnan, halkaisijan ja muodon perusteella. Näin ollen unioniin vietyjä teräslankojen tuotelajeja verrattiin tuotevalvontakoodin mukaisesti niihin unionin tuotannonalan valmistamiin ja myymiin tuotteisiin, joilla oli samat tai vastaavat ominaisuudet. Kaikki tuotelajit kuuluivat tarkasteltavana olevalle tuotteelle ja samankaltaiselle tuotteelle vireillepanoilmoituksessa (5) ja väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa annetun määritelmän soveltamisalaan.
(17)
Yksi osapuoli toisti väitteensä, että nk. erittäin tekniset tuotelajit ovat erilaisia eivätkä ne ole vaihdettavissa tarkasteltavana olevan tuotteen muihin tuotelajeihin. Sen vuoksi ne olisi jätettävä tuotteen määritelmän ulkopuolelle. Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön (6) mukaan sen määrittämiseksi, ovatko tuotteet samankaltaisia niin, että ne muodostavat saman tuotteen jonkin osan, on arvioitava, onko niillä samat tekniset ja fyysiset perusominaisuudet, samat käyttötarkoitukset ja sama hinta-laatusuhde. Tältä osin on arvioitava myös kyseisten tuotteiden vaihdettavuutta keskenään ja niiden välistä kilpailua. Tutkimuksessa todettiin, että kyseisen osapuolen tarkoittamilla nk. erittäin teknisillä tuotelajeilla on samat fyysiset, kemialliset ja tekniset perusominaisuudet kuin muilla tutkimuksen kohteena olevilla tuotteilla. Ne on valmistettu ruostumattomasta teräksestä ja ne ovat lankoja, niiden valmistusprosessi on samanlainen, ja valmistusprosessissa käytetään samanlaisia koneita eli tuottaja voi valmistaa samoilla koneilla eri tuotteita kysynnän mukaan. Vaikka lankojen eri tuotelajit eivät olekaan suoraan vaihdettavissa eivätkä ne kilpaile suoraan keskenään, tuottajat kilpailevat sopimuksista, jotka kattavat laajan valikoiman ruostumattomia teräslankoja. Lisäksi sekä unionin tuotannonala että intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat valmistavat näitä tuotelajeja myyntiin samanlaisella valmistusmenetelmällä. Tämän vuoksi väitettä ei voida hyväksyä.
(18)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi osapuoli väitti, että komission tekemä analyysi, jossa määritettiin, olisiko nk. erittäin tekniset tuotelajit sisällytettävä tutkimukseen, ei ollut riittävä. Tämä väite hylättiin. Tutkimuksessa vahvistettiin, että erittäin tekniset tuotelajit sisältyvät tuotemääritelmään, kuten johdanto-osan 17 kappaleessa todettiin. Osapuoli oletti virheellisesti, että kaikkien oikeuskäytännössä mainittujen edellytysten on täytyttävä samanaikaisesti; näin ei ole. Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön (7) mukaan komissiolla on laaja harkintavalta tuotemääritelmän määrittämisessä, ja komission arvioinnin on perustuttava tuomioistuimen laatimiin kriteereihin. Usein, kuten tässäkin tapauksessa, jotkin kriteerit viittaavat yhteen suuntaan ja toiset kriteerit toiseen suuntaan; tällaisessa tilanteessa komission on suoritettava yleisarviointi, kuten se teki tässä tapauksessa. Sen vuoksi kyseisen osapuolen oletus siitä, että kuuluakseen saman tuotemääritelmän piiriin tuotelajin kaikkien ominaisuuksien on oltava samanlaisia, oli virheellinen.
(19)
Jotkin käyttäjät väittivät, että nk. ”sarjan 200” ruostumattomat teräslangat olisi jätettävä tuotemääritelmän ulkopuolelle. Ne väittivät etenkin, että unionin tuotannonala ei juurikaan valmista tätä lajia. Väite on kuitenkin perusteeton. Ensinnäkin se, että unionin tuotannonala ei valmista tiettyä tuotelajia, ei ole riittävä syy jättää kyseinen tuotelaji tutkimuksen ulkopuolelle, mikäli valmistusprosessi on sellainen, että unionin tuotannonala voisi aloittaa kyseessä olevan tuotelajin valmistuksen. Toiseksi erittäin teknisten lankojen osalta todettiin, että näillä tarkasteltavana olevan tuotteen tuotelajeilla on samat tai vastaavat fyysiset, kemialliset ja tekniset ominaisuudet kuin muilla samankaltaisen tuotteen tuotelajeilla, joita unionin tuotannonala valmistaa ja myy. Tämän vuoksi väitettä ei voida hyväksyä.
(20)
Lisäksi väitettiin, että valssilanka olisi sisällytettävä tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään. Valssilanka on kuitenkin tarkasteltavana olevan tuotteen valmistuksessa käytettävä raaka-aine, jota voidaan käyttää myös muiden tuotteiden, kuten kiinnikkeiden ja naulojen, valmistukseen. Näin ollen, päinvastoin kuin tarkasteltavana oleva tuote, se ei ole lopullinen terästuote. Valmistusprosessissa, jossa käytetään kylmävuomausta, valssilanka voidaan muiden tuotteiden kanssa jalostaa tarkasteltavana olevaksi tuotteeksi tai samankaltaiseksi tuotteeksi. Tämän perusteella valssilankaa ei voida sisällyttää tuotemääritelmään perusasetuksessa tarkoitetussa merkityksessä.
(21)
Edellä esitetyn perusteella väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 21-24 kappaleessa esitetty tarkasteltavana olevan tuotteen ja samankaltaisen tuotteen määritelmä vahvistetaan.
C. POLKUMYYNTI
1. Johdanto
(22)
Kolmen otokseen alun perin valitun intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan toimitiloihin tehdyillä tarkastuskäynneillä ja kerättyjen tietojen analysoinnin yhteydessä havaittiin, että kaikki nämä yritykset olivat toimittaneet joitakin tietoja, joita ei voitu pitää luotettavina. Komissio jatkoi tutkimustaan ja analysoi kaikki alustavien päätelmien ilmoittamisen seurauksena ja myöhemmissä kuulemisissa toimitetut tiedot.
(23)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 26 kappaleessa todettiin, yhden vientiä harjoittavan tuottajan tapauksessa komissio havaitsi, että sen kyselylomakevastauksessa toimitettuja tietoja ei voitu täsmäyttää yrityksen sisäisessä kirjanpitojärjestelmässä ilmoitettujen kustannusten kanssa. Yritys väitti, että täsmäytys ei ollut mahdollista, koska kirjaamisessa oli virheitä ja varastojen arvonmääritysmenetelmä oli erilainen sisäisessä kirjanpitojärjestelmässä ja vuotuisessa tilinpäätöksessä julkaistuissa tiedoissa.
(24)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 28 kappaleessa selitettiin, että vaikka sisäiseen kirjanpitojärjestelmään sisältyvät tiedot olivat yhdenmukaisia koko yritystä koskevien tarkastettujen tilinpäätöstietojen kanssa, sisäisen kirjanpitojärjestelmän lankoja koskevan osaston tietoja ei ollut mahdollista täsmäyttää niihin kustannustaulukkoihin sisältyviin tietoihin, jotka yritys laati tutkimuksessa esitettyä kyselyä varten. Näin ollen perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti katsottiin, että tässä polkumyyntitutkimuksessa olisi käytettävä kirjanpitojärjestelmässä olevia tietoja.
(25)
Tästä syystä komissio oikaisi alustavasti kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan kyselylomakevastauksessaan ilmoittamia kustannustietoja käyttämällä sen sisäisestä kirjanpitojärjestelmästä saatuja tietoja.
(26)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 27 kappaleessa todettiin, vientiä harjoittavan tuottajan mukaan sisäisessä kirjanpitojärjestelmässä olevat tiedot eivät olleet luotettavia eikä niitä pitäisi käyttää tutkimuksessa. Yritys viittasi useisiin virheisiin ja käsitteellisiin ongelmiin yrityksen sisäisesti ilmoitetuissa luvuissa, joiden pohjalta komissio oli oikaissut kustannuksia. Yrityksen mukaan komission olisi pitänyt tehdä ilmoitettuja kustannuksia koskeva analyysinsa kyselylomakevastauksen pohjalta. Lisäksi yritys myöhemmässä vaiheessa väliaikaisten toimenpiteiden käyttöön ottamisen seurauksena toimitti sisäisesti ilmoitettujen osastokohtaisten kustannusten ja kyselylomakevastauksen välisen täsmäytyksen. Kun otetaan huomioon paikan päällä tehdyn tarkastuksen aikana kerätty näyttö, kyseisen yrityksen alun perin kyselylomakevastauksessaan ilmoittamat tietyt valmistuskustannukset voitiin tältä pohjalta hyväksyä.
(27)
Käytettävissä olevan näytön pohjalta yrityksen kyselylomakevastauksessaan ilmoittamaa tiettyjen kustannusten, kuten yleiskustannusten ja rahoituskulujen, kohdentamista ei kuitenkaan voitu pitää luotettavana tutkimuksen kannalta. Komissio katsoi, että nämä kustannukset olisi kohdennettava yrityksen kokonaisliikevaihdon ja myytyjen tuotteiden kustannusten perusteella perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Edellä sanotun perusteella useimmat kyselylomakevastauksessa ilmoitetut kustannukset voidaan hyväksyä, ja yritys hyväksyi kohdentamisen liikevaihdon perusteella tutkimuksen loppuvaiheessa. Polkumyyntimarginaalin taso laski pakkauskustannusten ja tiettyjen yleiskustannusten tarkistamisen jälkeen. Tämän vuoksi perusasetuksen 18 artiklaa ei pitäisi enää soveltaa tämän vientiä harjoittavan tuottajan polkumyyntimarginaalin vahvistamiseen.
(28)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 30 kappaleessa todettiin, toisen vientiä harjoittavan tuottajan tapauksessa komissio havaitsi, että yrityksen kyselylomakevastauksessaan komissiolle ilmoittamat raaka-ainehankintaa ja -kulutusta koskevat tiedot eivät saaneet tukea tuottajan varastohallintojärjestelmää koskevista tiedoista. Vaikutti erityisesti, että jakautuminen teräslajeittain oli erilainen näissä kahdessa tietolähteessä. Komissio katsoi, että teräslaji on keskeinen tekijä lopputuotteen kustannusten määrittämisessä ja että teräslajia koskevat epäluotettavat tiedot voivat vakavasti vääristää yksittäisten tuotelajien kustannusten ja myyntihintojen määrittämistä ja voivat näin ollen olla harhaanjohtavia, ja saattoi tämän olennaisen seikan vientiä harjoittavan tuottajan tietoon useaan eri otteeseen.
(29)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 31 kappaleessa todettiin, kyseinen vientiä harjoittava tuottaja väitti kuitenkin, että komission tarkastuskäynnillä saamat tiedostot, jotka sisälsivät tiedot raaka-ainehankinnoista, olivat epätäydelliset, koska yrityksen muut yksiköt olivat tehneet raaka-aineen lisähankintoja, joita ei ollut kirjattu eivätkä ne sisältyneet tarkastuskäynnillä saatuihin tiedostoihin, jotka komissio tutki. Vientiä harjoittava tuottaja väitti lisäksi, että havaitut epäjohdonmukaisuudet teräslajien määrissä johtuivat siitä, että jotkin teräslajit olivat osittain päällekkäisiä toistensa kanssa ja että joitakin tuotantoprosessin osia ei voitu jäljittää yksittäisten teräslajien tasolla.
(30)
Komissio kuitenkin katsoi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 32 kappaleessa, että raaka-aineen lisähankintoihin liittyvät yrityksen väitteet eivät olleet perusteltuja eivätkä pysty riittävästi selittämään havaittuja epäjohdonmukaisuuksia yksittäisten teräslajien tasolla. Komissio huomautti myös, että yritys oli väittänyt, että ei ole mahdollista jäljittää tarkasti yksittäisiä teräslajeja tuotantoprosessin kaikissa vaiheissa. Väite heikensi entisestään teräslajien kirjaamisjärjestelmän luotettavuutta kokonaisuudessaan. Teräslajeista toimitettuja tietoja pidettiin näin ollen alustavasti harhaanjohtavina.
(31)
Komissio katsoi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 33 kappaleessa, että ilmoitettu raaka-aineen jakautuminen teräslajeittain ei ole luotettava, että se olisi alustavasti jätettävä ottamatta huomioon ja että määrittäminen olisi tehtävä perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen perusteella. Kun otetaan huomioon koko kirjaamisjärjestelmän epäluotettavuus, määrittämistä ei ollut mahdollista tehdä ilmoitettujen teräslajien perusteella. Sen vuoksi laskettaessa yleistä polkumyyntimarginaalia kaikille tuotteille käytettiin kaiken raaka-aineen kokonaiskulutusta ottamatta huomioon jakautumista teräslajeittain.
(32)
Alustavien päätelmien julkaisemisen jälkeen yritys on kiistänyt tämän alustavan toimintamallin yleisesti mutta ei edelleenkään ole pystynyt tarjoamaan yksi yhteen -vastaavuutta tuotevalvontakoodien tasolla. Yrityksen myöhemmin esittämät täsmäytykset olivat riittävät, kun raaka-aine ryhmitellään ruostumattoman teräksen päälajeihin kemiallisen koostumuksen mukaan (AISI-luokituksen 200-, 300- ja 400-sarjat). Yritys esitti myös vaihtoehtoista ryhmittelytapaa, jossa lisätekijäksi otettiin mukaan lopullinen käyttötarkoitus. Koska lopullista käyttötarkoitusta ei kuitenkaan voida todentaa, komissio laski polkumyyntimarginaalin uudelleen kemiallisen koostumuksen mukaan ryhmiteltyjen teräslajien perusteella (AISI-luokituksen 200-, 300- ja 400-sarjoina ilmaistuna). Teräslajien sarjat ovat yleisesti käytetty peruste, joka on objektiivinen ja todennettavissa; tuotevalvontakoodeja käyttämällä kyseisen yrityksen tietoja sen sijaan ei voida täsmäyttää asianmukaisesti, eikä niillä sen vuoksi varmistettaisi luotettaviin tietoihin perustuvaa oikeudenmukaista vertailua perusasetuksessa tarkoitetulla tavalla.
(33)
Koska yrityksen toimittamien lisätietojen perusteella ei kuitenkaan ollut mahdollista täsmäyttää tietoja tutkimuksessa edellytetyllä riittävän yksityiskohtaisella tasolla, alustava päätelmä siitä, että yrityksen jäljitysjärjestelmät eivät ole riittävän luotettavia, säilyy voimassa, ja perusasetuksen 18 artiklaa sovelletaan tuotantokustannusten lopulliseen määrittämiseen ja polkumyyntimarginaalin laskentaan, joka näin ollen perustuu edellisessä johdanto-osan kappaleessa tarkoitettuun lähestymistapaan.
(34)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 34 kappaleessa todettiin, kolmannen vientiä harjoittavan tuottajan tapauksessa komissio havaitsi tarkastuskäynnillä, että kyselylomakevastauksessa ilmoitetut raaka-ainevirrat eivät olleet yhdenmukaisia tuottajan kirjanpitojärjestelmään sisältyvien tietojen kanssa. Vaikutti siltä, että jakautuminen teräslajeittain oli erilainen näissä kahdessa tietolähteessä.
(35)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 35 kappaleessa todettiin, kyseinen vientiä harjoittava tuottaja myönsi virheellisyyksiä vastauksessaan mutta väitti, että erot raaka-aineen kokonaismäärissä voitiin täsmäyttää ottamalla huomioon muutokset varastoissa. Yritys kuitenkin väitti myös, että teräslajien osittaisen päällekkäisyyden vuoksi oli mahdotonta tehdä tarkkaa täsmäytystä kunkin yksittäisen teräslajin osalta. Se myös totesi alustavien päätelmien julkaisemisen jälkeen esittämissään kommenteissa, että toisinaan kauppalaskussa mainittu teräslaji ei vastaa varsinaista vietyä teräslajia. Yritys väitti lisäksi, että teräslajeja ei ruostumatonta terästä valmistavalla tuotannonalalla käytetä yhdellä tietyllä tavalla, vaan että teräslajien julkistetun kemiallisen koostumuksen ja tosiasiallisen tuotteen välillä on eroja. Jos nämä selitykset otetaan huomioon, komission havaitsemat epäjohdonmukaisuudet koskevat yrityksen mukaan vain mitätöntä osaa sen viennistä.
(36)
Komissio katsoi, ettei todettujen epäjohdonmukaisuuksien määrää voida selittää satunnaisilla epätarkkuuksilla. Esitetyt väitteet pikemminkin osaltaan vähensivät teräslajien kirjaamista koskevan yrityksen järjestelmän luotettavuutta kokonaisuudessaan erityisesti, kun otetaan huomioon teräslaatujen ratkaiseva rooli lopputuotteen kustannusten määrittämisessä.
(37)
Myöhemmin tutkimuksen aikana yritys kuitenkin väitti, että jos komissio ei hyväksy yrityksen ensin ilmoittamia teräslajeja, voidaan saada tarkempi tulos, jos kaikkien tuotevalvontakoodien yhdistämisen sijaan, kuten väliaikaisen määrityksen aikana tehtiin, komissio ryhmittelisi yhteen vain ne tietyt teräslajit, joiden osalta epäjohdonmukaisuuksia oli havaittu, tai vaihtoehtoisesti ryhmittelisi teräslajit yhteen kemiallisen koostumuksen mukaan (AISI-luokituksen 200-, 300- ja 400-sarjoina ilmaistuna). Lisäksi yritys esitti vielä yhtä menetelmää, jossa 300-sarjan teräslajit ryhmitellään pienempiin alaryhmiin.
(38)
Tämän jälkeen komissio laski polkumyyntimarginaalin uudelleen kemiallisen koostumuksen mukaan ryhmiteltyjen ruostumattoman teräksen lajien perusteella (AISI-luokituksen 200-, 300- ja 400-sarjoina ilmaistuna), jotta voitiin noudattaa 30 kappaleessa kuvattua menetelmää. Teräslajien sarjat ovat yleisesti käytetty peruste, joka on objektiivinen ja todennettavissa; tuotevalvontakoodeja käyttämällä kyseisen yrityksen tietoja sen sijaan ei voida täsmäyttää asianmukaisesti, eikä niillä sen vuoksi varmistettaisi luotettaviin tietoihin perustuvaa oikeudenmukaista vertailua perusasetuksessa tarkoitetulla tavalla.
(39)
Koska yrityksen toimittamien lisätietojen avulla ei kuitenkaan voitu täsmäyttää tietoja niin yksityiskohtaisesti kuin tutkimuksessa edellytetään, aiemmin tehty päätelmä, jonka mukaan yrityksen jäljitysjärjestelmä ei ole riittävän luotettava, pidetään voimassa, ja perusasetuksen 18 artiklaa sovelletaan tuotantokustannusten lopullista määrittelyä ja polkumyyntimarginaalin laskemista varten, joka näin ollen perustuu edellä olevassa kappaleessa tarkoitettuun lähestymistapaan.
(40)
Valituksen tekijä huomautti, että tarkasteltavana olevan tuotteen ryhmittely teräslajien mukaan esti komissiota tekemästä asiallisen kannattavuustestin, jonka perusteella olisi voitu määritellä normaaliarvot tuotevalvontakoodeittain.
(41)
Komissio tekee analyysin tasolla, joka on johdonmukainen vientiä harjoittavien tuottajien ja unionin tuottajien sisäisten laskentajärjestelmien kanssa, joiden perusteella ilmoitetut luvut voidaan vahvistaa. Tämän vuoksi väite hylätään.
(42)
Koska muita huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 37 ja 38 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Normaaliarvo
(43)
Yhden vientiä harjoittavan tuottajan osalta, johon sovelletaan perusasetuksen 18 artiklaa, normaaliarvon määrittämistä on tarkasteltu uudelleen sen tuotantokustannusten uudelleenarvioinnin pohjalta. Lopullisessa vaiheessa tuotantokustannukset määritettiin ilmoitettujen valmistuskustannusten pohjalta - niihin lisättiin myynti-, hallinto- ja muut kustannukset, rahoituskustannukset mukaan luettuina, käyttäen perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti sallittua kohdentamismenetelmää.
(44)
Kolmen vastikään otokseen valitun vientiä harjoittavan tuottajan ja sen vientiä harjoittavan tuottajan, jolle myönnettiin yksilöllinen tarkastelu, osalta kotimaisen myynnin määrän katsottiin olevan yleisesti edustava, sillä se edustaa vähintään 5:tä prosenttia yrityksen koko tarkasteltavana olevan tuotteen unioniin vientiin myymästä määrästä. Edustavuutta tarkasteltiin myös kaikkien niiden tuotelajien osalta, joita otokseen vastikään valitut tuottajat myivät kotimarkkinoillaan ja joiden katsottiin vastaavan unioniin vietäviksi myytyjä tuotelajeja perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(45)
Määrittämällä riippumattomille asiakkaille tapahtuneen kannattavan kotimarkkinamyynnin osuuden tutkimusajanjaksolla komissio tutki tarkemmin, voitiinko kunkin otokseen vastikään valitun vientiä harjoittavan tuottajan ja sen vientiä harjoittavan tuottajan, jolle myönnettiin yksilöllinen tarkastelu, kotimaan myynnin katsoa tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
(46)
Yhden vastikään otokseen valitun vientiä harjoittavan tuottajan tapauksessa kyseisen yrityksen alun perin toimittamat tiedot kustannusten kohdentamisesta katsottiin riittämättömiksi, koska niissä ei otettu huomioon teräslangan paksuutta, joka on merkittävä kustannustekijä. Yrityksen suostumuksella kustannusten jakomenetelmää mukautettiin.
(47)
Toisen vastikään otokseen valitun vientiä harjoittavan tuottajan tapauksessa korjattiin polkumyyntimarginaalin määrityksessä tapahtunut laskuvirhe. Lisäksi kyseinen tuottaja pyysi komissiota tekemään lisäoikaisuja kannattavuustestiin ja hinnan oikaisuun. Näille väitteille ei katsottu olevan perusteita.
(48)
Yksilöllinen tarkastelun saaneen vientiä harjoittavan tuottajan tapauksessa korjattiin määrityksessä tapahtunut laskuvirhe. Sama vientiä harjoittava tuottaja esitti lisäksi huomautuksia komission määrittelemien myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä kotimaisten kuljetuskustannusten tasosta ja pyysi tekemään oikaisuja koti- ja vientimarkkinoille tarkoitettujen tarkasteltavana olevien tuotteiden fyysisten erojen perusteella. Nämä vientiä harjoittavan tuottajan esittämät oikaisut hylättiin, koska laskelmat perustuivat yrityksen toimittamiin kustannustietoihin, jotka oli todennettu tarkastuskäynnin aikana, ja koska fyysisiä eroja koskeva väite ei ollut perusteltu.
(49)
Näin ollen väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 39-48 kappaleessa kuvattu normaaliarvon määrittämismenetelmä vahvistettiin ja sitä sovellettiin kolmeen otokseen vastikään valittuun vientiä harjoittavaan tuottajaan ja siihen vientiä harjoittavaan tuottajaan, jolle myönnettiin yksilöllinen tarkastelu.
3. Vientihinta
(50)
Yhden vientiä harjoittavan tuottajan osalta korjattiin sen esittämien väitteiden seurauksena tiettyjä virheitä, jotka liittyivät väärän valuuttakurssin satunnaiseen käyttöön sekä tietyn ryhmänsisäisen myynnin sisällyttämiseen vahingossa polkumyyntilaskelmiin.
(51)
Toisen vientiä harjoittavan tuottajan tapauksessa siihen etuyhteydessä olevan, unionissa sijaitsevan yrityksen kautta tapahtuva myynti sisällytettiin polkumyyntilaskelmiin.
(52)
Yksi otokseen vastikään valittu vientiä harjoittava tuottaja väitti, että sen DEPB- ja DDS-tukijärjestelmien puitteissa saamat edut oli lisättävä vientihintoihin.
(53)
Toinen otokseen vastikään valittu vientiä harjoittava tuottaja ilmoitti DDS-tukijärjestelmän puitteissa saamansa edut negatiivisiksi hinnanoikaisuiksi, jotka lisäävät keinotekoisesti vientihintoja.
(54)
Komissio analysoi kummankin yrityksen hinnoittelua unionin markkinoilla ja teki päätelmänsä, jotka perustuvat perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan soveltamiseen eivätkä näin ollen edellytä lisäoikaisuja. Ensimmäisen yrityksen väite hylättiin näin ollen ja toisen yrityksen ilmoitettu oikaisu jätettiin huomiotta.
(55)
Yksi otokseen vastikään valittu vientiä harjoittava tuottaja väitti, että sen vientihintoja olisi korjattava ylöspäin, jotta ne vastaisivat sen kotimaan hintoja, koska kotimarkkinamyynti tapahtui omalla tuotenimellä, jolloin voidaan periä korkeampia hintoja. Yritys ei kuitenkaan voinut osoittaa, että laskut, joiden osalta se väitteensä esitti, todella liittyivät tuotenimellä tapahtuvaan myyntiin, ja näin ollen väite hylättiin.
(56)
Koska muita huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 50-52 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
4. Vertailu
(57)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että sen jälkeen kun kaikki tuotevalvontakoodit yhdistettiin sen tuotantokustannusten määrittämisessä, sama olisi tehtävä vientihintojen osalta ja vertailussa normaaliarvoon nähden olisi pitänyt käyttää yhtä yksittäistä vientihintaa.
(58)
Komissio pyrki tutkimuksessaan hankkimaan kustannuksia ja vientihintoja koskevat tiedot tuotevalvontakoodeittain, mutta se ei kuitenkaan saanut kyseiseltä yritykseltä tarvittavia täsmäytyksiä, joiden avulla luotettavat tuotantokustannukset olisi voitu selvittää tuotevalvontakoodeittain. Tutkimuksessa ei kuitenkaan havaittu puutteita tuotevalvontakoodeittain ilmoitetuissa vientihintojen tasoissa, eikä tosiasiallisten vientihintojen määrittämiseen olisi sen vuoksi ollut asianmukaista soveltaa perusasetuksen 18 artiklaa. Väite hylättiin, koska ilmoitettuja hintoja ei komission mielestä ole asianmukaista esittää yleisemmällä tasolla, jolloin niiden yksityiskohtaisuus kärsii, kun otetaan huomioon ne vaatimukset, joita tasapuolisen vertailun tekeminen tutkimuksessa edellyttää.
(59)
Koska muita huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 53-55 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
5. Polkumyyntimarginaalit
(60)
Kunkin otokseen valitun yrityksen osalta samankaltaiselle tuotteelle määritettyä normaaliarvon painotettua keskiarvoa verrattiin tarkasteltavana olevan tuotteen vientihintojen painotettuun keskiarvoon perusasetuksen 2 artiklan 11 ja 12 kohdan mukaisesti.
(61)
Koska perusasetuksen 18 artiklaa sovelletaan kahteen kolmesta alun perin otokseen kuuluneesta vientiä harjoittavasta tuottajasta, yhteistyössä toimineiden mutta otokseen kuulumattomien vientiä harjoittavien tuottajien polkumyyntimarginaali vahvistetaan sen alun perin otokseen kuuluneen vientiä harjoittavan tuottajan, johon ei enää sovelleta perusasetuksen 18 artiklaa, sekä niiden kahden otokseen vastikään valitun yrityksen, joiden polkumyyntimarginaalit eivät ole vähimmäistasoa, keskimääräisen polkumyyntimarginaalin pohjalta perusasetuksen 9 artiklan 6 kohdan säännösten mukaisesti. Tällä perusteella yhteistyössä toimineiden mutta otokseen kuulumattomien yritysten polkumyyntimarginaali vahvistettiin 8,4 prosentiksi.
(62)
Kaikkien muiden asianomaisessa maassa vientiä harjoittavien tuottajien osalta komissio määritti ensin yhteistyössä toimimisen asteen. Tätä varten verrattiin keskenään otantakyselyn vastauksissa esitettyjä kokonaisvientimääriä ja Eurostatin tuontitilastoihin perustuvaa asianomaisesta maasta tulevaa kokonaistuontia. Koska yhteistyössä toimimisen aste oli korkea, jäännöspolkumyyntimarginaali asetettiin otokseen valituille vientiä harjoittaville tuottajille määritetyn korkeimman polkumyyntimarginaalin tasolle. Tällä perusteella koko maata koskevaksi polkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin 16,2 prosenttia.
(63)
Painotetut keskimääräiset polkumyyntimarginaalit ilmaistaan prosentteina CIF unionin rajalla tullaamattomana -hinnoista, ja ne ovat seuraavat:
Yritys
Lopullinen polkumyyntimarginaali
GARG Inox
11,8 %
KEI Industries
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
Venus-ryhmä
11,6 %
Viraj Profiles
6,8 %
Yhteistyössä toimineet otokseen kuulumattomat yritykset
8,4 %
Kaikki muut yritykset
16,2 %
D. UNIONIN TUOTANNONALA
1. Unionin tuotannonala
(64)
Jotkin käyttäjät kyseenalaistivat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 63 kappaleessa esitetyn unionin tuottajien määrän. Niiden mukaan tuottajien määrä oli arvioitu virheellisesti ja todellisuudessa unionin markkinoilla on vähemmän tuottajia.
(65)
Komissio huomauttaa, että edellä mainittua väitettä ei ole perusteltu minkäänlaisella näytöllä. Komissio on tarkistanut valituksessa ilmoitetun unionin tuottajien määrän niiden edustavuutta tarkistaessaan ja myös tutkimuksen aikana. Komissio otti asian tiimoilta yhteyttä kaikkiin 27:ään tiedossa olevaan unionin tuottajaan. Tutkimuksessa vahvistettiin, että 27 unionin tuottajaa valmisti samankaltaista tuotetta unionissa tutkimusajanjakson aikana. Tämän vuoksi väite hylätään, ja väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 63 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Unionin tuotanto ja unionin tuottajia koskeva otos
(66)
Koska huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 64-67 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
E. VAHINKO
1. Unionin kulutus
(67)
Jotkin käyttäjät väittivät, että vahinkoanalyysissä ei olisi pitänyt huomioida vuotta 2009 koskevia tietoja, koska kyseisen vuoden rahoituskriisillä oli vääristäviä vaikutuksia erityisesti unionin kulutukseen. Vaikka vuosi 2009 jätettäisiinkin analyysin ulkopuolelle, kulutussuuntaus on nousussa (+ 5 %), mikä osoittaa markkinatilanteen olevan paranemassa. Lisäksi rahoituskriisin negatiiviset vaikutukset tunnustetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 68 kappaleessa. Koska muita huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 68 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Tuonti asianomaisesta maasta unioniin
(68)
Yritykselle Macro Bars and Wires vahvistettu polkumyyntimarginaali on alle perusasetuksen 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun vähimmäistason. Sen vuoksi katsotaan, että kyseinen vientiä harjoittava tuottaja ei ole harjoittanut polkumyyntiä tutkimusajanjaksolla perusasetuksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Sen vuoksi sen tuontimääriä ei laskettu asianomaisesta maasta alustavasti polkumyynnillä tapahtuvaksi katsotun tuonnin määriin. Yksi vientiä harjoittava tuottaja eli Venus-ryhmä katsoi, että tietyt tuontitapahtumat oli virheellisesti laskettu kahteen kertaan. Komissio yhtyi vientiä harjoittavan tuottajan kantaan ja oikaisi polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin kokonaismäärää poistamalla nämä tuontitapahtumat.
(69)
Näin ollen polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrää, markkinaosuutta ja keskimääräistä hintaa tarkistettiin.
(70)
Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä ja markkinaosuus
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Määrä
15 826
27 291
34 494
33 252
Indeksi (2009 = 100)
100
172
218
210
Markkinaosuus
12,0 %
14,6 %
17,6 %
16,9 %
Indeksi (2009 = 100)
100
121
146
140
Lähde: Eurostat ja kyselyvastaukset
(71)
Macro Bars and Wires vei tarkasteltavana olevaa tuotetta tutkimusajanjaksolla vain vähäisiä määriä, ja myös edellä mainitun Venus-ryhmän vientitapahtumat olivat määrältään vähäisiä, mistä syystä kyseisen tuonnin vähentäminen asianomaisesta maasta tulevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin kokonaismäärästä ei aiheuta merkittäviä muutoksia väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 69 ja 71 kappaleessa kuvattuihin kehityssuuntauksiin. Näin ollen kyseisissä väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan kappaleissa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
(72)
Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin keskimääräinen hinta:
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Keskimääräinen hinta
2 380
2 811
3 259
3 207
Indeksi (2009 = 100)
100
118
137
135
Lähde: Eurostat ja kyselyvastaukset
(73)
Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrän oikaiseminen ei aiheuta merkittäviä muutoksia polkumyynnillä Intiasta tapahtuneen tuonnin keskimääräisissä hinnoissa eikä hinnan alittavuuden marginaalia koskevissa laskelmissa. Painotettu keskimääräinen hinnan alittavuuden marginaali on 15 prosenttia, mikä vahvistaa väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetyn päätelmän.
(74)
Yksi intialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että unionin myyntihinnat näyttivät erittäin epätodennäköisiltä ja että niitä on todennäköisesti vääristelty. On kuitenkin tuotava esiin, että hinnan alittavuutta koskevissa laskelmissa käytetyt hinnat saatiin kerätyistä tiedoista, jotka todennettiin otokseen valittujen unionin tuottajien tiloihin tehdyillä tarkastuskäynneillä.
(75)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 75-77 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3. Unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne
(76)
Jotkin osapuolet väittivät, että unionin tuotannonalan saavuttamaa tulosta olisi pidettävä kohtuullisen myönteisenä, kun otetaan huomioon maailmanlaajuinen talouskriisi ja se, että yhtä vahinkoindikaattoria eli markkinaosuutta lukuun ottamatta mikään muu indikaattori ei viitannut vahingon syntymiseen.
(77)
Yksi osapuoli väitti, että unionin tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat nousivat noin 34 prosenttia eli huomattavasti enemmän kuin sen tuotantokustannukset, jotka nousivat 13 prosenttia samalla ajanjaksolla. Tältä osin on syytä huomata, että tarkastelujakson alussa eli vuonna 2009 unionin tuotannonalan myyntihinta oli alhaisempi kuin tuotantokustannukset, ja se pystyi myymään tuotantokustannuksia korkeampaan hintaan vasta vuodesta 2011 alkaen.
(78)
Tutkimus osoitti, että vaikka joidenkin vahinkoindikaattorien kehityssuuntaus oli myönteinen (tuotantomäärä ja kapasiteetin käyttöaste) tai pysyi vakaana (työllisyys), useiden muiden unionin tuotannonalan taloudellista tilannetta koskevien indikaattorien (kannattavuus, kassavirta, investoinnit ja investointien tuotto) kehityssuuntaus ei ollut tyydyttävä tarkastelujaksolla. Investointeja koskeva indikaattori parani vuonna 2010 mutta laski alle vuoden 2009 tason vuonna 2011 ja tutkimusajanjaksolla. Vaikka pitää paikkansa, että investointien tuotto parani vuosien 2009-2011 välillä 6,7 prosenttiin, se laski jälleen 0,8 prosenttiin tutkimusajanjaksolla. Samoin kannattavuutta ja kassavirtaa koskevat indikaattorit paranivat vuoteen 2011 saakka mutta alkoivat heikentyä uudelleen tutkimusajanjaksolla. Sen vuoksi voidaan todeta, että unionin tuotannonalan tilanne alkoi parantua vuoden 2009 jälkeen mutta asianomaisesta maasta tuleva polkumyynnillä tapahtunut tuonti hidasti sen elpymistä.
(79)
Erään osapuolen pyynnöstä vahvistetaan, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 100 kappaleessa esitetyt varastot koskivat otokseen kuuluneiden unionissa toimivien yritysten toimintaa.
(80)
Unionin tuotannonala väitti, että väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa asetettu 5 prosentin tavoitevoittomarginaali on liian alhainen. Osapuoli ei perustellut väitettä riittävästi. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 95 kappaleessa selitetään kyseisen voittomarginaalin valintaa koskevat perustelut, eikä tutkimuksessa tullut esiin mitään syytä muuttaa sitä. Sen vuoksi myös lopullisten päätelmien tekemisessä käytettiin 5 prosentin tavoitevoittomarginaalia.
(81)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että unionin tuotannonalan vaikeudet johtuvat pitkälti rakenteellisista ongelmista ja että tämän vuoksi 5 prosentin tavoitevoittomarginaali oli epärealistinen.
(82)
On syytä muistaa, että oikeuskäytännön (8) mukaan toimielinten on vahvistettava voittomarginaali, jonka unionin tuotannonala voisi kohtuudella saavuttaa tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa eli silloin kun polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia ei esiinny. Vuonna 2007 voittomarginaali oli 3,7 prosenttia, ja vuodesta 2008 alkaen voittomarginaali oli talous- ja rahoituskriisin seurauksena negatiivinen. Tutkimuksessa vahvistettiin valituksessa esitetty väite, jonka mukaan polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia alkoi ilmaantua unionin markkinoille vuodesta 2007 alkaen, jolloin tuonnin määrä kasvoi vuonna 2006 toteutuneesta 17 727 tonnista 24 811 tonniin. Tämän vuoksi tavoitevoittomarginaalia ei ollut mahdollista vahvistaa sellaisen voiton pohjalta, jonka samankaltaista tuotetta valmistavat unionin tuottajat voivat kohtuudella olettaa saavansa. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 95 kappaleessa selitettiin, komissio katsoi näin ollen asianmukaiseksi käyttää 5 prosentin voittomarginaalia sellaisilla muilla terästeollisuuden osa-alueilla todettujen todellisten voittojen pohjalta, jotka eivät ole kärsineet polkumyynnillä tapahtuneesta tai tuetusta tuonnista, kuten on tehty muissa tuoreissa samankaltaista tuotetta koskevissa tutkimuksissa samalla alalla (9). Lisäksi olisi huomattava, että vuonna 2007 todettua 3,7 prosentin voittomarginaalia pidetään joka tapauksessa liian alhaisena polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja sen kasvun vuoksi. Sen vuoksi myös lopullisten päätelmien tekemisessä käytettiin 5 prosentin tavoitevoittomarginaalia.
4. Vahinkoa koskevat päätelmät
(83)
Komissio päättelee näin ollen, että unionin tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa. Koska muita huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 78-105 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
F. SYY-YHTEYS
1. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutukset
(84)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa ei otettu huomioon sitä, että unionin tuotannonala pystyi hyötymään kasvavasta kulutuksesta vuodesta 2009 alkaen, ja että komissio ei voi olettaa, että unionin tuotannonala voi säilyttää markkinaosuutensa hamaan tulevaisuuteen.
(85)
Näihin väitteisiin on syytä huomauttaa, että tutkimuksessa kävi ilmi, että Intiasta tulevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin markkinaosuus kasvoi huomattavasti nopeammin kuin unionin markkinoiden kulutus. Intiasta tulevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä kasvoi 110 prosenttia samana ajanjaksona kuin kulutus kasvoi 50 prosenttia. Lisäksi tutkimus osoitti, että samalla ajanjaksolla Intiasta tulevan tuonnin keskimääräinen hinta oli jatkuvasti alhaisempi kuin unionin tuotannonalan keskimääräinen hinta ja että tuonnin hinta alitti unionin tuotannonalan keskimääräisen hinnan 15 prosentilla tutkimusajanjaksolla. Tästä syystä, vaikka unionin tuotannonala hyötyi kulutuksen kasvusta tiettyyn määrään asti ja pystyi lisäämään myyntiään 40 prosentilla, se ei voinut säilyttää markkinaosuuttaan siinä määrin kuin olisi voinut olettaa markkinaolosuhteiden parantumisen ja unionin tuotannonalan vapaan tuotantokapasiteetin ansiosta.
2. Muiden tekijöiden vaikutus
2.1 Muu kuin polkumyynnillä tapahtunut tuonti
(86)
Muun kuin polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja sen hintojen kehitys oli tarkastelujaksolla verrattavissa polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja hintojen kehitykseen. Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hinnat olivat lisäksi pääsääntöisesti samalla tasolla kuin muun kuin polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hinnat siten, että keskimäärin muun kuin polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hinnat olivat 0,4 prosenttia alhaisemmat. Lisäksi muun kuin polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä oli alle kuusi prosenttia kaikesta asianomaisesta maasta tapahtuvasta tuonnista ja hieman enemmän kuin prosentti markkinaosuudesta. Tästä syystä asianomaisesta maasta muuten kuin polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin aiheuttama vahinko ei poista syy-yhteyttä asianomaisesta maasta tulevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja unionin tuotannonalalle tutkimusajanjaksolla aiheutuneen vahingon väliltä.
2.2 Kolmansista maista tuleva tuonti
(87)
Kaksi intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa ja Intian viranomaiset toistivat väitteensä, että Kiinan kansantasavallasta peräisin olevat ruostumattomat teräslangat olisi pitänyt sisällyttää tutkimukseen ja että Kiinan kansantasavallasta tulevan tuonnin vaikutusta unionin markkinoihin ja unionin tuotannonalaan aliarvioitiin.
(88)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen 115 kappaleessa todetaan, vireillepanovaiheessa ja tähän asti ei ole ollut mitään näyttöä polkumyynnin unionin tuotannonalalle aiheuttamasta vahingosta, joka olisi oikeuttanut Kiinan kansantasavallasta tulevaa tuontia koskevan polkumyyntimenettelyn vireillepanon. Sen vuoksi väite, jonka mukaan Kiinan kansantasavalta olisi pitänyt sisällyttää tutkimukseen, ei ole perusteltu, ja se on hylättävä.
(89)
Kiinan kansantasavallasta tulevan tuonnin kehityssuuntaus oli kuitenkin tarkastelujaksolla nouseva, ja sen markkinaosuus nousi 8,3 prosenttiin tutkimusajanjaksolla, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 113 kappaleessa todetaan. Lisäksi Kiinan kansantasavallasta tulevan tuonnin hinnat olivat alhaisemmat kuin unionin tuotannonalan hinnat ja intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien hinnat unionin markkinoilla. Sen vuoksi tutkittiin uudelleen, olisiko Kiinan kansantasavallasta tuleva tuonti voinut myötävaikuttaa unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon ja poistiko se syy-yhteyden vahingon ja Intiasta tulevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin väliltä.
(90)
Käynnistysvaiheessa saatavilla olevien tietojen mukaan Kiinasta tulevan tuonnin tuotevalikoima oli erilainen ja markkinoilla olevien kiinalaisten tuotteiden tuotesegmentit olivat erilaiset kuin unionin tuotannonalan myymien tuotteiden tai Intiasta peräisin olevien, unionin markkinoilla myytyjen tuotteiden.
(91)
Väliaikaisista toimenpiteistä ilmoittamisen jälkeen komissiolle esitettiin useita väitteitä, joiden mukaan kiinalainen halpatuonti tutkimusajanjaksolla mahdollisesti poistaisi syy-yhteyden Intiasta tulevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
(92)
Tutkimuksen kohteena olevia kahta CN-koodia koskevien tuontitilastojen perusteella tehtiin analyysi, joka osoitti, että 29 prosenttia Kiinasta tulevasta tuonnista tapahtui markkinoiden alatasolla (CN-koodi 7223 00 99). Tämä selittää osaksi sen, miksi kyseisen tuonnin hinnat olivat keskimäärin alhaisempia kuin unionin tuotannonalan tai intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien hinnat. CN-koodia 7223 00 99 koskevat tilastot osoittavat myös, että kiinalaisten tuottajien asiakkaat olivat pääasiassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa unionin tuotannonalalla ei juurikaan ole tuotantoa.
Keskimääräinen hinta (euroa/tonni)
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Lähde: Eurostat
(93)
CN-koodin 7223 00 19 osalta tuotevalvontakoodin perusteella tehty analyysi osoitti, että sekä unionin tuotannonala että intialaiset tuottajat kilpailivat lähinnä markkinoiden ylätasolla, jossa hinnat saattavat olla jopa neljä kertaa suuremmat kuin saman CN-koodin alatasolla. (10) Lisäksi tutkimus osoitti, että yleensä hintojen vaihtelu liittyy tuotelajiin ja nikkelipitoisuuteen.
(94)
Kiinan kansantasavallasta tulevan tuonnin hintatasosta on syytä huomauttaa, että vuodesta 2009 tutkimusajanjaksolle kiinalaisen tuonnin keskimääräinen hinta pysyi korkeampana kuin tarkasteltavana olevan tuotteen polkumyynnillä Intiasta tapahtuneen viennin hinta, kuten voidaan todeta seuraavasta taulukosta, jossa esitetään CN-koodiin 7223 00 19 luokitellun kiinalaisen viennin keskimääräinen hinta.
Keskimääräinen hinta (euroa/tonni)
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Tutkimusajanjakso + 1
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Lähde: Eurostat
(95)
Kiinalaisen tuonnin keskimääräinen hinta laski ensimmäisen kerran alle intialaisen polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin hinnan tutkimusajanjaksolla. Tämän seikan katsottiin kuitenkin olevan luonteeltaan väliaikainen, sillä Kiinan hintataso nousi tutkimusajanjakson jälkeisenä vuonna ja oli jälleen korkeampi kuin Intian hintataso.
(96)
Lisäksi asianomaisesta maasta ja Kiinan kansantasavallasta tulevan tuonnin määrien vertailu osoitti, että minä tahansa ajankohtana tarkastelujaksolla ja etenkin tutkimusajanjaksolla Kiinan kansantasavallasta tuleva tuonti oli paljon vähäisempää kuin Intiasta tuleva tuonti. Kiinan kansantasavallasta tulevan tuonnin määrä oli vähemmän kuin puolet Intiasta tulevasta kokonaistuonnista.
(97)
Sen vuoksi, vaikka Kiinan kansantasavallasta tuleva tuonti myötävaikutti unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon, se ei voinut vaikuttaa siihen siinä määrin, että se olisi poistanut syy-yhteyden asianomaisesta maasta tulevan polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä. Näin ollen väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 113 kappaleen päätelmät vahvistetaan.
2.3 Kilpailu muiden unionin tuottajien taholta
(98)
Yksi osapuoli väitti, että unionin tuottajien huono taloudellinen tulos voisi johtua sellaisten muiden unionin tuottajien aiheuttamasta kilpailusta, jotka eivät olleet osallisia valituksessa tai jotka eivät ilmaisseet tukeaan tutkimuksen alkuvaiheessa.
(99)
Muiden unionin tuottajien markkinaosuus kehittyi seuraavasti:
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Muiden unionin tuottajien myynti unionissa (tonnia)
34 926
55 740
55 124
55 124
Indeksi (2009 = 100)
100
160
158
158
Muiden unionin tuottajien markkinaosuus
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Lähde: valitus ja edustavuudesta annetut vastaukset
(100)
Niiden unionin tuottajien, jotka eivät osallistuneet valitukseen ja jotka eivät erityisesti tukeneet tutkimusta, osuus koko unionin myynnistä oli 44 prosenttia, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 86 kappaleessa todetaan. Niiden myyntimäärä kasvoi tarkastelujaksolla 58 prosenttia vuoden 2009 arvioiduista 34 926 tonnista 55 124 tonniin. Tämä kasvu on kuitenkin varsin vaatimaton verrattuna asianomaisesta maasta tulevan polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin kasvuun (+ 110 prosenttia) samalla ajanjaksolla. Lisäksi kyseisten unionin tuottajien markkinaosuus pysyi suhteellisen vakaana tarkastelujaksolla, eikä saatu mitään näyttöä siitä, että niiden hinnat olisivat olleet alhaisemmat kuin otokseen kuuluneiden unionin tuottajien hinnat. Sen vuoksi todetaan, että niiden myynti unionin markkinoilla ei myötävaikuttanut unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon.
3. Syy-yhteyttä koskevat päätelmät
(101)
Koska huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 121-124 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
G. UNIONIN ETU
1. Yleisiä näkökohtia
(102)
Koska huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 125 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Unionin tuotannonalan etu
(103)
Koska huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 126-133 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3. Etuyhteydettömien tuojien etu
(104)
Koska huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 142-144 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
4. Käyttäjien etu
(105)
Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen seitsemän käyttäjää ja yksi käyttäjien järjestö ottivat komissioon yhteyttä ja ilmaisivat kiinnostuksensa tehdä tutkimuksessa yhteistyötä. Pyynnön seurauksena niille lähetettiin kyselylomakkeet huhtikuussa 2013. Vain kaksi käyttäjää kuitenkin palautti asianmukaisesti täytetyn kyselylomakkeen; kaiken kaikkiaan yhteistyössä toimineiden käyttäjien osuus oli 12 prosenttia kaikesta asianomaisesta maasta tutkimusajanjaksolla tulleesta tuonnista ja 2,5 prosenttia koko unionin kulutuksesta ja niiden palveluksessa oli 32 henkilöä valmistamassa tarkasteltavana olevaa tuotetta sisältäviä lopputuotteita. Toimenpiteiden taloudellista vaikutusta käyttäjiin arvioitiin uudelleen kyselylomakevastauksista saadun uuden tiedon perusteella, ja kahden käyttäjän toimipaikkaan tehtiin tarkastuskäynti toimitettujen tietojen tarkistamiseksi.
(106)
Käyttäjät väittivät, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 136 kappaleessa esitetty 9 prosentin kannattavuustaso on liian korkea eikä se ole käyttäjien tuotannonalan osalta edustava. Uusien kyselylomakevastausten saamisen jälkeen kaikkien yhteistyössä toimineiden käyttäjien keskimääräinen kannattavuus laskettiin uudelleen ja vahvistettiin 2 prosentiksi liikevaihdosta.
(107)
Lisäksi todettiin, että yhteistyössä toimineiden käyttäjien tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevista hankinnoista keskimäärin 44 prosenttia oli peräisin asianomaisesta maasta ja että asianomainen maa oli kahden yhteistyössä toimineen käyttäjän yksinomainen toimituslähde. Yhteistyössä toimineiden käyttäjien koko liikevaihdosta keskimäärin 14 prosenttia muodostui tutkimusajanjaksolla tarkasteltavana olevaa tuotetta sisältävien tuotteiden liikevaihdosta.
(108)
Jos olettamukseksi otetaan kaikkein epäedullisin tilanne unionin markkinoiden kannalta eli se, että mahdollista hinnankorotusta ei voida lainkaan siirtää jakeluketjun maksettavaksi ja että käyttäjät ostavat edelleen asianomaisesta maasta aiempia vastaavia määriä, tullin vaikutus käyttäjien kannattavuuteen tarkasteltavana olevaa tuotetta käyttävien tai sisältävien toimintojen osalta johtaisi kannattavuuden laskuun siinä määrin, että käyttäjien toiminnasta tulisi tappiollista ja kannattavuus olisi negatiivista - 0,6 prosentin tasolla.
(109)
Komissio huomioi, että vaikutus on merkittävämpi lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä yksittäisissä tapauksissa niille käyttäjille, joiden tuonti tapahtuu kokonaan Intiasta. Tällaisia käyttäjiä on kuitenkin varsin vähän (kaksi yhteistyössä toiminutta käyttäjää). Niillä on myös mahdollisuus pyytää tulleista hyvitystä perusasetuksen 11 artiklan nojalla, mikäli kaikki tällaista hyvitystä koskevat edellytykset täyttyvät ja edellyttäen, että intialainen tuottaja toimii yhteistyössä.
(110)
Jotkin käyttäjät toistivat huolensa siitä, että toimenpiteet vaikuttaisivat tietyntyyppisiin lankoihin, joita ei valmisteta Euroopassa, eli nk. sarjaan 200, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 139 kappaleessa todetaan. Käyttäjien mukaan tuotannon puuttuminen unionista johtuu vähäisestä kysynnästä ja tuotantoprosessin erityispiirteistä.
(111)
Tutkimus osoitti kuitenkin, että unionin tuotannonala valmistaa tämäntyyppisiä ruostumattomia teräslankoja ja että niiden osuus unionin markkinoista on vähäinen. Käyttäjät voivat myös hankkia tuotetta muista lähteistä sellaisista maista, joiden tuontiin ei sovelleta polkumyynnin tai tuen vastaisia toimenpiteitä. Myös muita ruostumattomien teräslankojen lajeja voidaan käyttää samaan tarkoitukseen. Näin ollen toimenpiteiden käyttöönotolla ei voi olla merkittäviä vaikutuksia unionin markkinoihin ja unionin käyttäjiin. Sen vuoksi väite hylätään.
(112)
Jotkin käyttäjät huomauttivat, että unionin tuottajien samankaltaisen tuotteen toimitusaika on pidempi kuin intialaisten toimittajien tarkasteltavana olevan tuotteen toimitusaika. Elinkeinonharjoittajien ja kauppiaiden mahdollisuus varastoida tuotteita ja pitää niitä helposti saatavilla ei kuitenkaan heikennä polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin kielteisistä vaikutuksista saatua tosiasiallista näyttöä. Näin ollen väite hylätään.
(113)
Vaikka asianomaisesta maasta tulevaa tuontia koskevat toimenpiteet vaikuttavat joihinkin käyttäjiin kielteisemmin kuin toisiin, edellä esitetty huomioon ottaen katsotaan, että unionin markkinoiden tasapaino hyötyy toimenpiteiden käyttöönotosta. Erityisesti katsotaan, että tasapuolisten kilpailuedellytysten palauttaminen unionin markkinoille mahdollistaa sen, että unionin tuotannonala voi sovittaa hinnat tuotantokustannuksiin, säilyttää tuotannon ja työvoiman, saada takaisin menetettyä markkinaosuutta ja hyötyä nykyistä suuremmista mittakaavaeduista. Näin tuotannonalan pitäisi pystyä saavuttamaan kohtuullinen voittomarginaali, jonka avulla se voi toimia tehokkaasti keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Samalla tuotannonala voi parantaa yleistä taloudellista tilannettaan. Lisäksi tutkimus osoitti, että toimenpiteillä on jonkin verran vaikutusta käyttäjiin ja etuyhteydettömiin tuojiin. Sen vuoksi katsotaan, että toimenpiteistä saatava kokonaishyöty unionin markkinoilla on suurempi kuin sen vaikutukset tarkasteltavana olevan tuotteen käyttäjiin.
5. Unionin etua koskevat päätelmät
(114)
Edellä esitetyn perusteella väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 145 ja 146 kappaleessa esitetty arviointi vahvistetaan.
H. LOPULLISET POLKUMYYNNIN VASTAISET TOIMENPITEET
1. Vahingon korjaava taso
(115)
Yhden vientiä harjoittavan tuottajan osalta vahingon korjaavaa laskelmaa oikaistiin alaspäin sen väitettyä, että laskennassa oli tapahtunut virheitä, kun tiettyjen tapahtumien osalta oli käytetty väärää valuuttakurssia ja ryhmänsisäiset myyntitapahtumat oli sisällytetty laskelmaan. Koska muita huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 148-151 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
(116)
Sama vientiä harjoittava tuottaja väitti, että Intiasta suuntautuva vienti unioniin tapahtuu tukkukauppiaille ja että unionin tuotannonalan myynti unionin markkinoilla tapahtuu loppukäyttäjille ja että tämän vuoksi komissio ei tehnyt vertailuja asianmukaisella kaupan tasolla. Tutkimuksessa kuitenkin kävi ilmi, että intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat myyvät kummallekin asiakasryhmälle ja että ne kilpailevat unionin tuottajien kanssa samoista asiakasryhmistä.
2. Vahingon korjaavaa tasoa koskeva päätelmä
(117)
Yritykselle Macro Bars and Wires ei laskettu yksilöllistä vahinkomarginaalia, koska yrityksen lopullinen polkumyyntimarginaali oli vähimmäistasoa, kuten johdanto-osan 51 kappaleessa todettiin.
(118)
Väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa käytetty menetelmä vahvistetaan.
3. Lopulliset toimenpiteet
(119)
Edellä esitetyn ja perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdan perusteella olisi otettava käyttöön lopullinen polkumyyntitulli tasolla, joka on riittävä korjaamaan polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista aiheutuvan vahingon ottaen huomioon komission asetuksella (EU) N:o 419/2013 vahvistetun tukimarginaalin.
(120)
Näin ollen polkumyyntitullit vahvistettiin vertaamalla vahinkomarginaaleja polkumyyntimarginaaleihin ottaen huomioon tukimarginaalit vähentämällä ne kokonaisuudessaan asianomaisesta polkumyyntimarginaalista. Lopulliset polkumyyntitullit ovat näin ollen seuraavat:
Yritys
Polkumyyntimarginaali
Tasoitustulli
Vahinkomarginaali
Lopullinen polkumyyntitulli
GARG Inox
11,8 %
3,4 %
22,6 %
8,4 %
KEI Industries
7,0 %
0,0 %
41,9 %
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
3,4 %
30,3 %
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
3,4 %
23,8 %
0,7 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
3,7 %
17,2 %
12,5 %
Venus-ryhmä
11,6 %
3,0 %
23,4 %
8,6 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
6,8 %
0,0 %
32,1 %
6,8 %
Yhteistyössä toimineet otokseen kuulumattomat yritykset
8,4 %
3,4 %
23,7 %
5,0 %
Kaikki muut yritykset
16,2 %
3,7 %
41,9 %
12,5 %
(121)
Tässä asetuksessa yrityksille vahvistettavat yksilölliset polkumyyntitullit määritettiin nyt tehdyn tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten tilannetta tutkimuksen aikana. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevaa, ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia) yksinomaan Intiasta peräisin olevien tarkoin määrättyjen oikeushenkilöiden tuottamien tuotteiden tuontiin. Jos yritystä ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
(122)
Yksi asianomaisessa maassa toimiva vientiä harjoittava tuottaja tarjosi hintasitoumusta perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(123)
Viime vuosina tarkasteltavana olevan tuotteen hinnat ovat vaihdelleet voimakkaasti, eikä siihen voi sen vuoksi soveltaa kiinteää hintasitoumusta. Ongelman ratkaisemiseksi intialainen vientiä harjoittava tuottaja esitti raaka-ainekustannuksiin perustuvaa indeksilauseketta. Tältä osin on syytä huomata, että hintojen vaihtelun ja indeksin välille ei voitu vahvistaa suoraa ja selkeää yhteyttä, minkä vuoksi indeksin käyttöä ei pidetä asianmukaisena. Lisäksi tutkimuksessa kävi ilmi, että tarkasteltavana olevalla tuotteella on eri tuotelajeja, joita ei ole helppo erottaa toisistaan mutta joiden hintaerot ovat huomattavat.
(124)
Lisäksi kyseinen vientiä harjoittava tuottaja tuottaa monia erilaisia ruostumattomasta teräksestä valmistettuja tuotteita ja voi myydä niitä samoille unionissa toimiville asiakkaille siihen etuyhteydessä olevien yritysten kautta. Tästä aiheutuisi vakava riistiinkompensoinnin riski, ja hintasitoumusta olisi erittäin vaikea valvoa tehokkaasti.
(125)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoi, että hintasitoumusta ei voida hyväksyä.
(126)
Kaikki näiden yrityskohtaisten yksilöllisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt pyynnöt) on toimitettava viipymättä komissiolle (11), ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot, erityisesti tiedot, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin tuotanto- tai myyntiyksiköiden muutoksiin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Lopullisten polkumyyntitullien käyttöönotosta annettua asetusta muutetaan tarvittaessa saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelo ajan tasalle.
4. Väliaikaisten polkumyyntitullien lopullinen kantaminen
(127)
Koska todetut polkumyyntimarginaalit ovat korkeat ja unionin tuotannonalalle aiheutunut vahinko on merkittävä, katsotaan tarpeelliseksi kantaa lopullisesti väliaikaista tullia koskevan asetuksen mukaisten väliaikaisten polkumyyntitullien vakuutena olevat määrät lopullisesti käyttöön otettujen tullien suuruisina,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli tuotaessa Intiasta peräisin olevaa ruostumatonta teräslankaa, jonka painosta
-
vähintään 2,5 prosenttia on nikkeliä, lukuun ottamatta lankaa, jonka painosta 28-31 prosenttia on nikkeliä ja 20-22 prosenttia kromia,
-
alle 2,5 prosenttia on nikkeliä, lukuun ottamatta lankaa, jonka painosta 13-25 prosenttia on kromia ja 3,5-6 prosenttia alumiinia,
ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin 7223 00 19 ja 7223 00 99.
2. Vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava lopullinen polkumyyntitulli on seuraavien yritysten valmistaman 1 kohdassa kuvatun tuotteen osalta seuraava:
Yritys
Tulli (%)
Taric-lisäkoodi
Garg Inox, Bahadurgarh, Haryana and Pune, Maharashtra
8,4
B931
KEI Industries Ltd, New Delhi
7,7
B925
Macro Bars and Wires, Mumbai, Maharashtra
0,0
B932
Nevatia Steel & Alloys, Mumbai, Maharashtra
0,7
B933
Raajratna Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
12,5
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
8,6
B776
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
8,6
B777
Hindustan Inox Ltd., Mumbai, Maharashtra
8,6
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai, Maharashtra
8,6
B779
Viraj Profiles Ltd., Thane, Maharashtra and Mumbai, Maharashtra
6,8
B780
Liitteessä luetellut yritykset
5,0
B781
Kaikki muut yritykset
12,5
B999
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Mikäli jokin Intiassa toimiva vientiä harjoittava tuottaja toimittaa komissiolle riittävät todisteet siitä, että se
a)
ei vienyt 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja Intiasta peräisin olevia tuotteita tutkimusajanjaksolla (1 päivän huhtikuuta 2011 ja 31 päivän maaliskuuta 2012 välisenä ajanjaksona),
b)
ei ole etuyhteydessä sellaiseen viejään tai tuottajaan, johon sovelletaan tällä asetuksella käyttöön otettuja toimenpiteitä, ja
c)
ei tosiasiallisesti ole vienyt kyseessä olevia tavaroita unioniin eikä sillä ole peruuttamatonta sopimusvelvoitetta viedä merkittävää tuotemäärää unioniin tutkimusajanjakson päättymisen jälkeen,
1 artiklan 2 kohtaa voidaan muuttaa lisäämällä kyseinen uusi vientiä harjoittava tuottaja liitteessä olevaan luetteloon.
3 artikla
Kannetaan lopullisesti komission asetuksen (EU) N:o 418/2013 mukaisesti väliaikaisten polkumyyntitullien vakuutena olevat määrät Intiasta peräisin olevan ruostumattoman teräslangan, jonka painosta
-
vähintään 2,5 prosenttia on nikkeliä, lukuun ottamatta lankaa, jonka painosta 28-31 prosenttia on nikkeliä ja 20-22 prosenttia kromia,
-
alle 2,5 prosenttia on nikkeliä, lukuun ottamatta lankaa, jonka painosta 13-25 prosenttia on kromia ja 3,5-6 prosenttia alumiinia,
ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin 7223 00 19 ja 7223 00 99, tuonnissa. Lopullisen polkumyyntitullin ylittävät vakuutena olevat määrät vapautetaan.
4 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 5 päivänä marraskuuta 2013.