PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 628/2013
ze dne 28. června 2013
o pracovních postupech Evropské agentury pro bezpečnost letectví pro provádění standardizačních kontrol a pro sledování uplatňování pravidel nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 a o zrušení nařízení Komise (ES) č. 736/2006
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 ze dne 20. února 2008 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví, kterým se ruší směrnice Rady 91/670/EHS, nařízení (ES) č. 1592/2002 a směrnice 2004/36/ES (1), a zejména na čl. 24 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 24 odst. 1 a článku 54 nařízení (ES) č. 216/2008 se vyžaduje, aby Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) byla Komisi nápomocna při sledování uplatňování ustanovení uvedeného nařízení, jakož i jeho prováděcích pravidel, a to prostřednictvím standardizačních kontrol prováděných příslušnými úřady členských států.
(2)
Ustanovení čl. 54 odst. 4 nařízení (ES) č. 216/2008 stanoví, že vyžaduje-li kontrola v příslušném úřadu členského státu kontrolu podniku nebo sdružení podniků, měla by agentura postupovat podle ustanovení článku 55.
(3)
Nařízení Komise (ES) č. 736/2006 (2) stanoví pracovní postupy agentury pro provádění normalizačních inspekcí (dále jen „stávající pracovní postupy“).
(4)
Od přijetí stávajících pracovních postupů uplynulo šest let. Byly schváleny podstatné změny ve společných pravidlech, byla rovněž přijata řada mezinárodních dohod, agentura a členské státy také získaly cenné zkušenosti, jež je třeba zohlednit.
(5)
Nařízení (ES) č. 736/2006 bylo přijato v době, kdy byla společná pravidla v oblasti civilního letectví omezena na prvotní letovou způsobilost a její zachování. Nařízení Komise (ES) č. 1702/2003 (3) stanovilo prováděcí pravidla pro certifikaci letové způsobilosti letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí, jakož i pro certifikaci projekčních a výrobních organizací; nařízení Komise (ES) č. 2042/2003 (4) stanovilo prováděcí pravidla v oblasti zachování letové způsobilosti letadel a leteckých výrobků, letadlových částí a zařízení a schvalování organizací a personálu zapojených do těchto úkolů.
(6)
Od té doby se nařízením (ES) č. 216/2008 nahradilo nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví (5) a společná pravidla byla dvakrát rozšířena: nejprve tak, aby do nich byly zahrnuty letové posádky, letový provoz a prohlídky na odbavovací ploše; následně aby zahrnuly uspořádání letového provozu a letové navigační služby (ATM/ANS), jakož i bezpečnost letišť, v důsledku čehož Komise přijala několik prováděcích pravidel, jež odpovídají těmto novým oblastem působnosti, jako jsou nařízení Komise (EU) č. 805/2011 ze dne 10. srpna 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k udělování průkazů způsobilosti a některých osvědčení řídících letového provozu (6), prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1034/2011 (7), kterým se stanoví správní postupy pro dohled nad provozní bezpečností uspořádání letového provozu a letových navigačních služeb, prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1035/2011 ze dne 17. října 2011, kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb (8), nařízení Komise (EU) č. 691/2010 ze dne 29. července 2010, kterým se stanoví systém sledování výkonnosti letových navigačních služeb a funkcí sítě a mění nařízení (ES) č. 2096/2005, kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb (9), nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 ze dne 16. prosince 1991 o harmonizaci technických požadavků a správních postupů v oblasti civilního letectví (10), jež mají zajistit uspokojivé provádění ze strany příslušných úřadů členských států, ve znění nařízení Komise (ES) č. 859/2008 (11), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES ze dne 21. dubna 2004 o bezpečnosti letadel třetích zemí, která používají letiště Společenství (12), ve znění směrnice Komise 2008/49/ES ze dne 16. dubna 2008, kterou se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES, pokud jde o provádění prohlídek na odbavovací ploše u letadel, která používají letiště Společenství (13), nařízení Komise (EU) č. 965/2012 ze dne 5. října 2012, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se letového provozu (14), a nařízení Komise (EU) č. 1178/2011 ze dne 3. listopadu 2011, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se posádek v civilním letectví (15).
(7)
Nařízení (ES) č. 216/2008 rovněž zavedlo řadu nových ustanovení, která by se měla odrazit v pracovních postupech agentury při provádění standardizačních kontrol. Konkrétně jsou v článku 11 stanoveny podmínky pro vzájemné uznávání osvědčení vydaných příslušnými úřady členských států, jakož i podmínky pro pozastavení uznání, pokud standardizační kontroly představují důležitý nástroj pro takové rozhodování. V článku 15 se zřizuje informační síť, která poskytuje užitečné informace, jež mají být vzaty v úvahu při standardizačních kontrolách, přičemž některé výsledky těchto standardizačních kontrol musí být této informační síti neprodleně zpřístupněny. V čl. 27 odst. 3 se stanoví, že agentura má podpořit členské státy při plnění jejich závazků vůči Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO).
(8)
Bez ohledu na další změny společných pravidel, která byla stanovena v nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidlech, by agentura měla podporovat Komisi při sledování provádění jiných požadavků na bezpečnost letectví vyplývajících například z právních předpisů v oblasti jednotného evropského nebe nebo z právních předpisů týkajících se vyšetřování nehod a hlášení událostí.
(9)
Od roku 2006 rovněž došlo k významnému pokroku ve vnější evropské politice v oblasti letectví, a to jak pokud jde o Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO) a státy v sousedství Evropské unie, tak i některé klíčové partnery na celosvětové úrovni.
(10)
Memorandum o spolupráci s Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO) bylo podepsáno v roce 2010 (16) a vytváří rámec pro strukturovanou spolupráci mezi stranami, zejména ohledně výměny informací souvisejících s bezpečností, s cílem vyhnout se - kde je to možné - zdvojování úkolů, v důsledku čehož by měly být více propojeny program standardizačních kontrol agentury a všeobecný program ICAO pro audit dohledu nad bezpečností provozu (Universal Safety Oversight Audit Programme, USOAP). Kontrolní pracovní postupy by měly brát v úvahu rovněž dokument ICAO 9735 - příručku pro průběžné sledování USOAP.
(11)
Pokud jde o státy, které jsou součástí evropské politiky sousedství a politiky rozšiřování EU, zejména včetně států, které jsou stranami dohody o společném evropském leteckém prostoru, standardizační kontroly by zde měly být organizovány v souladu se stejnými pracovními metodami a podle stejných norem jako v případě členských států, s výhradou vhodných dohod nebo pracovních ujednání.
(12)
Pokud jde o státy, jež podepsaly dvoustranné dohody o bezpečnosti v letectví, kterými se stanoví vzájemné uznávání některých zjištění a schválení vyplývajících z certifikace, standardizační kontroly by měly podpořit sledování provádění dohody a zprávy o výsledcích by měly být předávány příslušnému dvoustrannému dozorčímu výboru za účelem možných úprav. Kontroly těch členských států, jejichž zjištění a schválení vyplývající z certifikace jsou přijata v rámci dvoustranných setkání, by měly zahrnovat další ověření s cílem zajistit, aby příslušné úřady náležitě plnily své povinnosti vyplývající z dvoustranných dohod.
(13)
V zájmu účinného sledování uplatňování nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel, jakož i dalších pravidel bezpečnosti letectví vyplývajících z platných předpisů a dohod je nezbytné přezkoumat stávající pracovní metody, zejména tak, aby byla zajištěna jejich větší orientace na systém, byl dodržován přístup soustavnějšího sledování více zaměřeného na výkonnost z hlediska bezpečnosti, byly účinněji využívány zdroje s cílem nevytvářet nepatřičnou zátěž pro příslušné úřady a aby zahrnovaly zpětnou vazbu činnosti agentury v oblasti stanovování pravidel. Měly by být zřízeny kontrolní týmy s vhodně vyškoleným a kvalifikovaným personálem a agentura by měla usilovat o vyváženou účast pověřených pracovníků z různých členských států.
(14)
Pracovní postupy by měly odrážet definice a zásady auditu, jak jsou definovány v normě ISO 19011.
(15)
Kromě úrovně kontrol by se v pracovních postupech mělo rozpracovat sledování na úrovni systému a na úrovni zjištění.
(16)
Pracovní postupy by měly zajistit agentuře větší flexibilitu při přijímání opatření, pokud to odpovídá její technické způsobilosti, přičemž by u pracovních postupů měla být zachována právní jistota.
(17)
Nařízení (ES) č. 736/2006 by proto mělo být zrušeno.
(18)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 65 nařízení (ES) č. 216/2008,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví pracovní postupy pro:
a)
sledování uplatňování nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel v oblasti působnosti čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení příslušnými úřady členských států;
b)
provádění standardizačních kontrol příslušnými úřady členských států;
c)
ověření, že příslušné úřady členských států vydávají osvědčení v souladu s nařízením (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcími pravidly a dohlížejí na ně;
d)
příspěvek k posouzení dopadů provádění nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel příslušnými úřady členských států.
2. Pracovní metody ve smyslu tohoto nařízení se rovněž použijí, pokud je to možné, v okamžiku, kdy je agentura pověřena úkolem sledovat uplatňování požadavků na bezpečnost letectví stanovených jinými právními předpisy EU, dohodami uzavřenými Unií nebo pracovními ujednáními uzavřenými agenturou.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„kontrolou“ se rozumí standardizační kontrola podle čl. 24 odst. 1 a článku 54 nařízení (ES) č. 216/2008, včetně kontroly podniků nebo sdružení podniků uvedené v čl. 54 odst. 4 a článku 55 uvedeného nařízení, prováděná agenturou;
2)
„příslušným úřadem“ se rozumí subjekt určený členským státem jako příslušný pro provádění nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel;
3)
„pověřenými pracovníky“ osoby pověřené agenturou k provádění kontrol, včetně vyslaných pracovníků;
4)
„vyslanými pracovníky“ se rozumí úředníci, které poskytnou příslušné úřady členských států, Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO), jiné mezinárodní organizace pro letectví nebo příslušné úřady třetích zemí, které mají dohody s Unií nebo pracovní ujednání s agenturou, a kteří jsou jmenováni těmito úřady, aby byli agentuře nápomocni při provádění kontrol;
5)
„důkazem“ se rozumí záznamy, prohlášení o skutkovém stavu nebo jiné informace, které jsou relevantní a ověřitelné;
6)
„zjištěním“ se rozumí výsledek srovnání dostupných důkazů a příslušných požadavků;
7)
„nápravou“ se rozumí opatření k odstranění zjištěného nesouladu s příslušnými požadavky;
8)
„nápravným opatřením“ se rozumí opatření k odstranění příčiny zjištěného nesouladu s příslušnými požadavky, aby bylo zabráněno opakování;
9)
„bezprostředním bezpečnostním problémem“ se rozumí situace, kdy existuje důkaz o tom, že výrobek, služba, systém, složka, vybavení či zařízení je buď v takovém stavu, nebo je provozováno, dodáno nebo udržováno takovým způsobem, že osobám pravděpodobně vznikne újma, pokud nebude situace neprodleně napravena.
Článek 3
Zásady týkající se sledování
1. Agentura sleduje uplatňování požadavků, stanovených v článku 1, příslušnými úřady, jakož i jednotné provádění těchto požadavků podle metodiky stanovené v tomto nařízení a podává o tom zprávy.
2. Sledování je průběžné a vychází z rizik na základě informací, které má agentura k dispozici. Zahrnuje posouzení schopnosti příslušných úřadů vykonávat bezpečnostní dozor, provádění kontrol podle potřeby, jakož i následná opatření vyplývající ze zjištění vyplývajících z kontrol, aby se včas zajistila patřičná náprava a byla včas provedena nápravná opatření.
3. Sledování probíhá na základě systémového přístupu. Týká se všech oblastí a kritických prvků systému bezpečnostního dozoru definovaného ICAO. Zvláštní pozornost je věnována rozhraním mezi oblastmi.
4. Sledování se provádějí transparentním, účinným, efektivním, harmonizovaným a důsledným způsobem.
5. Agentura analyzuje výsledky tohoto sledování s cílem určit potřebu regulačních vylepšení.
Článek 4
Zásady týkající se kontrol a zjištění
1. Kontroly příslušných úřadů zohlední výsledky předchozích kontrol, týkají se zejména změn regulačních požadavků a změn ve schopnosti příslušného úřadu provádět bezpečnostní dozor a jsou úměrné úrovni a složitosti odvětví pod jejich dozorem, přičemž prioritou je zajištění vysoké a jednotné úrovně bezpečnosti pro obchodní leteckou dopravu.
2. Kontroly mohou zahrnovat kontroly podniků nebo sdružení podniků pod dozorem příslušného úřadu, ve kterém se kontrola provádí.
3. Pokud se tak zúčastněné strany dohodnou, mohou kontroly zahrnovat kontroly vojenských zařízení otevřených veřejnosti nebo služeb poskytovaných veřejnosti vojenským personálem za účelem ověření, že jsou splněny požadavky čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 216/2008.
4. Kontroly provádí tým skládající se z pracovníků pověřených agenturou, kteří jsou kvalifikováni a vyškoleni v příslušné oblasti nebo oblastech. Pověření pracovníci se řídí zásadami nezávislosti, bezúhonnosti, etického chování, náležité péče, poctivé prezentace a zachování důvěrnosti.
5. Pokud agentura zjistí, že jedno nebo více osvědčení není v souladu s nařízením (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcími pravidly, pak toto zjištění nesouladu oznámí dotčenému příslušnému úřadu. Pokud se zjištění nesouladu včas nenapraví, agentura vydá doporučení podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008, aby bylo možné rozhodnout o vzájemném uznání uvedeného či uvedených osvědčení.
6. Agentura případy nesouladu zjištěné během kontrol uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 klasifikuje podle jejich dopadu na bezpečnost a přijímá k nim následná opatření, přičemž zjištění související s bezpečností musí být upřednostněna. Agentura rovněž neprodleně uvědomí příslušné úřady členských států, pokud bezprostřední bezpečnostní problém nebyl uspokojivě napraven.
7. Tímto nařízením nejsou dotčeny články 15 a 58 nařízení (ES) č. 216/2008, rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (17), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005 (18) a nařízení Komise (ES) č. 473/2006 (19).
Článek 5
Výměna informací
1. Příslušné úřady členských států poskytnou agentuře veškeré nezbytné informace týkající se jejich bezpečnostního dozoru se zaměřením na všechny kritické prvky jejich systému bezpečnostního dozoru, včetně podniků nebo sdružení podniků pod jejich dozorem. Informace jsou poskytovány formou a způsobem stanoveným agenturou se zohledněním informací, které byly poskytnuty organizaci ICAO.
2. Agentura může rovněž požádat ad hoc o informace od příslušných úřadů členských států. Při předložení žádosti o informace musí agentura uvést její právní základ a účel, dále musí upřesnit, jaké informace jsou požadovány, a stanovit lhůtu, v níž mají být informace poskytnuty.
3. Agentura poskytne příslušným úřadům členských států relevantní informace na podporu jednotného provádění příslušných požadavků.
Článek 6
Vnitrostátní standardizační koordinátor
1. Členské státy určí vnitrostátního standardizačního koordinátora působícího jako hlavní kontaktní místo pro všechny standardizační činnosti, a zejména s cílem koordinovat výměnu informací stanovených v čl. 5 odst. 1. Vnitrostátní standardizační koordinátor odpovídá za:
a)
uchovávání a aktualizaci informací poskytovaných průběžně agentuře, včetně informací vyžadovaných v souladu s články 3, 4 a 5, náprav a plánů nápravných opatření a důkazů o provádění dohodnutých nápravných opatření;
b)
pomoc agentuře ve všech fázích kontroly a zajištění toho, aby byl kontrolní tým během kontroly na místě doprovázen.
2. Příslušné úřady zajistí jednoznačnou formu komunikace mezi určeným vnitrostátním standardizačním koordinátorem a jejich vnitřní organizací, aby koordinátor mohl řádně plnit své úkoly.
Článek 7
Průběžné sledování
1. Průběžné sledování uvedené v článku 3 musí zahrnovat:
a)
sběr a analýzu údajů a informací poskytnutých příslušnými úřady členských států, Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO), Komisí nebo jinými příslušnými zdroji;
b)
posouzení schopnosti příslušného úřadu plnit své povinnosti v oblasti bezpečnostního dozoru;
c)
na základě posouzení uvedeného v písmenu b) stanovení priorit, plánování a stanovení rozsahu kontrol;
d)
provádění těchto kontrol, včetně souvisejícího podávání zpráv;
e)
pokud došlo při kontrole ke zjištění nesouladu, přijetí následných opatření a uzavření případů.
2. Pro posouzení uvedené v odst. 1 písm. b) agentura vytvoří, vypracuje a aktualizuje jednotný vzor s přihlédnutím přinejmenším k těmto prvkům:
a)
rozsah a složitost odvětví letectví;
b)
závažné incidenty, nehody, smrtelné nehody a související úmrtí;
c)
výsledky prohlídek na odbavovací ploše;
d)
výsledky předchozích kontrol;
e)
schopnost příslušných úřadů účinně provádět nápravu a nápravná opatření;
f)
výsledky auditů provedených v rámci mezinárodních úmluv nebo státních programů posuzování bezpečnosti;
g)
existence opatření podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 nebo podle článku 258 Smlouvy.
3. Výsledky modelu stanoveného v odstavci 2 a vstupní údaje a výsledky posouzení se zpřístupní vnitrostátnímu standardizačnímu koordinátorovi dotčeného členského státu.
4. Agentura přizpůsobí program kontrol s ohledem na jeho průběžné sledování, přičemž vezme v úvahu zlepšení nebo zhoršení výkonnosti z hlediska bezpečnosti. Agentura přijme náležitá opatření, pokud existují důkazy, že se výkonnost z hlediska bezpečnosti zhoršila.
Článek 8
Program kontrol
1. Agentura ve spolupráci s Komisí vypracuje víceletý program, který stanoví kontroly uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a), jakož i roční program, který stanoví kontroly uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) a b).
2. V programech se stanoví dotčený členský stát nebo státy, typ kontroly, oblasti, které mají být zkontrolovány, a předpokládaný časový rámec pro fázi na místě s přihlédnutím k modelu uvedenému v článku 7.
3. Agentura může programy kontrol upravit tak, aby zohlednila nově vznikající rizika plynoucí z průběžného sledování uvedeného v článku 7.
4. Roční plán se sděluje Komisi, členům správní rady agentury v rámci pracovního programu agentury podle čl. 33 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 216/2008 a vnitrostátnímu standardizačnímu koordinátorovi dotčeného členského státu.
Článek 9
Oblasti kontroly
1. Agentura provádí kontroly, které jsou zaměřeny na každou oblast definovanou v kapitole II nařízení (ES) č. 216/2008. Tyto oblasti zahrnují:
a)
letovou způsobilost, jak je vymezena v článku 5, a ochranu životního prostředí, jak je vymezena v článku 6 uvedeného nařízení;
b)
letovou posádku, jak je vymezena v článcích 7 a 8 uvedeného nařízení;
c)
letecký provoz, jak je vymezen v článcích 8 a 9 uvedeného nařízení;
d)
prohlídky na odbavovací ploše, jak jsou vymezeny v článku 10 uvedeného nařízení;
e)
letiště, jak jsou vymezena v článku 8a uvedeného nařízení;
f)
ATM/ANS a řídící letového provozu, jak jsou vymezeni v článcích 8b a 8c uvedeného nařízení.
Další oblasti mohou být vymezeny v závislosti na budoucím vývoji nařízení (ES) č. 216/2008 nebo na žádost Komise.
2. Agentura zajistí, aby byly její prostředky vhodným způsobem přiděleny ke sledování a kontrolám různých oblastí v závislosti na výsledcích průběžného sledování uvedeného v článku 7.
Článek 10
Typy kontrol
1. Agentura provádí:
a)
komplexní kontroly za účelem zkontrolování jedné nebo více oblastí; tyto kontroly se provádějí v intervalech určených na základě výsledků průběžného sledování;
b)
účelově zaměřené kontroly, které mají za cíl kontrolu v jedné nebo více konkrétních oblastech a/nebo posouzení stavu provádění dohodnutých náprav a nápravných opatření;
c)
kontroly ad hoc, které mají za cíl prověření konkrétních obav vyplývajících z průběžného sledování prováděného agenturou nebo na žádost Komise.
2. Bez ohledu na kontroly uvedené v odstavci 1 může agentura upozornit na zjištění i mimo místo kontroly, pokud shromáždila dostatečné důkazy o nesouladu.
Článek 11
Kritéria pro odbornou přípravu, kvalifikaci a pověření kontrolních týmů
1. Agentura stanoví kvalifikační kritéria pro pracovníky, kteří se účastní kontrolních týmů.
2. Kvalifikační kritéria musí zahrnovat:
a)
znalost institucionálního a právního rámce, zejména tohoto nařízení, jakož i příslušných mezinárodních dohod;
b)
znalosti a zkušenosti v oblasti auditorských postupů;
c)
technickou způsobilost a praktické zkušenosti v příslušné oblasti nebo oblastech podle článku 9.
3. Vedoucí týmů jsou zaměstnanci agentury. Jejich kvalifikační kritéria zahrnují kromě těch, která jsou uvedena v odstavci 2, schopnost vést tým a komunikovat v mezinárodním prostředí a v náročných situacích.
4. Členové týmů jsou zaměstnanci agentury nebo vyslaní pracovníci.
5. Vedoucí týmů i jejich členové musí absolvovat školení zaměřená na příslušné požadavky a postupy agentury. Agentura zajistí trvalou odbornou způsobilost vedoucích a členů týmu, aby se mohli účastnit kontrol jako pověření pracovníci. Agentura k tomuto účelu stanoví vhodné programy průběžné odborné přípravy.
6. Zaměstnanci, kteří splňují kvalifikační kritéria a absolvovali odpovídající odbornou přípravu, mohou být agenturou pověřeni k účasti v kontrolních týmech.
Článek 12
Sestavování kontrolních týmů
1. Kontroly provádějí týmy sestavené agenturou a složené z pověřených pracovníků podle článku 11.
2. Agentura určí složení týmu s cílem vytvořit minimální velikost týmu nezbytnou k pokrytí požadované technické způsobilosti a ke zvládnutí pracovní zátěže, a to s ohledem na typ kontroly, rozsah a počet posuzovaných oblastí a očekávaný program. Každý tým sestává z vedoucího týmu a minimálně jednoho člena týmu. Ve všech případech agentura zajistí, aby velikost těchto týmů zůstala přiměřená rozsahu úkolů.
3. Agentura zajistí, aby při sestavování týmů nedošlo ke střetu zájmů s příslušnými úřady, ve kterých je prováděna kontrola, nebo s podniky či sdruženími podniků, ve kterých je prováděna kontrola.
4. Agentura včas před kontrolou požádá o informace od vysílajících úřadů nebo organizací, pokud jde o dostupnost členů týmu k účasti na kontrole přímo na místě.
5. Výdaje vzniklé účastí vnitrostátních standardizačních koordinátorů podle čl. 14 odst. 2 a čl. 19 odst. 2 a vyslaných pracovníků na kontrolách prováděných agenturou nese agentura v souladu s předpisy Unie, aniž je tím dotčen roční rozpočtový proces Unie.
Článek 13
Provádění kontrol
1. Kontroly uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) a b) zahrnují následující fáze:
a)
přípravnou fázi v minimální délce deseti týdnů před kontrolou;
b)
fázi na místě;
c)
fázi vypracování zprávy v maximální délce deseti týdnů po skončení kontroly na místě.
2. Kontroly ad hoc uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. c) musí být ohlášeny dotčenému příslušnému úřadu dva týdny předem, nicméně nemusí se řídit lhůtami a postupy uvedenými v článcích 14, 15 a 16 kromě požadavku předložit závěrečnou zprávu.
3. Zjištění nesouladu identifikované během kontrol uvedených v článku 10 se oznamují v souladu s článkem 16, přijímají se k nim následná opatření a uzavírají se v souladu s článkem 17 a klasifikují se v souladu s článkem 18.
Článek 14
Přípravná fáze
1. Během přípravné fáze kontroly agentura:
a)
oznámí kontrolu příslušnému úřadu nejméně deset týdnů předtím, než se má kontrola na místě provést, včetně zamýšleného typu, oblasti či oblastí a okruhů kontroly;
b)
shromáždí informace potřebné k přípravě kontroly, přičemž řádně zohlední informace z průběžného sledování;
c)
definuje oblast působnosti, rozsah a program kontroly, včetně kontroly podniků nebo sdružení podniků, přičemž vezme v úvahu informace z průběžného sledování;
d)
stanoví velikost a složení kontrolního týmu.
2. Po oznámení o kontrole spolupracuje příslušný úřad s agenturou s cílem rychle připravit fázi na místě. Pokud je to považováno za nezbytné, může být zorganizováno předběžné jednání mezi kontrolním týmem a vnitrostátním standardizačním koordinátorem.
3. Agentura poskytne program kontroly a složení týmu příslušnému úřadu alespoň dva týdny předtím, než kontrola na místě proběhne.
Článek 15
Fáze na místě
1. Během fáze na místě kontroly agentura:
a)
zorganizuje úvodní setkání s vnitrostátním standardizačním koordinátorem a příslušným úřadem, ve kterém se kontrola provádí;
b)
dále sleduje zjištění nesouladu, která byla identifikována během předchozích kontrol a zůstala otevřená, a přezkoumá příslušné nápravy a nápravná opatření;
c)
oznámí příslušnému úřadu každý bezprostřední bezpečnostní problém, pokud byl během kontroly zjištěn;
d)
na závěrečném zasedání předloží příslušnému úřadu, ve kterém byla kontrola provedena, seznam předběžných zjištění nesouladu, která byla v rámci kontroly identifikována nebo dále sledována.
2. Kromě toho může agentura:
a)
provádět kontroly hlavních kanceláří a v nezbytném rozsahu všech regionálních kanceláří příslušného úřadu a kvalifikovaných subjektů, kterým příslušný úřad mohl přidělit úkoly;
b)
provádět kontroly podniků nebo sdružení podniků pod dozorem příslušného úřadu v rámci kontroly tohoto příslušného úřadu; v takovém případě může příslušný úřad doprovázet kontrolní tým;
c)
provádět rozhovory s pracovníky kontrolovaného příslušného úřadu a kvalifikovaných subjektů, pokud existují, a navštívených podniků nebo sdružení podniků, pokud existují;
d)
posuzovat právní předpisy, postupy, osvědčení, záznamy, údaje a další příslušné materiály.
Článek 16
Fáze vypracování zprávy
1. Během fáze vypracování zprávy o kontrole agentura do šesti týdnů po závěrečném zasedání v rámci fáze kontroly na místě přezkoumá předběžná zjištění, klasifikuje je a na jejich základě vypracuje návrh zprávy, který zašle příslušnému úřadem, ve kterém byla kontrola provedena.
2. Návrh zprávy musí obsahovat alespoň:
a)
souhrn, ve kterém se uvádějí závěry;
b)
podrobnosti o provádění kontroly, včetně typu kontroly, oblasti, jíž se týkala, jejího rozsahu a složení týmu;
c)
analýzu na základě kritického bodu se zaměřením na hlavní zjištění;
d)
seznam identifikovaných zjištění nesouladu, které byly v rámci kontroly identifikovány nebo dále sledovány, spolu s jejich klasifikací;
e)
doporučení, v případě potřeby včetně doporučení o vzájemném uznávání osvědčení.
3. Zjištění o nesouladu jsou oznámena prostřednictvím návrhu zprávy uvedené v odstavci 2 s výjimkou případů, kdy jsou již agenturou písemně oznámena jinými prostředky.
4. Příslušný úřad může agentuře předložit písemné připomínky do dvou týdnů po oznámení.
5. Agentura do deseti týdnů po závěrečném zasedání vydá závěrečnou zprávu na základě návrhu zprávy uvedeného v odstavci 2, která zohledňuje případné připomínky příslušného úřadu, ve kterém byla kontrola provedena. Agentura může případně upravit popis zjištění nesouladu, jeho právní základ, jeho klasifikaci nebo případně jeho stav, aby se zohlednily připomínky, jakož i nápravy nebo nápravná opatření předložená během fáze vypracování zprávy.
6. Agentura zřídí a udržuje pro každý členský stát stav průběžného sledování, který je na vyžádání poskytnut dotčenému členskému státu a Komisi.
7. Závěrečná zpráva je zaslána příslušnému úřadu, ve kterém byla kontrola provedena, a Komisi, která může následně tuto zprávu předat dotčenému členskému státu a případně jiným příslušným úřadům.
Článek 17
Další sledování a uzavírání zjištění
1. Pro všechna zjištění nesouladu klasifikovaná podle čl. 18 odst. 1 písm. b) a c) příslušný úřad navrhne nápravu a nápravné opatření nejpozději čtyři týdny po obdržení oznámení od agentury.
2. Pro všechna zjištění nesouladu klasifikovaná podle čl. 18 odst. 1 písm. a) příslušný úřad navrhne nápravu a nápravné opatření nejpozději deset týdnů po obdržení oznámení od agentury.
3. Příslušný úřad musí agentuře ve stanovené lhůtě ohlásit provedení nápravných opatření a poskytnout k tomu příslušné důkazy.
4. Agentura:
a)
vyhodnotí nápravy a nápravná opatření předložená příslušným úřadem nebo si včas vyžádá další vysvětlení;
b)
odsouhlasí nebo zamítne nápravu a/nebo nápravná opatření do šestnácti týdnů po oznámení;
c)
sleduje uspokojivé provádění nápravných opatření;
d)
určí všechny potřebné doplňující činnosti v souladu s článkem 22;
e)
pravidelně podává zprávy příslušnému úřadu a Komisi o stavu zjištění nesouladu a příslušných náprav/nápravných opatření prostřednictvím zpráv o stavu;
f)
poté, co jsou ke spokojenosti agentury provedena nápravná opatření a je o tom poskytnut důkaz, zjištění nesouladu uzavře, vytvoří o něm záznam a informuje o tom příslušný úřad.
5. Pro účely písmene c) může agentura od příslušného úřadu vyžádat důkaz nebo vysvětlení. Agentura se může rovněž rozhodnout ověřit provádění na místě prostřednictvím kontroly.
6. Pokud je zjištění nesouladu předmětem postupu v případě protiprávního jednání podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 nebo podle Smluv, agentura zajistí po konzultaci s Komisí vhodná následná opatření a nesmí toto zjištění uzavřít bez předchozí koordinace s Komisí.
Článek 18
Klasifikace zjištění
1. Všechna zjištění nesouladu identifikovaná agenturou v rámci kontrol uvedených v článku 10 musí agentura klasifikovat do jedné z následujících kategorií a podat o nich zprávu, a to bez ohledu na to, zda se týkají administrativních nebo technických požadavků:
a)
Třída C: nesoulad s příslušnými požadavky, který vyvolává zejména problémy týkající se standardizace;
b)
Třída D: nesoulad s příslušnými požadavky, který vyvolává problémy týkající se standardizace a obavy ohledně bezpečnosti, pokud nejsou včas napraveny;
c)
Třída G: bezprostřední bezpečnostní problém.
2. Priorita podávání zpráv, následných kontrol a uzavírání zjištění je závislá na jejich klasifikaci.
Článek 19
Bezprostřední bezpečnostní problém
1. Pokud agentura oznámila bezprostřední bezpečnostní problém:
a)
agentura požádá příslušný úřad, aby přijal odpovídající nápravná opatření, včetně okamžité nápravy;
b)
příslušný úřad provede účinnou nápravu k odstranění zjištěných nedostatků a poskytne o tom agentuře příslušné důkazy.
2. Agentura může ve lhůtě dvou týdnů od oznámení o bezprostředním bezpečnostním problému požádat příslušný úřad o účast na zasedání k posouzení toho, jak byla okamžitá náprava provedena.
3. Pokud agentura není spokojena s provedením nápravy, vypracuje doporučení Komisi, včetně případné žádosti o vzájemné uznání osvědčení vydaného nebo vydaných příslušným úřadem. Agentura rovněž okamžitě informuje příslušné úřady členských států.
Článek 20
Záznamy
1. Agentura zavede systém vedení záznamů s patřičnými možnostmi ukládání, zpřístupnění a spolehlivého zpětného sledování změn pro:
a)
odbornou přípravu, kvalifikaci a pověření vedoucích a členů týmu;
b)
programy kontrol;
c)
zprávy;
d)
zjištění a související důkazy;
e)
schválené nápravy a nápravná opatření;
f)
uzavření zjištění nesouladu a související důkazy;
g)
doporučení týkající se vzájemného uznávání osvědčení;
h)
posouzení uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. b).
2. Všechny záznamy musí být uchovávány po dobu nejméně patnácti let v souladu s platnými právními předpisy o ochraně údajů.
Článek 21
Přístup k informacím obsaženým ve zprávách o kontrole
1. Pokud se informace obsažené ve zprávě o kontrole týkají podniku nebo sdružení podniků pod bezpečnostním dozorem třetí země a pokud spadají do oblasti působnosti dohody Unie uzavřené podle článku 12 nařízení (ES) č. 216/2008, poskytnou se tyto informace třetí zemi jako jedné ze stran této dohody podle jejích příslušných ustanovení.
2. Pokud informace obsažené ve zprávě o kontrole spadají do oblasti působnosti memoranda o spolupráci mezi Unií a ICAO, poskytnou se tyto informace ICAO v souladu s ustanoveními tohoto memoranda o spolupráci a příslušnou bezpečnostní přílohou.
3. Pokud se informace obsažené ve zprávě o kontrole týkají probíhajících šetření prováděných v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 (20), poskytnou se tyto informace úřadu odpovědnému za šetření.
4. Pro účely nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (21) se rozhodovací proces, který se týká zprávy o kontrole, nepovažuje za završený, dokud se neuzavřou související zjištění o nesouladu.
Článek 22
Doplňující opatření
1. Agentura eviduje každý případ, kdy nebyla přijata následná opatření týkající se zjištění nesouladu, jako jsou:
a)
nápravná opatření, která nebyla podána ve lhůtě uvedené v čl. 17 odst. 1;
b)
nápravná opatření neschválená agenturou ve lhůtě uvedené v čl. 17 odst. 4 písm. b);
c)
nápravná opatření, která nebyla řádně provedena.
2. V případech uvedených v odstavci 1 agentura požádá příslušný úřad, aby jí poskytl vysvětlení ohledně nesplnění povinnosti a předložil doplňující opatření, a stanoví lhůtu pro odpověď.
3. Agentura posoudí důsledek nesplnění povinnosti spolu s odpovědí, kterou ve stanovené lhůtě příslušný úřad předloží. Na základě výsledků tohoto posouzení agentura může:
a)
souhlasit s předloženými doplňujícími opatřeními nebo
b)
vydat doplňující zprávu pro dotčený příslušný úřad a Komisi. Tato zpráva musí obsahovat posouzení agentury a její doporučení agentury Komisi, v případě nutnosti včetně doporučení o vzájemném uznávání osvědčení vydaného nebo vydaných dotčeným příslušným úřadem.
4. Aniž je dotčeno nařízení (ES) č. 2111/2005, po obdržení doplňující zprávy uvedené v odst. 3 písm. b) může Komise podniknout některý z následujících kroků:
a)
zaslat dotčenému členskému státu připomínky nebo si vyžádat další vysvětlení k objasnění všech nebo některých zjištění nesouladu;
b)
požádat agenturu o provedení kontroly ad hoc za účelem ověření uspokojivého provedení nápravy a nápravných opatření;
c)
zahájit postup podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 s cílem rozhodnout, zda je osvědčení vydané příslušným úřadem v souladu s příslušnými požadavky;
d)
zahájit postup podle článku 258 Smlouvy.
Článek 23
Výroční zpráva
Agentura předloží Komisi nejpozději do 31. března každého roku výroční zprávu o činnostech průběžného sledování a kontrolách provedených v předchozím roce. Zpráva obsahuje analýzu výsledků činností a kontrol a odráží schopnost příslušných úřadů vykonávat bezpečnostní dozor; zároveň obsahuje doporučení týkající se možných zlepšení. Doporučení zejména určí ta technická pravidla, která by musela být stanovena nebo změněna v souladu s čl. 17 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 216/2008, jakož i ta opatření agentury, která by musela být stanovena nebo změněna podle čl. 18 písm. c) nařízení (ES) č. 216/2008.
Článek 24
Pracovní postupy
Agentura přezkoumá své pracovní postupy pro provádění úkolů jí svěřených podle článků 3 až 23 ve lhůtě šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 25
Přechodná ustanovení
1. Zjištění nesouladu identifikovaná agenturou podle nařízení (ES) č. 736/2006, pro které nebyly agentuře v době vstupu tohoto nařízení v platnost předloženy důkazy o uzavření, se považují za uskutečněná v souladu s tímto nařízením a musí být s nimi odpovídajícím způsobem nakládáno.
2. Plány nápravných opatření schválené agenturou podle nařízení (ES) č. 736/2006 se považují za schválené v souladu s tímto nařízením.
3. Členové týmu a vedoucí týmů pověření agenturou podle nařízení (ES) č. 736/2006 se považují za pověřené pracovníky podle tohoto nařízení.
Článek 26
Zrušení
Nařízení (ES) č. 736/2006 se zrušuje.
Článek 27
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 28. června 2013.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 628/2013,
annettu 28 päivänä kesäkuuta 2013,
Euroopan lentoturvallisuusviraston työmenetelmistä standardointitarkastuksia suoritettaessa, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 sääntöjen soveltamisen seurannasta ja komission asetuksen (EY) N:o 736/2006 kumoamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisistä siviili-ilmailua koskevista säännöistä ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta sekä neuvoston direktiivin 91/670/ETY, asetuksen (EY) N:o 1592/2002 ja direktiivin 2004/36/EY kumoamisesta 20 päivänä helmikuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 (1) ja erityisesti sen 24 artiklan 5 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EY) N:o 216/2008 24 artiklan 1 kohdassa ja 54 artiklassa edellytetään, että Euroopan lentoturvallisuusvirasto, jäljempänä ’virasto’, avustaa komissiota suorittamalla standardointitarkastuksia seuratakseen, miten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset soveltavat kyseistä asetusta ja sen täytäntöönpanosääntöjä.
(2)
Asetuksen (EY) N:o 216/2008 54 artiklan 4 kohdassa säädetään, että jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista koskevan tarkastuksen edellyttäessä yrityksen tai yritysten yhteenliittymän tarkastamista, viraston olisi noudatettava 55 artiklan säännöksiä.
(3)
Komission asetuksessa (EY) N:o 736/2006 (2) säädetään viraston työmenetelmistä standardointitarkastuksia suoritettaessa, jäljempänä ’nykyiset työmenetelmät’.
(4)
Nykyisten työmenetelmien hyväksymisestä on kulunut kuusi vuotta. Yhteisiin sääntöihin on tehty huomattavia muutoksia. Lisäksi on tehty useita kansainvälisiä sopimuksia ja virasto sekä jäsenvaltiot ovat myös saaneet arvokasta kokemusta, joka olisi otettava huomioon.
(5)
Kun asetus (EY) N:o 736/2006 annettiin, yhteiset siviili-ilmailua koskevat säännöt rajoittuivat lentokelpoisuuden osoittamiseen ja ylläpitämiseen. Komission asetuksessa (EY) N:o 1702/2003 (3) säädetään ilma-alusten ja ilmailualan tuotteiden, osien ja laitteiden lentokelpoisuutta ja ympäristöhyväksyntää sekä suunnittelu- ja tuotanto-organisaatioiden hyväksyntää koskevista täytäntöönpanosäännöistä. Komission asetuksessa (EY) N:o 2042/2003 (4) säädetään lentokelpoisuuden ja ilmailutuotteiden, osien ja laitteiden ylläpidosta ja näihin tehtäviin osallistuvien organisaatioiden ja henkilöstön hyväksymistä koskevista täytäntöönpanosäännöistä.
(6)
Sen jälkeen yhteisistä siviili-ilmailua koskevista säännöistä ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta 15 päivänä heinäkuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1592/2002 (5) on korvattu asetuksella (EY) N:o 216/2008 ja yhteisiä sääntöjä on laajennettu kahdesti: ensin niihin sisällytettiin lentomiehistö, lentotoiminta ja asematasotarkastukset, sitten ilmaliikenteen hallinta ja lennonvarmistuspalvelut sekä lentoasemien turvallisuus, minkä vuoksi komissio on antanut useita täytäntöönpanosääntöjä, jotka vastaavat kyseisiä uusia toimivallan aloja, kuten lennonjohtajien lupakirjoja ja eräitä todistuksia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 10 päivänä elokuuta 2011 annettu komission asetus (EU) N:o 805/2011 (6), ilmaliikenteen hallinnan ja lennonvarmistuspalvelujen turvallisuusvalvonnasta annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1034/2011 (7), lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevista yhteisistä vaatimuksista 17 päivänä lokakuuta 2011 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1035/2011 (8), lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen suorituskyvyn kehittämisjärjestelmästä ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevista yhteisistä vaatimuksista annetun asetuksen (EY) N:o 2096/2005 muuttamisesta 29 päivänä heinäkuuta 2010 annettu komission asetus (EU) N:o 691/2010 (9), teknisten sääntöjen ja hallinnollisten menettelyjen yhdenmukaistamisesta siviili-ilmailun alalla 16 päivänä joulukuuta 1991 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3922/91 (10), muutettu komission asetuksella (EY) N:o 859/2008 (11), yhteisön lentoasemia käyttävien kolmansien maiden ilma-alusten turvallisuudesta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/36/EY (12), muutettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/36/EY liitteen II muuttamisesta yhteisön lentoasemia käyttävien ilma-alusten asematasotarkastusten suorittamisperusteiden osalta 16 päivänä huhtikuuta 2008 annetulla komission direktiivillä 2008/49/EY (13), lentotoimintaan liittyvistä teknisistä vaatimuksista ja hallinnollisista menettelyistä 5 päivänä lokakuuta 2012 annettu komission asetus (EU) N:o 965/2012 (14) ja siviili-ilmailun lentomiehistöä koskevien teknisten vaatimusten ja hallinnollisten menettelyjen säätämisestä 3 päivänä marraskuuta 2011 annettu komission asetus (EU) N:o 1178/2011 (15).
(7)
Asetuksessa (EY) N:o 216/2008 otetaan käyttöön myös useita uusia säännöksiä, jotka olisi otettava huomioon viraston työmenetelmissä standardointitarkastusten suorittamiseksi. Asetuksen 11 artiklassa vahvistetaan erityisesti jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten antamien todistusten vastavuoroista tunnustamista koskevat edellytykset sekä tunnustamisen voimassaolon keskeyttämisen edellytykset, missä standardointitarkastukset ovat tällaisen päätöksenteon tärkeä väline. Asetuksen 15 artiklassa säädetään tietoverkosta, jonka avulla saadaan hyödyllistä, standardointitarkastuksissa huomioon otettavaa tietoa, jolloin saattaa olla tarpeen toimittaa viipymättä tietyt tällaisten standardointitarkastusten tulokset saataville kyseiseen tietoverkkoon. Asetuksen 27 artiklan 3 kohdassa vahvistetaan, että virasto avustaa jäsenvaltioita täyttämään niiden velvollisuudet Kansainvälistä siviili-ilmailujärjestöä (ICAO) kohtaan.
(8)
Sen estämättä, mitä asetuksessa (EY) N:o 216/2008 vahvistettujen yhteisten sääntöjen ja sen täytäntöönpanosääntöjen lisämuutoksissa säädetään, viraston olisi avustettava komissiota muiden, kuten yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevasta lainsäädännöstä tai onnettomuuksien tutkintaa tai poikkeamista tiedottamista koskevasta lainsäädännöstä johtuvien ilmailun turvallisuutta koskevien vaatimusten seurannassa.
(9)
Myös Euroopan ulkoisessa ilmailupolitiikassa on vuoden 2006 jälkeen tapahtunut merkittävää kehitystä niin Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO), Euroopan unionin naapurivaltioiden kuin eräiden tärkeimpien yhteistyökumppanienkin osalta.
(10)
Vuonna 2010 allekirjoitettiin Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön kanssa tehtävää yhteistyötä koskeva yhteistyöpöytäkirja (16), jolla luotiin kehys järjestelmälliselle sopimuspuolten väliselle yhteistyölle, erityisesti turvallisuuteen liittyvän tiedonvaihdon osalta. Sopimuksella pyritään mahdollisuuksien mukaan välttämään tehtävien päällekkäisyys, ja sen seurauksena viraston standardointitarkastusohjelman ja ICAOn yleisen turvallisuusvalvonnan arviointiohjelman (USOAP) tulisi liittyä toisiinsa aiempaa tiiviimmin. Tarkastuksen työmenetelmissä olisi otettava huomioon myös ICAOn asiakirja 9735 (USOAPin jatkuvaa seurantaa koskeva käsikirja).
(11)
Niiden valtioiden osalta, jotka osallistuvat EU:n naapuruus- ja laajentumispolitiikkaan, erityisesti Euroopan yhteistä ilmailualuetta koskevan sopimuksen osapuolet mukaan luettuina, standardointitarkastukset olisi järjestettävä niiden samojen työmenetelmien ja vaatimusten mukaisesti, jotka koskevat jäsenvaltioita ja joihin sovelletaan tarkoituksenmukaisia sopimuksia tai työjärjestelyjä.
(12)
Niiden valtioiden osalta, jotka ovat allekirjoittaneet kahdenvälisiä lentoturvallisuutta koskevia sopimuksia, joissa määrätään tiettyjen sertifiointia koskevien havaintojen ja hyväksyntien vastavuoroisesta tunnustamisesta, standardointitarkastuksilla olisi avustettava sopimuksen täytäntöönpanon seurantaa, ja näiden valtioiden olisi raportoitava tuloksista soveltuvalle kahdenväliselle valvontalautakunnalle mahdollisia mukautuksia varten. Niiden jäsenvaltioiden, joiden sertifiointia koskevat havainnot ja hyväksynnät on tunnustettu kahdenvälisissä sopimuksissa, tarkastuksiin olisi sisällyttävä lisätarkistuksia, jotta varmistettaisiin, että toimivaltaiset viranomaiset täyttävät kahdenvälisistä sopimuksista johtuvat velvollisuutensa moitteettomasti.
(13)
Jotta asetuksen (EY) N:o 216/2008 soveltamisen ja täytäntöönpanosääntöjen sekä voimassa olevista asetuksista ja sopimuksista johtuvien muiden lentoturvallisuutta koskevien sääntöjen seuranta olisi tehokasta, olisi tarkasteltava uudelleen nykyisiä työmenetelmiä, erityisesti sen varmistamiseksi, että niissä keskitytään aiempaa enemmän järjestelmään, noudatetaan kestävämpää jatkuvan seurannan lähestymistapaa, joka kohdistuu aiempaa enemmän turvallisuustasoon, käytetään voimavaroja tehokkaammin, jottei toimivaltaisille viranomaisille aiheutuisi kohtuutonta taakkaa, ja että niihin sisältyisi palautteen ohjaaminen viraston sääntöjenlaadintaa koskeviin toimiin. Tarkastusryhmät olisi muodostettava riittävän koulutetusta ja pätevästä henkilöstöstä, ja viraston olisi pyrittävä varmistamaan, että ryhmiin osallistuu valtuutettua henkilöstöä tasapuolisesti eri jäsenvaltioista.
(14)
Työmenetelmien olisi perustuttava ISO 19011 -standardissa määriteltyihin auditointia koskeviin määritelmiin ja periaatteisiin.
(15)
Tarkastustason lisäksi työmenetelmissä olisi määriteltävä järjestelmien ja havaintojen tasolla toteutettava seuranta.
(16)
Työmenetelmien avulla virastolla olisi oltava mahdollisuus toimia joustavammin silloin, kun toimet vastaavat sen teknistä asiantuntemusta, ja siten, että samalla säilytetään työmenetelmien oikeusvarmuus.
(17)
Sen vuoksi asetus (EY) N:o 736/2006 olisi kumottava.
(18)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat asetuksen (EY) N:o 216/2008 65 artiklalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tässä asetuksessa säädetään työmenetelmistä
a)
sen seuraamiseksi, miten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset soveltavat asetusta (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanosääntöjä mainitun asetuksen 1 artiklan 1 kohdan kattamilla aloilla;
b)
jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia koskevien standardointitarkastusten suorittamiseksi;
c)
sen varmistamiseksi, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset antavat ja valvovat todistuksia asetuksen (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanosääntöjen mukaisesti;
d)
osallistumiseksi vaikutusten arviointiin siitä, miten jäsenvaltiot panevat täytäntöön asetusta (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanosääntöjä.
2. Tässä asetuksessa vahvistettuja työmenetelmiä sovelletaan, niin pitkälle kuin se on käytännössä mahdollista, kun viraston tehtävänä on seurata muulla EU:n lainsäädännöllä, unionin tekemillä sopimuksilla tai viraston tekemillä työjärjestelyillä vahvistettujen lentoturvallisuutta koskevien vaatimusten soveltamista.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
1)
’tarkastuksella’ viraston suorittamaa asetuksen (EY) N:o 216/2008 24 artiklan 1 kohdassa ja 54 artiklassa tarkoitettua standardointitarkastusta, mainitun asetuksen 54 artiklan 4 kohdassa ja 55 artiklassa tarkoitettu yritysten tai yritysten yhteenliittymien tarkastaminen mukaan luettuna;
2)
’toimivaltaisella viranomaisella’ yksikköä, jonka jäsenvaltio on nimennyt toimivaltaiseksi panemaan täytäntöön asetusta (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanosääntöjä;
3)
’valtuutetulla henkilöstöllä’ henkilöitä, jotka virasto on valtuuttanut suorittamaan tarkastuksia, siirretty henkilöstö mukaan luettuna;
4)
’siirretyllä henkilöstöllä’ virkamiehiä, jotka jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset, Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO), muut kansainväliset ilmailujärjestöt tai unionin kanssa sopimuksia tai viraston kanssa työjärjestelyjä tehneiden kolmansien maiden toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet käyttöön ja jotka nämä viranomaiset ovat nimenneet avustamaan virastoa tarkastusten suorittamisessa;
5)
’näytöllä’ asiakirjoja, toteamuksia tai muita merkityksellisiä ja tarkistettavissa olevia tietoja;
6)
’havainnolla’ saatavilla olevan näytön ja sovellettavien vaatimusten välillä tehdyn vertailun tulosta;
7)
’korjauksella’ tointa, jolla poistetaan havaittu sovellettavien vaatimusten vastaisuus;
8)
’korjaavalla toimella’ tointa, jolla poistetaan sovellettavien vaatimusten vastaisuutta koskeva syy, jottei se toistuisi;
9)
’välittömällä turvallisuusongelmalla’ tilannetta, jossa on näyttöä siitä, että tuote, palvelu, järjestelmä, rakenneosa, laite tai väline on kunnoltaan sellainen tai sitä käytetään, se toimitetaan tai sitä ylläpidetään tavalla, joka on omiaan aiheuttamaan vahinkoa ihmisille, jollei tilannetta korjata välittömästi.
3 artikla
Seurantaan sovellettavat periaatteet
1. Virasto seuraa, miten toimivaltaiset viranomaiset soveltavat 1 artiklassa tarkoitettuja vaatimuksia ja miten yhdenmukaisesti niitä pannaan täytäntöön tässä asetuksessa säädettyjen menettelyiden mukaisesti, ja raportoi siitä.
2. Seurannan on oltava jatkuvaa ja riskiperusteista ja perustuttava viraston saatavilla oleviin tietoihin. Seurannassa on arvioitava toimivaltaisten viranomaisten valmiuksia täyttää turvallisuuden valvontaa koskevat velvollisuutensa, suoritettava tarkastuksia tarpeen mukaan ja toteutettava tarkastuksissa tehtyjen havaintojen seurantaa sen varmistamiseksi, että asianmukaiset korjaukset ja korjaavat toimet pannaan täytäntöön viipymättä.
3. Seurannassa noudatetaan järjestelmälähtöistä lähestymistapaa. Sen on koskettava kaikkia ICAOn määrittelemiä turvallisuuden valvontaa koskevia aloja ja tärkeimpiä osatekijöitä. Erityistä huomiota on kiinnitettävä alojen väliseen rajapintaan.
4. Seuranta on toteutettava avoimesti, tehokkaasti, yhdenmukaisesti ja yhtenäisesti.
5. Virasto analysoi seurantatoimiensa tulokset arvioidakseen, onko sääntelyä tarvetta parantaa.
4 artikla
Tarkastuksiin ja havaintoihin sovellettavat periaatteet
1. Toimivaltaisten viranomaisten tarkastuksissa on otettava huomioon aiempien tarkastusten tulokset, ja tarkastuksissa on käsiteltävä erityisesti sääntelyn vaatimuksiin ja toimivaltaisen viranomaisen suorittamaan turvallisuusvalvontaan tehtyjä muutoksia, tarkastusten on oltava oikeassa suhteessa toimivaltaisten viranomaisten valvonnassa olevaan alaan ja sen monimutkaisuuteen, ja tarkastuksilla on varmistettava ensisijaisesti, että kaupallisten ilmakuljetusten turvallisuustaso säilyy korkeana ja yhdenmukaisena.
2. Tarkastuksiin voi kuulua tarkastettavan toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa olevien yritysten tai yritysten yhteenliittymien tarkastuksia.
3. Tarkastuksiin voi asianomaisten osapuolten sopimuksesta kuulua yleisölle avointen puolustusvoimien laitosten tai puolustusvoimien henkilöstön yleisölle tarjoamien palvelujen turvallisuustason tarkastuksia sen varmistamiseksi, että asetuksen (EY) N:o 216/2008 1 artiklan 3 kohtaa noudatetaan.
4. Tarkastukset suorittaa ryhmä, joka koostuu viraston valtuuttamasta henkilöstöstä, jonka on oltava pätevää ja koulutettua omalla alallaan. Valtuutetun henkilöstön on sovellettava riippumattomuuden, koskemattomuuden, toiminnan eettisyyden, huolellisuuden, selkeän esitystavan ja luottamuksellisuuden periaatteita.
5. Jos virasto havaitsee, että yksi tai useampi todistus ei täytä asetuksen (EY) N:o 216/2008 tai sen täytäntöönpanosääntöjen vaatimuksia, havaitusta vaatimustenvastaisuudesta on ilmoitettava asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle. Jos havaittua vaatimustenvastaisuutta ei korjata ajoissa, virasto antaa asetuksen (EY) N:o 216/2008 11 artiklan 2 kohdan nojalla suositukset, jotta voidaan tehdä päätös mainittujen todistusten vastavuoroisesta tunnustamisesta.
6. Virasto luokittelee 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tarkastuksissa havaitut vaatimustenvastaisuudet ja seuraa niitä sen perusteella, miten ne vaikuttavat turvallisuuteen, ja tällöin turvallisuuteen liittyvät havainnot on asetettava etusijalle. Viraston on myös viipymättä ilmoitettava jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jos välittömän turvallisuusongelman korjaamista ei ole toteutettu tyydyttävällä tavalla.
7. Tällä asetuksella ei rajoiteta asetuksen (EY) N:o 216/2008 15 ja 58 artiklan, komission päätöksen 2001/844/EY, EHTY, Euratom (17), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2111/2005 (18) eikä komission asetuksen (EY) N:o 473/2006 (19) soveltamista.
5 artikla
Tietojenvaihto
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on annettava virastolle kaikki niiden turvallisuusvalvonnan kannalta tarpeelliset tiedot ja käsiteltävä kaikkia niiden turvallisuusvalvontajärjestelmään liittyviä tärkeitä osatekijöitä, niiden valvonnassa olevat yritykset ja yritysten yhteenliittymät mukaan luettuina. Tiedot on toimitettava viraston määrittelemässä muodossa ja sen määrittelemällä tavalla, ja niissä on otettava huomioon ICAOn saataville toimitetut tiedot.
2. Virasto voi myös pyytää jäsenvaltioiden toimivaltaisilta viranomaisilta lisätietoja. Esittäessään tällaisen pyynnön viraston on ilmoitettava pyynnön oikeusperusta ja tarkoitus, täsmennettävä mitä tietoja pyydetään ja asetettava määräaika, johon mennessä tiedot on toimitettava.
3. Virasto toimittaa jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille tarvittavat tiedot, jotta sovellettavat vaatimukset voidaan panna täytäntöön yhdenmukaisesti.
6 artikla
Kansallinen stardardointikoordinaattori
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä kansallinen stardardointikoordinaattori, joka toimii jäsenvaltioiden ensisijaisena yhteysviranomaisena kaikissa stardardointitoimissa ja erityisesti 5 artiklan 1 kohdassa säädetyn tietojenvaihdon koordinoijana. Kansallinen stardardointikoordinaattori vastaa
a)
virastolle toimitettavien tietojen säännöllisestä ylläpitämisestä ja päivittämisestä, mukaan luettuina 3, 4 ja 5 artiklan mukaisesti pyydetyt tiedot, korjaukset ja korjaavia toimia koskevat suunnitelmat sekä näyttö sovittujen korjaavien toimien täytäntöönpanosta;
b)
viraston avustamisesta kaikissa tarkastuksen vaiheissa ja sen varmistamisesta, että tarkastusryhmää saatetaan koko tarkastuskäyntien ajan.
2. Toimivaltaiset viranomaiset varmistavat, että nimetyn kansallisen stardardointikoordinaattorin ja viranomaisten sisäisen organisaation välillä on selkeät viestintäkanavat, jotta koordinaattori voi täyttää velvollisuutensa asianmukaisesti.
7 artikla
Jatkuva seuranta
1. Edellä 3 artiklassa tarkoitettuun jatkuvaan seurantaan on sisällyttävä
a)
jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO), komission tai muiden merkityksellisten tahojen toimittamien tietojen kerääminen ja analysointi;
b)
arviointi toimivaltaisen viranomaisen valmiuksista täyttää turvallisuuden valvontaa koskevat velvollisuutensa;
c)
edellä b alakohdassa tarkoitetusta arvioinnista riippuen tarkastusten tärkeysjärjestykseen asettaminen, kohdentaminen, suunnittelu ja laajuuden määrittäminen;
d)
tällaisten tarkastusten suorittaminen ja sitä koskeva raportointi;
e)
tarkastusten perusteella tehtyjen vaatimustenvastaisuuksia koskevien havaintojen seuranta ja seurannan päättäminen.
2. Viraston on vahvistettava 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua arviointia varten yhtenäinen malli, jota se kehittää ja ylläpitää. Mallissa on otettava huomioon vähintään seuraavat seikat:
a)
ilmailuteollisuuden laajuus ja monimutkaisuus;
b)
vakavat vaaratilanteet, onnettomuudet, kuolemaan johtaneet onnettomuudet ja onnettomuuksien kuolonuhrit;
c)
asematasotarkastusten tulokset;
d)
aiempien tarkastusten tulokset;
e)
toimivaltaisten viranomaisten valmiudet panna korjaukset ja korjaavat toimet täytäntöön tehokkaasti;
f)
kansainvälisten yleissopimusten tai kansallisten turvallisuudenarviointiohjelmien mukaisesti tehtyjen auditointien tulokset;
g)
asetuksen (EY) N:o 216/2008 11 artiklan 2 kohdan tai perussopimuksen 258 artiklan mukaisten toimenpiteiden voimassaolo.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun mallin lopputulos sekä arvioinnin syöttötiedot ja tulokset on saatettava asianomaisen jäsenvaltion kansallisen standardointikoordinaattorin käyttöön.
4. Virasto mukauttaa tarkastusohjelmaa suorittamansa jatkuvan seurannan perusteella ja huomioi turvallisuustason parannukset ja heikkenemiset. Virasto toteuttaa tarkoituksenmukaisia toimia, jos on olemassa näyttöä turvallisuustason heikkenemisestä.
8 artikla
Tarkastusohjelma
1. Virasto vahvistaa yhteistyössä komission kanssa monivuotisen ohjelman, jossa ilmoitetaan 10 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut tarkastukset, sekä vuosiohjelman, jossa ilmoitetaan 10 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut tarkastukset.
2. Tarkastusohjelmissa on ilmoitettava asianomainen jäsenvaltio, tarkastuksen tyyppi, tarkastettavat alat sekä tarkastuskäyntivaiheen ennakoitu aikataulu, 7 artiklassa tarkoitettu malli huomioon ottaen.
3. Virasto voi mukauttaa tarkastusohjelmia ottaakseen huomioon 7 artiklassa tarkoitetusta jatkuvasta seurannasta aiheutuvat kehittymässä olevat riskit.
4. Vuosiohjelma toimitetaan komissiolle, viraston hallintoneuvoston jäsenille osana viraston toimintaohjelmaa asetuksen (EY) N:o 216/2008 33 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti sekä asianomaisen jäsenvaltion kansalliselle standardointikoordinaattorille.
9 artikla
Tarkastettavat alat
1. Virasto suorittaa tarkastuksia, jotka koskevat kaikkia asetuksen (EY) N:o 216/2008 II luvussa määriteltyjä aloja. Näihin aloihin on kuuluttava erityisesti seuraavat alat:
a)
lentokelpoisuus, siten kuin se on määritelty mainitun asetuksen 5 artiklassa, sekä ympäristönsuojelu, siten kuin se on määritelty mainitun asetuksen 6 artiklassa;
b)
lentomiehistö, siten kuin se on määritelty mainitun asetuksen 7 ja 8 artiklassa;
c)
lentotoiminta, siten kuin se on määritelty mainitun asetuksen 8 ja 9 artiklassa;
d)
asematasotarkastukset, siten kuin ne on määritelty mainitun asetuksen 10 artiklassa;
e)
lentopaikat, siten kuin ne on määritelty mainitun asetuksen 8 a artiklassa;
f)
ilmaliikenteen hallinta ja lennonvarmistuspalvelut, siten kuin ne on määritelty mainitun asetuksen 8 b ja 8 c artiklassa.
Muita aloja voidaan määritellä riippuen asetuksen (EY) N:o 216/2008 kehityksestä tai komission pyynnöstä.
2. Virasto varmistaa, että sen voimavarat jaetaan tarkoituksenmukaisesti eri alojen seurantaan ja tarkastamiseen riippuen 7 artiklassa tarkoitetun jatkuvan seurannan tuloksista.
10 artikla
Tarkastuksen tyypit
1. Virasto suorittaa
a)
kattavia tarkastuksia yhden tai useamman alan tarkastamiseksi; tarkastukset on tehtävä jatkuvan seurannan tulosten perusteella määritetyin väliajoin;
b)
kohdennettuja tarkastuksia yhteen tai useampaan alaan sisältyvien erityisalojen tarkastamiseksi ja/tai sovittujen korjausten ja korjaustoimien täytäntöönpanoa koskevan tilanteen arvioimiseksi;
c)
lisätarkastuksia tutkiakseen viraston jatkuvan seurannan yhteydessä esiin tulleita erityisiä seikkoja, tai komission pyynnöstä.
2. Rajoittamatta 1 kohdassa tarkoitettuja tarkastuksia, virasto voi vahvistaa havaintoja tarkastuskäynnin ulkopuolella, jos se on kerännyt riittävästi vaatimustenvastaisuutta koskevaa näyttöä.
11 artikla
Tarkastusryhmien koulutus, pätevyys ja valtuuttamisedellytykset
1. Virasto vahvistaa tarkastusryhmiin osallistuvan henkilöstön pätevyysvaatimukset.
2. Pätevyysvaatimuksiin on sisällyttävä
a)
toimielin- ja lainsäädäntökehyksen tuntemus, erityisesti tämän asetuksen ja asiaa koskevien kansainvälisten sopimusten tuntemus;
b)
auditointimenetelmien tuntemus ja niistä hankittu kokemus;
c)
tekninen pätevyys ja käytännön kokemus edellä 9 artiklassa tarkoitetuilla asiaankuuluvilla aloilla.
3. Ryhmänvetäjien on oltava virastossa työskentelevää henkilöstöä. Heidän pätevyysvaatimuksinaan on oltava 2 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten lisäksi ryhmänjohtaminen sekä valmiudet kommunikoida kansainvälisessä ympäristössä ja arkaluontoisissa tilanteissa.
4. Ryhmän jäsenten on oltava virastossa työskentelevää henkilöstöä tai siirrettyä henkilöstöä.
5. Sekä ryhmänvetäjille että ryhmän jäsenille on annettava koulutusta sovellettavista vaatimuksista ja viraston menettelyistä. Viraston on varmistettava, että ryhmänvetäjien ja ryhmän jäsenten pätevyys säilyy voimassa, jotta he voivat osallistua valtuutettuna henkilöstönä tarkastuksiin. Virasto vahvistaa tätä tarkoitusta varten asianmukaiset jatkokoulutusohjelmat.
6. Virasto voi valtuuttaa pätevyysvaatimukset täyttävän ja soveltuvan koulutuksen omaavan henkilöstön osallistumaan tarkastusryhmiin.
12 artikla
Tarkastusryhmien muodostaminen
1. Tarkastusten suorittajien on oltava viraston perustamia, 11 artiklan nojalla valtuutetusta henkilöstöstä koostuvia ryhmiä.
2. Virasto määrittää ryhmän kokoonpanon vahvistaakseen ryhmälle teknisen pätevyyden ja työmäärän kattamiseksi tarvittavan vähimmäiskoon ja ottaa huomioon tarkastuksen tyypin, laajuuden, tarkastettavien alojen määrän sekä ennakoidun ohjelman. Kullakin ryhmällä on oltava ryhmänvetäjä ja vähintään yksi ryhmän jäsen. Viraston on varmistettava kaikissa tapauksissa, että ryhmän koko on oikeassa suhteessa tarkastuksen laajuuteen.
3. Viraston on ryhmiä perustaessaan varmistettava, että ryhmien jäsenillä ei ole eturistiriitoja tarkastettaviin toimivaltaisiin viranomaisiin eikä tarkastettaviin yrityksiin tai yritysten yhteenliittymiin nähden.
4. Viraston on ajoissa ennen tarkastusta pyydettävä tietoja lähettäviltä viranomaisilta tai järjestöiltä siitä, onko niiltä saatavilla ryhmän jäseniä, jotka voivat osallistua tarkastuskäyntivaiheeseen.
5. Virasto maksaa 14 artiklan 2 kohdassa säädetystä kansallisten standardointikoordinaattorien, 19 artiklan 2 kohdan soveltamisesta ja siirretyn henkilöstön osallistumisesta viraston suorittamiin tarkastuksiin aiheutuvat kustannukset unionin sääntöjä noudattaen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta unionin vuotuisen talousarviomenettelyn soveltamista.
13 artikla
Tarkastusten suorittaminen
1. Edellä 10 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuissa tarkastuksissa on seuraavat vaiheet:
a)
tarkastusta edeltävä vähintään kymmenen viikon valmisteluvaihe;
b)
tarkastuskäyntivaihe;
c)
enintään 10 viikkoa tarkastuskäyntivaiheen päättymisestä kestävä raportointivaihe.
2. Edellä 10 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetuista lisätarkastuksista on ilmoitettava asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle kaksi viikkoa etukäteen, mutta tarkastusten ei tarvitse noudattaa 14, 15 ja 16 artiklassa säädettyjä määräaikoja eikä menettelyitä lukuun ottamatta vaatimusta toimittaa lopullinen raportti.
3. Edellä 10 artiklassa tarkoitetuissa tarkastuksissa havaituista vaatimustenvastaisuuksista on ilmoitettava 16 artiklan mukaisesti, niitä on seurattava ja ne on päätettävä 17 artiklan mukaisesti sekä luokiteltava 18 artiklan mukaisesti.
14 artikla
Valmisteluvaihe
1. Tarkastuksen valmisteluvaiheessa viraston on
a)
ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle tarkastuksesta vähintään 10 viikkoa ennen tarkastuskäyntivaihetta, suunniteltu tarkastuksen tyyppi sekä tarkastettava(t) ala(t) ja erityisalat mukaan luettuina;
b)
kerättävä tarkastuksen valmisteluun tarvittavat tiedot ja otettava asianmukaisesti huomioon jatkuvasta seurannasta saatavilla olevat tiedot;
c)
määriteltävä tarkastuksen laajuus, kattavuus ja ohjelma, yritysten tai yritysten yhteenliittymien tarkastus mukaan luettuna, ja otettava huomioon jatkuvasta seurannasta saatavilla olevat tiedot;
d)
määriteltävä tarkastusryhmän koko ja kokoonpano.
2. Tarkastuksesta ilmoitettaessa toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä yhteistyötä viraston kanssa, jotta tarkastuskäyntivaihe voidaan valmistella nopeasti. Tarvittaessa voidaan järjestää alustava kokous tarkastusryhmän ja kansallisen standardointikoordinaattorin välillä.
3. Viraston on toimitettava tarkastusohjelma ja ryhmän kokoonpano toimivaltaiselle viranomaiselle vähintään kaksi viikkoa ennen tarkastuskäyntivaihetta.
15 artikla
Tarkastuskäyntivaihe
1. Tarkastuskäyntivaiheen aikana viraston on
a)
järjestettävä avauskokous kansallisen standardointikoordinaattorin ja tarkastuksen kohteena olevan toimivaltaisen viranomaisen kanssa;
b)
seurattava aiemmissa tarkastuksissa havaittuja vaatimustenvastaisuuksia, joiden käsittely on kesken, ja tarkasteltava niitä koskevia korjauksia ja korjaavia toimia;
c)
ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kaikista välittömistä turvallisuusuhkista, jos tällainen uhka havaitaan tarkastuksessa;
d)
esitettävä tarkastuksen kohteena olevalle toimivaltaiselle viranomaiselle päätöskokouksessa luettelo alustavista vaatimustenvastaisuuksia koskevista havainnoista, jotka on todettu tai joita on seurattu tarkastuksen aikana.
2. Lisäksi virasto voi
a)
suorittaa tarkastuksen kansallisen ilmailuviranomaisen päätoimipaikassa ja siinä määrin kuin katsotaan tarpeelliseksi, toimivaltaisen viranomaisen ja sellaisten pätevien yksiköiden aluetoimipaikoissa, joille toimivaltainen viranomainen on mahdollisesti siirtänyt tehtäviä;
b)
tarkastaa toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa olevia yrityksiä tai yritysten yhteenliittymiä osana toimivaltaiselle viranomaiselle tehtävää tarkastusta; tällöin toimivaltainen viranomainen voi olla tarkastusryhmän mukana;
c)
haastatella tarkastuksen kohteena olevan toimivaltaisen viranomaisen ja mahdollisten pätevien yksiköiden sekä mahdollisten yritysten tai yritysten yhteenliittymien henkilöstöä;
d)
tutkia lainsäädäntöä, menettelyitä, todistuksia, asiakirjoja, tietoja ja muuta asiaankuuluvaa aineistoa.
16 artikla
Raportointivaihe
1. Tarkastuksen raportointivaiheen aikana viraston on kuuden viikon kuluessa tarkastuskäyntivaiheen päätöskokouksesta tarkasteltava alustavia havaintoja, luokiteltava ne ja laadittava tämän perusteella tarkastuksen kohteena olevalle toimivaltaiselle viranomaiselle esitettävä alustava raportti.
2. Alustavaan raporttiin on sisällyttävä vähintään seuraavat seikat:
a)
tiivistelmä, jossa esitetään päätelmät;
b)
tarkastuksen suorittamista koskevat tiedot, tarkastuksen tyyppi, tarkastetut alat, tarkastuksen laajuus ja ryhmän kokoonpano mukaan luettuina;
c)
kunkin tärkeän osatekijän analyysi, jossa keskitytään tärkeimpiin havaintoihin;
d)
luettelo tarkastuksessa havaituista tai sen aikana seuratuista vaatimustenvastaisuuksista sekä niiden luokittelu;
e)
suositukset, tarvittaessa todistusten vastavuoroista tunnustamista koskeva suositus mukaan luettuna.
3. Vaatimustenvastaisuuksia koskevat havainnot on ilmoitettava 2 kohdassa tarkoitetussa alustavassa raportissa, jollei virasto ole jo ilmoittanut niitä kirjallisesti muulla tavoin.
4. Toimivaltainen viranomainen voi esittää virastolle kirjallisia huomautuksia kahden viikon kuluessa ilmoittamisesta.
5. Viraston on annettava 10 viikon kuluessa päätöskokouksesta 2 kohdassa mainittuun alustavaan raporttiin perustuva lopullinen raportti, jossa käsitellään myös tarkastuksen kohteena olevan toimivaltaisen viranomaisen mahdollisesti esittämät huomautukset. Virasto voi mukauttaa vaatimustenvastaisuutta koskevan havainnon kuvausta, sen oikeusperustaa, luokittelua tai edistymistilannetta soveltuvin osin ottaakseen huomioon raportointivaiheessa esitetyt huomautukset sekä korjaukset tai korjaavat toimet.
6. Virasto vahvistaa ja päivittää kunkin jäsenvaltion jatkuvan seurannan tilanteen, joka toimitetaan pyynnöstä asianomaiselle jäsenvaltiolle ja komissiolle.
7. Lopullinen kertomus esitetään tarkastuksen kohteena olevalle toimivaltaiselle viranomaiselle ja komissiolle, jotka voivat sen jälkeen toimittaa kyseisen raportin asianomaiselle jäsenvaltiolle ja tarpeen mukaan muille toimivaltaisille viranomaisille.
17 artikla
Havaintojen seuranta ja päättäminen
1. Toimivaltaisen viranomaisen on ehdotettava kaikkien 18 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan mukaisesti luokiteltujen vaatimustenvastaisuuksia koskevien havaintojen osalta korjausta ja korjaavaa tointa viimeistään neljän viikon kuluttua virastolta saadusta ilmoituksesta.
2. Toimivaltaisen viranomaisen on ehdotettava kaikkien 18 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti luokiteltujen vaatimustenvastaisuuksia koskevien havaintojen korjaavaa tointa viimeistään kymmenen viikon kuluttua virastolta saadusta ilmoituksesta.
3. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava virastolle ajoissa korjaavien toimien loppuun saattamisesta ja toimitettava sitä koskeva näyttö.
4. Viraston on
a)
arvioitava toimivaltaisen viranomaisen esittämät korjaukset ja korjaavat toimet tai pyydettävä ajoissa lisäselvityksiä;
b)
hyväksyttävä tai hylättävä esitetyt korjaukset ja/tai korjaavat toimet 16 viikon kuluessa ilmoittamisesta;
c)
seurattava, että korjaavat toimet pannaan täytäntöön tyydyttävällä tavalla;
d)
selvitettävä, onko tarpeen toteuttaa lisätoimia 22 artiklan mukaisesti;
e)
raportoitava säännöllisesti toimivaltaiselle viranomaiselle ja komissiolle vaatimustenvastaisuutta koskevien havaintojen tilanteesta ja niihin liittyvistä korjauksista tai korjaavista toimista tilannetta koskevalla raportilla;
f)
päätettävä vaatimustenvastaisuutta koskevien havaintojen käsittely, kun korjaavat toimet on saatettu päätökseen ja sitä koskeva näyttö toimitettu virastoa tyydyttävällä tavalla, kirjattava vaatimustenvastaisuutta koskevien havaintojen käsittely päätetyksi ja ilmoitettava siitä toimivaltaiselle viranomaiselle.
5. Edellä olevan c alakohdan soveltamiseksi virasto voi pyytää toimivaltaiselta viranomaiselta näyttöä tai selvityksiä. Virasto voi myös päättää, että täytäntöönpano varmistetaan paikalla tehtävällä tarkastuskäynnillä.
6. Jos vaatimustenvastaisuutta koskeviin havaintoihin sovelletaan rikkomismenettelyä asetuksen (EY) N:o 216/2008 11 artiklan 2 kohdan tai perussopimusten nojalla, viraston on varmistettava tarkoituksenmukainen seuranta komissiota kuullen eikä se saa päättää tällaisen havainnon käsittelyä ilman komission kanssa etukäteen tehtyä yhteistyötä.
18 artikla
Havaintojen luokittelu
1. Virasto luokittelee kaikki 10 artiklassa tarkoitetuissa tarkastuksissa toteamansa vaatimustenvastaisuutta koskevat havainnot johonkin seuraavista luokista ja raportoi niistä riippumatta siitä, koskevatko ne hallinnollisia vai teknisiä vaatimuksia:
a)
luokka C: sovellettavia vaatimuksia koskeva vaatimustenvastaisuus, joka aiheuttaa pääasiassa standardointiongelmia;
b)
luokka D: sovellettavia vaatimuksia koskeva vaatimustenvastaisuus, joka aiheuttaa standardointi- ja turvallisuusongelmia, jollei sitä korjata ajoissa;
c)
luokka G: välitön turvallisuusongelma.
2. Raportointi, seuranta ja päättäminen asetetaan tärkeysjärjestykseen luokituksen mukaan.
19 artikla
Välitön turvallisuusongelma
1. Jos virasto ilmoittaa välittömästä turvallisuusongelmasta
a)
viraston on pyydettävä toimivaltaista viranomaista toteuttamaan riittävät korjaavat toimet sekä välittömät korjaukset;
b)
toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava tehokkaita korjauksia havainnon poistamiseksi ja toimitettava virastolle näyttö siitä.
2. Virasto voi pyytää kahden viikon kuluessa välitöntä turvallisuusongelmaa koskevasta ilmoituksesta, että toimivaltainen viranomainen osallistuu kokoukseen, jossa arvioidaan välittömien korjausten täytäntöönpanoa.
3. Jos korjauksia ei ole toteutettu virastoa tyydyttävällä tavalla, se antaa komissiolle suosituksia, joissa on tarvittaessa oltava myös toimivaltaisen viranomaisen antamaan todistukseen tai antamien todistusten vastavuoroiseen tunnustamiseen liittyvä pyyntö. Viraston on ilmoitettava asiasta viipymättä myös jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
20 artikla
Tietojen tallentaminen
1. Viraston on perustettava tietojen tallennusjärjestelmä, jonka avulla taataan seuraavien tietojen muutosten asianmukainen säilytys, saatavuus ja luotettava jäljitettävyys:
a)
ryhmänjohtajien ja ryhmän jäsenten koulutus, pätevyys ja valtuuttaminen;
b)
tarkastusohjelmat;
c)
raportit;
d)
havainnot ja niihin liittyvä näyttö;
e)
sovitut korjaukset ja korjaavat toimet;
f)
vaatimustenvastaisuutta koskevien havaintojen ja niihin liittyvän näytön käsittelyn päättäminen;
g)
todistusten vastavuoroista tunnustamista koskevat suositukset;
h)
edellä 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut arvioinnit.
2. Kaikki tiedot on säilytettävä vähintään 15 vuoden ajan, jollei sovellettavasta tietosuojalaista muuta johdu.
21 artikla
Tarkastusraporttien sisältämien tietojen saatavuus
1. Jos tarkastusraportin sisältämät tiedot koskevat kolmannen maan turvallisuusvalvonnassa olevaa yritystä tai yritysten yhteenliittymää ja kuuluvat asetuksen (EY) N:o 216/2008 12 artiklan nojalla tehdyn unionin sopimuksen soveltamisalaan, tiedot on annettava sopimuspuolena olevan kolmannen maan käyttöön sopimuksen määräysten mukaisesti.
2. Jos tarkastusraportin tiedot koskevat Euroopan unionin ja ICAOn välistä yhteistyöpöytäkirjaa, tiedot on toimitettava ICAOn saataville yhteistyöpöytäkirjan määräysten ja vastaavan turvallisuutta koskevan liitteen mukaisesti.
3. Jos tarkastusraportin tiedot liittyvät Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 996/2010 (20) mukaisiin käynnissä oleviin turvallisuutta koskeviin tutkimuksiin, kyseiset tiedot on viipymättä asetettava turvallisuutta koskevasta tutkimuksesta vastaavan viranomaisen saataville.
4. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (21) soveltamiseksi tarkastusraporttia koskeva päätöksentekomenettely katsotaan loppuun saatetuksi vasta, kun vaatimustenvastaisuutta koskevien havaintojen käsittely on saatettu päätökseen.
22 artikla
Lisätoimet
1. Viraston on selvitettävä, onko vaatimustenvastaisuutta koskevien havaintojen seurannassa tapahtunut seuraavia laiminlyöntejä, kuten:
a)
korjaavaa tointa ei ole esitetty 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ajan kuluessa;
b)
virasto ei ole hyväksynyt korjaavaa tointa 17 artiklan 4 kohdan b alakohdassa kohdassa tarkoitetun ajan kuluessa;
c)
korjaavaa tointa ei ole pantu täytäntöön asianmukaisesti.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa viraston on pyydettävä toimivaltaista viranomaista toimittamaan laiminlyöntiä koskevat selvitykset ja esittämään lisätoimia, sekä asetettava määräaika vastauksen toimittamiseksi.
3. Virasto arvioi laiminlyönnin seuraukset sekä toimivaltaisen viranomaisen toimittaman vastauksen asetetun määräajan kuluessa. Tällaisen arvioinnin tuloksen perusteella virasto voi
a)
hyväksyä esitetyt lisätoimet; tai
b)
antaa asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle ja komissiolle lisäraportin; raportissa on oltava viraston arviointi ja suositukset komissiolle, tarpeen mukaan myös toimivaltaisen viranomaisen antaman todistuksen tai antamien todistusten vastavuoroista tunnustamista koskevat suositukset.
4. Jäljempänä sanotun rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 2111/2005 soveltamista, komissio voi 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetun lisäraportin saatuaan toteuttaa seuraavia toimia:
a)
esittää huomautuksia kyseiselle jäsenvaltiolle tai pyytää lisäselvityksiä vaatimustenvastaisuuksia koskevien kaikkien havaintojen tai niiden osien selventämiseksi;
b)
pyytää virastoa suorittamaan lisätarkastuksen tarkistaakseen, että korjaukset ja korjaavat toimet on toteutettu tyydyttävällä tavalla;
c)
aloittaa asetuksen (EY) N:o 216/2008 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn tehdäkseen päätöksen siitä, ovatko toimivaltaisen viranomaisen antamat todistukset sovellettavien vaatimusten mukaisia;
d)
aloittaa perussopimuksen 258 artiklan mukaisen menettelyn.
23 artikla
Vuosikertomus
Virasto toimittaa komissiolle viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä maaliskuuta vuosikertomuksen edellisenä vuonna toteutetuista jatkuvan seurannan toimista ja suoritetuista tarkastuksista. Kertomuksessa on oltava toimien ja tarkastusten tulosten analyysi, josta käy ilmi toimivaltaisten viranomaisten valmius täyttää turvallisuuden valvontaa koskevat velvollisuutensa, sekä suositukset mahdollisia parannuksia varten. Suosituksissa on mainittava erityisesti tekniset säännöt, jotka olisi vahvistettava tai joita olisi muutettava asetuksen (EY) N:o 216/2008 17 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla, sekä viraston toimenpiteet, jotka olisi vahvistettava tai joita olisi muutettava asetuksen (EY) N:o 216/2008 18 artiklan c alakohdan nojalla.
24 artikla
Työmenetelmät
Viraston on tarkasteltava työmenetelmiään, jotta se voi panna täytäntöön sille 3-23 artiklan mukaisesti säädetyt tehtävät viimeistään kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
25 artikla
Siirtymävaiheen järjestelyt
1. Vaatimustenvastaisuutta koskevat havainnot, jotka virasto on tehnyt asetuksen (EY) N:o 736/2006 nojalla ja joista virastolle ei ole toimitettu tämän asetuksen voimaantuloon mennessä näyttöä käsittelyn päättämisestä, katsotaan tehdyiksi tämän asetuksen mukaisesti, ja niitä käsitellään tämän asetuksen mukaisesti.
2. Korjaavia toimia koskevat suunnitelmat, jotka virasto on hyväksynyt asetuksen (EY) N:o 736/2006 nojalla, katsotaan hyväksytyiksi tämän asetuksen mukaisesti.
3. Ryhmän jäsenet ja ryhmänvetäjät, jotka virasto on valtuuttanut asetuksen (EY) N:o 736/2006 nojalla, katsotaan valtuutetuksi henkilöstöksi tämän asetuksen mukaisesti.
26 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 736/2006.
27 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 28 päivänä kesäkuuta 2013.