NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1144/2014
ze dne 22. října 2014
o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů na vnitřním trhu a ve třetích zemích a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 3/2008
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 42 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle nařízení Rady (ES) č. 3/2008 (4) může Unie uskutečňovat informační a propagační opatření na vnitřním trhu a na trzích třetích zemí pro některé zemědělské produkty a metody jejich produkce, jakož i potravinářské výrobky vyrobené ze zemědělských produktů.
(2)
Vzhledem k získaným zkušenostem a k možnému vývoji v odvětví zemědělství a na trzích v Unii i mimo ni je třeba režim stanovený nařízením (ES) č. 3/2008 revidovat a učinit jej konzistentnějším a účinnějším. Nařízení (ES) č. 3/2008 by proto mělo být zrušeno a nahrazeno novým nařízením.
(3)
Cílem těchto informačních a propagačních opatření je posílit konkurenceschopnost odvětví zemědělství v Unii a tím zajistit větší spravedlnost v oblasti hospodářské soutěže jak na vnitřním trhu, tak na trzích třetích zemí. Konkrétně by se informační a propagační opatření měla zaměřit na zvýšení povědomí spotřebitelů o kvalitě zemědělských produktů a metodách produkce Unie a na zvýšení informovanosti o režimech jakosti Unie. Kromě toho by měly zvýšit konkurenceschopnost a spotřebu zemědělských produktů Unie, zviditelnit je uvnitř Unie i mimo ni a zvýšit tržní podíl těchto výrobků, se zaměřením zejména na trhy v třetích zemích s největším potenciálem růstu. V případě závažného narušení trhů, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných specifických problémů by tato opatření měla pomoci obnovit standardní tržní podmínky. Tato informační a propagační opatření by měla vhodně doplnit a posílit opatření prováděná členskými státy. Aby tato opatření dosáhla svých cílů, měla by být informační a propagační opatření i nadále uplatňována uvnitř Unie i mimo ni.
(4)
Opatření by se měla rovněž zaměřit na zdůraznění jedinečnosti produktů z Unie s cílem zlepšit povědomí spotřebitelů o kvalitách těchto produktů ve srovnání s napodobeninami a padělky, což jak v Unii, tak ve třetích zemích výrazně přispěje k tomu, že lidé budou znát symboly, označení a zkratky prokazující, že produkt je zařazen do evropských režimů jakosti stanovených nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 (5).
(5)
Jednou ze silných stránek Unie v oblasti výroby potravin je rozmanitost a specifické vlastnosti jejích výrobků, které mají vazbu na různé zeměpisné oblasti a různé tradiční metody a které se vyznačují jedinečnou příchutí a nabízejí rozmanitost a jedinečnost, kterou spotřebitelé stále více vyhledávají jak v Unii, tak mimo ni.
(6)
Kromě informací o podstatných vlastnostech zemědělských produktů a potravinářských výrobků by způsobilá opatření mohla také vstřícným způsobem sdělovat informace týkající se mimo jiné výživy, chutí, tradice, rozmanitosti a kultury.
(7)
Informační a propagační opatření by neměla být zaměřena na určité obchodní značky nebo na určitý původ. Nicméně za účelem zlepšení kvality a účinnosti předváděcích akcí, ochutnávek a informačních a propagačních materiálů by mělo být možné uvést obchodní značky a původ výrobku za předpokladu, že je dodržena zásada nediskriminace a tato opatření nejsou zaměřena na podporu spotřeby jakéhokoli produktu pouze na základě jeho původu. Kromě toho by tato opatření měla dodržovat obecné zásady práva Unie a neměla by omezovat volný pohyb zemědělských produktů a potravinářských výrobků v rozporu s článkem 34 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouvy o fungování EU“). Měla by být stanovena zvláštní pravidla pro viditelnost obchodních značek a označení původu ve vztahu k hlavnímu sdělení kampaně Unie.
(8)
Z Unie se především vyvážejí finální zemědělské produkty, mezi nimiž jsou zemědělské produkty, jež nejsou uvedeny v příloze I Smlouvy o fungování EU. Informační a propagační opatření je proto třeba rozšířit na některé výrobky nespadající do oblasti působnosti přílohy I Smlouvy o fungování EU. To by mělo být v souladu s ostatními režimy Společné zemědělské politiky (dále jen „SZP“), jako například evropskými režimy jakosti, které jsou již pro tyto produkty zavedeny.
(9)
Informace o vínech produkovaných v Unii a jejich propagace je jedním z nejvýznamnějších programů pomoci vinařství, které byly v rámci SZP stanoveny. Předmětem informačních a propagačních opatření by mělo být pouze víno s chráněným označením původu nebo s chráněným zeměpisným označením a víno s označením moštové odrůdy. V případě jednoduchých programů by daný program měl zahrnovat také jiné zemědělské produkty nebo potravinářské výrobky. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 508/2014 (6) obdobně stanoví propagaci produktů rybolovu a akvakultury. V důsledku toho je třeba omezit způsobilost produktů rybolovu a akvakultury uvedených v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (7) pro informační a propagační opatření v rámci stávajícího režimu výhradně pro případ, kdy jsou produkty rybolovu a akvakultury propagovány zároveň s jinými zemědělskými nebo potravinářskými produkty.
(10)
Produkty, na něž se vztahují režimy jakosti Unie, a režimy jakosti uznané členskými státy by měly být způsobilé pro informační a propagační opatření, neboť tyto režimy poskytují spotřebitelům záruky ohledně jakosti a vlastností produktu nebo použitého výrobního postupu, zajišťují dotčeným produktům přidanou hodnotu a zvyšují jejich možnosti uplatnění na trhu. Pro informační a propagační opatření by měl být rovněž způsobilý ekologický způsob produkce a grafický symbol zvláštních jakostních zemědělských produktů z nejvzdálenějších regionů.
(11)
V období let 2001 až 2011 bylo pouze 30 % rozpočtu určeného na informační a propagační opatření směřováno na trhy třetích zemí, přestože tyto trhy nabízejí nezanedbatelný potenciál růstu. Je třeba stanovit postupy s cílem podnítit realizaci většího počtu informačních a propagačních opatření na podporu zemědělských produktů Unie ve třetích zemích, zejména poskytnutím vyšší finanční podpory.
(12)
Aby byla zaručena účinnost prováděných informačních a propagačních opatření, měla by být tato opatření začleněna do rámce informačních a propagačních programů. Tyto programy doposud předkládaly oborové nebo mezioborové organizace. Pro zvýšení počtu navržených opatření a zlepšení jejich kvality je třeba rozšířit okruh příjemců na organizace producentů a jejich asociace, skupiny a subjekty zemědělsko-potravinářského odvětví, jehož cílem a činností je poskytování informací a propagace zemědělských produktů.
(13)
Informační a propagační opatření, jež Unie spolufinancuje, by měla poukazovat na specifický rozměr Unie. Za tímto účelem a s cílem zamezit rozptýlení prostředků a více zviditelnit Evropu prostřednictvím propagačních a informačních opatření na podporu zemědělských produktů a některých potravinářských výrobků je třeba stanovit pracovní program vymezující strategické priority těchto opatření, pokud jde o obyvatelstvo, produkty, režimy nebo trhy, na něž je třeba se zaměřit, jakož i vlastnosti informačních a propagačních sdělení. Program by měl být vypracován na základě obecných a specifických cílů stanovených na základě tohoto nařízení a měl by zohlednit možnosti, které trhy nabízejí, a nutnost doplnit a posílit opatření přijatá členskými státy a subjekty tohoto odvětví na vnitřním trhu i ve třetích zemích s cílem zajistit jednotnou propagační a informační politiku. Za tímto účelem by měla Komise při navrhování tohoto programu konzultovat s členskými státy a příslušnými zúčastněnými stranami.
(14)
Pracovní program by měl mimo jiné zajistit specifická opatření s cílem reagovat v případě vážného narušení trhu, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných zvláštních problémů. Navíc by měla Komise zohlednit zejména převažující postavení malých a středních podniků v zemědělsko-potravinářském odvětví. Jedná se o odvětví, která využívají výjimečných opatření stanovených v článcích 219, 220 a 221 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (8) a v případě opatření zaměřených na třetí země dohody o volném obchodu v rámci společné obchodní politiky Evropské unie. Při navrhování tohoto programu by měla Komise rovněž zohlednit znevýhodnění horských oblastí, ostrovů a nejvzdálenějších regionů Unie.
(15)
S cílem zajistit účinné provádění propagačních a informačních opatření je třeba, aby bylo svěřeno provádějícím subjektům na základě výběrového řízení. Nicméně v řádně odůvodněných případech by měla mít navrhující organizace možnost přímo provádět určité části svého programu.
(16)
Komise by měla mít možnost provádět informační a propagační opatření z vlastního podnětu, včetně návštěv na vysoké úrovni, zejména proto, aby přispěla k otevření nových trhů. Komise by rovněž měla mít možnost vést své vlastní kampaně, aby zajistila rychlou a účinnou reakci v případě vážného narušení trhu nebo ztráty důvěry spotřebitelů. V případě potřeby by Komise měla revidovat své vlastní iniciativy plánující provádění těchto kampaní. Prostředky přidělené na probíhající jednoduché i složené informační a propagační programy by neměly být sníženy, pokud Komise přijme opatření za uvedených okolností.
(17)
Je nezbytné, aby Komise vedle propagačních a informačních opatření rozvíjela a koordinovala služby technické podpory na úrovni Unie, a to s cílem napomáhat subjektům při účasti na spolufinancovaných programech, při realizaci účinných kampaní nebo při rozvoji jejich vývozních aktivit. Tyto služby by měly zejména zahrnovat poskytnutí pokynů, které potenciálním příjemcům napomohou dodržet pravidla a postupy spojené s touto politikou.
(18)
Úsilí o propagaci výrobků z Unie na trzích třetích zemí je často poškozováno konkurencí napodobenin nebo padělků. Služby technické podpory rozvíjené Komisí by měly zahrnovat poradenství pro toto odvětví s cílem ochránit výrobky Unie před napodobeninami nebo padělky.
(19)
Zjednodušení právního prostředí SZP je důležitou prioritou Evropské unie. Tento přístup je rovněž třeba uplatnit v případě tohoto nařízení. Zejména je třeba zrevidovat zásady správy a řízení propagačních a informačních programů s cílem je zjednodušit a umožnit Komisi, aby vypracovala pravidla a postupy, jimiž se bude řídit předkládání, hodnocení a výběr návrhů programů. Komise by však měla zajistit, aby členské státy dostávaly aktuální informace o všech navrhovaných a vybraných programech. Tyto informace by měly zejména zahrnovat počet obdržených návrhů, členské státy a dotčená odvětví a výsledky hodnocení těchto návrhů.
(20)
Spolupráce mezi hospodářskými subjekty různých členských států významně přispívá k zvyšování přidané hodnoty Unie a k většímu zviditelnění rozmanitosti zemědělských produktů Unie. Bez ohledu na prioritu, jež byla dána programům, které společně vypracovaly navrhující organizace z různých členských států, tvořily tyto programy v letech 2001-2011 pouze 16 % rozpočtu určeného na informační a propagační opatření. Proto by měla být přijata nová ustanovení, týkající se zejména řízení složených programů, aby se překonaly stávající obtíže, které vznikly při jejich provádění.
(21)
Měla by být stanovena kritéria pro financování těchto opatření. Aby bylo zajištěno, že zúčastněné navrhující organizace nesou svůj díl odpovědnosti, by mělo být obecným pravidlem, že Unie ponese pouze část nákladů na programy. Avšak určité správní a personální náklady, jež nejsou spojeny s výkonem SZP, tvoří nedílnou součást informačních a propagačních opatření a měly by být způsobilé pro financování z prostředků Unie.
(22)
Každé opatření musí podléhat sledování a hodnocení, aby byla zlepšena jeho kvalita a prokázána jeho účinnost. V této souvislosti je třeba vypracovat seznam ukazatelů a posoudit dopad propagační politiky ve vztahu k jejím strategickým cílům. Komise by měla stanovit rámec sledování a hodnocení této politiky v souladu se společným rámcem pro sledování a hodnocení SZP.
(23)
Za účelem doplnění či provedení změn u jiných než podstatných prvků tohoto nařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Toto přenesení pravomoci by mělo zahrnovat doplnění seznamu v příloze I tohoto nařízení, kritéria pro určení způsobilosti navrhujících organizací, podmínky výběrových řízení pro výběr provádějících subjektů, zvláštní podmínky způsobilosti nákladů s ohledem na jednoduché programy, náklady na informační a propagační opatření a administrativní a personální náklady a ustanovení usnadňující přechod od nařízení (ES) č. 3/2008 k tomuto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, že budou příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(24)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o podrobná pravidla pro viditelnost obchodních značek při předváděcích akcích či ochutnávkách produktů a na informačních a propagačních materiálech i pro viditelnost původu produktů na informačních a propagačních materiálech; roční pracovní program, výběr jednoduchých programů, podrobná pravidla, na jejichž základě může být navrhující organizaci povoleno, aby některé části jednoduchého programu prováděla sama; způsoby provádění, sledování a kontroly jednoduchých programů; pravidla pro uzavírání smluv o provádění jednoduchých programů vybraných podle tohoto nařízení; a společný rámec pro hodnocení dopadu programů i systém ukazatelů. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (9).
(25)
Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být vzhledem k existujícímu propojení mezi propagační politikou a jinými nástroji SZP a s ohledem na víceletou záruku finančních prostředků Unie a jejich soustředění na zřetelně vymezené priority dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podmínky pro částečné či úplné financování z rozpočtu Unie informačních a propagačních opatření na podporu zemědělských produktů a některých potravinářských výrobků vyrobených ze zemědělských produktů prováděných na vnitřním trhu nebo v třetích zemích (dále jen „informační a propagační opatření“).
Článek 2
Obecné a konkrétní cíle informačních a propagačních opatření
1. Obecným cílem informačních a propagačních opatření je posílit konkurenceschopnost zemědělského odvětví Unie.
2. Konkrétním cílem informačních a propagačních opatření je:
a)
zvýšit povědomí o kvalitě zemědělských produktů Unie a o vysokých standardech, které se na metody produkce v Unii uplatňují;
b)
zvýšit konkurenceschopnost a spotřebu zemědělských produktů a některých potravinářských výrobků Unie a jejich přitažlivost uvnitř Unie i mimo ni;
c)
zvýšit povědomí o režimech jakosti Unie a jejich uznání;
d)
zvýšit tržní podíl zemědělských produktů a některých potravinářských výrobků Unie a zaměřit se při tom na trhy ve třetích zemích, jež mají největší potenciál růstu;
e)
obnovit standardní tržní podmínky v případě závažného narušení trhu, ztráty důvěry spotřebitelů či jiných specifických problémů.
Článek 3
Popis informačních a propagačních opatření
Informační a propagační opatření se zaměří na:
a)
zdůraznění specifičností způsobů zemědělské produkce v Unii, zejména pokud jde o bezpečnost potravin, vysledovatelnost, jedinečnost, označení, výživovou a zdravotní hodnotu, dobré životní podmínky zvířat, šetrnost k životnímu prostředí a udržitelnost, a vlastnosti zemědělských a potravinářských produktů, zejména pokud jde o kvalitu, chuť, rozmanitost nebo tradice;
b)
zvýšení povědomí o pravosti evropských chráněných označení původu, chráněných zeměpisných označení a zaručených tradičních specialit.
Tato opatření zahrnují opatření ve vztahu k veřejnosti a informační kampaně a mohou mít také podobu účasti na akcích, veletrzích a výstavách vnitrostátního, evropského a mezinárodního významu.
Článek 4
Charakteristiky opatření
1. Informační a propagační opatření nesmí být zaměřena na určité obchodní značky. Nicméně obchodním značkám musí být umožněno, aby byly viditelné při předváděcích akcích či na produktech k ochutnávkám a na informačních a propagačních materiálech, za podmínky, že je dodržována zásada nediskriminace a že se nezmění celková povaha opatření, jež nejsou zaměřena na určité značky. Zásada nediskriminace se uplatní zajištěním stejného zacházení a přístupu pro všechny obchodní značky navrhujících organizací i stejného zacházení s členskými státy. Každá obchodní značka musí být stejně viditelná a být graficky znázorněna v menším formátu než hlavní sdělení kampaně Unie. Několik obchodních značek musí být viditelných, s výjimkou řádně odůvodněných okolností souvisejících se specifickou situací daného členského státu.
2. Informační a propagační opatření nesmí být zaměřena na původ. Cílem těchto opatření není vybízet ke spotřebě produktu pouze na základě jeho původu. Musí být umožněno, aby původ produktu mohl být nicméně viditelný na informačních a propagačních materiálech při dodržení následujících pravidel:
a)
na vnitřním trhu je uvedení původu vždy vedlejší ve vztahu k hlavnímu sdělení kampaně Unie;
b)
ve třetích zemích může být uvedení původu na stejné úrovni jako hlavní sdělení kampaně Unie;
c)
u produktů spadajících do režimů jakosti uvedených v čl. 5 odst. 4 písm. a) může být původ zapsaný v seznamu v označení uváděn bez jakéhokoli omezení.
3. Komise přijme prováděcí akty, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se:
a)
viditelnosti obchodních značek při předváděcích akcích či ochutnávkách produktů a na informačních a propagačních materiálech uvedených v odstavci 1, i jednotných podmínek, za nichž může být viditelná pouze jediná obchodní značka;
b)
viditelnosti původu produktů na informačních a propagačních materiálech uvedených v odstavci 2.
Tyto prováděcí akty jsou přijímány v souladu s přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 5
Způsobilé produkty a schémata
1. Informační a propagační opatření se mohou vztahovat na:
a)
produkty uvedené v seznamu v příloze I Smlouvy o fungování EU, s výjimkou tabáku;
b)
výrobky uvedené v příloze I tohoto nařízení;
c)
lihoviny s chráněným zeměpisným označením podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 (10).
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22, kterými s ohledem na vývoj trhu doplní seznam v příloze I tohoto nařízení tím, že do něj přidá potravinářské výrobky.
3. Bez ohledu na odstavec 1:
a)
může být předmětem informačních a propagačních opatření pouze víno s označením původu nebo s chráněným zeměpisným označením a víno s označením moštové odrůdy. V případě jednoduchých programů uvedených v čl. 6 odst. 3 se daný program musí vztahovat také na další produkty uvedené v odst. 1 písm. a) a b);
b)
musí být opatření zaměřená na vnitřní trh v případě lihovin uvedených v odst. 1 písm. c), v případě vína uvedeného v písm. a) tohoto odstavce a v případě piva omezena na informování spotřebitelů o režimech stanovených v odstavci 4 a o zodpovědné konzumaci těchto nápojů;
c)
mohou být produkty rybolovu a akvakultury uvedené v příloze I nařízení (EU) č. 1379/2013 předmětem informačních a propagačních opatření, pouze v případě, že se daný program vztahuje i na jiné produkty uvedené v odstavci 1.
4. Informační a propagační opatření se mohou vztahovat na:
a)
režimy jakosti stanovené v nařízení (EU) č. 1151/2012, v nařízení (ES) č. 110/2008 a v článku 93 nařízení (EU) č. 1308/2013;
b)
ekologický způsob produkce, jak jej vymezuje nařízení Rady (ES) č. 834/2007 (11);
c)
grafický symbol zvláštních jakostních zemědělských produktů z nejvzdálenějších regionů Unie, uvedených v článku 21 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 228/2013 (12);
d)
režimy jakosti uvedené v čl. 16 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (13).
KAPITOLA II
PROVÁDĚNÍ INFORMAČNÍCH A PROPAGAČNÍCH OPATŘENÍ
ODDÍL 1
Společná ustanovení
Článek 6
Typy akcí
1. Informační a propagační opatření se provádějí ve formě:
a)
informačních a propagačních programů (dále jen „programy“) a
b)
opatření týkajících se podnětů Komise uvedených v článku 9.
2. Programy se skládají ze souboru souvisejících opatření a provádějí se po dobu nejméně jednoho roku, ne však déle než tři roky.
3. Jednoduché programy, které jsou podrobně popsány v oddílu 2 této kapitoly, mohou být předloženy jednou nebo více navrhujícími organizacemi uvedenými v čl. 7 odst. 1 písm. a), c) nebo d), přičemž všechny tyto organizace jsou z téhož členského státu.
4. Složené programy, které jsou podrobně popsány v oddílu 3 této kapitoly, mohou být předloženy:
a)
alespoň dvěma navrhujícími organizacemi uvedenými v čl. 7 odst. 1 písm. a), c) nebo d) z alespoň dvou členských států nebo
b)
jednou nebo několika unijními organizacemi uvedenými v čl. 7 odst. 1 písm. b).
Článek 7
Navrhující organizace
1. Program mohou navrhovat:
a)
oborové nebo mezioborové organizace usazené v členském státě a reprezentativně zastupující příslušné či příslušná odvětví v tomto členském státě, a především mezioborové organizace uvedené v článku 157 nařízení (EU) č. 1308/2013, a skupiny, jak jsou vymezeny v čl. 3 bodu 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, za podmínky, že jsou reprezentativní pro název chráněný podle posledně uvedeného nařízení a je-li tento název předmětem uvedeného programu;
b)
oborové nebo mezioborové organizace Unie, jež reprezentativně zastupují příslušné či příslušná odvětví na úrovni Unie;
c)
organizace producentů či sdružení organizací producentů uvedené v článcích 152 a 156 nařízení (EU) č. 1308/2013, které byly uznány členskými státy;
d)
subjekty zemědělsko-potravinářského odvětví, jejichž cílem a činností je poskytování informací o zemědělských produktech a jejich propagace a jež byly příslušným členským státem pověřeny výkonem jasně definované veřejné služby v této oblasti. Tyto subjekty musí být zákonným způsobem usazeny v příslušném členském státě alespoň dva roky před datem výzvy k předkládání návrhů uvedené v čl. 8 odst. 2.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22, kterými stanoví konkrétní podmínky, za nichž navrhující organizace, skupina či jiný subjekt podle odstavce 1 může předložit program. Tyto podmínky především zajistí, aby tyto organizace, skupiny a jiné subjekty byly reprezentativní a aby byl program významný svým rozsahem.
Článek 8
Roční pracovní program
1. Komise přijme prováděcí akty, kterými se každý rok stanoví roční pracovní program, ve kterém jsou uvedeny sledované operační cíle, operační priority, očekávané výsledky, způsoby provádění a celková částka plánu financování. Tento roční pracovní program a zejména jeho operační priority musí být v souladu s obecnými i konkrétními cíli stanovenými v článku 2. Program především zajistí specifická dočasná opatření pro reakci v případě závažného narušení trhů, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných konkrétních problémů uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. e). Zahrnuje rovněž hlavní kritéria pro hodnocení, popis opatření, která mají být financována, údaj o částce přidělené na každé opatření, orientační harmonogram provádění a v případě subvencí maximální výši finančního příspěvku Unie. Tyto prováděcí akty uvedené v prvním pododstavci se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
2. Komise provede pracovní program uvedený v odstavci 1 v případě jednoduchých a složených programů prostřednictvím zveřejnění výzev k předkládání návrhů, v souladu s hlavou VI části I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (14).
Článek 9
Opatření z podnětu Komise
1. Komise může realizovat informační a propagační opatření, jak jsou popsána v článku 3, včetně kampaní v případě závažného narušení trhu, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných specifických problémů uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. e). Tato opatření mohou mít zejména podobu návštěv na vysoké úrovni, účasti na obchodních veletrzích a výstavách mezinárodního významu, a to prostřednictvím stánků nebo činností zaměřených na zlepšení vnímání produktů Unie.
2. Komise rozvíjí služby technické podpory zejména s cílem:
a)
zlepšit povědomí o různých trzích, včetně prostřednictvím průzkumných obchodních setkání;
b)
zachovat dynamickou odbornou síť v rámci informační a propagační politiky, včetně poskytnutí odvětvového poradenství s ohledem na riziko napodobenin či padělků ve třetích zemích, a
c)
zlepšit znalost unijních pravidel týkajících se vypracovávání a provádění programů.
Článek 10
Zákaz dvojího financování
Informační a propagační opatření financovaná podle tohoto nařízení nesmí být financována jiným způsobem z rozpočtu Unie.
ODDÍL 2
Provádění a řízení jednoduchých programů
Článek 11
Výběr jednoduchých programů
1. Komise hodnotí a vybírá návrhy jednoduchých programů došlých na základě výzvy k předkládání návrhů uvedené v čl. 8 odst. 2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22, kterými se stanoví zvláštní podmínky způsobilosti pro jednoduché programy.
2. Komise přijme prováděcí akty, kterými rozhodne o vybraných jednoduchých programech, případných změnách, jež je třeba do vybraných programů zanést, a o příslušných rozpočtech. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 12
Informace o výběru jednoduchých programů
Komise včas poskytuje výboru uvedenému v článku 23, a tím i členským státům, informace o všech navržených nebo vybraných programech.
Aniž je dotčeno nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, poskytne Komise členským státům zejména tyto informace:
a)
počet obdržených návrhů, členské státy, v nichž jsou navrhující organizace usazeny, zapojená odvětví a trh nebo trhy, na něž se návrhy zaměřují;
b)
výsledek vyhodnocení návrhů a jejich stručný popis.
Článek 13
Subjekty pověřené prováděním jednoduchých programů
1. Po patřičně provedeném výběrovém řízení navrhující organizace vybere subjekty, které provedou zvolené jednoduché programy, zejména s cílem zajistit, aby byla opatření prováděna účinně.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22, kterými se stanoví podmínky pro výběrová řízení na subjekty provádějící jednoduché programy podle prvního pododstavce.
2. Odchylně od odstavce 1 může navrhující organizace provést určité části programu sama, a to na základě podmínek týkajících se zkušeností navrhující organizace při provádění takových opatření, nákladů na tato opatření v poměru k běžným tržním sazbám a podílu celkových nákladů souvisejících s částí programu, jež provede navrhující organizace.
Komise přijme prováděcí akty, kterými se stanoví podrobné podmínky, podle nichž může být navrhující organizace oprávněna k provedení některých částí programu. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 14
Provádění, sledování a kontrola jednoduchých programů
1. Dotčené členské státy odpovídají za řádné provádění jednoduchých programů vybraných podle článku 11 a souvisejících plateb. Členské státy zajistí, aby informační a propagační materiály vzniklé na základě uvedených programů byly v souladu s právem Unie.
Komise přijme prováděcí akty, kterými se stanoví podrobné podmínky provádění, sledování a kontroly jednoduchých programů a pravidla pro uzavírání smluv o provádění jednoduchých programů vybraných na základě tohoto nařízení. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
2. Členské státy zajistí provádění, sledování a kontrolu jednoduchých programů v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 (15) a v souladu s prováděcími akty podle odstavce 1.
Článek 15
Finanční ustanovení pro jednoduché programy
1. Finanční příspěvek Unie na jednoduché programy na vnitřním trhu nepřesáhne 70 % způsobilých výdajů. Finanční příspěvek Unie na jednoduché programy ve třetích zemích nepřesáhne 80 % způsobilých výdajů. Zbytek výdajů zajišťují výhradně navrhující organizace.
2. Procentní podíly uvedené v odstavci 1 se zvýší až na 85 % v případě závažného narušení trhů, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných konkrétních problémů uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. e).
3. Odchylně od odstavců 1 a 2, procentní podíl uvedený v odstavci 1 činí 75 % a 85 % a procentní podíl uvedený v odstavci 2 činí 90 % pro navrhující organizace usazené v členských státech, které k 1. lednu 2014 nebo po tomto datu získaly finanční podporu v souladu s články 136 a 143 Smlouvy o fungování EU.
První pododstavec se použije pouze na programy, o nichž Komise rozhodla před datem, od kterého příslušný členský stát již uvedenou finanční podporu nepobírá.
4. Studie hodnotící výsledky informačních a propagačních opatření provedených v souladu se společným rámcem uvedeným v článku 25 jsou způsobilé pro financování z prostředků Unie za podmínek, jež jsou obdobné jako podmínky pro dotčený jednoduchý program.
5. Unie plně hradí náklady na odborné poradenství spojené s výběrem programů podle čl. 4 odst. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013.
6. S cílem zajistit řádné provádění jednoduchých programů jsou navrhující organizace povinny poskytnout záruky.
7. Unie financuje informační a propagační opatření prováděná prostřednictvím jednoduchých programů podle čl. 4 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013.
8. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22, kterými se stanoví zvláštní podmínky, za nichž jsou náklady na informační a propagační opatření a v případě potřeby správní a personální náklady způsobilé pro financování Unií.
ODDÍL 3
Provádění a řízení složených programů a opatření z podnětu komise
Článek 16
Způsoby financování
1. Financování může probíhat jedním nebo více způsoby, jež jsou stanoveny v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, a může spočívat zejména v:
a)
grantech pro složené programy;
b)
zakázkách v případě opatření z podnětu Komise.
2. Unie financuje informační a propagační opatření prováděná prostřednictvím složených programů nebo z podnětu Komise podle čl. 4 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 17
Hodnocení složených programů
Návrhy složených programů se posuzují a vybírají na základě kritérií uvedených ve výzvě k předkládání návrhů podle čl. 8 odst. 2.
Článek 18
Informace o provádění složených programů
Komise včas poskytuje výboru uvedenému v článku 23, a tím i členským státům, informace o všech navržených nebo vybraných programech.
Článek 19
Finanční ustanovení pro složené programy
1. Finanční příspěvek Unie na složené programy činí 80 % způsobilých výdajů. Zbytek výdajů zajišťují výhradně navrhující organizace.
2. Procentní podíl uvedený v odstavci 1 se zvýší až na 85 % v případě závažného narušení trhů, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných konkrétních problémů uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. e).
3. Odchylně od odstavců 1 a 2, pro navrhující organizace usazené v členských státech, které k 1. lednu 2014 nebo po tomto datu získaly finanční podporu v souladu s články 136 a 143 Smlouvy o fungování EU, činí procentní podíl uvedený v odstavcích 1 a 2 (v tomto pořadí) 85 % a 90 %.
První pododstavec se použije pouze pro programy, o nichž Komise rozhodla přede dnem, od kterého již dotčený členský stát tuto finanční podporu nepobírá.
Článek 20
Zadávání zakázek v případě opatření z podnětu Komise
Každé zadání zakázek provedené Komisí jejím jménem nebo spolu s členskými státy podléhá pravidlům pro zadávání zakázek uvedeným v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (16).
Článek 21
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření k zajištění toho, aby byly při provádění opatření financovaných podle tohoto oddílu finanční zájmy Unie chráněny prostřednictvím prevence podvodů, korupce a jiného protiprávního jednání, účinnými kontrolami, a jsou-li zjištěny nesrovnalosti, zpětným získáním neoprávněně vyplacených částek a případně účinnými, přiměřenými a odrazujícími správními a finančními sankcemi.
2. Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr mají pravomoc provádět na základě kontroly dokumentů i inspekcí na místě audit u všech příjemců grantů, zhotovitelů, dodavatelů nebo poskytovatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (dále jen „OLAF“) může provádět vyšetřování, včetně kontrol a inspekcí na místě, v souladu s ustanoveními a postupy uvedenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (17) a v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (18), s cílem zjistit, zda nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, pokud jde o grantovou dohodu, rozhodnutí o udělení grantu nebo smlouvu týkající se fondů Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, musí dohody o spolupráci se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi, smlouvy, grantové dohody a rozhodnutí o udělení grantu uzavřené v rámci provádění tohoto programu podle tohoto nařízení obsahovat ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Účetní dvůr a úřad OLAF k provádění těchto auditů a šetření v souladu s jejich příslušnými pravomocemi.
KAPITOLA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
ODDÍL 1
Přenesení pravomocí a prováděcí ustanovení
Článek 22
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 22 je Komisi svěřena za podmínek stanovených tímto článkem.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 5 odst. 2, čl. 7 odst. 2, čl. 11 odst. 1, čl. 13 odst. 1, čl. 15 odst. 8 a čl. 29 odst. 2 je Komisi svěřena na dobu pěti let od 24. listopadu 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 2, čl. 7 odst. 2, čl. 11 odst. 1, čl. 13 odst. 1, čl. 15 odst. 8 a čl. 29 odst. 2 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle tohoto nařízení vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 23
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů zřízený článkem 229 nařízení (EU) č. 1308/2013. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
ODDÍL 2
Konzultace, hodnocení a zpráva
Článek 24
Konzultace
V rámci provádění tohoto nařízení může Komise vést konzultace se skupinou pro občanský dialog zabývající se kvalitou a propagací, zřízenou na základě rozhodnutí Komise 2013/767/EU (19).
Článek 25
Společný rámec pro sledování a hodnocení dopadu opatření
V souladu se společným rámcem pro sledování a hodnocení společné zemědělské politiky stanoveným v článku 110 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 přijme Komise prováděcí akty, kterými stanoví společný rámec pro hodnocení dopadu informačních a propagačních programů financovaných na základě tohoto nařízení a systém ukazatelů. Tyto prováděcí akty jsou přijímány v souladu s přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
Všechny zúčastněné strany Komisi sdělí všechny nezbytné údaje a informace, aby bylo možné dopad opatření vyhodnotit.
Článek 26
Zpráva
1. Komise do 31. prosince 2018 předloží Evropskému parlamentu a Radě průběžnou zprávu o uplatňování tohoto nařízení. Tato průběžná zpráva zahrne míru využití v jednotlivých členských státech, případně i vhodné návrhy.
2. Komise do 31. prosince 2020 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení případně spolu s vhodnými návrhy.
ODDÍL 3
Státní podpora, zrušení, přechodná ustanovení, vstup v platnost a použitelnost
Článek 27
Státní podpora
Odchylně od čl. 211 odst. 1 nařízení (EU) č. 1308/2013 a článku 3 nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 (20), jakož i podle čl. 42 prvního pododstavce Smlouvy o fungování EU, se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU nepoužijí na platby hrazené členskými státy při použití tohoto nařízení a v souladu s jeho ustanoveními ani na finanční příspěvky pocházející z odvodů či povinných příspěvků členských států nebo jiných finančních nástrojů v případě programů, jež mohou využívat podpory Unie a které Komise vybrala v souladu s tímto nařízením.
Článek 28
Zrušení
Nařízení (ES) č. 3/2008 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze II tohoto nařízení.
Článek 29
Přechodná ustanovení
1. Nařízení (ES) č. 3/2008 se použije i nadále pro ta informační a propagační opatření, o jejichž financování Komise rozhodla před 1. prosincem 2015.
2. Komise je v souladu s článkem 22 zmocněna přijmout akty v přenesené pravomoci, aby zajistila přechod od nařízení (ES) č. 3/2008 k tomuto nařízení.
Článek 30
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. prosince 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 22. října 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1144/2014,
annettu 22 päivänä lokakuuta 2014,
sisämarkkinoilla ja kolmansissa maissa toteuttavista maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 3/2008 kumoamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 42 artiklan ja 43 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Unioni voi neuvoston asetuksen (EY) N:o 3/2008 (4) mukaan toteuttaa sisämarkkinoilla ja kolmansissa maissa maataloustuotteita ja niiden tuotantomenetelmiä sekä tiettyjä maataloustuotteista valmistettuja elintarvikkeita koskevia tiedotus- ja menekinedistämistoimia.
(2)
Asetuksella (EY) N:o 3/2008 perustettua järjestelmää on syytä tarkistaa, tehostaa ja johdonmukaistaa ottaen huomioon saadut kokemukset sekä maatalousalan ja markkinoiden todennäköinen kehitys sisämarkkinoilla ja unionin ulkopuolella. Asetus (EY) N:o 3/2008 olisi sen vuoksi kumottava ja korvattava uudella asetuksella.
(3)
Tällaisten tiedotus- ja menekinedistämistoimien tarkoituksena on vahvistaa unionin maatalousalan kilpailukykyä luomalla tasapuoliset kilpailuedellytykset sekä sisämarkkinoilla että kolmansissa maissa. Tiedotus- ja menekinedistämistoimilla olisi erityisesti pyrittävä lisäämään kuluttajien tietoisuutta unionin maataloustuotteiden ja käytettävien tuotantomenetelmien hyvistä ominaisuuksista sekä edistämään unionin laatujärjestelmien tunnettavuutta ja niiden tunnustamista. Lisäksi niillä olisi parannettava unionin maataloustuotteiden kilpailukykyä ja lisättävä niiden kulutusta, nostettava niiden profiilia sekä unionissa että sen ulkopuolella ja kasvatettava kyseisten tuotteiden markkinaosuutta keskittyen erityisesti niihin kolmansien maiden markkinoihin, joilla on suurimmat kasvumahdollisuudet. Jos ilmenee vakava markkinahäiriö, jos kuluttajat menettävät luottamuksensa tai jos esiintyy muita erityisiä ongelmia, kyseisillä toimilla olisi autettava palauttamaan tavanomaiset markkinaolosuhteet. Tällaisilla tiedotus- ja menekinedistämistoimilla olisi täydennettävä ja vahvistettava jäsenvaltioiden toteuttamia toimia. Tiedotus- ja menekinedistämistoimien tavoitteiden saavuttamiseksi niitä olisi edelleen toteutettava sekä unionissa että sen ulkopuolella.
(4)
Toimilla olisi pyrittävä myös tuomaan aiempaa paremmin esille unionin tuotteiden aitous, jotta kuluttajat tiedostaisivat paremmin aitojen tuotteiden laatuominaisuudet suhteessa jäljitelmiin ja väärennöksiin; tällä lisättäisiin merkittävästi sekä unionissa että kolmansissa maissa tietoisuutta tunnuksista, merkinnöistä ja lyhenteistä, jotka osoittavat tuotteiden kuuluvan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1151/2012 (5) perustettuihin eurooppalaisiin laatujärjestelmiin.
(5)
Yksi unionin vahvuuksista elintarvikkeiden tuotannossa on sen tuotteiden monipuolisuus ja niiden erityispiirteet, jotka liittyvät eri maantieteellisiin alueisiin ja erilaisiin perinteisiin menetelmiin ja tarjoavat kuluttajien yhä enemmän kaipaamaa ainutkertaista makua, monipuolisuutta ja aitoutta sekä unionissa että sen ulkopuolella.
(6)
Sen lisäksi, että annetaan tietoa unionin maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden ominaispiirteistä, tukikelpoisiin toimiin voi kuulua myös kuluttajaystävällinen viestintä, jossa keskitytään muun muassa ravitsemukseen, makuun, perinteeseen, monipuolisuuteen ja kulttuuriin.
(7)
Tiedotus- ja menekinedistämistoimien lähtökohtana ei olisi käytettävä tuotemerkkejä tai tuotteiden alkuperää. Esittely- ja maistelutilaisuuksien sekä tiedotus- ja menekinedistämisaineiston laadun ja vaikuttavuuden lisäämiseksi olisi kuitenkin oltava mahdollista mainita kaupallinen merkki ja tuotteen alkuperä edellyttäen, että noudatetaan syrjinnän kiellon periaatetta ja että toimilla ei pyritä lisäämään tuotteen kulutusta yksinomaan sen alkuperän perusteella. Tällaisten toimien olisi myös oltava unionin lainsäädännön yleisten periaatteiden mukaisia eikä niillä saisi rajoittaa maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden vapaata liikkuvuutta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 34 artiklan vastaisesti. Olisi laadittava erityiset säännöt tuotemerkkien ja alkuperämainintojen näkyvyydestä suhteessa kampanjan pääasialliseen unionin viestiin.
(8)
Unioni vie pääasiassa jalostettuja maataloustuotteita, joihin kuuluu myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen liitteeseen I kuulumattomia tuotteita. Sen vuoksi tiedotus- ja menekinedistämistoimia olisi avattava siten, että niiden piiriin otetaan eräitä mainitun sopimuksen liitteeseen I kuulumattomia tuotteita. Tämä olisi johdonmukaista sellaisten yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) muiden järjestelmien, kuten eurooppalaisten laatujärjestelmien, kanssa, joissa on jo tällaisiin tuotteisiin sovellettavia järjestelyjä.
(9)
YMP:n puitteissa toteutettavat viinejä koskevat unionin tiedotus- ja menekinedistämistoimet ovat yksi viinialan tukiohjelmien perustoimenpiteistä. Tiedotus- ja menekinedistämistoimien olisi koskettava vain viinejä, joilla on alkuperänimitys tai suojattu maantieteellinen merkintä, ja viinejä, joiden rypälelajike on ilmoitettu. Kun kyseessä on yhden jäsenvaltion ohjelma, kyseiseen ohjelmaan olisi kuuluttava myös jokin toinen maataloustuote tai elintarvike. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 508/2014 (6) säädetään vastaavalla tavalla kalastus- ja vesiviljelytuotteita koskevasta menekinedistämisestä. Sen vuoksi tämän järjestelmän mukaisten tiedotus- ja menekinedistämistoimien toteuttaminen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1379/2013 (7) liitteessä I lueteltujen kalastus- ja vesiviljelytuotteiden osalta olisi rajattava yksinomaan sellaisiin kalastus- ja vesiviljelytuotteisiin, jotka liittyvät johonkin toiseen maataloustuotteeseen tai elintarvikkeeseen.
(10)
Unionin laatujärjestelmiin ja jäsenvaltioiden tunnustamiin laatujärjestelmiin kuuluvien tuotteiden osalta olisi voitava toteuttaa tiedotus- ja menekinedistämistoimia, koska tällaiset järjestelmät antavat kuluttajille takeet tuotteen tai käytetyn tuotantoprosessin laadusta ja ominaispiirteistä, luovat kyseisille tuotteille lisäarvoa ja parantavat niiden mahdollisuuksia markkinoilla. Tiedotus- ja menekinedistämistoimia olisi myös voitava toteuttaa luonnonmukaisen tuotantomenetelmän ja syrjäisimpien alueiden maatalouden laatutuotteiden graafisen tunnuksen osalta.
(11)
Tiedotus- ja menekinedistämistoimiin vuosina 2001-2011 osoitetuista määrärahoista ainoastaan 30 prosenttia käytettiin kolmansien maiden markkinoita varten, vaikka näillä markkinoilla on merkittävät kasvumahdollisuudet. Sen vuoksi tarvitaan järjestelyjä, joilla edistetään unionin maataloustuotteita koskevien tiedotus- ja menekinedistämistoimien lisäämistä kolmansissa maissa, erityisesti lisäämällä taloudellista tukea.
(12)
Toteutettavien tiedotus- ja menekinedistämistoimien vaikuttavuuden varmistamiseksi ne olisi sisällytettävä tiedotus- ja menekinedistämisohjelmiin. Tällaisia ohjelmia ovat aiemmin ehdottaneet vain ammattialajärjestöt ja/tai toimialakohtaiset organisaatiot. Ehdotettavien toimien lukumäärän lisäämiseksi ja laadun parantamiseksi mahdollisiin tuensaajiin olisi sisällytettävä myös tuottajaorganisaatioita ja niiden yhteenliittymiä sekä maatalouselintarvikealan ryhmiä ja elimiä, joiden tavoitteisiin ja toimintaan kuuluu maataloustuotteita koskeva tiedottaminen ja niiden menekinedistäminen.
(13)
Unionin yhteisrahoittamissa tiedotus- ja menekinedistämistoimissa olisi osoitettava erityinen unionin ulottuvuus. Tätä varten sekä resurssien hajaantumisen estämiseksi ja unionin näkyvyyden lisäämiseksi maataloustuotteita ja tiettyjä elintarvikkeita koskevien tiedotus- ja menekinedistämistoimien avulla on tarpeen perustaa työohjelma, jossa määritellään toimien strategiset painopisteet kohderyhmien, tuotteiden, järjestelmien tai kohdemarkkinoiden osalta sekä tiedotus- ja menekinedistämisviestien ominaisuudet. Ohjelma olisi laadittava tämän asetuksen mukaisesti asetettavien yleisten tavoitteiden ja erityistavoitteiden perusteella, ja siinä olisi otettava huomioon markkinoiden tarjoamat mahdollisuudet ja tarve täydentää ja lujittaa jäsenvaltioiden ja alan toimijoiden toteuttamia toimia sekä sisämarkkinoilla että kolmansissa maissa, jotta voidaan varmistaa, että menekinedistämis- ja tiedotustoiminta on johdonmukaista. Sen vuoksi komission olisi ohjelmaa laatiessaan kuultava jäsenvaltioita ja asiaan liittyviä sidosryhmiä.
(14)
Työohjelmassa olisi vahvistettava muun muassa erityisjärjestelyt vakavaan markkinahäiriöön, kuluttajien luottamuksen menetykseen tai muihin erityisiin ongelmiin vastaamiseksi. Komission olisi lisäksi otettava erityisesti huomioon se, että maatalouselintarvikealalla on huomattavan paljon pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja että alaan sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (8) 219, 220 ja 221 artiklassa säädettyjä poikkeustoimenpiteitä, sekä kolmansille maille suunnattujen toimien osalta unionin yhteisen kauppapolitiikan puitteissa tehdyt vapaakauppasopimukset. Ohjelmaa laatiessaan komission olisi myös otettava huomioon unionin vuoristo- ja saarialueiden sekä syrjäisimpien alueiden haitat.
(15)
Tiedotus- ja menekinedistämistoimien tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi niiden toteuttaminen olisi annettava kilpailumenettelyn avulla valittujen toimeenpanijoiden tehtäväksi. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa ehdotuksentekijöillä olisi kuitenkin oltava mahdollisuus panna suoraan täytäntöön tiettyjä ohjelmansa osia.
(16)
Komission olisi voitava toteuttaa omasta aloitteestaan tiedotus- ja menekinedistämistoimia, mukaan lukien korkean tason valtuuskuntien lähettäminen, erityisesti edistääkseen uusien markkinoiden avaamista. Komission olisi voitava myös käynnistää omia kampanjoitaan reagoidakseen ripeästi ja vaikuttavasti vakavaan markkinahäiriöön tai kuluttajien luottamuksen menetykseen. Tarvittaessa komission olisi tarkistettava tällaisten kampanjoiden toteuttamista koskevia omia aloitteitaan. Käynnissä oleviin sekä yhden että usean jäsenvaltion tiedotus- ja menekinedistämisohjelmiin myönnettyjä määrärahoja ei olisi vähennettävä komission tällaisessa tilanteessa toteuttamien toimien vuoksi.
(17)
Tiedotus- ja menekinedistämistoimien ohella komission olisi kehitettävä ja koordinoitava unionin tasolla teknisen tuen palveluja, joilla autetaan toimijoita osallistumaan yhteisrahoitettuihin ohjelmiin, toteuttamaan tehokkaita kampanjoita tai kehittämään vientitoimintaansa. Kyseisiin palveluihin olisi erityisesti kuuluttava ohjeiden antaminen, jotta mahdollisia edunsaajia voidaan auttaa noudattamaan tähän toimintaan liittyviä sääntöjä ja menettelyjä.
(18)
Pyrkimyksiä edistää unionin tuotteiden menekkiä kolmansien maiden markkinoilla haittaa toisinaan se, että ne joutuvat kilpailemaan jäljitelmien ja väärennösten kanssa. Komission teknisen tuen palveluihin olisi kuuluttava alalle annettava neuvonta, joka koskee unionin tuotteiden suojaamista jäljittelemiseltä ja väärentämiseltä.
(19)
YMP:n sääntely-ympäristön yksinkertaistaminen on unionin tärkeä painopistealue. Tällaista lähestymistapaa olisi myös sovellettava tähän asetukseen. Erityisesti on syytä tarkistaa tiedotus- ja menekinedistämistoimien hallintoperiaatteita, jotta niitä voitaisiin yksinkertaistaa ja jotta komissio voisi vahvistaa säännöt ja menettelyt ohjelmaehdotusten jättämiselle, arvioinnille ja valinnalle. Komission olisi kuitenkin varmistettava, että jäsenvaltiot saavat oikea-aikaista tietoa kaikista ehdotetuista ja valituista ohjelmista. Tietoihin olisi erityisesti sisällytettävä saatujen ehdotusten lukumäärä, asianomaiset jäsenvaltiot ja alat sekä kyseisten ehdotusten arvioinnin tulokset.
(20)
Eri jäsenvaltioiden talouden toimijoiden välinen yhteistyö lisää merkittävästi unionin lisäarvoa ja unionin maataloustuotteiden kirjon näkyvyyttä. Vaikka etusijalle onkin asetettu ohjelmat, joita ehdotuksentekijät eri jäsenvaltioissa kehittävät yhdessä, tällaisten ohjelmien osuus tiedotus- ja menekinedistämistoimiin osoitetuista määrärahoista oli kaudella 2001-2011 vain 16 prosenttia. Näin ollen niiden täytäntöönpanon nykyisten esteiden poistamiseksi olisi säädettävä uusista järjestelyistä, jotka koskevat erityisesti usean jäsenvaltion ohjelmien hallinnointia.
(21)
Toimien rahoituksen perusteet olisi määritettävä. Unionin olisi pääsääntöisesti vastattava vain osasta ohjelmien kustannuksia, jotta varmistetaan, että asianomaiset ehdotuksentekijät kantavat osansa vastuusta. Tietyt hallinto- ja henkilöstökustannukset, jotka eivät liity YMP:n täytäntöönpanoon, kuuluvat kuitenkin olennaisesti tiedotus- ja menekinedistämistoimiin, ja niihin olisi voitava saada unionin rahoitusta.
(22)
Jokaista toimea olisi seurattava ja arvioitava sen laadun parantamiseksi ja tehokkuuden osoittamiseksi. Tässä yhteydessä olisi vahvistettava luettelo indikaattoreista ja arvioitava menekinedistämistoiminnan vaikutuksia suhteessa sen tavoitteisiin. Komission olisi luotava tälle toiminnalle yhteinen seuranta- ja arviointikehys, joka on yhdenmukainen YMP:aan sovellettavan yhteisen seuranta- ja arviointikehyksen kanssa.
(23)
Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti tämän asetuksen tiettyjen, muiden kuin sen keskeisten osien täydentämiseksi tai muuttamiseksi. Säädösvallan siirron olisi katettava tämän asetuksen liitteessä I olevan luettelon täydentäminen, ehdotuksentekijöiden kelpoisuusperusteet, kilpailumenettelyn edellytykset toimeenpanijoiden valitsemiseksi, tukikelpoisuuden erityisedellytykset yhden jäsenvaltion ohjelmissa, tiedotus- ja menekinedistämistoimien kustannukset ja hallinto- ja henkilöstökustannukset sekä säännökset, joilla helpotetaan siirtymistä asetuksen (EY) N:o 3/2008 soveltamisesta tämän asetuksen soveltamiseen. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(24)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa seuraavissa asioissa: kaupallisten merkkien näkyvyyttä tuote-esittelyissä tai maistelutilaisuuksissa ja tiedotus- ja menekinedistämismateriaalissa sekä tuotteiden alkuperän näkyvyyttä tiedotus- ja menekinedistämismateriaalissa koskevat yksityiskohtaiset säännöt; vuotuiset työohjelmat; yhden jäsenvaltion ohjelmien valinta; yksityiskohtaiset säännöt, joiden mukaisesti ehdotuksentekijän voidaan sallia toteuttavan itse tietyt yhden jäsenvaltion ohjelman osat; yhden jäsenvaltion ohjelmien toteutusta, seurantaa ja valvontaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt; tämän asetuksen mukaisesti valittujen yhden jäsenvaltion ohjelmien täytäntöönpanoa koskevien sopimusten tekemistä koskevat säännöt; ja ohjelmien vaikutusten yhteinen arviointikehys sekä indikaattorijärjestelmä. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (9) mukaisesti.
(25)
Ottaen huomioon menekinedistämistoiminnan ja YMP:n muiden välineiden väliset yhteydet ja ottaen huomioon, että unionin monivuotinen rahoitus on taattu ja rahoitus keskitetään selkeästi määriteltyihin painopisteisiin, jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan edellytykset, joiden mukaisesti sisämarkkinoilla tai kolmansissa maissa toteutettavia, maataloustuotteita ja maataloustuotteista valmistettuja elintarvikkeita koskevia tiedotus- ja menekinedistämistoimia, jäljempänä ’tiedotus- ja menekinedistämistoimet’, voidaan rahoittaa kokonaisuudessaan tai osittain unionin talousarviosta.
2 artikla
Tiedotus- ja menekinedistämistoimien yleinen tavoite ja erityistavoitteet
1. Tiedotus- ja menekinedistämistoimien yleisenä tavoitteena on parantaa unionin maatalousalan kilpailukykyä.
2. Tiedotus- ja menekinedistämistoimien erityisinä tavoitteina on:
a)
lisätä tietoisuutta unionin maataloustuotteiden hyvistä ominaisuuksista ja tuotantomenetelmiin unionissa sovellettavista tiukoista normeista;
b)
parantaa unionin maataloustuotteiden ja tiettyjen elintarvikkeiden kilpailukykyä, lisätä niiden kulutusta ja nostaa niiden profiilia sekä unionissa että sen ulkopuolella;
c)
lisätä tietoisuutta unionin laatujärjestelmistä ja tehostaa niiden tunnustamista;
d)
lisätä unionin maataloustuotteiden ja tiettyjen elintarvikkeiden markkinaosuuksia erityisesti niillä kolmansien maiden markkinoilla, joilla on suurimmat kasvumahdollisuudet;
e)
palauttaa tavanomaiset markkinaolosuhteet, jos ilmenee vakava markkinahäiriö, jos menetetään kuluttajien luottamus tai jos ilmenee muita erityisiä ongelmia.
3 artikla
Tiedotus- ja menekinedistämistoimien kuvaus
Tiedotus- ja menekinedistämistoimien tavoitteena on:
a)
korostaa unionin maatalouden tuotantomenetelmien erityispiirteitä erityisesti elintarvikkeiden turvallisuuden, jäljitettävyyden, aitouden, merkintöjen, ravinto- ja terveysnäkökohtien, eläinten hyvinvoinnin, ympäristön kunnioittamisen ja kestävyyden suhteen sekä korostaa maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden ominaispiirteitä erityisesti niiden laadun, maun, monipuolisuuden ja perinteiden suhteen;
b)
lisätä tietoisuutta eurooppalaisten suojattujen alkuperänimitysten, suojattujen maantieteellisten merkintöjen ja aitojen perinteisten tuotteiden aitoudesta.
Toimiin kuuluvat erityisesti suhdetoiminta ja tiedotuskampanjat, ja niihin saattaa myös kuulua osallistuminen kansallisen, Euroopan tai kansainvälisen tason tilaisuuksiin, messuille ja näyttelyihin.
4 artikla
Toimien ominaisuudet
1. Tiedotus- ja menekinedistämistoimien lähtökohtana ei saa käyttää tuotemerkkejä. Kaupalliset merkit voivat kuitenkin olla näkyvillä tuotteiden esittely- tai maistelutilaisuuksissa sekä tiedotus- ja menekinedistämismateriaalissa edellyttäen, että noudatetaan syrjimättömyyden periaatetta ja että toimien yleinen luonne pysyy tuotemerkeistä riippumattomana. Syrjimättömyyden periaatetta soveltamalla varmistetaan kaikkien ehdotuksentekijöiden tuotemerkkien tasapuolinen kohtelu ja niiden ottaminen tasapuolisesti toimien piiriin sekä jäsenvaltioiden tasapuolinen kohtelu. Kunkin tuotemerkin on oltava tasapuolisesti näkyvillä, ja niiden graafisessa ulkoasussa on käytettävä pienempää kokoa kuin kampanjan pääasiallisessa unionin viestissä. Esillä on oltava useita tuotemerkkejä, paitsi asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, jotka johtuvat asianomaisten jäsenvaltioiden erityisestä tilanteesta.
2. Tiedotus- ja menekinedistämistoimien lähtökohtana ei saa käyttää tuotteiden alkuperää. Tällaisilla toimilla ei saa pyrkiä edistämään tuotteen kulutusta yksinomaan sen alkuperän vuoksi. Tuotteiden alkuperä voi kuitenkin olla näkyvillä tiedotus- ja menekinedistämismateriaalissa seuraavien sääntöjen mukaisesti:
a)
sisämarkkinoilla alkuperän mainitsemisen on aina oltava toissijaista kampanjan pääasialliseen unionin viestiin nähden;
b)
kolmansissa maissa alkuperän maininta voi olla samalla tasolla kuin kampanjan pääasiallinen unionin viesti;
c)
jäljempänä 5 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen laatujärjestelmien mukaisesti tunnustettujen tuotteiden yhteydessä nimitykseen rekisteröity alkuperä voidaan mainita rajoituksitta.
3. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksillä yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat
a)
kaupallisten merkkien näkyvyyttä esittelyissä tai maistelutilaisuuksissa ja tiedotus- ja menekinedistämismateriaalissa 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla sekä yhtenäisiä edellytyksiä, joiden mukaisesti yksittäinen tuotemerkki voidaan esittää; ja
b)
tuotteiden alkuperän näkyvyyttä tiedotus- ja menekinedistämismateriaalissa 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
5 artikla
Tukikelpoiset tuotteet ja järjestelmät
1. Tiedotus- ja menekinedistämistoimet voivat koskea seuraavia tuotteita:
a)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen liitteessä I luetellut tuotteet, lukuun ottamatta tupakkaa;
b)
tämän asetuksen liitteessä I luetellut tuotteet;
c)
alkoholijuomat, joilla on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 110/2008 (10) mukainen suojattu maantieteellinen merkintä.
2. Markkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi komissiolle siirretään valta antaa 22 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla tämän asetuksen liitteessä I olevaa luetteloa täydennetään lisäämällä siihen elintarvikkeita.
3. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään,
a)
tiedotus- ja menekinedistämistoimet voivat koskea vain viinejä, joilla on alkuperänimitys tai suojattu maantieteellinen merkintä, ja viinejä, joiden rypälelajike on ilmoitettu; kun kyseessä on 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu yhden jäsenvaltion ohjelma, asianomaiseen ohjelmaan on kuuluttava myös muita 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja tuotteita;
b)
kun kyseessä ovat 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut alkoholijuomat, tämän kohdan a alakohdassa tarkoitetut viinit ja olut, sisämarkkinoille kohdistetut toimet voivat koskea ainoastaan kuluttajille annettavaa tiedotusta 4 kohdassa tarkoitetuista järjestelmistä ja kyseisten juomien vastuullisesta kulutuksesta;
c)
tiedotus- ja menekinedistämistoimia voidaan toteuttaa asetuksen (EU) N:o 1379/2013 liitteessä I lueteltujen kalastus- ja vesiviljelytuotteiden osalta ainoastaan, jos kyseiseen ohjelmaan kuuluu myös muita 1 kohdassa tarkoitettuja tuotteita.
4. Tiedotus- ja menekinedistämistoimet voivat koskea seuraavia järjestelmiä:
a)
asetuksella (EU) N:o 1151/2012, asetuksella (EY) N:o 110/2008 ja asetuksen (EU) N:o 1308/2013 93 artiklalla perustetut laatujärjestelmät;
b)
neuvoston asetuksessa (EY) N:o 834/2007 (11) määritelty luonnonmukainen tuotantomenetelmä;
c)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 228/2013 (12) 21 artiklassa tarkoitettu syrjäisimpien alueiden maatalouden laatutuotteiden graafinen tunnus;
d)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1305/2013 (13) 16 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetut laatujärjestelmät.
II LUKU
TIEDOTUS- JA MENEKINEDISTÄMISTOIMIEN TOTEUTTAMINEN
1 JAKSO
Yhteiset säännökset
6 artikla
Toimien tyypit
1. Tiedotus- ja menekinedistämistoimet ovat muodoltaan
a)
tiedotus- ja menekinedistämisohjelmia, jäljempänä ’ohjelmat’; ja
b)
9 artiklassa tarkoitettuja komission aloitteesta toteutettavia toimia.
2. Ohjelmat koostuvat johdonmukaisista toimista, ja ne on pantava täytäntöön vähintään yhden mutta enintään kolmen vuoden pituisella ajanjaksolla.
3. Tämän luvun 2 jaksossa tarkemmin yksilöityjä yhden jäsenvaltion ohjelmia voi esittää yksi tai useampi samassa jäsenvaltiossa toimiva 7 artiklan 1 kohdan a, c tai d alakohdassa tarkoitettu ehdotuksentekijä.
4. Tämän luvun 3 jaksossa tarkemmin yksilöityjä usean jäsenvaltion ohjelmia voivat esittää
a)
vähintään kaksi 7 artiklan 1 kohdan a, c tai d alakohdassa tarkoitettua ehdotuksentekijää, jotka toimivat vähintään kahdessa jäsenvaltiossa; tai
b)
yksi tai useampi 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu unionin tason organisaatio.
7 artikla
Ehdotuksentekijät
1. Ohjelmia voivat ehdottaa
a)
jäsenvaltioon sijoittautuneet ja kyseisessä jäsenvaltiossa asianomaista alaa tai asianomaisia aloja edustavat ammattialajärjestöt ja toimialakohtaiset organisaatiot, ja erityisesti asetuksen (EU) N:o 1308/2013 157 artiklassa tarkoitetut toimialakohtaiset organisaatiot ja asetuksen (EU) N:o 1151/2012 3 artiklan 2 kohdassa määritellyt ryhmät edellyttäen, että ne edustavat viimeksi mainitun asetuksen mukaisesti suojattua nimeä, joka kuuluu kyseiseen ohjelmaan;
b)
kyseistä alaa tai kyseisiä aloja unionin tasolla edustavat unionin tason ammattialajärjestöt ja toimialakohtaiset organisaatiot;
c)
asetuksen (EU) N:o 1308/2013 152 ja 156 artiklassa tarkoitetut tuottajaorganisaatiot ja tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymät, jotka jäsenvaltio on tunnustanut;
d)
maatalouselintarvikealan elimet, joiden tavoitteisiin ja toimintaan kuuluu elintarvikkeista tiedottaminen ja niiden menekinedistäminen ja joille asianomainen jäsenvaltio on antanut selvästi määritellyn julkisen palvelun tehtävän tällä alalla; näiden elinten on oltava laillisesti sijoittautuneita kyseessä olevaan jäsenvaltioon ainakin kahden vuoden ajan ennen 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun ehdotuspyynnön päivämäärää.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 22 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan erityiset edellytykset, joiden mukaisesti kukin 1 kohdassa tarkoitettu ehdotuksentekijä, ryhmä tai elin voi ehdottaa ohjelmaa. Näillä edellytyksillä taataan erityisesti se, että kyseiset organisaatiot, ryhmät ja elimet ovat edustavia ja että ohjelma on laajuudeltaan merkittävä.
8 artikla
Vuotuinen työohjelma
1. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan kunkin vuoden osalta vuotuinen työohjelma, jossa esitetään toiminnan tavoitteet ja painopistealueet, odotetut tulokset, täytäntöönpanomenetelmä ja rahoitussuunnitelman kokonaismäärä. Kyseisen vuotuisen työohjelman ja erityisesti sen toiminnan painopistealueiden on oltava 2 artiklassa tarkoitettujen yleisten tavoitteiden ja erityistavoitteiden mukaisia. Ohjelmassa on vahvistettava varsinkin erityiset tilapäiset järjestelyt, jotta voidaan reagoida vakavaan markkinahäiriöön, kuluttajien luottamuksen menettämiseen tai muihin 2 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettuihin erityisiin ongelmiin. Siinä myös esitetään tärkeimmät arviointiperusteet ja rahoitettavat toimet, kullekin toimityypille myönnetyt määrät, alustava täytäntöönpanoaikataulu ja avustuksille myönnettävän unionin rahoitusosuuden enimmäismäärä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu työohjelma pannaan täytäntöön yhden ja usean jäsenvaltion ohjelmien osalta komission julkaisemilla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (14) I osan VI osaston mukaisilla ehdotuspyynnöillä.
9 artikla
Komission aloitteesta toteutettavat toimet
1. Komissio voi toteuttaa 3 artiklan mukaisia tiedotus- ja menekinedistämistoimia, kampanjat mukaan lukien, jos ilmenee vakava markkinahäiriö, jos menetetään kuluttajien luottamus tai jos ilmenee muita 2 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettuja erityisiä ongelmia. Nämä toimet voidaan toteuttaa erityisesti lähettämällä korkean tason vierailijaryhmiä ja osallistumalla kansainvälisen tason messuille ja näyttelyihin unionin tuotteiden tuotekuvan parantamiseen tähtäävillä näyttelyosastoilla tai toimilla.
2. Komissio kehittää teknisen tuen palveluja, jotta
a)
lisätään tietoisuutta eri markkinoista, myös alustavien liiketapaamisten avulla;
b)
pidetään yllä tiedotus- ja menekinedistämistoimintaan liittyvää dynaamista elinkeinoelämän verkostoa, mukaan lukien alalle annettava neuvonta jäljitelmien ja väärennösten uhasta kolmansissa maissa; ja
c)
parannetaan tietämystä ohjelmien laadintaan ja täytäntöönpanoon liittyvistä unionin säännöistä.
10 artikla
Päällekkäisen rahoituksen kielto
Tiedotus- ja menekinedistämistoimille, joita rahoitetaan tämän asetuksen nojalla, ei voida myöntää muuta rahoitusta unionin talousarviosta.
2 JAKSO
Yhden jäsenvaltion ohjelmien täytäntöönpano ja hallinto
11 artikla
Yhden jäsenvaltion ohjelmien valinta
1. Komissio arvioi ja valitsee yhden jäsenvaltion ohjelmia koskevat ehdotukset, jotka on saatu 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun ehdotuspyynnön perusteella. Siirretään komissiolle valta antaa 22 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan tukikelpoisuuden erityisedellytykset yhden jäsenvaltion ohjelmissa.
2. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joilla määritetään valitut yhden jäsenvaltion ohjelmat, niihin tarvittavat muutokset ja vastaavat määrärahat. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
12 artikla
Yhden jäsenvaltion ohjelmien valinnasta tiedottaminen
Komissio tiedottaa 23 artiklassa tarkoitetulle komitealle ja jäsenvaltioille hyvissä ajoin kaikista ehdotetuista tai valituista ohjelmista.
Rajoittamatta asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 soveltamista komissio tiedottaa erityisesti
a)
saatujen ehdotusten lukumäärästä, jäsenvaltioista, joihin ehdotuksentekijät ovat sijoittautuneet, kyseessä olevista aloista sekä kohdemarkkinasta tai -markkinoista;
b)
ehdotusten arvioinnin tuloksista ja niistä tehdystä yhteenvedosta.
13 artikla
Yhden jäsenvaltion ohjelmien toimeenpanijat
1. Ehdotuksentekijä valitsee asianmukaisin keinoin toteutetun kilpailumenettelyn avulla elimet, jotka panevat toimeen valitut yhden jäsenvaltion ohjelmat, ja pyrkii erityisesti varmistamaan toimien tehokkaan toteutuksen.
Siirretään komissiolle valta antaa 22 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan edellytykset, jotka koskevat kilpailumenettelyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen toimeenpanijoiden valitsemiseksi.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, ehdotuksentekijä voi itse panna täytäntöön tiettyjä ohjelman osia tiettyjen edellytysten mukaisesti, jotka liittyvät ehdotuksentekijän tällaisten toimien toteuttamisessa hankkimaan kokemukseen, kyseisten toimien kustannuksiin suhteessa markkinoiden tavanomaiseen tasoon ja ehdotuksentekijän täytäntöönpaneman osan osuuteen kokonaiskustannuksista.
Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt, joiden mukaisesti ehdotuksentekijälle voidaan antaa lupa panna itse täytäntöön tiettyjä ohjelman osia. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
14 artikla
Yhden jäsenvaltion ohjelmien täytäntöönpano, seuranta ja valvonta
1. Edellä olevan 11 artiklan mukaisesti valittujen yhden jäsenvaltion ohjelmien täytäntöönpanosta ja niihin liittyvistä maksuista ovat vastuussa asianomaiset jäsenvaltiot. Jäsenvaltion on valvottava, että kyseisissä ohjelmissa tuotettu tiedotus- ja menekinedistämismateriaali on unionin sääntöjen mukaista.
Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan järjestelyt, jotka koskevat tämän asetuksen mukaisesti valittujen yhden jäsenvaltion ohjelmien täytäntöönpanoa, seurantaa ja valvontaa, ja säännöt, jotka koskevat sopimusten tekemistä tällaisten ohjelmien täytäntöön panemiseksi. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava yhden jäsenvaltion ohjelmien täytäntöönpanosta, seurannasta ja valvonnasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (15) sekä 1 kohdan nojalla hyväksyttävien täytäntöönpanosäädösten mukaisesti.
15 artikla
Yhden jäsenvaltion ohjelmia koskevat rahoitussäännökset
1. Yhden jäsenvaltion ohjelmille sisämarkkinoilla myönnettävä unionin rahoitusosuus on 70 prosenttia tukikelpoisista menoista. Yhden jäsenvaltion ohjelmille kolmansissa maissa myönnettävä unionin rahoitusosuus on 80 prosenttia tukikelpoisista menoista. Jäljelle jäävistä menoista vastaavat yksinomaan ehdotuksentekijät.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut prosenttiosuudet ovat 85 prosenttia tilanteessa, jossa ilmenee vakava markkinahäiriö, menetetään kuluttajien luottamus tai ilmenee muita 2 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettuja erityisiä ongelmia.
3. Poiketen siitä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, sellaisiin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden ehdotuksentekijöiden osalta, jotka saavat 1 päivänä tammikuuta 2014 tai sen jälkeen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 136 ja 143 artiklan mukaista rahoitustukea, 1 kohdassa tarkoitetut prosenttiosuudet ovat 75 prosenttia ja 85 prosenttia ja 2 kohdassa tarkoitettu prosenttiosuus on 90 prosenttia.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan vain ohjelmiin, joista komissio on tehnyt päätöksen ennen päivämäärää, josta alkaen kyseinen jäsenvaltio ei enää saa tällaista rahoitustukea.
4. Jäljempänä 25 artiklassa tarkoitetun yhteisen kehyksen mukaisesti toteutettuihin tiedotus- ja menekinedistämistoimien tulosten arviointitutkimuksiin voidaan myöntää unionin tukea samoin edellytyksin kuin kyseessä olevaan yhden jäsenvaltion ohjelmaan.
5. Unioni rahoittaa kokonaisuudessaan ohjelmien valintaan liittyvät asiantuntijoiden palkkiot asetuksen (EU) N:o 1306/2013 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla.
6. Ehdotuksentekijöiden on asetettava vakuudet yhden jäsenvaltion ohjelmien asianmukaisen toteuttamisen varmistamiseksi.
7. Unioni rahoittaa yhden jäsenvaltion ohjelmien perusteella toteutettavia tiedotus- ja menekinedistämistoimia asetuksen (EU) N:o 1306/2013 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla.
8. Siirretään komissiolle valta antaa 22 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat erityisedellytyksiä, joiden täyttyessä tiedotus- ja menekinedistämiskustannuksiin ja tarvittaessa hallinto- ja henkilöstökustannuksiin voidaan saada unionin rahoitusta.
3 JAKSO
Usean jäsenvaltion ohjelmien ja komission aloitteesta toteutettavien toimien täytäntöönpano ja hallinto
16 artikla
Rahoitusmuodot
1. Rahoitus voidaan myöntää yhdessä tai useammassa muodossa, joista on säädetty asetuksessa (EU, Euratom) N:o 966/2012 ja joita ovat
a)
avustukset usean jäsenvaltion ohjelmissa;
b)
hankintasopimukset komission aloitteesta toteutetuissa toimissa.
2. Unioni rahoittaa usean jäsenvaltion ohjelmien perusteella tai komission aloitteesta toteutettavia tiedotus- ja menekinedistämistoimia asetuksen (EU) N:o 1306/2013 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla.
17 artikla
Usean jäsenvaltion ohjelmien arviointi
Usean jäsenvaltion ohjelmia koskevat ehdotukset arvioidaan ja valitaan 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa ehdotuspyynnöissä esitettyjen arviointiperusteiden perusteella.
18 artikla
Usean jäsenvaltion ohjelmien täytäntöönpanosta tiedottaminen
Komissio tiedottaa 23 artiklassa tarkoitetulle komitealle ja siten jäsenvaltioille hyvissä ajoin kaikista ohjelmista, joita on ehdotettu tai jotka on valittu.
19 artikla
Usean jäsenvaltion ohjelmia koskevat rahoitussäännökset
1. Usean jäsenvaltion ohjelmille myönnettävä unionin rahoitusosuus on 80 prosenttia tukikelpoisista menoista. Jäljelle jäävistä menoista vastaa yksinomaan ehdotuksentekijä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu prosenttiosuus on 85 prosenttia tilanteessa, jossa ilmenee vakava markkinahäiriö, menetetään kuluttajien luottamus tai ilmenee muita 2 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettuja erityisiä ongelmia.
3. Poiketen siitä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, sellaisiin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden ehdotuksentekijöiden osalta, jotka saavat 1 päivänä tammikuuta 2014 tai sen jälkeen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 136 ja 143 artiklan mukaista rahoitustukea, 1 kohdassa tarkoitettu prosenttiosuus on 85 prosenttia ja 2 kohdassa tarkoitettu prosenttiosuus on 90 prosenttia.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan vain ohjelmiin, joista komissio on tehnyt päätöksen ennen päivämäärää, josta alkaen kyseinen jäsenvaltio ei enää saa tällaista rahoitustukea.
20 artikla
Hankinnat komission aloitteesta toteutetuissa toimissa
Komission omaan lukuunsa tai yhdessä jäsenvaltioiden kanssa suorittamiin hankintoihin sovelletaan asetuksessa (EU, Euratom) N:o 966/2012 ja komission delegoidussa asetuksessa (EU) N:o 1268/2012 (16) vahvistettuja, julkisia hankintoja koskevia sääntöjä.
21 artikla
Unionin taloudellisten etujen suojaaminen
1. Komissio varmistaa asianmukaisin toimenpitein, että tämän jakson mukaisesti rahoitettavia toimia toteutettaessa unionin taloudellisia etuja suojataan petoksia, lahjontaa ja muuta laitonta toimintaa ehkäisevillä toimenpiteillä, tehokkailla tarkastuksilla ja, jos sääntöjenvastaisuuksia havaitaan, perimällä aiheettomasti maksetut määrät takaisin sekä soveltuvin osin käyttämällä tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia hallinnollisia ja taloudellisia seuraamuksia.
2. Komissiolla ja sen edustajilla sekä tilintarkastustuomioistuimella on valtuudet tehdä kaikkien unionilta rahoitusta saaneiden tuensaajien, toimeksisaajien ja alihankkijoiden osalta asiakirjoihin perustuvia ja paikan päällä suoritettavia tarkastuksia.
3. Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) voi toteuttaa tutkimuksia, mukaan lukien paikan päällä suoritettavat tarkastukset ja todentamiset, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 (17) ja neuvoston asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 (18) säännösten ja menettelyjen mukaisesti sen osoittamiseksi, onko kyse avustussopimukseen tai -päätökseen taikka unionin varoja koskevaan sopimukseen liittyvästä petoksesta, lahjonnasta tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavasta muusta laittomasta toiminnasta.
4. Tämän asetuksen mukaisen ohjelman täytäntöönpanon seurauksena kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa tehtyjen yhteistyösopimusten sekä muiden sopimusten, avustussopimusten ja avustuspäätösten on sisällettävä määräykset, joissa komissiolle, tilintarkastustuomioistuimelle ja OLAFille annetaan nimenomaisesti valtuudet tehdä tällaisia tarkastuksia ja tutkimuksia kukin oman toimivaltansa mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1, 2 ja 3 kohdan soveltamista.
III LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
1 JAKSO
Toimivallan siirto ja täytäntöönpanosäännökset
22 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle 24 päivästä marraskuuta 2014 viiden vuoden ajaksi 5 artiklan 2 kohdassa, 7 artiklan 2 kohdassa, 11 artiklan 1 kohdassa, 13 artiklan 1 kohdassa, 15 artiklan 8 kohdassa ja 29 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta sitä viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 5 artiklan 2 kohdassa, 7 artiklan 2 kohdassa, 11 artiklan 1 kohdassa, 13 artiklan 1 kohdassa, 15 artiklan 8 kohdassa ja 29 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi samanaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Tämän asetuksen nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
23 artikla
Komitea
1. Komissiota avustaa asetuksen (EU) N:o 1308/2013 229 artiklalla perustettu maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
2 JAKSO
Kuuleminen, arviointi ja raportoiminen
24 artikla
Kuuleminen
Komissio voi tämän asetuksen täytäntöönpanon yhteydessä kuulla komission päätöksen 2013/767/EU (19) nojalla perustettua kansalaisvuoropuheluun osallistuvaa laadun ja menekinedistämisen ryhmää.
25 artikla
Yhteinen kehys toimien vaikutusten arvioimiseksi
Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joilla se vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 110 artiklassa säädetyn yhteisen maatalouspolitiikan yhteisen seuranta- ja arviointikehyksen mukaisesti yhteisen arviointikehyksen tämän asetuksen mukaisesti rahoitettujen tiedotus- ja menekinedistämisohjelmien arvioimiseksi sekä indikaattorijärjestelmän. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
Kaikkien asianomaisten osapuolten on toimitettava komissiolle kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen toimien vaikutusten arvioimiseksi.
26 artikla
Kertomus
1. Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2018 Euroopan parlamentille ja neuvostolle välikertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta. Tähän välikertomukseen on sisällyttävä täytäntöönpanoaste eri jäsenvaltioissa ja tarvittaessa asianmukaisia ehdotuksia.
2. Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2020 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta ja liittää siihen tarvittaessa asianmukaisia ehdotuksia.
3 JAKSO
Valtiontuki, kumoaminen, siirtymäsäännökset sekä voimaantulo ja soveltamispäivä
27 artikla
Valtiontuki
Niiden ohjelmien osalta, joille voidaan myöntää unionin tukea ja jotka komissio on valinnut tämän asetuksen mukaisesti, ja poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1308/2013 211 artiklan 1 kohdassa ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1184/2006 (20) 3 artiklassa säädetään, sekä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 42 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla mainitun sopimuksen 107, 108 ja 109 artiklaa ei sovelleta jäsenvaltioiden tämän asetuksen ja sen säännösten mukaisesti suorittamiin maksuihin eikä veroluonteisista tai pakollisista maksuista tai muista rahoitusvälineistä saatuun jäsenvaltioiden rahoitusosuuteen.
28 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 3/2008.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen tämän asetuksen liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
29 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Asetusta (EY) N:o 3/2008 sovelletaan edelleen sellaisiin tiedotus- ja menekinedistämistoimiin, joiden rahoituksesta komissio on tehnyt päätöksen ennen 1 päivää joulukuuta 2015.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 22 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla varmistetaan sujuva siirtyminen asetuksen (EY) N:o 3/2008 soveltamisesta tämän asetuksen soveltamiseen.
30 artikla
Voimaantulo ja soveltamispäivä
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä joulukuuta 2015.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 22 päivänä lokakuuta 2014.