SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/61/EU
ze dne 15. května 2014
o opatřeních ke snížení nákladů na budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Digitální ekonomika zásadním způsobem mění vnitřní trh. Svými inovacemi, rychlostí a přeshraničním dosahem má potenciál posunout integraci vnitřního trhu na novou úroveň. Vizí Unie je digitální ekonomika s udržitelnými ekonomickými a sociálními přínosy, které jsou založeny na moderních on-line službách a rychlém internetovém připojení. Vysoce kvalitní digitální infrastruktura je základem prakticky všech odvětví moderní a inovativní ekonomiky a má strategický význam pro sociální a územní soudržnost. Všichni občané, jakož i soukromý a veřejný sektor musí proto dostat příležitost být součástí digitální ekonomiky.
(2)
Členské státy, uznávajíce význam zavádění vysokorychlostního širokopásmového připojení, schválily ambiciózní cíle pro širokopásmový Internet uvedené ve sdělení Komise nazvaném „Digitální agenda pro Evropu - Digitální růst pro Evropu“ („Digitální agenda“), a to konkrétně vybavit do roku 2013 základním širokopásmovým připojením všechny obyvatele Evropy a zajistit, aby do roku 2020 měli všichni obyvatelé Evropy přístup k výrazně rychlejšímu internetu (rychlejší než 30 Mb/s), a aby nejméně polovina domácností v Unii měla internetové připojení rychlejší než 100 Mb/s.
(3)
Vzhledem k rychlému vývoji technologií, exponenciálnímu růstu objemu širokopásmového datového provozu a rostoucí poptávce po elektronických službách by měly být cíle stanovené v Digitální agendě považovány za absolutní minimum a Unie by měla usilovat o ambicióznější cíle v oblasti širokopásmového připojení, aby dosáhla většího růstu, konkurenceschopnosti a produktivity. V souvislosti s přezkumem této směrnice by Komise měla posoudit, zda a jak by tato směrnice mohla přispět k dosažení tohoto cíle.
(4)
Digitální agenda rovněž upozornila na potřebu opatření, jejichž cílem je snížit náklady na zavádění širokopásmového připojení na celém území Unie, včetně řádného plánování a koordinace a snižování administrativní zátěže. V této souvislosti jsou zapotřebí značné počáteční investice ze strany členských států, jež by umožnily sdílení fyzické infrastruktury. S ohledem na cíle Digitální agendy a současně při zohlednění významného snížení finančních prostředků určených na širokopásmové připojení v rámci Nástroje pro propojení Evropy vytvořeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1316/2013 (4), by členské státy měly mít možnost pro účely dosažení cílů této směrnice využívat finančních prostředků Unie dostupných v souladu s platnými unijními předpisy.
(5)
Snížení nákladů na budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací by rovněž přispělo k dosažení digitalizace veřejného sektoru, což by kromě snížení nákladů na veřejnou správu a zvýšení účinnosti služeb poskytovaných občanům přineslo digitální pákový efekt pro všechna odvětví hospodářství.
(6)
V souvislosti s potřebou opatření na úrovni Unie s cílem zajistit lepší pokrytí širokopásmovým připojením, mimo jiné i snížením nákladů na infrastrukturu vysokorychlostního širokopásmového připojení, jak uvádí závěry ze zasedání Evropské rady ve dnech 13. a 14. prosince 2012, sdělení Komise nazvané „Akt o jednotném trhu II“ zdůrazňuje potřebu dalšího úsilí, aby bylo urychleně dosaženo cílů stanovených v Digitální agendě, mimo jiné řešením problému investic do vysokorychlostních sítí.
(7)
Zavádění pevných i bezdrátových vysokorychlostních sítí elektronických komunikací v celé Unii vyžaduje značné investice, jejichž významnou část představují náklady na stavební práce. Omezením některých nákladných stavebních prací by se zavádění širokopásmového připojení stalo účinnějším.
(8)
Hlavní část těchto nákladů lze přičíst neefektivnosti v procesu zavádění, související s využitím existující pasivní infrastruktury (jako jsou kabelovody, potrubí, šachty, rozvodné skříně, sloupy, stožáry, antény, věže a jiné podpůrné konstrukce), překážkám souvisejícím s koordinací stavebních prací, těžkopádným správním postupům udělování povolení a překážkám týkajícím se budování sítí uvnitř budov, což má za následek značné finanční překážky, zejména ve venkovských oblastech.
(9)
Opatření, jejichž cílem je zvýšit efektivitu využití existující infrastruktury a snížit náklady a zmenšit překážky při provádění nových stavebních prací, by měla poskytnout významný příspěvek k zajištění rychlého a rozsáhlého budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací za současného zachování účinné hospodářské soutěže, aniž by to mělo nepříznivý dopad na bezpečnost, zabezpečení a bezproblémový provoz existující veřejné infrastruktury.
(10)
Některé členské státy přijaly opatření, jejichž cílem je snížit náklady na zavádění širokopásmového připojení. Tato opatření jsou však i nadále ojedinělá a roztroušená. Rozšíření těchto opatření v rámci Unie by mohlo výrazně přispět k vytvoření jednotného digitálního trhu. Rozdílné regulační požadavky navíc někdy brání spolupráci podniků veřejných služeb a mohou vytvářet překážky vstupu na trh pro nové provozovatele sítí a nové obchodní příležitosti, což omezuje vývoj vnitřního trhu s využíváním a budováním fyzické infrastruktury pro vysokorychlostní sítě elektronických komunikací. Kromě toho iniciativy na úrovni členských států vždy nezohledňují celkovou situaci, zatímco v zájmu dosažení jednotného a významného výsledku je nutné přijmout opatření v rámci celého procesu zavádění a napříč odvětvími.
(11)
Cílem této směrnice je stanovit určitá minimální práva a povinnosti platné v celé Unii s cílem usnadnit zavádění vysokorychlostních sítí elektronických komunikací a meziodvětvovou koordinaci. Při zajištění rovných podmínek by tím neměly být dotčeny stávající osvědčené postupy a opatření přijatá na vnitrostátní a místní úrovni, obsahující podrobnější ustanovení a podmínky, jakož i další opatření doplňující uvedená práva a povinnosti, v souladu se zásadou subsidiarity.
(12)
Pokud jsou s ohledem na zásadu lex specialis v platnosti zvláštní regulační opatření v souladu s právem Unie, měla by mít přednost před minimálními právy a povinnostmi stanovenými touto směrnicí. Touto směrnicí by proto neměl být dotčen regulační rámec Unie pro elektronické komunikace stanovený ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (5),jakož i směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES (6), směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES (7), směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES (8) a směrnici Komise 2002/77/ES (9), včetně vnitrostátních opatření přijatých v souladu s tímto regulačním rámcem, jako jsou např. specifická symetrická nebo asymetrická regulační opatření.
(13)
Pro provozovatele sítí elektronických komunikací, zejména nové účastníky na trhu, může být výrazně efektivnější opětovně využít pro účely zavádění sítí elektronických komunikací již existující fyzickou infrastrukturu včetně infrastruktury jiných veřejných služeb, zejména v oblastech, kde vhodná síť elektronických komunikací není k dispozici, nebo tam, kde vybudování nové fyzické infrastruktury nemusí být ekonomicky proveditelné. Synergie napříč odvětvími mohou navíc podstatně snížit potřebu stavebních prací pro budování sítí elektronických komunikací, a tím i společenské a ekologické náklady s nimi spojené, jako je znečištění, škodlivé vlivy a dopravní problémy. Tato směrnice by se proto měla použít nejen na poskytovatele veřejných komunikačních sítí, ale i na jakéhokoli vlastníka nebo držitele práv, přičemž v posledně uvedeném případě aniž jsou tím dotčena vlastnická práva jakékoli třetí strany, na užívání rozsáhlých a všudypřítomných fyzických infrastruktur vhodných pro uložení prvků sítí elektronických komunikací, mezi něž patří např. fyzické sítě pro poskytování elektřiny, plynu, vody a kanalizace a odvodňovacích systémů, vytápění a dopravních služeb.
(14)
Za účelem lepšího budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací na vnitřním trhu by tato směrnice měla stanovit práva pro poskytovatele veřejných komunikačních sítí na přístup k fyzické infrastruktuře bez ohledu na její umístění za spravedlivých a přiměřených podmínek v souladu s obvyklým výkonem vlastnických práv. Povinností umožnit přístup k fyzické infrastruktuře by neměla být dotčena práva vlastníka půdy nebo budovy, na níž nebo v níž je infrastruktura umístěna.
(15)
Vzhledem k nízké diferenciaci může být ve fyzických zařízeních sítě často uložena široká škála prvků sítí elektronických komunikací současně, včetně těch, které jsou schopny poskytovat služby širokopásmového připojení o rychlosti alespoň 30 Mb/s v souladu se zásadou technologické neutrality, a to bez vlivu na hlavní poskytovanou službu a s minimálními náklady na přizpůsobení. Fyzickou infrastrukturu, která je určena pouze k uložení jiných prvků sítě, aniž by se sama stala aktivním prvkem sítě, -jako v případě nenasvícených optických vláken, lze proto v zásadě využít k uložení kabelů nebo vybavení elektronických komunikací nebo jakéhokoli jiného prvku sítí elektronických komunikací, bez ohledu na její skutečné využití nebo její vlastnictví, pokud nevzniknou žádné obavy ohledně bezpečnosti ani nedojde k újmě na budoucích obchodních zájmech vlastníka infrastruktury. Fyzickou infrastrukturu veřejných komunikačních sítí lze také v zásadě využít k uložení prvků jiných sítí, a členské státy se proto mohou rozhodnout uplatnit ve vhodných případech zásadu vzájemnosti a umožnit provozovatelům veřejných komunikačních sítí, aby nabízeli přístup ke svým sítím pro účely budování jiných sítí. Aniž je dotčeno sledování specifického obecného zájmu spojeného s poskytováním hlavní služby, měly by být podporovány synergie mezi provozovateli sítí, aby současně přispívali k dosažení cílů Digitální agendy.
(16)
I když by touto směrnicí nemělo být dotčeno jakékoli specifické ochranné opatření potřebné k zajištění bezpečnosti a lidského zdraví, bezpečnosti a integrity sítí, zejména v rámci kritické infrastruktury, a k zajištění toho, že nebude dotčena hlavní služba poskytovaná provozovatelem sítě, zejména u sítí pro zásobování vodou určenou k lidské spotřebě, obecná pravidla ve vnitrostátních právních předpisech zakazující provozovatelům sítě sjednávat přístup k fyzické infrastruktuře ze strany poskytovatelů sítí elektronických komunikací by mohla bránit vytvoření trhu s přístupem k fyzické infrastruktuře. Taková obecná pravidla by proto měla být zrušena. Opatřeními stanovenými touto směrnicí by současně neměla být dotčena možnost, aby členské státy zatraktivnily poskytování přístupu k infrastruktuře provozovateli veřejných služeb tím, že příjmy plynoucí z této služby v souladu s platnými právními předpisy Unie vyloučí ze základu pro výpočet sazeb pro koncové uživatele u jejich hlavní činnosti nebo činností.
(17)
Provozovatel sítě může z objektivních důvodů odepřít přístup ke konkrétní fyzické infrastruktuře. Fyzická infrastruktura zejména nemusí být technicky vhodná s ohledem na konkrétní okolnosti týkající se infrastruktur, pro které byl vyžádán přístup; jako je momentální nedostatek prostoru, nebo kvůli budoucím potřebám prostoru, které jsou dostatečně prokázány např. prostřednictvím veřejně dostupných investičních plánů. Podobně by za určitých okolností mohlo sdílení infrastruktury ohrozit bezpečnost nebo veřejné zdraví, integritu a bezpečnost sítě, mimo jiné v rámci kritické infrastruktury, nebo poskytování služeb, které jsou prostřednictvím téže infrastruktury primárně zajišťovány. Dále, pokud provozovatel sítě již poskytuje velkoobchodní přístup k fyzické infrastruktuře sítě, která by splňovala potřeby žadatele o přístup, může mít přístup k uvedené fyzické infrastruktuře negativní hospodářský dopad na její obchodní model a investiční pobídky a může mít za následek i neefektivní zdvojování prvků sítě. Současně v případě povinností přístupu k fyzické infrastruktuře uložených v souladu s regulačním rámcem Unie v oblasti elektronických komunikací, jako jsou povinnosti uložené podnikům s významnou tržní silou, by se na ně již vztahovaly specifické regulační povinnosti, které by touto směrnicí neměly být dotčeny.
(18)
Požádají-li podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě o přístup ve specifikované oblasti, provozovatelé sítí by měli předložit nabídku sdíleného využívání svých zařízení za spravedlivých a přiměřených podmínek, včetně ceny, pokud není přístup odepřen z objektivních důvodů. V závislosti na okolnostech může podmínky, za nichž je takový přístup udělen, ovlivnit několik faktorů, mezi něž patří dodatečné náklady na údržbu a úpravy, preventivní ochranná opatření, která mají být přijata k omezení nepříznivých dopadů na bezpečnost, zabezpečení a integritu sítě, specifická ujednání o odpovědnosti v případě škody, využití jakékoli veřejné dotace udělené na vybudování infrastruktury, včetně konkrétních podmínek spojených s dotací nebo stanovených vnitrostátními právními předpisy v souladu s právními předpisy Unie, schopnost zajistit či poskytnout kapacitu infrastruktury za účelem splnění či zajištění závazků veřejné služby, případně omezení vyplývající z ustanovení vnitrostátních právních předpisů, jejichž cílem je ochrana životního prostředí, veřejného zdraví nebo veřejné bezpečnosti nebo dodržení městských a venkovských územních plánů.
(19)
V případě neshody během obchodního jednání o technických a obchodních podmínkách by každá ze stran měla mít možnost obrátit se na příslušný vnitrostátní orgán pro řešení sporů, jenž stranám uloží řešení, aby se zamezilo neodůvodněnému odepření ujednání nebo uložení nepřiměřených podmínek. Při stanovení cen za poskytnutí přístupu by orgán pro řešení sporů měl zajistit, aby poskytovatel přístupu měl přiměřenou možnost náhrady svých nákladů vzniklých při poskytování přístupu k jeho fyzické infrastruktuře, při zohlednění zvláštních vnitrostátních podmínek a všech cenových struktur zavedených za účelem poskytnutí přiměřené možnosti náhrady nákladů s ohledem na prostředky právní ochrany již dříve uložené vnitrostátními regulačními orgány. Orgán pro řešení sporů by přitom měl rovněž zohlednit dopad požadovaného přístupu na obchodní plán poskytovatele přístupu, včetně investic, jež poskytovatel přístupu, který byl o přístup požádán, vynaložil, a to zejména investic uskutečněných do fyzické infrastruktury, o přístup k níž bylo požádáno. V konkrétním případě přístupu k fyzické infrastruktuře poskytovatelů veřejných komunikačních sítí mohou investice do takové infrastruktury přímo přispět k dosažení cílů Digitální agendy a hospodářská soutěž na navazujících trzích může být ovlivněna parazitováním. Jakákoli povinnost přístupu by proto měla plně zohledňovat ekonomickou životaschopnost těchto investic na základě jejich rizikového profilu, časového harmonogramu návratnosti investic, vlivu, který má přístup na hospodářskou soutěž na navazujících trzích a v důsledku toho na ceny a na návratnost investice, odpisů aktiv sítě v době žádosti o přístup, obchodních důvodů podporujících investice, zejména do fyzické infrastruktury užívané k poskytování vysokorychlostních služeb elektronických komunikací a možnosti souběžného zavádění infrastruktury, jež je předběžně nabídnuta žadateli o přístup.
(20)
V zájmu efektivního plánování budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací a zajištění co nejefektivnějšího využití existujících infrastruktur vhodných k zavádění sítí elektronických komunikací by podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě měly mít přístup k minimálním informacím o fyzické infrastruktuře dostupné v oblasti budování. Tyto minimální informace by měly umožňovat posouzení potenciálu, pokud jde o využití existující infrastruktury v určité oblasti, jakož i snížení škody na jakékoli existující fyzické infrastruktuře. S ohledem na počet zúčastněných stran a v zájmu usnadnění přístupu k těmto informacím, a to i napříč odvětvími a přes hranice, by uvedené minimální informace měly být zpřístupněny prostřednictvím jednotného informačního místa. Toto jednotné informační místo by mělo umožnit přístup k minimálním informacím, které jsou již k dispozici v elektronické podobě, s dodržením omezení zajišťujících bezpečnost a integritu sítí, zejména v rámci kritické infrastruktury, nebo chránících legitimní provozní a obchodní tajemství.
(21)
Aniž by tato směrnice ukládala členským státům jakékoliv nové povinnosti v oblasti mapování, měly by směrnice stanovit, že minimální informace, které orgány veřejné správy již shromáždily a jež jsou k dispozici v elektronické podobě na základě vnitrostátních iniciativ i právních předpisů Unie, jako je např. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/2/ES (10), by měly být zpřístupněny, například prostřednictvím hypertextového odkazu, jednotnému informačnímu místu. Tím by byl umožněn koordinovaný přístup k informacím o fyzické infrastruktuře pro poskytovatele sítí elektronických komunikací a zároveň zajistit bezpečnost a integritu veškerých takových informací, zejména pokud jde o kritickou infrastrukturu jednotlivých států. Zpřístupňováním takových informací by neměly být dotčeny požadavky na transparentnost, které již platí pro opakované použití informací veřejného sektoru na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES (11). Pokud informace, které jsou veřejnému sektoru k dispozici, nezajišťují adekvátní znalost existující fyzické infrastruktury určitého typu nebo v určité oblasti, provozovatelé sítí by měli informace zpřístupnit podnikům zajišťujícím nebo oprávněným zajišťovat veřejné komunikační sítě.
(22)
Nejsou-li minimální informace k dispozici prostřednictvím jednotného informačního místa, měla by být přesto zajištěna možnost, aby si podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě takové specifické informace přímo vyžádaly od kteréhokoli provozovatele sítě v dané oblasti. Kromě toho, pokud je žádost přiměřená, zejména je-li to třeba s ohledem na možnost sdílení existující fyzické infrastruktury nebo na koordinaci stavebních prací, podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě by měly dostat možnost provést průzkum na místě a vyžádat si informace o plánovaných stavebních pracích za transparentních, přiměřených a nediskriminačních podmínek, aniž by byla dotčena ochranná opatření přijatá s cílem zajistit bezpečnost a integritu sítě, jakož i chránit důvěrnost a provozní a obchodní tajemství. Měla by být podporována zvýšená transparentnost plánovaných stavebních prací ze strany samotných provozovatelů sítí nebo prostřednictvím jednotných informačních míst, zejména v oblastech, kde je nejužitečnější, a to přesměrováním oprávněných provozovatelů k takovým informacím, kdykoli jsou k dispozici.
(23)
Pokud dojde v souvislosti s přístupem k informacím o fyzické infrastruktuře s ohledem na budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací ke sporům, příslušný orgán pro řešení sporů by měl mít pravomoc k jejich vyřešení formou závazného rozhodnutí. Rozhodnutími tohoto orgánu by v každém případě neměla být dotčena možnost kterékoli strany obrátit se na soud.
(24)
Koordinace stavebních prací týkajících se fyzické infrastruktury může zajistit značné úspory a minimalizovat zátěž pro oblast dotčenou budováním nových sítí elektronických komunikací. Z tohoto důvodu by měla být zakázána regulační omezení, která stanoví obecný zákaz jednání mezi provozovateli sítí s cílem koordinovat takové práce za účelem budování mimo jiné vysokorychlostních sítí elektronických komunikací. V případě stavebních prací, které nejsou financovány z veřejných prostředků, by touto směrnicí nemělo být dotčeno právo zúčastněných stran uzavírat dohody o koordinaci stavebních prací v souladu s jejich vlastními investičními a obchodními plány a jimi upřednostňovaným časovým rámcem.
(25)
Stavební práce zcela nebo částečně financované z veřejných prostředků by měly vést k maximalizaci pozitivního společného výsledku využitím pozitivních externalit takových prací napříč odvětvími a zajištěním rovných příležitostí při sdílení dostupné a plánované fyzické infrastruktury za účelem budování sítí elektronických komunikací. Provozovatel sítě provádějící přímo nebo nepřímo, např. prostřednictvím subdodavatele, dotčené stavební práce by měl včasným a přiměřeným žádostem o koordinaci budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací, zajišťující například pokrytí možných dodatečných nákladů, včetně nákladů z prodlení, a minimalizaci změn původních plánů, vyhovět za přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínek, čímž by neměl být nepříznivě dotčen hlavní účel stavebních prací financovaných z veřejných prostředků. Aniž jsou dotčena příslušná pravidla pro státní podporu, měly by mít členské státy možnost stanovit další pravidla pro rozdělení nákladů spojených s koordinovaným budováním. Měly by být k dispozici zvláštní postupy k zajištění rychlého řešení sporů týkajících se vyjednávání uvedených dohod o koordinaci, a to za přiměřených, spravedlivých a nediskriminačních podmínek. Těmito ustanoveními by nemělo být dotčeno právo členských států vyhradit kapacitu pro sítě elektronických komunikací i bez zvláštních žádostí, aby vyhověly budoucí poptávce po fyzické infrastruktuře a maximalizovaly hodnotu stavebních prací, nebo přijmout opatření zahrnující podobná práva na koordinaci stavebních prací pro provozovatele jiných druhů sítí, například pro plyn nebo elektřinu.
(26)
Při budování sítí elektronických komunikací nebo nových síťových prvků může být za účelem ochrany obecných zájmů členských států a Unie nezbytná řada různých povolení, včetně stavebního povolení, územního plánu, povolení z hlediska životního prostředí a jiných povolení. Počet povolení nutných pro budování různých typů sítí elektronických komunikací a místní charakter budování může vyústit v uplatnění řady postupů a podmínek. Při zachování práva každého příslušného orgánu na účast a uchování svých rozhodovacích pravomocí v souladu se zásadou subsidiarity by veškeré relevantní informace o postupech a obecných podmínkách týkajících se stavebních prací měly být dostupné prostřednictvím jednotného informačního místa. To by mohlo snížit složitost a zvýšit efektivitu a transparentnost, zejména pro nové subjekty na trhu nebo menší subjekty, které neprovozují činnost v dané oblasti. Členské státy by navíc měly mít možnost stanovit právo podniků zajišťujících nebo oprávněných zajišťovat veřejné komunikační sítě předložit svou žádost o povolení prostřednictvím jednotného kontaktního místa.
(27)
Členské státy by měly zajistit, aby rozhodnutí o povolení nebo zamítnutí žádosti o povolení týkající se budování sítí elektronických komunikací nebo nových síťových prvků byla v každém případě poskytnuta k dispozici nejpozději do čtyř měsíců, aniž jsou dotčeny jiné konkrétní lhůty nebo povinnosti stanovené pro řádný průběh řízení platné pro postup udělování povolení v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo právními předpisy Unie, aby se zajistilo, že postupy udělování povolení nepůsobí jako překážky investic a že nemají nepříznivý vliv na vnitřní trh. Takové rozhodnutí může být v souladu s platnými právními předpisy implicitní nebo explicitní. Členské státy by případně měly stanovit právo poskytovatelů, kteří utrpěli škodu z prodlení způsobenou některým příslušným orgánem, udělit povolení v rámci platných lhůt za účelem získání náhrady.
(28)
Aby se zajistilo, že tyto postupy pro udělování povolení budou dokončeny v přiměřené lhůtě, členské státy by mohly zvážit stanovení několika ochranných opatření, jako je např. implicitní schválení, nebo přijmout opatření zjednodušující postupy udělování povolení mimo jiné snížením počtu povolení nutných pro budování sítí elektronických komunikací nebo vynětím určitých kategorií stavebních prací malého rozsahu nebo standardizovaných stavebních prací z udělování povolení. Orgány na celostátní, regionální nebo místní úrovni by měly každé odmítnutí takového povolení v rámci jejich pravomoci odůvodnit na základě objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií a podmínek. Tím by neměla být dotčena jakákoli opatření přijatá členskými státy vyjímající některé prvky sítí elektronických komunikací, pasivní či aktivní, z udělování povolení.
(29)
Dosažení cílů Digitální agendy vyžaduje, aby se zavádění infrastruktury přiblížilo prostorám koncových uživatelů, přičemž bude plně respektována zásada proporcionality, pokud jde o jakákoli omezení vlastnických práv z hlediska sledovaného obecného zájmu. Mělo by být usnadněno vybudování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací až ke koncovým uživatelům a zároveň zajištěna technologická neutralita, zejména prostřednictvím fyzické infrastruktury uvnitř budovy, připravené pro vysokorychlostní připojení. S ohledem na skutečnost, že náklady na zástavbu minichrániček během výstavby budovy jsou relativně nízké, zatímco dovybavení budov vysokorychlostní infrastrukturou může představovat významnou část nákladů na budování vysokorychlostní sítě, měly by být všechny nové nebo podstatně renovované budovy vybaveny fyzickou infrastrukturou umožňující připojení koncových uživatelů k vysokorychlostním sítím. V zájmu zavádění vysokorychlostních sítí elektronických komunikací by nové a podstatně renovované vícebytové budovy měly být vybaveny přístupovým bodem, jehož prostřednictvím může poskytovatel získat přístup k infrastruktuře uvnitř budovy. Developeři budov by navíc měli zajistit vytvoření prázdných kabelovodů vedoucích z každého bytu do přístupového bodu umístěného ve vícebytové budově nebo mimo ni. Mohou se vyskytnout případy, jako jsou nové budovy s jedním bytem nebo významné renovace v izolovaných oblastech, kdy je perspektiva vysokorychlostního připojení z objektivních důvodů považována za příliš vzdálenou na to, aby odůvodnila vybavení budov fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení, nebo přístupovým bodem, nebo kdy by takové vybavení budov bylo nepřiměřené z ekonomických důvodů nebo z důvodu ochrany městského dědictví či životního prostředí, jako v případě zvláštních kategorií památek.
(30)
S cílem pomoci potenciálním kupujícím a nájemcům při určování budov, které jsou vybaveny fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení, a které tudíž mají značný potenciál úspory nákladů, a s cílem prosazovat vysokorychlostní připravenost budov by členské státy měly mít možnost vyvinout dobrovolné označení „připraveno pro širokopásmové připojení“ pro budovy vybavené takovou infrastrukturou a přístupovým bodem v souladu s touto směrnicí.
(31)
Když poskytovatelé veřejných komunikačních sítí budují vysokorychlostní sítě elektronických komunikací v určité oblasti, lze dosáhnout výrazných úspor z rozsahu, pokud mohou ukončit svou síť v přístupovém bodě budovy bez ohledu na to, zda účastník v té době vyjádřil výslovný zájem o uvedenou službu, avšak pod podmínkou, že je minimalizován dopad na soukromé vlastnictví, s využitím existující fyzické infrastruktury a s uvedením dotčené oblasti do původního stavu. Je-li síť ukončena v přístupovém bodě, připojení dalších zákazníků je možné za podstatně nižších nákladů, zejména prostřednictvím přístupu k vertikálnímu segmentu uvnitř budovy, připravenému pro vysokorychlostní připojení, pokud již existuje. Uvedeného cíle lze stejně tak dosáhnout v případě, kdy je budova sama již vybavena vysokorychlostní sítí elektronických komunikací, k níž mají za transparentních, přiměřených a nediskriminačních podmínek přístup všichni poskytovatelé veřejných komunikačních sítí, kteří mají v dané budově aktivního účastníka služeb. To může nastat zejména v členských státech, které přijaly opatření na základě článku 12 směrnice 2002/21/ES.
(32)
Nové budovy měly být vybaveny fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení, a v případě vícebytových budov přístupovým bodem- Členské státy by k dosažení tohoto cíle měly mít možnost jisté flexibility. V tomto ohledu není cílem této směrnice harmonizace pravidel v oblasti souvisejících nákladů, včetně úhrady nákladů na vybavení budov fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení, a přístupovým bodem.
(33)
Vzhledem ke společenským přínosům digitálního začlenění a k ekonomické logice budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací, pokud neexistuje pasivní ani aktivní infrastruktura připravená pro vysokorychlostní připojení, která obsluhuje prostory koncových uživatelů, ani alternativy k poskytnutí vysokorychlostních sítí elektronických komunikací účastníkovi, měl by mít jakýkoli poskytovatel veřejných komunikačních sítí právo ukončit svou síť na vlastní náklady v soukromých prostorech v případě, že dopad na soukromý majetek je minimalizovaný, např. opětovným využitím existující fyzické infrastruktury dostupné v budově, je-li to možné, nebo uvedením dotčených oblastí do původního stavu.
(34)
V souladu se zásadou subsidiarity by touto směrnicí neměla být dotčena možnost, aby členské státy přidělily regulační úkoly v něm stanovené orgánům, jež jsou nejvíce způsobilé je plnit v souladu s vnitrostátním ústavním systémem rozdělení pravomocí a s požadavky stanovenými touto směrnicí.
(35)
Určený vnitrostátní orgán pro řešení sporů by měl zajistit nestrannost a nezávislost vůči zúčastněným stranám a měl by mít odpovídající pravomoci a zdroje.
(36)
Členské státy by měly stanovit účinné, přiměřené a odrazující sankce pro případ nedodržení vnitrostátních opatření přijatých na základě této směrnice.
(37)
Aby byla zajištěna efektivita jednotných informačních míst stanovených touto směrnicí, členské státy by měly zajistit, aby v daném jednotném informačním místě, v němž lze zajistit zvýšenou efektivitu s ohledem na přidělené úkoly, mimo jiné i v rámci místního katastru nemovitostí, byly k dispozici dostatečné zdroje a příslušné informace o konkrétní oblasti s optimální mírou agregace. Se záměrem vycházet z existujících struktur a maximalizovat přínosy pro koncové uživatele by proto členské státy mohly zvážit možné synergie a úspory z rozsahu činnosti s jednotnými kontaktními místy ve smyslu článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES (12).
(38)
Jelikož cílů této směrnice, totiž usnadnit budování fyzické infrastruktury vhodné pro vysokorychlostní sítě elektronických komunikací v celé Unii, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich z důvodů jejich rozsahu či účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(39)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznané zejména v Listině základních práv Evropské unie, zejména právo na soukromí a ochranu obchodního tajemství, svobodu podnikání, právo na vlastnictví a právo na účinnou právní ochranu. Členské státy musí tuto směrnici uplatňovat v souladu s těmito právy a zásadami,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Cílem této směrnice je usnadnit a podnítit zavádění vysokorychlostních sítí elektronických komunikací podporou společného využívání existující fyzické infrastruktury a usnadněním efektivnějšího budování nové fyzické infrastruktury, aby bylo možné tyto sítě zavádět s nižšími náklady.
2. Tato směrnice stanoví minimální požadavky týkající se stavebních prací a fyzické infrastruktury s cílem sblížit některé aspekty právních a správních předpisů členských států v těchto oblastech.
3. Členské státy mohou zachovat nebo zavést opatření v souladu s právními předpisy Unie, které jsou přísnější než minimální požadavky stanovené touto směrnicí s cílem lépe dosáhnout cíle uvedeného v odstavci 1.
4. Pokud jsou ustanovení této směrnice v rozporu s ustanoveními směrnic 2002/21/ES, 2002/19/ES, 2002/20/ES, 2002/22/ES nebo 2002/77/ES, použijí se příslušná ustanovení uvedených směrnic.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se použijí definice uvedené ve směrnici 2002/21/ES.
Použijí se rovněž tyto definice:
1)
„provozovatelem sítě“ se rozumí podnik zajišťující nebo oprávněný zajišťovat veřejné komunikační sítě, jakož i podnik, který zajišťuje fyzickou infrastrukturu určenou k poskytování:
a)
služeb výroby, přepravy nebo distribuce
i)
plynu,
ii)
elektrické energie včetně veřejného osvětlení,
iii)
vytápění,
iv)
vody včetně odstraňování nebo čištění odpadních a kanalizačních vod, a odvodňovacích systémů,
b)
dopravních služeb včetně železnic, silnic, přístavů a letišť;
2)
„fyzickou infrastrukturou“ se rozumí jakýkoli prvek sítě, který je určen k uložení jiných prvků sítě, aniž by se sám stal aktivním prvkem sítě, jako jsou potrubí, stožáry, kabelovody, inspekční komory, vstupní šachty, rozvodné skříně, budovy nebo vstupy do budov, antény, věže a sloupy; kabely, včetně nenasvícených optických vláken, jakož i prvky sítí používané v současné době k poskytování vody určené k lidské spotřebě podle definice uvedené v čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 98/83/ES (13) nejsou fyzickou infrastrukturou ve smyslu této směrnice;
3)
„vysokorychlostní sítí elektronických komunikací“ se rozumí síť elektronických komunikací, jež je schopna poskytovat služby širokopásmového připojení o rychlosti alespoň 30 Mb/s;
4)
„stavebními pracemi“ se rozumí každý výsledek stavebních nebo stavebně inženýrských prací jako celek, který je sám o sobě dostačující, aby plnil hospodářskou nebo technickou funkci, a zahrnuje jeden nebo více prvků fyzické infrastruktury;
5)
„subjektem veřejného sektoru“ se rozumí státní, regionální nebo místní orgán, veřejnoprávní subjekt nebo sdružení vytvořené jedním nebo několika takovými orgány nebo jedním nebo několika takovými veřejnoprávními subjekty;
6)
„veřejnoprávními subjekty“ se rozumějí subjekty se všemi těmito vlastnostmi:
a)
jsou založeny za zvláštním účelem spočívajícím v uspokojování potřeb obecného zájmu, které nemají průmyslovou nebo obchodní povahu;
b)
mají právní subjektivitu a
c)
jsou financovány zcela nebo převážně státem, regionálními nebo místními orgány nebo jinými veřejnoprávními subjekty; nebo podléhají řídicímu dohledu těchto orgánů nebo subjektů; nebo je v jejich správním, řídícím nebo dozorčím orgánu více než polovina členů jmenována státem, regionálními nebo místními orgány nebo jinými veřejnoprávními subjekty;
7)
„fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy“ se rozumí fyzická infrastruktura nebo zařízení v místě koncového uživatele, včetně prvků ve spoluvlastnictví, určené k uložení kabelových nebo bezdrátových přístupových sítí, pokud jsou tyto přístupové sítě schopny poskytovat služby elektronických komunikací a propojovat přístupový bod budovy s koncovým bodem sítě;
8)
„fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení“ se rozumí fyzická infrastruktura uvnitř budovy, určená k uložení prvků či umožnění poskytnutí vysokorychlostních sítí elektronických komunikací;
9)
„významnou renovací“ se rozumí stavební nebo stavebně inženýrské práce v místě koncového uživatele, které zahrnují strukturální změny celé fyzické infrastruktury uvnitř budovy nebo její značné části a vyžadují stavební povolení;
10)
„povolením“ se rozumí explicitní nebo implicitní rozhodnutí příslušného orgánu v návaznosti na jakýkoli postup, v jehož rámci je určitý podnik povinen učinit kroky umožňující legální provedení stavebních nebo stavebně inženýrských prací;
11)
„přístupovým bodem“ se rozumí fyzický bod umístěný uvnitř budovy či mimo ni přístupný pro podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě, jehož prostřednictvím je umožněno připojení k fyzické infrastruktuře uvnitř budovy, připravené pro vysokorychlostní připojení.
Článek 3
Přístup k existující fyzické infrastruktuře
1. Členské státy zajistí, aby každý provozovatel sítě měl právo nabízet podnikům zajišťujícím nebo oprávněným zajišťovat sítě elektronických komunikací přístup ke své fyzické infrastruktuře pro účely budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací. Členské státy mohou naproti tomu stanovit právo provozovatelů veřejných komunikačních sítí nabízet přístup k jejich fyzické infrastruktuře pro účely budování jiných sítí než sítí elektronických komunikací.
2. Členské státy zajistí, aby na základě písemné žádosti podniku zajišťujícího nebo oprávněného zajišťovat veřejné komunikační sítě měl každý provozovatel sítě povinnost vyhovět všem přiměřeným žádostem o přístup ke své fyzické infrastruktuře pro účely budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací, a to za spravedlivých a přiměřených podmínek včetně ceny. Taková písemná žádost specifikuje prvky projektu, pro nějž se požaduje přístup, včetně konkrétního časového rámce.
3. Členské státy vyžadují, aby každé odepření přístupu bylo založeno na objektivních, transparentních a přiměřených kritériích, jako jsou:
a)
technická vhodnost fyzické infrastruktury, k níž bylo požádáno o přístup, pro uložení jakéhokoli prvku vysokorychlostních sítí elektronických komunikací podle odstavce 2;
b)
dostupnost prostoru k uložení prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací podle odstavce 2, včetně budoucích potřeb provozovatele sítě ohledně prostoru, které jsou dostatečně prokázány;
c)
otázky týkající se bezpečnosti a veřejného zdraví;
d)
integrita a bezpečnost kterékoli sítě, zejména kritické infrastruktury jednotlivých států;
e)
riziko závažné interference plánovaných služeb elektronických komunikací s poskytováním jiných služeb prostřednictvím stejné fyzické infrastruktury;
f)
dostupnost použitelných alternativních prostředků pro velkoobchodní přístup k fyzické infrastruktuře sítě poskytnutých provozovatelem sítě a vhodných k poskytování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací za předpokladu, že tento přístup je nabízen za spravedlivých a přiměřených podmínek;
Členské státy zajistí, aby provozovatel sítě uvedl důvody zamítnutí do dvou měsíců ode dne přijetí úplné žádosti o přístup.
4. V případě, kdy byl odepřen přístup nebo kdy do dvou měsíců od data obdržení žádosti o přístup nebylo dosaženo dohody o konkrétních podmínkách včetně ceny, členské státy zajistí, aby kterákoli ze stran byla oprávněna předložit věc příslušnému vnitrostátnímu orgánu pro řešení sporů.
5. Členské státy vyžadují, aby vnitrostátní orgán pro řešení sporů uvedený v odstavci 4 vydal, s řádným ohledem na zásadu proporcionality, závazné rozhodnutí ve věci sporu zahájeného podle odstavce 4, včetně stanovení spravedlivých a přiměřených podmínek i cen, je-li to na místě.
Vnitrostátní orgán pro řešení sporů vyřeší spor v nejkratší možné době a v každém případě do čtyř měsíců ode dne přijetí úplné žádosti s výjimkou mimořádných okolností, aniž je dotčena možnost kterékoli ze stran předložit věc soudu.
Týká-li se spor přístupu k infrastruktuře poskytovatele sítě elektronických komunikací a je-li vnitrostátní orgán pro řešení sporů vnitrostátním regulačním orgánem, zohlední případně cíle stanovené v článku 8 směrnice 2002/21/ES. Jakákoli cena stanovená orgánem pro řešení sporů zajistí, aby poskytovatel přístupu měl přiměřenou možnost náhrady svých nákladů a zohlední dopad požadovaného přístupu na obchodní plán poskytovatele přístupu, včetně investic realizovaných provozovatelem sítě, který byl o přístup požádán, zejména do fyzických infrastruktur využívaných k poskytování vysokorychlostních služeb elektronických komunikací.
6. Tímto článkem není dotčeno vlastnické právo vlastníka fyzické infrastruktury v případě, že provozovatel sítě není jejím vlastníkem, ani vlastnické právo jakékoliv třetí strany, jako jsou vlastníci pozemků a vlastníci soukromých nemovitostí.
Článek 4
Transparentnost ve vztahu k fyzické infrastruktuře
1. Pro účely žádosti o přístup k fyzické infrastruktuře v souladu s čl. 3 odst. 2 členské státy zajistí, aby každý podnik zajišťující nebo oprávněný zajišťovat veřejné komunikační sítě měl na vyžádání právo na přístup k následujícímu souboru minimálních informací o existující fyzické infrastruktuře kteréhokoli provozovatele sítě:
a)
umístění a trasování;
b)
druh a současné využití infrastruktury a
c)
kontaktní místo.
Členské státy zajistí, aby podnik žádající o přístup specifikoval oblast, v níž plánuje budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací.
Členské státy mohou umožnit přístup k minimálním informacím, které mají být omezeny, pouze je-li to považováno za nutné v zájmu bezpečnosti a integrity sítí, národní bezpečnosti, veřejného zdraví nebo bezpečnosti, důvěrnosti nebo provozního či obchodního tajemství.
2. Členské státy mohou požadovat, aby každý subjekt veřejného sektoru, jenž je na základě svých úkolů držitelem částí minimálních informací uvedených v odstavci 1 a týkajících se fyzické infrastruktury provozovatele sítě v elektronické podobě, zpřístupnil tyto části informací elektronickými prostředky prostřednictvím jednotného informačního místa do 1. ledna 2017, a členské státy po takových subjektech veřejného sektoru požadují, aby je na požádání zpřístupnily podnikům zajišťujícím nebo oprávněným zajišťovat veřejné komunikační sítě, aniž jsou dotčena omezení podle odstavce 1. Veškeré aktualizace těchto informací a jakékoli nové prvky minimálních informací uvedených v odstavci 1, které subjekt veřejného sektoru obdrží, se zpřístupní jednotnému informačnímu místu do dvou měsíců ode dne jejich přijetí. Je-li třeba zaručit spolehlivost poskytnutých informací, lze tuto lhůtu prodloužit maximálně o jeden měsíc.
3. Minimální informace, které jsou zpřístupněny jednotnému informačnímu místu podle odstavce 2, se prostřednictvím jednotného informačního místa neprodleně zpřístupní v elektronické podobě za přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínek. Členské státy zajistí, aby byl přístup k minimálním informacím podle tohoto odstavce prostřednictvím jednotného informačního místa umožněn do 1. ledna 2017.
4. Nejsou-li minimální informace uvedené v odstavci 1 k dispozici prostřednictvím jednotného informačního místa, členské státy vyžadují, aby provozovatelé sítí tyto informace zpřístupnili na základě konkrétní písemné žádosti podniku zajišťujícího nebo oprávněného zajišťovat veřejné komunikační sítě. V této žádosti se specifikuje oblast, v níž je plánováno budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací. Přístup k informacím se poskytne do dvou měsíců od obdržení písemné žádosti za přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínek, aniž jsou dotčena příslušná omezení podle odstavce 1.
5. Na základě konkrétní písemné žádosti podniku zajišťujícího nebo oprávněného zajišťovat veřejné komunikační sítě členské státy vyžadují, aby provozovatelé sítí vyhověli přiměřeným žádostem o průzkum na místě týkajícím se konkrétních prvků jejich fyzické infrastruktury. V této žádosti se specifikují prvky sítě dotčené v souvislosti s budováním prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací. Průzkum na místě týkající se specifikovaných prvků sítě se povolí do jednoho měsíce od data obdržení písemné žádosti za přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínek, aniž jsou dotčena příslušná omezení podle odstavce 1.
6. Členské státy zajistí, aby v případě sporu vzniklého v souvislosti s právy a povinnostmi stanovenými v tomto článku měla kterákoli strana právo obrátit se ve věci sporu na vnitrostátní orgán pro řešení sporů. Vnitrostátní orgán pro řešení sporů plně zohlední zásadu proporcionality a vydá závazné rozhodnutí k vyřešení sporu v nejkratší možné době a v každém případě do dvou měsíců, s výjimkou mimořádných okolností, aniž je dotčena možnost kterékoli ze stran předložit věc soudu.
7. Členské státy mohou stanovit výjimky z povinností stanovených v odstavcích 1 až 5 v případě existujících fyzických infrastruktur, které se nepovažují za technicky vhodné pro budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací, nebo v případě kritické infrastruktury jednotlivých států Tyto výjimky musí být v tomto ohledu řádně odůvodněné. Zúčastněným stranám musí být poskytnuta příležitost vyjádřit se v přiměřené lhůtě k návrhům výjimek. Každá taková výjimka se musí oznámit Komisi.
8. Členské státy zajistí, aby podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě, které obdrží přístup k informacím podle tohoto článku, přijaly vhodná opatření pro zajištění zachování důvěrnosti a provozního a obchodního tajemství.
Článek 5
Koordinace stavebních prací
1. Členské státy zajistí, aby každý provozovatel sítě měl právo sjednávat dohody o koordinaci stavebních prací s podniky zajišťujícími nebo oprávněnými zajišťovat sítě elektronických komunikací s cílem budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací.
2. Členské státy zajistí, aby každý provozovatel sítě provádějící přímo nebo nepřímo stavební práce zcela nebo částečně financované z veřejných prostředků vyhověl všem přiměřeným žádostem podniků zajišťujících nebo oprávněných zajišťovat veřejné komunikační sítě o koordinaci stavebních prací s cílem budování prvků vysokorychlostní sítě elektronických komunikací, a to za transparentních a nediskriminačních podmínek. Těmto žádostem se vyhoví, pokud:
a)
si to nevyžádá žádné dodatečné náklady, mimo jiné z důvodu dalšího prodlení, pro původně plánované stavební práce;
b)
to nebrání kontrole nad koordinací prací a
c)
je žádost o koordinaci podána co nejdříve a v každém případě nejpozději jeden měsíc před předložením konečného projektu příslušným orgánům k udělení povolení.
Členské státy mohou stanovit pravidla pro rozdělení nákladů souvisejících s koordinací stavebních prací.
3. Pokud není dohody o koordinaci stavebních prací podle odstavce 2 dosaženo do jednoho měsíce od obdržení formální žádosti o jednání, členské státy zajistí, aby kterákoli ze stran měla právo předložit věc příslušnému vnitrostátnímu orgánu pro řešení sporů.
4. Členské státy zajistí, aby vnitrostátní orgán pro řešení sporů uvedený v odstavci 3 vydal, s řádným ohledem na zásadu proporcionality, rozhodnutí k vyřešení sporu zahájeného podle odstavce 3, včetně stanovení spravedlivých a nediskriminačních podmínek a poplatků, je-li to na místě.
Vnitrostátní orgán pro řešení sporů vyřeší spor v nejkratší možné době a v každém případě do dvou měsíců ode dne přijetí úplné žádosti, s výjimkou mimořádných okolností, aniž je dotčena možnost kterékoli ze stran předložit věc soudu.
5. Členské státy mohou stanovit výjimky z povinností uvedených v tomto článku pro stavební práce malého významu, pokud jde o hodnotu, velikost či trvání, nebo v případě kritické národní infrastruktury. Tyto výjimky musí být v tomto ohledu řádně odůvodněné. Zúčastněným stranám se poskytne příležitost vyjádřit se v přiměřené lhůtě k návrhům výjimek. Každá taková výjimka se oznámí Komisi.
Článek 6
Transparentnost ve vztahu k plánovaným stavebním pracem
1. V zájmu sjednávání dohod o koordinaci stavebních prací uvedených v článku 5 členské státy vyžadují, aby kterýkoli provozovatel sítě na základě konkrétní písemné žádosti podniku zajišťujícího nebo oprávněného zajišťovat veřejné komunikační sítě zpřístupnil následující minimální informace o probíhajících nebo plánovaných stavebních pracích týkajících se jeho fyzické infrastruktury, pro něž bylo buď uděleno povolení, nebo povolovací řízení probíhá, nebo se první žádost příslušným orgánům o udělení povolení plánuje v následujících šesti měsících:
a)
umístění a druh prací;
b)
dotčené prvky sítě;
c)
předpokládaný termín zahájení prací a doba jejich trvání a
d)
kontaktní místo.
V žádosti podniku zajišťujícího nebo oprávněného zajišťovat veřejné komunikační sítě se specifikuje oblast, v níž je plánováno budování prvků vysokorychlostní sítě elektronických komunikací. Provozovatelé sítí do dvou týdnů od data obdržení písemné žádosti poskytnou požadované informace za přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínek. Členské státy mohou umožnit přístup k minimálním informacím, které mají být omezeny, pouze je-li to považováno za nutné v zájmu bezpečnosti a integrity sítí, národní bezpečnosti, veřejného zdraví nebo bezpečnosti, důvěrnosti nebo provozního a obchodního tajemství.
2. Provozovatel sítě může žádost podle odstavce 1 zamítnout, pokud:
a)
požadované informace zveřejnil v elektronické podobě, nebo
b)
je přístup k těmto informacím zajištěn prostřednictvím jednotného informačního místa.
3. Členské státy zajistí, aby provozovatel sítě zpřístupnil požadované minimální informace uvedené v odstavci 1 prostřednictvím jednotného informačního místa.
4. Členské státy zajistí, aby v případě sporu vzniklého v souvislosti s právy a povinnostmi stanovenými v tomto článku měla kterákoli strana právo obrátit se ve věci sporu na vnitrostátní orgán pro řešení sporů. Vnitrostátní orgán pro řešení sporů plně zohlední zásadu proporcionality a vydá závazné rozhodnutí k vyřešení sporu v nejkratší možné době a v každém případě do dvou měsíců, s výjimkou mimořádných okolností, aniž je dotčena možnost kterékoli ze stran předložit věc soudu.
5. Členské státy mohou stanovit výjimky z povinností stanovených v tomto článku pro stavební práce nevýznamné hodnoty nebo v případě kritické infrastruktury jednotlivých států. Tyto výjimky se řádně odůvodní. Zúčastněným stranám se poskytne příležitost vyjádřit se v přiměřené lhůtě k návrhům výjimek. Každá taková výjimka se oznámí Komisi.
Článek 7
Postup udělování povolení
1. Členské státy zajistí, aby všechny příslušné informace týkající se podmínek a postupů platných pro udělování povolení pro stavební práce nezbytné pro účely budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací, včetně jakýchkoliv informací týkajících se výjimek platných pro tyto prvky, pokud jde o některá nebo veškerá povolení požadovaná podle vnitrostátních právních předpisů byly přístupné prostřednictvím jednotného informačního místa.
2. Členské státy mohou stanovit, že každý podnik zajišťující nebo oprávněný zajišťovat veřejné komunikační sítě má právo předkládat elektronickými prostředky a prostřednictvím jednotného informačního místa žádosti o povolení požadovaná pro stavební práce, která jsou nezbytná za účelem budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že aniž jsou dotčeny jiné konkrétní lhůty nebo povinnosti stanovené k zajištění řádného průběhu řízení nebo odvolacího řízení, platné pro postupy související s udělováním povolení v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo právními předpisy Unie, příslušné orgány povolení udělí či zamítnou do čtyř měsíců ode dne přijetí úplné žádosti. Členské státy mohou stanovit, že tuto lhůtu lze ve výjimečných a řádně odůvodněných případech prodloužit. Jakékoliv prodloužení bude co nejkratší, aby bylo možné povolení udělit či zamítnout. Každé odmítnutí musí být řádně odůvodněno na základě objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií.
4. Členské státy mohou zajistit, aby každý podnik zajišťující nebo oprávněný zajišťovat veřejné komunikační sítě, kterému v důsledku nedodržení lhůt platných podle odstavce 3 vznikla škoda, měl právo na náhradu škody v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Článek 8
Fyzická infrastruktura uvnitř budovy
1. Členské státy zajistí, aby všechny nově postavené budovy pro něž byla žádost o stavební povolení podána po 31. prosinci 2016, byly v místě koncového uživatele, včetně prvků těchto budov ve spoluvlastnictví, vybaveny fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení, až do koncových bodů sítě. Stejná povinnost platí v případě významné renovace, pro niž byla žádost o stavební povolení podána po 31. prosinci 2016.
2. Členské státy zajistí, aby všechny nově postavené vícebytové budovy, pro něž byla žádost o stavební povolení podána po 31. prosinci 2016, byly vybaveny přístupovým bodem. Stejná povinnost platí v případě významné renovace týkající se vícebytových budov, pro něž byla žádost o stavební povolení podána po 31. prosinci 2016.
3. Budovy vybavené v souladu s tímto článkem jsou způsobilé ke získání dobrovolného označení „připraveno pro širokopásmové připojení“ v těch členských státech, které se pro zavedení takového označení rozhodly.
4. Členské státy mohou pro určité kategorie budov, zejména budovy s jedním bytem, nebo významné renovace, stanovit výjimky z povinností stanovených v odstavcích 1 a 2, pokud je splnění těchto povinností nepřiměřené, například z hlediska nákladů pro jednotlivé vlastníky nebo společenství vlastníků nebo z hlediska druhů budov, jako jsou zvláštní kategorie památek, historické budovy, rekreační obydlí, vojenské budovy či jiné budovy využívané pro účely národní bezpečnosti. Tyto výjimky se řádně odůvodní. Zúčastněným stranám je poskytnuta příležitost vyjádřit se v přiměřené lhůtě k návrhům výjimek. Každá taková výjimka se oznámí Komisi.
Článek 9
Přístup k fyzické infrastruktuře uvnitř budovy
1. Členské státy zajistí, aby s výhradou odst. 3 prvního pododstavce měl každý poskytovatel veřejných komunikačních sítí právo zavést na vlastní náklady až k přístupovému bodu svou síť.
2. Členské státy zajistí, aby s výhradou odst. 3 prvního pododstavce měl každý poskytovatel veřejných komunikačních sítí právo na přístup ke kterékoli existující fyzické infrastruktuře uvnitř budovy za účelem budování vysokorychlostní sítě elektronických komunikací, pokud je duplikace technicky nemožná nebo ekonomicky neefektivní.
3. Členské státy zajistí, aby kterýkoliv držitel práva k užívání přístupového bodu a fyzické infrastruktury uvnitř budovy splňoval veškeré odůvodněné žádosti o přístup od poskytovatelů veřejných komunikačních sítí za spravedlivých a nediskriminačních podmínek, včetně ceny, je-li to na místě.
Pokud není dohody o přístupu uvedené v odstavci 1 nebo 2 dosaženo do dvou měsíců od obdržení formální žádosti o přístup, členské státy zajistí, aby každá strana měla právo předložit věc příslušnému vnitrostátnímu orgánu pro řešení sporů, aby posoudil dodržení požadavků stanovených v uvedených odstavcích. Vnitrostátní orgán pro řešení sporů plně zohlední zásadu proporcionality a vydá závazné rozhodnutí k vyřešení sporu v nejkratší možné době a v každém případě do dvou měsíců, s výjimkou mimořádných okolností, aniž je dotčena možnost kterékoli ze stran předložit věc soudu.
4. Členské státy mohou udělit výjimky z ustanovení v odstavcích 1 až 3 pro budovy, v nichž je přístup k existující síti, která končí v místě koncového uživatele a je vhodná k poskytování vysokorychlostní služeb elektronických komunikací, zajištěn za objektivních, transparentních, přiměřených a nediskriminačních podmínek.
5. Pokud infrastruktura uvnitř budovy, připravená pro vysokorychlostní připojení, neexistuje, členské státy zajistí, aby měl každý poskytovatel veřejných komunikačních sítí právo ukončit svou síť v prostorách účastníka, pokud s tím tento účastník souhlasí a pokud se tak minimalizuje dopad na soukromý majetek třetích stran.
6. Tímto článkem není dotčeno vlastnické právo vlastníka přístupového bodu nebo fyzické infrastruktury uvnitř budovy v případě, že držitel práva k užívání této infrastruktury nebo přístupového bodu není jejich vlastníkem, ani vlastnické právo jakýchkoliv třetích stran, jako jsou vlastníci pozemků a vlastníci budov.
Členské státy mohou stanovit pravidla pro odpovídající finanční náhradu pro osoby, jimž vznikla uplatňováním práv stanovených v tomto článku škoda.
Článek 10
Příslušné orgány
1. Členské státy zajistí, aby každý z úkolů svěřených vnitrostátnímu orgánu pro řešení sporů byl prováděn jedním nebo několika příslušnými orgány.
2. Vnitrostátní orgán pro řešení sporů určený členským státem podle odstavce 1 musí být právně samostatný a funkčně nezávislý na kterémkoliv provozovateli sítě. Členské státy mohou umožnit vnitrostátnímu orgánu pro řešení sporů účtovat poplatky na pokrytí nákladů souvisejících s plněním úkolů, které mu byly svěřeny.
3. Členské státy vyžadují, aby všechny strany s vnitrostátním orgánem pro řešení sporů plně spolupracovaly.
4. Členské státy jmenují jeden nebo více příslušných orgánů na celostátní, regionální nebo místní úrovni pro výkon funkcí jednotného informačního místa uvedených v článcích 4, 6 a 7. S cílem pokrýt náklady na plnění těchto funkcí členské státy mohou umožnit účtování poplatků za užívání jednotných informačních míst.
5. Členské státy oznámí Komisi totožnost každého příslušného orgánu v souladu s tímto článkem k plnění funkce podle této směrnice do 1. července 2016 a veškeré jejich změny předtím, než takové určení nebo změna vstoupí v platnost.
6. Proti veškerým rozhodnutím přijatým příslušnými orgány uvedenými v tomto článku se lze odvolat k soudu v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Článek 11
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních opatření přijatých podle této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich provádění. Stanovené sankce musejí být vhodné, účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 12
Přezkum
Komise podá do 1. července 2018 zprávu o provádění této směrnice Evropskému parlamentu a Radě. Zpráva obsahuje shrnutí dopadu opatření stanovených touto směrnicí a posouzení pokroku při plnění jejích cílů, včetně toho, zda a jak by mohla směrnice více přispět k dosažení ambicióznějších cílů v oblasti širokopásmového připojení než těch, jež jsou stanoveny v Digitální agendě.
Článek 13
Provedení
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 2016. Uvědomí o nich Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. července 2016.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 14
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 15
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 15. května 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2014/61/EU,
annettu 15 päivänä toukokuuta 2014,
toimenpiteistä nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönoton kustannusten vähentämiseksi
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Digitaalitalous muuttaa sisämarkkinoita perusteellisesti. Innovatiivisuutensa, nopeutensa ja rajat ylittävän ulottuvuutensa ansiosta digitaalitalous mahdollistaa sisämarkkinoiden yhdentymisen uudelle tasolle. Unioni on asettanut tavoitteeksi digitaalitalouden, joka tuottaa kestäviä taloudellisia ja sosiaalisia etuja nykyaikaisten verkkopalveluiden ja nopeiden internet-yhteyksien pohjalta. Korkealaatuinen digitaali-infrastruktuuri tukee käytännöllisesti katsoen kaikkia nykyaikaisen ja innovatiivisen talouden sektoreita ja on strategisesti tärkeä sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden kannalta. Sen vuoksi kaikilla kansalaisilla samoin kuin yksityisellä ja julkisella sektorilla on oltava mahdollisuus osallistua digitaalitalouteen.
(2)
Jäsenvaltiot ovat tunnustaneet nopeaan laajakaistaan siirtymisen merkityksen ja hyväksyneet kunnianhimoiset laajakaistatavoitteet, jotka esitetään komission tiedonannossa ”Euroopan digitaalistrategia - Euroopan kasvun vauhdittaminen digitaalisin keinoin”, jäljempänä ’digitaalistrategia’, ja jotka ovat peruslaajakaistan tarjoaminen kaikille eurooppalaisille vuoteen 2013 mennessä ja sen varmistaminen, että vuoteen 2020 mennessä paljon nopeammat, yli 30 Mbit/s:n internet-yhteydet ovat kaikkien eurooppalaisten ulottuvilla ja yli 100 Mbit/s:n internet-yhteys on vähintään 50 prosentilla unionin kotitalouksista.
(3)
Koska teknologia kehittyy nopeasti, laajakaistaliikenne kasvaa räjähdysmäisesti ja sähköisten palvelujen kysyntä kasvaa, digitaalistrategiassa asetettuja tavoitteita olisi pidettävä ehdottomina vähimmäistavoitteina ja unionin olisi pyrittävä kunnianhimoisempiin laajakaistatavoitteisiin kasvun, kilpailukyvyn ja tuottavuuden lisäämiseksi. Tätä direktiiviä tarkistettaessa komission olisi arvioitava, voidaanko tällä direktiivillä edistää kyseistä tavoitetta edelleen ja jos voidaan, niin miten.
(4)
Digitaalistrategiassa on myös todettu tarve politiikoille, joilla alennetaan laajakaistan käyttöönotosta koko unionin alueella aiheutuvia kustannuksia ja varmistetaan asianmukainen suunnittelu ja koordinointi sekä kevennetään hallinnollista rasitetta. Tämän osalta jäsenvaltioiden on tehtävä merkittäviä alkuinvestointeja fyysisen infrastruktuurin yhteiskäytön mahdollistamiseksi. Ottaen huomioon digitaalistrategian tavoitteet ja pitäen samalla mielessä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1316/2013 (4) perustetun Verkkojen Eurooppa -välineen nojalla laajakaistalle osoitettujen rahoitusvarojen merkittävä väheneminen, jäsenvaltioiden olisi voitava tämän direktiivin tavoitteiden saavuttamiseksi käyttää saatavilla olevaa unionin rahoitusta sovellettavien unionin säännösten mukaisesti.
(5)
Nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönoton kustannusten vähentäminen edistäisi myös julkisen sektorin digitalisoitumista, mikä muodostaisi digitaalisen vipuvaikutuksen kaikille talouden aloille sekä vähentäisi lisäksi julkishallinnon kustannuksia ja tehostaisi kansalaisille tarjottuja palveluja.
(6)
Ottaen huomioon, että tarvitaan unionin tason toimia laajakaistan kattavuuden parantamiseksi muun muassa vähentämällä nopean laajakaistainfrastruktuurin kustannuksia, kuten Eurooppa-neuvoston 13 ja 14 päivänä joulukuuta 2012 pidetyn kokouksen hyväksymissä päätelmissä on huomioitu, komission tiedonannossa ”Toinen sisämarkkinoiden toimenpidepaketti” korostetaan tarvetta lisätoimille, jotta voidaan saavuttaa nopeasti digitaalistrategiassa asetetut tavoitteet muun muassa vastaamalla nopean verkon edellyttämien investointien asettamaan haasteeseen.
(7)
Nopeiden kiinteiden ja langattomien sähköisten viestintäverkkojen käyttöönotto unionin laajuisesti edellyttää mittavia investointeja, joista merkittävän osan muodostavat rakennusteknisten töiden kustannukset. Joidenkin kustannuksiltaan korkeiden rakennusteknisten töiden rajoittaminen tehostaisi laajakaistaan siirtymistä.
(8)
Suuri osa näistä kustannuksista johtuu olemassa olevan passiivisen infrastruktuurin (kuten kaapelikanavien, kaapelinsuojaputkien, kaapelikaivojen, jakokaappien, pylväiden, mastojen, antennilaitteistojen, tornien ja muiden tukirakennelmien) käyttöön liittyvistä tehottomuuksista käyttöönottoprosessissa, rakennusteknisten töiden koordinointiin liittyvistä pullonkauloista, työläistä hallinnollisista lupamenettelyistä sekä verkkojen käyttöönottoon kiinteistöissä liittyvistä pullonkauloista, jotka johtavat suuriin taloudellisiin esteisiin erityisesti maaseutualueilla.
(9)
Toimenpiteiden, joiden tavoitteena on tehostaa olemassa olevien infrastruktuurien käyttöä ja vähentää uusien rakennusteknisten töiden kustannuksia ja esteitä, on määrä edesauttaa merkittävästi nopeiden sähköisten viestintäverkkojen nopeaa ja laajaa käyttöönottoa samalla, kun huolehditaan toimivasta kilpailusta, aiheuttamatta kielteisiä vaikutuksia olemassa olevan julkisen infrastruktuurin varmuudelle, turvallisuudelle ja sujuvalle toiminnalle.
(10)
Jotkin jäsenvaltiot ovat toteuttaneet toimenpiteitä vähentääkseen laajakaistaan siirtymisen kustannuksia. Nämä toimenpiteet ovat kuitenkin edelleen harvassa ja hajanaisia. Näiden toimenpiteiden laajentaminen koko unioniin voisi merkittävästi edesauttaa digitaalisten sisämarkkinoiden perustamista. Lisäksi erot sääntelyvaatimuksissa estävät joskus yleishyödyllisten laitosten välisen yhteistyön ja voivat luoda esteitä uusien verkon ylläpitäjien markkinoille tulolle ja uusille liiketoimintamahdollisuuksille, mikä haittaa sisämarkkinoiden kehitystä fyysisten infrastruktuurien käytössä ja käyttöönotossa nopeita sähköisiä viestintäverkkoja varten. Lisäksi jäsenvaltioiden tasolla tehdyt aloitteet eivät aina vaikuta kokonaisvaltaisilta, vaikka toimien olisi katettava koko käyttöönottoprosessi ja eri sektorit, jotta vaikutus olisi johdonmukainen ja merkittävä.
(11)
Tässä direktiivissä on tarkoitus määritellä koko unionissa sovellettavat vähimmäisoikeudet ja -velvoitteet, jotta voidaan helpottaa nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoa ja toimialojen välistä koordinointia. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti siinä vahvistettavat vähimmäistasoa vastaavat tasavertaiset toimintaedellytykset eivät saisi rajoittaa kansallisella ja paikallisella tasolla tällä hetkellä sovellettavia parhaita käytäntöjä ja toimenpiteitä, joihin liittyy yksityiskohtaisempia säännöksiä ja edellytyksiä sekä lisätoimenpiteitä mainittujen oikeuksien ja velvoitteiden täydentämiseksi.
(12)
Lex specialis -periaatteen mukaan tapauksissa, joissa sovelletaan yksityiskohtaisempia sääntelytoimenpiteitä unionin oikeuden mukaisesti, niiden olisi oltava etusijalla tässä direktiivissä säädettyihin vähimmäisoikeuksiin ja -velvoitteisiin nähden. Sen vuoksi tämä direktiivi ei saisi rajoittaa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/21/EY (5) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/19/EY (6), Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/20/EY (7), Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/22/EY (8) ja komission direktiivissä 2002/77/EY (9) esitetyn unionin sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmän soveltamista, mukaan lukien tuon sääntelyjärjestelmän nojalla toteutetut kansalliset toimenpiteet, kuten erityiset symmetriset ja epäsymmetriset sääntelytoimenpiteet.
(13)
Sähköisten viestintäverkkojen operaattoreiden ja varsinkin uusien tulokkaiden kannalta voi olla huomattavasti tehokkaampaa käyttää uudelleen jo olemassa olevia fyysisiä infrastruktuureja, jotka voivat olla myös muiden yleishyödyllisten laitosten omistuksessa, sähköisten viestintäverkkojen käyttöön ottamiseksi erityisesti alueilla, joilla soveltuvaa sähköistä viestintäverkkoa ei ole käytettävissä tai joilla uuden fyysisen infrastruktuurin rakentaminen ei ehkä ole taloudellisesti kannattavaa. Lisäksi toimialojen väliset yhteisvaikutukset voivat merkittävästi vähentää sähköisten viestintäverkkojen käyttöönotosta johtuvien rakennusteknisten töiden tarvetta ja sen myötä myös niihin liittyviä yhteiskunnallisia ja ympäristökustannuksia, kuten ympäristön pilaantumista, häiriöitä ja liikenteen ruuhkautumista. Sen vuoksi tätä direktiiviä olisi sovellettava yleisten viestintäverkkojen tarjoajien lisäksi myös kaikkiin tahoihin, joilla on omistus- ja käyttöoikeudet, jälkimmäisessä tapauksessa rajoittamatta kolmansien osapuolten omistusoikeuksia, sellaisiin laajoihin ja kaikkialle ulottuviin fyysisiin infrastruktuureihin, joihin voidaan sijoittaa sähköisten viestintäverkkojen elementtejä. Kyse voi olla esimerkiksi sähkön, kaasun, veden ja lämmön jakeluun, viemäröintiin, sadevesijärjestelmiin ja liikennepalveluihin käytettävistä fyysisistä verkoista.
(14)
Jotta voidaan parantaa nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoa sisämarkkinoilla, tässä direktiivissä olisi säädettävä yleisten viestintäverkkojen tarjoajien oikeuksista käyttää fyysistä infrastruktuuria riippumatta sen sijainnista oikeudenmukaisin ja kohtuullisin ehdoin, jotka ovat yhteensopivia omistusoikeuksien tavanomaisen käytön kanssa. Velvoite antaa oikeus käyttää fyysistä infrastruktuuria ei saisi rajoittaa sen maan omistajan tai rakennuksen omistajan oikeuksia, jossa infrastruktuuri sijaitsee.
(15)
Koska verkkojen fyysisten rakenteiden erikoistumisaste on pieni, niissä voi usein olla samanaikaisesti sijoitettuina monia erilaisia sähköisten viestintäverkkojen elementtejä, myös nopeudeltaan vähintään 30 Mbit/s:n laajakaistaliityntäpalvelujen tarjoamiseen teknologianeutraaliuden periaatetta noudattaen tarvittavia verkkoelementtejä, tämän vaikuttamatta verkon pääasialliseen palveluun ja pitäen mukauttamiskustannukset mahdollisimman alhaisina. Sen vuoksi fyysiseen infrastruktuuriin, joka on tarkoitettu pelkästään verkon muiden elementtien sijoittamiseen ilman, että siitä itsestään tulee aktiivinen verkkoelementti, kuten mustaan kuituun, voidaan periaatteessa sisällyttää sähköisen viestinnän kaapeleita, laitteistoa tai muita sähköisten viestintäverkkojen elementtejä riippumatta sen varsinaisesta käytöstä tai omistuksesta, jos turvallisuuteen liittyviä huolenaiheita tai haittaa infrastruktuurin omistajan tuleville liiketaloudellisille eduille ei ole. Yleisten viestintäverkkojen fyysistä infrastruktuuria voidaan periaatteessa käyttää myös muiden verkkojen elementtien sijoittamiseen, ja sen vuoksi jäsenvaltiot voivat valita vastavuoroisuuden periaatteen soveltamisen asianmukaisissa tapauksissa ja sallia yleisten viestintäverkkojen operaattorien tarjota käyttöoikeuden verkkoihinsa muiden verkkojen käyttöönottamiseksi. Pääasiallisen palvelun tarjoamiseen liittyvää määrättyä yleistä etua rajoittamatta olisi edistettävä verkon ylläpitäjien välisiä synergioita, jotta voidaan samalla myötävaikuttaa digitaalistrategian tavoitteiden saavuttamiseen.
(16)
Vaikka tämä direktiivi ei saisi rajoittaa mahdollisia erityisiä takeita, joita tarvitaan varmistamaan turvallisuus ja kansanterveys sekä verkkojen, erityisesti kriittisen infrastruktuurin, turvallisuus ja eheys ja estämään verkon ylläpitäjän tarjoamaan pääasialliseen palveluun kohdistuvat vaikutukset erityisesti ihmisten käyttöön tarkoitetun veden toimittamiseen käytettävien verkkojen osalta, kansalliseen lainsäädäntöön sisältyvät yleiset säännöt, joilla kielletään verkon ylläpitäjiä neuvottelemasta sähköisten viestintäverkkojen tarjoajien käyttöoikeuksista fyysisiin infrastruktuureihin, voivat estää fyysisten infrastruktuurien käyttöoikeusmarkkinoiden perustamisen. Tällaiset yleiset säännöt olisi näin ollen poistettava. Tässä direktiivissä esitetyt toimenpiteet eivät myöskään saisi rajoittaa jäsenvaltioiden mahdollisuutta tehdä infrastruktuurin käyttöoikeuksien tarjoaminen yleishyödyllisille laitoksille houkuttelevammaksi jättämällä tällaisesta palvelusta saatavat tulot niiden pääasiallisessa toiminnassa tai pääasiallisissa toiminnoissa perittävien loppukäyttäjähintojen laskentaperustan ulkopuolelle sovellettavan unionin lainsäädännön mukaisesti.
(17)
Verkon ylläpitäjä voi objektiivisista syistä evätä tiettyjen fyysisten infrastruktuurien käyttöoikeuden. Syynä voi olla fyysisen infrastruktuurin tekninen soveltumattomuus, joka johtuu niihin infrastruktuureihin liittyvistä erityisistä olosuhteista, joita varten käyttöoikeutta on pyydetty, kuten parhaillaan käytettävissä olevan tilan puutteesta, tai joka johtuu tulevista tilatarpeista, jotka on osoitettu riittävällä tavalla esimerkiksi julkisesti saatavissa olevilla investointisuunnitelmilla. Tietyissä olosuhteissa infrastruktuurin yhteiskäyttö voi samoin vaarantaa turvallisuuden tai kansanterveyden ja verkkojen, myös kriittisen infrastruktuurin, eheyden ja turvallisuuden tai saman infrastruktuurin kautta pääasiallisesti tarjottavien palvelujen tarjoamisen. Kun verkon ylläpitäjä jo tarjoaa fyysiseen verkkoinfrastruktuuriin tukkutason käyttöoikeuksia, jotka täyttäisivät käyttöoikeuksien hakijan tarpeet, verkon fyysisen infrastruktuurin käyttöoikeus voi lisäksi vaikuttaa kielteisesti sen liiketoimintamalliin ja investointikannusteisiin ja johtaa tehottomaan verkkoelementtien päällekkäisyyteen. Tapauksissa, joissa on kyse unionin sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmän nojalla määrättävistä fyysisen infrastruktuurin käyttöoikeuden myöntämisvelvoitteista, jollaisia voidaan määrätä esimerkiksi huomattavan markkinavoiman yrityksille, kysymystä säännellään jo sääntelyyn liittyvillä erityisillä velvoitteilla, joihin tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa.
(18)
Jos yleisiä viestintäverkkoja tarjoavat tai niiden tarjoamiseen luvan saaneet yritykset hakevat käyttöoikeuksia tietylle alueelle, verkon ylläpitäjien olisi tehtävä tarjous infrastruktuurinsa yhteiskäytöstä oikeudenmukaisin ja kohtuullisin ehdoin ja edellytyksin, hinta mukaan lukien, jollei käyttöoikeutta evätä objektiivisista syistä. Olosuhteista riippuen käyttöoikeuden myöntämisedellytyksiin voivat vaikuttaa useat eri tekijät, kuten mahdolliset kunnossapitoon ja mukauttamiseen liittyvät lisäkustannukset, mahdolliset ennaltaehkäisevät takeet, jotka toteutetaan verkkojen varmuuteen, turvallisuuteen ja eheyteen kohdistuvien haitallisten vaikutusten rajoittamiseksi, mahdolliset erityiset vastuuta koskevat järjestelyt vahinkojen varalta, infrastruktuurin rakentamiseen mahdollisesti myönnetyn julkisen tuen käyttö, mukaan lukien tukeen liitetyt tai kansallisessa lainsäädännössä unionin oikeuden mukaisesti vahvistetut erityiset ehdot ja edellytykset, kyky välittää tai tarjota infrastruktuurikapasiteettia julkisen palvelun velvoitteiden täyttämiseksi ja mahdolliset ympäristönsuojeluun, kansanterveyteen, yleiseen turvallisuuteen tai kaupunki- ja maaseutusuunnittelun tavoitteiden saavuttamiseen liittyvistä kansallisista säännöksistä johtuvat rajoitukset.
(19)
Jos kaupallisten neuvottelujen kuluessa ei päästä yhteisymmärrykseen teknisistä ja kaupallisista ehdoista ja edellytyksistä, kunkin osapuolen olisi voitava saattaa asia kansallisen tason riitojenratkaisuelimen käsiteltäväksi ratkaisun määräämiseksi osapuolille, jotta voidaan välttää perustelemattomat kieltäytymiset vastaamasta käyttöoikeuspyyntöihin tai kohtuuttomien ehtojen asettaminen. Myönnettävien käyttöoikeuksien hintoja määrittäessään riitojenratkaisuelimen olisi varmistettava, että käyttöoikeuden tarjoajalla on tosiasiallinen mahdollisuus kattaa kustannuksensa, jotka aiheutuvat käyttöoikeuden antamisesta sen fyysiseen infrastruktuuriin, ottaen huomioon erityiset kansalliset olosuhteet ja mahdollisesti käyttöön otetut hintajärjestelmät tosiasiallisen mahdollisuuden antamiseksi kustannusten kattamiseen ottaen huomioon kansallisten sääntelyviranomaisten toteuttamat aiemmat korjaavat toimenpiteet. Näin tehdessään riitojenratkaisuelimen olisi otettava huomioon myös pyydetyn käyttöoikeuden vaikutus käyttöoikeuden tarjoajan liiketoimintasuunnitelmaan, mukaan lukien sen käyttöoikeuden tarjoajan, jolta käyttöoikeutta pyydetään, tekemät investoinnit erityisesti siihen fyysiseen infrastruktuuriin, johon käyttöoikeutta pyydetään. Tapauksissa, joissa käyttöoikeuksia pyydetään yleisten viestintäverkkojen tarjoajien fyysiseen infrastruktuuriin, tällaiseen infrastruktuuriin tehdyt investoinnit voivat välittömästi edistää digitaalistrategian tavoitteita ja vapaamatkustajuus voisi vaikuttaa vähittäismarkkinoiden kilpailuun. Näin ollen kaikissa käyttöoikeuden myöntämisvelvoitteissa olisi otettava täysin huomioon näiden investointien taloudellinen kannattavuus käyttäen perustana niiden riskiprofiilia, niiden mahdollista tuottoaikataulua, mahdollista käyttöoikeuksien vaikutusta kilpailuun vähittäismarkkinoilla ja sen seurauksena hintoihin ja investointien tuottoihin, mahdollista verkon omaisuuserien arvonalennusta käyttöoikeuspyynnön ajankohtana, mahdollista investointien perustana ollutta liiketoimintasuunnitelmaa erityisesti nopeiden sähköisten viestintäpalvelujen tarjoamiseen käytettävien fyysisten infrastruktuurien tapauksessa ja käyttöoikeuden hakijalle mahdollisesti aiemmin tarjottua mahdollisuutta yhteiseen käyttöönottoon.
(20)
Jotta nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönotto voitaisiin suunnitella tehokkaasti ja varmistaa sähköisten viestintäverkkojen käyttöön soveltuvien nykyisten infrastruktuurien mahdollisimman tehokas hyödyntäminen, yleisiä viestintäverkkoja tarjoavien tai niiden tarjoamiseen luvan saaneiden yritysten olisi voitava saada vähimmäistiedot käyttöönottoalueella käytettävissä olevista fyysisistä infrastruktuureista. Tällaisten vähimmäistietojen avulla olisi oltava mahdollista arvioida olemassa olevan infrastruktuurin käyttömahdollisuudet tietyllä alueella ja vähentää olemassa oleville fyysisille infrastruktuureille aiheutuvia vahinkoja. Koska sidosryhmiä on useita ja jotta voidaan helpottaa näiden tietojen saantia myös toimialojen välillä ja rajojen yli, tällaisten vähimmäistietojen olisi oltava saatavilla keskitetyn tietopisteen kautta. Keskitetyn tietopisteen kautta olisi voitava saada sähköisessä muodossa jo saatavilla olevat vähimmäistiedot noudattaen rajoituksia, joiden avulla varmistetaan verkkojen, erityisesti kriittisen infrastruktuurin, turvallisuus ja eheys tai suojataan oikeutettuja yritys- ja liikesalaisuuksia.
(21)
Tässä direktiivissä ei aseteta uusia kartoitusvelvoitteita jäsenvaltioille, mutta sen mukaan vähimmäistiedot, jotka julkisen sektorin elimet ovat jo keränneet ja jotka ovat saatavilla sähköisessä muodossa kansallisten aloitteiden ja unionin lainsäädännön, kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/2/EY (10) mukaisesti, olisi annettava esimerkiksi hyperlinkin avulla keskitetyn tietopisteen saataville. Tällä tavoin yleisten viestintäverkkojen tarjoajat voivat saada fyysisiä infrastruktuureja koskevat tiedot koordinoidusti, ja samalla voidaan varmistaa näiden tietojen suojaaminen ja eheys erityisesti kansallisen kriittisen infrastruktuurin osalta. Tällaisten tietojen antaminen saataville ei saisi rajoittaa avoimuusvaatimuksia, joita julkisen sektorin hallussa olevien tietojen uudelleen käyttöön jo sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/98/EY (11) nojalla. Jos julkisen sektorin käytettävissä olevat tiedot eivät anna riittävää käsitystä olemassa olevista tietyn alueen tai tietyn tyypin fyysisistä infrastruktuureista, verkon ylläpitäjän olisi annettava tiedot yleisiä viestintäverkkoja tarjoavien tai niiden tarjoamiseen luvan saaneiden yritysten käyttöön.
(22)
Jos vähimmäistietoja ei ole saatavilla keskitetyn tietopisteen kautta, yleisiä viestintäverkkoja tarjoaville tai niiden tarjoamiseen luvan saaneille yrityksille olisi joka tapauksessa taattava mahdollisuus pyytää tällaisia erityistietoja suoraan miltä tahansa verkon ylläpitäjältä kyseessä olevalla alueella. Jos pyyntö on kohtuullinen ja erityisesti, jos se on tarpeen olemassa olevien fyysisten infrastruktuurien yhteiskäyttömahdollisuuden tai rakennusteknisten töiden koordinoinnin vuoksi, yleisiä viestintäverkkoja tarjoaville tai niiden tarjoamiseen luvan saaneille yrityksille olisi lisäksi annettava mahdollisuus tehdä paikan päällä selvityksiä ja pyytää tietoa suunnitelluista rakennusteknisistä töistä läpinäkyvin, oikeasuhteisin ja syrjimättömin edellytyksin ja rajoittamatta takeita, jotka on toteutettu verkkojen turvallisuuden ja eheyden varmistamiseksi sekä luottamuksellisuuden sekä yritys- ja liikesalaisuuksien suojaamiseksi. Verkon ylläpitäjän itse tai keskitettyjen tietopisteiden kautta toteuttamaa suunniteltuja rakennusteknisiä töitä koskevan tiedon avoimuuden parantamista olisi kannustettava varsinkin alueilla, joilla tästä saadaan suurin hyöty, ohjaamalla tietojen saantiin oikeutetut operaattorit näihin tietoihin, aina kun ne ovat saatavilla.
(23)
Jos syntyy riitoja oikeudesta saada tietoja fyysisistä infrastruktuureista nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönoton vuoksi, riitojenratkaisuelimen olisi voitava ratkaista tällaiset riidat sitovalla päätöksellä. Tällaisen elimen päätökset eivät saisi missään tapauksessa rajoittaa osapuolten mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.
(24)
Fyysisiin infrastruktuureihin liittyvien rakennusteknisten töiden koordinoinnilla voidaan päästä merkittäviin säästöihin ja minimoida häiriö alueella, johon uusien sähköisten viestintäverkkojen käyttöönotto vaikuttaa. Tästä syystä sääntelyyn liittyvät rajoitteet, jotka pääsääntöisesti estävät verkon ylläpitäjiä neuvottelemasta keskenään tällaisten töiden koordinoimiseksi myös nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoa varten, olisi kiellettävä. Tapauksissa, joissa rakennusteknisiä töitä ei rahoiteta julkisista varoista, tämä direktiivi ei saisi rajoittaa sidosryhmien mahdollisuutta tehdä rakennusteknisten töiden koordinointisopimuksia omien investointi- ja liiketoimintasuunnitelmiensa mukaisesti ja haluamassaan aikataulussa.
(25)
Kokonaan tai osittain julkisista varoista rahoitettavissa rakennusteknisissä töissä olisi pyrittävä saamaan aikaan mahdollisimman suuri positiivinen kokonaistulos hyödyntämällä näiden töiden myönteisiä ulkoisvaikutuksia eri toimialoilla ja varmistamalla tasavertaiset mahdollisuudet käytettävissä olevan ja suunnitellun fyysisen infrastruktuurin yhteiskäyttöön sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoa silmällä pitäen. Tarvittavat rakennustekniset työt suoraan tai välillisesti, esimerkiksi aliurakoitsijan kautta, suorittavan verkon ylläpitäjän olisi täytettävä oikeasuhteisin, syrjimättömin ja läpinäkyvin ehdoin ajoissa tehdyt kohtuulliset pyynnöt nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönoton koordinoinnista, jolla varmistetaan esimerkiksi mahdollisten, myös viivästyksistä aiheutuvien, lisäkustannusten kattaminen ja alkuperäisiin suunnitelmiin tehtävien muutosten pitäminen mahdollisimman vähäisinä, tämän saamatta kuitenkaan vaikuttaa kielteisesti julkisista varoista rahoitettavien rakennusteknisten töiden päätarkoitukseen. Jäsenvaltioiden olisi lisäksi voitava antaa sääntöjä koordinoituun käyttöönottoon liittyvien kustannusten jakamisesta, tämän kuitenkaan vaikuttamatta sovellettaviin valtiontukisääntöihin. Käytössä olisi oltava erityisiä sovittelumenettelyjä, jotta varmistetaan näiden koordinointisopimusten neuvotteluun liittyvien riitojen nopea ratkaiseminen oikeasuhteisin, kohtuullisin ja syrjimättömin ehdoin. Nämä säännökset eivät saisi rajoittaa jäsenvaltioiden oikeutta varata kapasiteettia sähköisiä viestintäverkkoja varten, vaikka nimenomaisia pyyntöjä ei olisikaan esitetty, fyysisten infrastruktuurien tulevan kysynnän tyydyttämistä varten rakennusteknisten töiden arvon maksimoimiseksi, tai toteuttaa toimenpiteitä, joihin liittyy vastaavia muuntyyppisten verkkojen, kuten kaasu- tai sähköverkkojen, operaattorien oikeuksia koordinoida rakennusteknisiä töitä.
(26)
Sähköisten viestintäverkkojen tai uusien verkkoelementtien käyttöönottoa varten voidaan kansallisten ja unionin yleisten etujen suojelemiseksi tarvita useita erilaisia lupia, kuten rakennus-, kaavoitus- ympäristö- ja muita lupia. Erityyppisten sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoa varten tarvittavien lupien määrä ja käyttöönoton paikallinen luonne voivat edellyttää monien erilaisten menettelyjen ja edellytysten soveltamista. Samalla kun säilytetään toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kunkin toimivaltaisen viranomaisen oikeus osallistua menettelyyn ja niiden päätöksenteko-oikeudet, kaikkien asiaankuuluvien tietojen rakennusteknisiin töihin sovellettavista menettelyistä ja yleisistä ehdoista olisi oltava kaikkien saatavilla keskitetyn tietopisteen kautta. Tämä voisi vähentää monimutkaisuutta sekä lisätä tehokkuutta ja läpinäkyvyyttä erityisesti uusille tulokkaille tai pienille operaattoreille, jotka eivät toimi kyseessä olevalla alueella. Jäsenvaltioiden olisi lisäksi voitava säätää yleisiä viestintäverkkoja tarjoavien tai niiden tarjoamiseen luvan saaneiden yritysten oikeudesta jättää lupapyyntönsä keskitetyn yhteyspisteen kautta.
(27)
Jotta lupamenettelyt eivät toimisi esteenä investoinneille tai vaikuttaisi kielteisesti sisämarkkinoihin, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että päätös sähköisten viestintäverkkojen tai uusien verkkoelementtien käyttöönottoa koskevan luvan myöntämisestä tai epäämisestä olisi saatava kaikissa tapauksissa saatava neljän kuukauden kuluessa, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta muihin menettelyn asianmukaista toteutusta varten asetettuihin erityisiin määräaikoihin tai velvoitteisiin, joita sovelletaan lupamenettelyyn kansallisen tai unionin lainsäädännön mukaisesti. Tällaiset päätökset voivat sovellettavan lainsäädännön mukaisesti olla luonteeltaan hiljaisia tai nimenomaisia. Jäsenvaltioiden olisi tarvittaessa säädettävä sellaisten tarjoajien oikeudesta saada korvausta, joille aiheutuu vahinkoa siitä, että toimivaltainen viranomainen ei ole noudattanut lupien saamiseen sovellettavia määräaikoja.
(28)
Sen varmistamiseksi, että tällaiset lupamenettelyt saatetaan päätökseen kohtuullisessa ajassa, jäsenvaltiot voivat harkita ottavansa käyttöön erilaisia takeita, kuten hiljaisen hyväksynnän, tai toteuttaa toimenpiteitä lupamenettelyjen yksinkertaistamiseksi muun muassa vähentämällä sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoon tarvittavien lupien määrää tai vapauttamalla tietyntyyppiset pienimuotoiset tai standardoidut rakennustekniset työt luvanvaraisuudesta. Kansallisten, alueellisten tai paikallisten viranomaisten olisi perusteltava tällaisten toimivaltaansa kuuluvien lupien mahdolliset epäämiset objektiivisin, läpinäkyvin, syrjimättömin ja oikeasuhteisin perustein ja edellytyksin. Tämä ei saisi rajoittaa toimenpiteitä, joita jäsenvaltiot saattavat toteuttaa sähköisten viestintäverkkojen tiettyjen passiivisten tai aktiivisten elementtien vapauttamiseksi luvanvaraisuudesta.
(29)
Digitaalistrategian tavoitteiden saavuttaminen edellyttää, että infrastruktuurin käyttöönotto tuodaan lähelle loppukäyttäjän sijaintipaikkaa noudattaen kuitenkin täysin suhteellisuusperiaatetta mahdollisten tavoiteltuun yleiseen etuun liittyvien omistusoikeuden rajoitusten osalta. Nopeiden sähköisten viestintäverkkojen tuomista loppukäyttäjälle asti olisi helpotettava erityisesti nopeita yhteyksiä tukevalla kiinteistöjen fyysisellä infrastruktuurilla, samalla kun varmistetaan teknologianeutraalius. Koska rakennuksen varustaminen rakennusvaiheessa pienoiskanavilla kaapelointia varten aiheuttaa vain vähäisiä lisäkustannuksia, ja nopean infrastruktuurin jälkiasentaminen rakennuksiin voi muodostaa merkittävän osan nopean verkon käyttöönoton kustannuksista, kaikki uudet ja peruskorjattavat rakennukset olisi varustettava fyysisellä infrastruktuurilla, joka mahdollistaa loppukäyttäjien liittämisen nopeisiin verkkoihin. Nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottamiseksi uudet ja peruskorjattavat monen asunnon kiinteistöt olisi varustettava liityntäpisteellä, jonka kautta tarjoaja voi liittää verkkonsa kiinteistön infrastruktuuriin. Kiinteistöjen rakennuttajien olisi lisäksi huolehdittava siitä, että kukin asunto varustetaan tyhjällä kaapelikanavalla, joka päättyy monen asunnon kiinteistön sisä- tai ulkopuolella sijaitsevaan liityntäpisteeseen. Joissain tapauksissa, esimerkiksi kun on kyse uusista omakotitaloista tai tietyntyyppisistä peruskorjaustöistä syrjäisillä alueilla, nopeiden yhteyksien mahdollisuutta saatetaan pitää objektiivista syistä liian etäisenä, jotta nopeita yhteyksiä tukevan kiinteistön fyysisen infrastruktuurin tai liityntäpisteen käyttöönotto olisi perusteltua, tai jos rakennuksen varustaminen tällä tavoin olisi suhteetonta muista taloudellisista tai kaupunkiperinnön suojeluun tai ympäristöön liittyvistä syistä, esimerkiksi tietyntyyppisten muistomerkkien osalta.
(30)
Jotta autettaisiin mahdollisia ostajia ja vuokralaisia tunnistamaan kiinteistöt, jotka on varustettu nopeita yhteyksiä tukevalla kiinteistön fyysisellä infrastruktuurilla ja joilla on sen vuoksi merkittävää kustannussäästöpotentiaalia, sekä kiinteistöjen nopeita yhteyksiä koskevan valmiuden edistämiseksi, jäsenvaltioiden olisi voitava kehittää vapaaehtoinen ”laajakaistavalmis”-merkintä tämän direktiivin mukaisesti tällaisella infrastruktuurilla ja liityntäpisteellä varustetuille kiinteistöille.
(31)
Yleisten viestintäverkkojen tarjoajien ottaessa käyttöön nopeita sähköisiä viestintäverkkoja tietyllä alueella saadaan merkittäviä mittakaavaetuja, jos ne voivat liittää verkkonsa rakennuksen liityntäpisteeseen riippumatta siitä, onko tilaaja ilmaissut nimenomaisen kiinnostuksensa palvelua kohtaan kyseisenä ajankohtana, mutta edellyttäen, että yksityiseen omaisuuteen kohdistuva vaikutus pidetään mahdollisimman vähäisenä käyttämällä olemassa olevaa fyysistä infrastruktuuria ja palauttamalla töiden kohteena oleva alue ennalleen. Kun verkko on liitetty liityntäpisteeseen, verkkoon voidaan liittää lisäasiakkaita huomattavasti alhaisemmin kustannuksin, erityisesti käyttämällä nopeisiin yhteyksiin soveltuvaa rakennuksen sisäistä kiinteistökaapelointia, jos se on jo olemassa. Tämä tavoite täyttyy myös silloin kun kiinteistö itsessään on jo varustettu nopealla sähköisellä viestintäverkolla, johon tarjotaan pääsy läpinäkyvin, oikeasuhteisin ja syrjimättömin ehdoin ja edellytyksin mille tahansa yleisen viestintäverkon tarjoajalle, jolla on kiinteistössä aktiivinen tilaaja. Tällainen tilanne saattaa olla erityisesti jäsenvaltioissa, jotka ovat toteuttaneet toimenpiteitä direktiivin 2002/21/EY 12 artiklan perusteella.
(32)
Uudet rakennukset olisi varustettava nopeita yhteyksiä tukevalla kiinteistön infrastruktuurilla ja monen asunnon kiinteistöjen osalta liityntäpisteellä. Jäsenvaltioilla olisi oltava tietty määrä joustoa tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Tämän osalta tällä direktiivillä ei pyritä yhdenmukaistamaan asiaan liittyviä kustannuksia koskevia sääntöjä, muun muassa niitä, jotka koskevat niiden kustannusten kattamista, jotka aiheutuvat rakennusten varustamisesta nopeita yhteyksiä tukevalla kiinteistön fyysisellä infrastruktuurilla ja liityntäpisteellä.
(33)
Digitaalisesta osallisuudesta koituvien yhteiskunnallisten hyötyjen vuoksi ja nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönoton taloudelliset vaikutukset huomioon ottaen olisi yleisten viestintäverkkojen tarjoajilla tapauksissa, joissa loppukäyttäjien tiloja ei ole varustettu passiivisella tai aktiivisella nopeisiin yhteyksiin soveltuvalla infrastruktuurilla eikä käytettävissä ole vaihtoehtoja nopeiden sähköisten viestintäverkkojen tarjoamiseksi tilaajalle, oltava oikeus liittää verkkonsa yksityisiin tiloihin omalla kustannuksellaan edellyttäen, että yksityiseen omaisuuteen kohdistuva vaikutus pidetään mahdollisimman vähäisenä esimerkiksi käyttämällä rakennuksessa jo olevaa fyysistä infrastruktuuria mahdollisuuksien mukaan uudelleen ja huolehtimalla siitä, että töiden kohteena olevat alueet palautetaan kaikilta osin ennalleen.
(34)
Tämä direktiivi ei toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kuitenkaan saisi rajoittaa jäsenvaltioiden mahdollisuutta osoittaa direktiivissä säädetyt sääntelytehtävät sellaisille viranomaisille, jotka voivat suorittaa ne parhaiten, noudattaen toimivallan ja valtuuksien jakamista koskevaa kansallista valtiosääntöoikeudellista järjestelmää, ja tässä direktiivissä vahvistettujen vaatimusten mukaisesti.
(35)
Nimetyn kansallisen riitojenratkaisuelimen olisi varmistettava puolueettomuus ja riippumattomuus riidan osapuolten suhteen, ja sillä olisi oltava asianmukaiset toimivaltuudet ja voimavarat.
(36)
Jäsenvaltioiden olisi säädettävä asianmukaisista, tehokkaista, oikeasuhteisista ja varoittavista seuraamuksista siinä tapauksessa, että tämän direktiivin perusteella hyväksyttyjä kansallisia toimenpiteitä ei noudateta.
(37)
Tässä direktiivissä säädettyjen keskitettyjen tietopisteiden tehokkuuden varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi huolehdittava riittävistä voimavaroista ja siitä, että tarvittavat tiettyä aluetta koskevat tiedot ovat saatavilla keskitettyjen tietopisteiden kautta optimaalisella aggregointitasolla, jolla voidaan taata arvokkaita tehokkuusetuja toimeksi annettujen tehtävien suorittamiseksi, myös paikallisen kiinteistörekisterin tasolla. Tässä yhteydessä jäsenvaltiot voivat harkita mahdollisia yhteisvaikutuksia ja laajuuden ekonomiaa, joita voidaan saada Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY (12) 6 artiklassa tarkoitettujen keskitettyjen asiointipisteiden kanssa käyttöön käytössä olevien rakenteiden hyödyntämiseksi ja loppukäyttäjille aiheutuvien hyötyjen maksimoimiseksi.
(38)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita, joilla pyritään helpottamaan nopeisiin sähköisiin viestintäverkkoihin soveltuvien fyysisten infrastruktuurien käyttöönottoa koko unionissa, vaan ne voidaan suunnitellun toiminnan laajuuden tai vaikutusten takia saavuttaa paremmin unionin tasolla. Unioni voi siten toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi.
(39)
Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, erityisesti oikeutta yksityisyyteen, liikesalaisuuksien suojaa, elinkeinovapautta, omistusoikeutta ja oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin. Jäsenvaltioiden on sovellettava tätä direktiiviä näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tämän direktiivin tarkoituksena on helpottaa nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoa ja kannustaa siihen edistämällä olemassa olevan fyysisen infrastruktuurin yhteiskäyttöä ja mahdollistamalla uuden fyysisen infrastruktuurin tehokkaampi käyttöönotto, jotta tällaiset verkot voidaan ottaa käyttöön alhaisemmin kustannuksin.
2. Tällä direktiivillä vahvistetaan rakennusteknisiä töitä ja fyysistä infrastruktuuria koskevat vähimmäisvaatimukset jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämiseksi näitä aloja kokevien tiettyjen näkökohtien osalta.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tavoitteen saavuttamiseksi paremmin jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai ottaa käyttöön unionin lainsäädännön mukaisia toimenpiteitä, joilla ylitetään tässä direktiivissä vahvistetut vähimmäisvaatimukset.
4. Jos jokin tämän direktiivin säännös on ristiriidassa direktiivin 2002/21/EY, direktiivin 2002/19/EY, direktiivin 2002/20/EY, direktiivin 2002/22/EY tai direktiivin 2002/77/EY säännöksen kanssa, näiden direktiivien asiaan liittyvät säännökset ovat ensisijaisia.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä sovelletaan direktiivissä 2002/21/EY annettuja määritelmiä.
Lisäksi tässä direktiivissä tarkoitetaan
1)
’verkon ylläpitäjällä’ yleisiä viestintäverkkoja tarjoavaa tai niiden tarjoamiseen luvan saanutta yritystä sekä yritystä, joka tarjoaa käyttöön fyysistä infrastruktuuria, joka on tarkoitettu seuraavien tarjoamiseen:
a)
seuraavien tuottaminen, kuljettaminen tai jakelu:
i)
kaasu,
ii)
sähkö, mukaan lukien julkinen valaistus,
iii)
lämpö,
iv)
vesi, mukaan lukien jäte- ja viemäriveden poisjohtaminen tai käsittely sekä sadevesijärjestelmät;
b)
liikennepalvelut, mukaan lukien rautatiet, maantiet, satamat ja lentoasemat;
2)
’fyysisellä infrastruktuurilla’ mitä tahansa verkon elementtiä, johon on tarkoitus sijoittaa muita verkon elementtejä ilman, että siitä itsestään tulee aktiivinen verkon elementti, kuten putkia, mastoja, kaapelikanavia, tarkastuskaivoja, kaapelikaivoja, jakokaappeja, rakennuksia tai rakennusten sisäänkäyntejä, antennilaitteistoja, torneja ja pylväitä; kaapelit, mukaan lukien musta kuitu, sekä verkkojen elementit, joita tosiasiallisesti käytetään neuvoston direktiivin 98/83/EY (13) 2 artiklan 1 kohdassa määritellyn ihmisten käyttöön tarkoitetun veden toimittamiseen eivät ole tässä direktiivissä tarkoitettua fyysistä infrastruktuuria;
3)
’nopealla sähköisellä viestintäverkolla’ sähköistä viestintäverkkoa, joka kykenee nopeudeltaan vähintään 30 Mbit/s:n laajakaistaliityntäpalvelujen tarjoamiseen;
4)
’rakennusteknisillä töillä’ jokaista rakennustöiden, mukaan lukien maa- ja vesirakennustyöt, kokonaistulosta, joka riittää itsessään täyttämään jonkin taloudellisen tai teknisen tarkoituksen ja käsittää yhden tai useamman elementin fyysisestä infrastruktuurista;
5)
’julkisen sektorin elimellä’ valtion viranomaista, alueviranomaista tai paikallisviranomaista, julkisoikeudellista laitosta taikka yhden tai useamman tällaisen viranomaisen tai yhden tai useamman tällaisen julkisoikeudellisen laitoksen muodostamaa yhteenliittymää;
6)
’julkisoikeudellisilla laitoksilla’ elimiä, joilla on kaikki seuraavat ominaispiirteet:
a)
ne on nimenomaisesti perustettu tyydyttämään yleisen edun mukaisia tarpeita ja niillä ei ole teollista tai kaupallista luonnetta;
b)
ne ovat oikeushenkilöitä; ja
c)
niiden rahoitus on kokonaan tai suurimmaksi osaksi peräisin valtiollisilta, alueellisilta tai paikallisilta viranomaisilta taikka muilta julkisoikeudellisilta laitoksilta; tai niiden johto on mainittujen viranomaisten tai laitosten valvonnan alainen; tai niillä on hallinto-, johto- tai valvontaelin, jonka jäsenistä valtiolliset, alueelliset tai paikalliset viranomaiset taikka muut julkisoikeudelliset laitokset nimittävät yli puolet;
7)
’kiinteistön fyysisellä infrastruktuurilla’ loppukäyttäjän sijaintipaikassa olevaa fyysistä infrastruktuuria tai laitteistoja, mukaan lukien yhteisomistuksessa olevat elementit, johon on tarkoitus sijoittaa kiinteitä ja/tai langattomia liityntäverkkoja, jos tällaiset liityntäverkot pystyvät välittämään sähköisiä viestintäpalveluja ja yhdistämään rakennuksen liityntäpisteen verkon liityntäpisteeseen;
8)
’nopeita yhteyksiä tukevalla kiinteistön fyysisellä infrastruktuurilla’ kiinteistön fyysistä infrastruktuuria, johon on tarkoitus sijoittaa nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtejä tai jonka on tarkoitus mahdollistaa tällaisten verkkojen saatavuus;
9)
’peruskorjaustöillä’ loppukäyttäjän sijaintipaikassa suoritettavia rakennustöitä, mukaan lukien maa- ja vesirakennustyöt, jotka käsittävät kiinteistön fyysistä infrastruktuuria kokonaisuudessaan tai sen merkittävää osaa koskevia rakenteellisia muutoksia ja edellyttävät rakennuslupaa;
10)
’luvalla’ toimivaltaisen viranomaisen nimenomaista tai hiljaista päätöstä menettelyssä, jota yrityksen on noudatettava rakennustöiden tai maa- ja vesirakennustöiden toteuttamiseksi laillisesti;
11)
’liityntäpisteellä’ rakennuksen sisä- tai ulkopuolella sijaitsevaa fyysistä pistettä, jonka kautta yleisiä viestintäverkkoja tarjoavat tai niiden tarjoamiseen luvan saaneet yritykset voivat liittää verkkonsa nopeita yhteyksiä tukevaan kiinteistön fyysiseen infrastruktuuriin.
3 artikla
Olemassa olevan fyysisen infrastruktuurin käyttöoikeus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokaisella verkon ylläpitäjällä on oikeus tarjota sähköisiä viestintäverkkoja tarjoaville tai niiden tarjoamiseen luvan saaneille yrityksille käyttöoikeuksia fyysiseen infrastruktuuriinsa nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönottoa varten. Vastavuoroisesti jäsenvaltiot voivat säätää yleisten viestintäverkkojen operaattorien oikeudesta tarjota käyttöoikeuksia fyysiseen infrastruktuuriinsa muiden verkkojen kuin sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoa varten.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisiä viestintäverkkoja tarjoavan tai niiden tarjoamiseen luvan saaneen yrityksen kirjallisesta pyynnöstä millä tahansa verkon ylläpitäjällä on velvollisuus täyttää kaikki fyysisen infrastruktuurinsa käyttöoikeutta koskevat kohtuulliset pyynnöt oikeudenmukaisin ja kohtuullisin ehdoin ja edellytyksin, hinta mukaan lukien, nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönottoa varten. Tällaisessa kirjallisessa pyynnössä on määriteltävä hankkeen elementit, joiden osalta käyttöoikeutta pyydetään, mukaan lukien tarkka aikataulu.
3. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että jokainen käyttöoikeuden epääminen perustuu objektiivisiin, läpinäkyviin ja oikeasuhteisiin perusteisiin, joita ovat esimerkiksi
a)
käyttöoikeuspyynnön kohteena olevan fyysisen infrastruktuurin tekninen soveltuvuus 2 kohdassa tarkoitettujen nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien sijoittamiseen;
b)
tilan saatavuus 2 kohdassa tarkoitettujen nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien sijoittamiseen, mukaan lukien verkon ylläpitäjän tulevat tilatarpeet, jotka on osoitettu riittävällä tavalla;
c)
turvallisuus- ja kansanterveysnäkökohdat;
d)
verkkojen, erityisesti kansallisen kriittisen infrastruktuurin, eheys ja turvallisuus;
e)
riski siitä, että suunnitellut sähköiset viestintäpalvelut aiheuttavat vakavia häiriöitä muiden palvelujen tarjoamiselle samassa fyysisessä infrastruktuurissa;
f)
käytettävissä olevat toteuttamiskelpoiset vaihtoehtoiset keinot saada verkon ylläpitäjältä fyysiseen verkkoinfrastruktuuriin tukkutason käyttöoikeus, joka soveltuu nopeiden sähköisten viestintäverkkojen tarjoamiseen, edellyttäen, että tällaista käyttöoikeutta tarjotaan oikeudenmukaisin ja kohtuullisin ehdoin ja edellytyksin.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että verkon ylläpitäjä ilmoittaa epäämisen syyt kahden kuukauden kuluessa täydellisen käyttöoikeuspyynnön vastaanottopäivästä.
4. Jos käyttöoikeus evätään tai erityisistä ehdoista ja edellytyksistä, hinta mukaan lukien, ei päästä yhteisymmärrykseen kahden kuukauden kuluessa käyttöoikeutta koskevan pyynnön vastaanottopäivästä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kumpi tahansa osapuoli voi saattaa asian toimivaltaisen kansallisen riitojenratkaisuelimen käsiteltäväksi.
5. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että edellä 4 kohdassa tarkoitettu kansallinen riitojenratkaisuelin antaa suhteellisuusperiaatteen täysimääräisesti huomioon ottaen sitovan päätöksen 4 kohdassa tarkoitetun riidan ratkaisemiseksi, mukaan lukien tarvittaessa oikeudenmukaisten ja kohtuullisten ehtojen ja edellytysten, hinta mukaan lukien, vahvistaminen.
Kansallisen riitojenratkaisuelimen on ratkaistava riita mahdollisimman lyhyessä ajassa ja joka tapauksessa poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta neljän kuukauden kuluessa täydellisen pyynnön vastaanottopäivästä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta osapuolten mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.
Jos riita koskee sähköisen viestintäverkon tarjoajan infrastruktuurin käyttöoikeutta ja kansallinen riitojenratkaisuelin on kansallinen sääntelyviranomainen, sen on tarvittaessa otettava huomioon direktiivin 2002/21/EY 8 artiklassa esitetyt tavoitteet. Riitojenratkaisuelimen mahdollisesti määrittämän hinnan osalta on varmistettava, että käyttöoikeuden tarjoajalla on tosiasiallinen mahdollisuus kattaa kustannuksensa, ja siinä on otettava huomioon pyydetyn käyttöoikeuden vaikutus käyttöoikeuden tarjoajan liiketoimintasuunnitelmaan, mukaan lukien käyttöoikeuspyynnön saaneen verkon ylläpitäjän tekemät investoinnit erityisesti nopeiden sähköisten viestintäpalvelujen tarjoamiseen käytettäviin fyysisiin infrastruktuureihin.
6. Tämän artiklan soveltaminen ei rajoita fyysisen infrastruktuurin omistajan omistusoikeutta, kun verkon ylläpitäjä ei ole omistaja, eikä muiden kolmansien osapuolten, kuten maanomistajien ja yksityisomaisuuden omistajien, omistusoikeutta.
4 artikla
Fyysistä infrastruktuuria koskeva avoimuus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että voidakseen pyytää käyttöoikeutta fyysiseen infrastruktuuriin 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti jokaisella yleisiä viestintäverkkoja tarjoavalla tai niiden tarjoamiseen luvan saaneella yrityksellä on pyynnöstä oikeus saada seuraavat vähimmäistiedot minkä tahansa verkon ylläpitäjän olemassa olevasta fyysisestä infrastruktuurista:
a)
sijainti ja reitti;
b)
infrastruktuurin tyyppi ja nykyinen käyttö; ja
c)
yhteyspiste.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käyttöoikeuksia pyytävä yritys täsmentää alueen, jolla se aikoo ottaa käyttöön nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtejä.
Jäsenvaltiot voivat sallia vähimmäistietojen saannin rajoittamisen ainoastaan, jos se katsotaan välttämättömäksi verkkojen turvallisuuden ja eheyden, kansallisen turvallisuuden, kansanterveyden tai yleisen turvallisuuden, luottamuksellisuuden tai yritys- ja liikesalaisuuksien kannalta.
2. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että jokainen julkisen sektorin elin, jolla tehtäviensä vuoksi on hallussaan sähköisessä muodossa 1 kohdassa tarkoitettujen vähimmäistietojen osia jonkin verkon ylläpitäjän fyysisestä infrastruktuurista, antaa ne saataville keskitetyn tietopisteen kautta sähköisessä muodossa ennen 1 päivää tammikuuta 2017, ja jäsenvaltioiden on edellytettävä, että tällaiset julkisen sektorin elimet antavat ne pyynnöstä yleisiä viestintäverkkoja tarjoavien tai niiden tarjoamiseen luvan saaneiden yritysten saataville, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta 1 kohdassa tarkoitettuihin rajoituksiin. Näiden tietojen mahdolliset päivitykset ja julkisen sektorin elimen vastaanottamat uudet 1 kohdassa tarkoitettujen vähimmäistietojen osat on annettava keskitetyn tietopisteen saataville kahden kuukauden kuluessa niiden vastaanottopäivästä. Tätä määräaikaa voidaan pidentää enintään yhdellä kuukaudella, jos se on tarpeen toimitettujen tietojen luotettavuuden varmistamiseksi.
3. Keskitetyn tietopisteen saataville 2 kohdan nojalla annettujen vähimmäistietojen on oltava käytettävissä viipymättä keskitetyn tietopisteen kautta sähköisessä muodossa ja oikeasuhteisin, syrjimättömin ja läpinäkyvin ehdoin. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vähimmäistiedot annetaan saataville tämän kohdan mukaisesti keskitetyn tietopisteen kautta viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2017.
4. Jos 1 kohdassa tarkoitetut vähimmäistiedot eivät ole saatavilla keskitetyn tietopisteen kautta, jäsenvaltioiden on vaadittava, että verkon ylläpitäjät antavat nämä tiedot yleisiä viestintäverkkoja tarjoavan tai niiden tarjoamiseen luvan saaneen yrityksen käyttöön nimenomaisesta kirjallisesta pyynnöstä. Tällaisessa pyynnössä on täsmennettävä alue, jota aiotaan käyttää nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönottoon. Tiedot on annettava käyttöön kahden kuukauden kuluessa kirjallisen pyynnön vastaanottopäivästä oikeasuhteisin, syrjimättömin ja läpinäkyvin ehdoin, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta 1 kohdassa tarkoitettuihin rajoituksiin.
5. Yleisiä viestintäverkkoja tarjoavan tai niiden tarjoamiseen luvan saaneen yrityksen nimenomaisesta kirjallisesta pyynnöstä jäsenvaltioiden on vaadittava, että verkon ylläpitäjät täyttävät kohtuulliset pyynnöt, jotka koskevat paikan päällä tehtäviä selvityksiä niiden fyysisen infrastruktuurin yksittäisistä elementeistä. Tällaisessa pyynnössä on täsmennettävä ne kyseisen verkon elementit, joita nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönotto koskee. Yksilöityjen verkkoelementtien paikan päällä tehtävät selvitykset on sallittava oikeasuhteisin, syrjimättömin ja läpinäkyvin ehdoin kuukauden kuluessa kirjallisen pyynnön vastanottopäivästä, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta 1 kohdassa tarkoitettuihin rajoituksiin.
6. Jos tässä artiklassa säädetyistä oikeuksista ja velvoitteista syntyy riitaa, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kumpi tahansa osapuoli voi saattaa riidan kansallisen riitojenratkaisuelimen käsiteltäväksi. Kansallisen riitojenratkaisuelimen on suhteellisuusperiaate täysimääräisesti huomioon ottaen annettava sitova päätös riidan ratkaisemiseksi mahdollisimman lyhyessä ajassa ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta joka tapauksessa kahden kuukauden kuluessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta osapuolten mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.
7. Jäsenvaltiot voivat säätää 1-5 kohdassa säädettyjä velvoitteita koskevista vapautuksista tapauksissa, joissa olemassa olevien fyysisten infrastruktuurien ei katsota teknisesti soveltuvan nopeiden sähköisten viestintäverkkojen käyttöönottoon, tai kun on kyse kansallisesta kriittisestä infrastruktuurista. Tällaiset vapautukset on perusteltava asianmukaisesti. Asianomaisille osapuolille on annettava mahdollisuus esittää huomautuksensa ehdotetuista vapautuksista kohtuullisessa ajassa. Kaikki tällaiset vapautukset on ilmoitettava komissiolle.
8. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisiä viestintäverkkoja tarjoavat tai niiden tarjoamiseen luvan saaneet yritykset, jotka saavat käyttöönsä tietoja tämän artiklan nojalla, toteuttavat asianmukaiset toimenpiteet luottamuksellisuuden sekä yritys- ja liikesalaisuuksien noudattamiseksi.
5 artikla
Rakennusteknisten töiden koordinointi
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokaisella verkon ylläpitäjällä on oikeus neuvotella yleisiä viestintäverkkoja tarjoavien tai niiden tarjoamiseen luvan saaneiden yritysten kanssa sopimuksista, jotka koskevat rakennusteknisten töiden koordinointia nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönottoa varten.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokainen joko kokonaan tai osittain julkisista varoista rahoitettavia rakennusteknisiä töitä suoraan tai välillisesti suorittava verkon ylläpitäjä täyttää läpinäkyvin ja syrjimättömin ehdoin kaikki yleisiä viestintäverkkoja tarjoavien tai niiden tarjoamiseen luvan saaneiden yritysten esittämät kohtuulliset pyynnöt, jotka koskevat rakennusteknisten töiden koordinointia läpinäkyvin ja syrjimättömin ehdoin nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönottoa varten. Tällaiseen pyyntöön on suostuttava, edellyttäen
a)
ettei tämä lisää alun perin suunniteltujen rakennusteknisten töiden kustannuksia, mukaan lukien lisäviivästyksistä aiheutuvat kustannukset;
b)
ettei tämä haittaa töiden koordinoinnin valvontaa; ja
c)
että koordinointipyyntö jätetään mahdollisimman pian ja joka tapauksessa vähintään kuukautta ennen kuin lopulliseen hankkeeseen haetaan lupaa toimivaltaisilta viranomaisilta.
Jäsenvaltiot voivat antaa rakennusteknisten töiden koordinointiin liittyvien kustannusten jakamista koskevia sääntöjä.
3. Jos 2 kohdassa tarkoitettua sopimusta rakennusteknisten töiden koordinoinnista ei saada aikaan kuukauden kuluessa muodollisen neuvottelupyynnön vastaanottopäivästä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että osapuolilla on oikeus saattaa asia toimivaltaisen kansallisen riitojenratkaisuelimen käsiteltäväksi.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että edellä 3 kohdassa tarkoitettu kansallinen riitojenratkaisuelin antaa suhteellisuusperiaatteen täysimääräisesti huomioon ottaen päätöksen 3 kohdan mukaisesti vireille pannun riidan ratkaisemiseksi, mukaan lukien tarvittaessa oikeudenmukaisten ja syrjimättömien ehtojen, edellytysten ja maksujen määrittäminen.
Kansallisen riitojenratkaisuelimen on ratkaistava riita mahdollisimman lyhyessä ajassa ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta joka tapauksessa kahden kuukauden kuluessa täydellisen pyynnön vastaanottopäivästä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta osapuolten mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.
5. Jäsenvaltiot voivat säätää tässä artiklassa säädettyjä velvoitteita koskevista vapautuksista merkitykseltään esimerkiksi arvon, koon tai keston suhteen vähäisten rakennusteknisten töiden osalta tai kun on kyse kansallisesta kriittisestä infrastruktuurista. Tällaiset vapautukset on perusteltava asianmukaisesti. Asianomaisille osapuolille on annettava mahdollisuus esittää huomautuksensa ehdotetuista vapautuksista kohtuullisessa ajassa. Kaikki tällaiset vapautukset on ilmoitettava komissiolle.
6 artikla
Suunniteltuja rakennusteknisiä töitä koskeva avoimuus
1. Edellä 5 artiklassa tarkoitettujen, rakennusteknisten töiden koordinointia koskevien sopimusten neuvottelemiseksi jäsenvaltioiden on vaadittava, että verkon ylläpitäjä antaa yleisiä viestintäverkkoja tarjoavan tai niiden tarjoamiseen luvan saaneen yrityksen nimenomaisesta kirjallisesta pyynnöstä seuraavat vähimmäistiedot fyysiseen infrastruktuuriinsa liittyvistä meneillään olevista tai suunnitelluista rakennusteknisistä töistä, joihin on myönnetty lupa, joiden lupamenettely on vireillä tai joihin aiotaan hakea ensimmäistä kertaa lupaa toimivaltaisilta viranomaisilta seuraavien kuuden kuukauden aikana:
a)
töiden sijainti ja tyyppi;
b)
kyseeseen tulevat verkkoelementit;
c)
töiden arvioitu aloituspäivä ja kesto; sekä
d)
yhteyspiste.
Yleisiä viestintäverkkoja tarjoavan tai niiden tarjoamiseen luvan saaneen yrityksen pyynnössä on täsmennettävä alue, jolla se aikoo ottaa käyttöön nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtejä. Verkon ylläpitäjien on annettava pyydetyt tiedot kahden viikon kuluessa kirjallisen pyynnön vastaanottopäivästä oikeasuhteisin, syrjimättömin ja läpinäkyvin ehdoin. Jäsenvaltiot voivat sallia vähimmäistietojen saannin rajoittamisen ainoastaan, jos se katsotaan välttämättömäksi verkkojen turvallisuuden ja eheyden, kansallisen turvallisuuden, kansanterveyden tai yleisen turvallisuuden, luottamuksellisuuden tai yritys- ja liikesalaisuuksien kannalta.
2. Verkon ylläpitäjä voi evätä 1 kohdassa tarkoitetun pyynnön, jos
a)
se on asettanut pyydetyt tiedot julkisesti saataville sähköisessä muodossa; tai
b)
nämä tiedot ovat käytettävissä keskitetyn tietopisteen kautta.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että verkon ylläpitäjä antaa 1 kohdassa tarkoitetut pyydetyt vähimmäistiedot saataville keskitetyn tietopisteen kautta.
4. Jos tässä artiklassa säädetyistä oikeuksista ja velvoitteista syntyy riitaa, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kumpi tahansa osapuoli voi saattaa riidan kansallisen riitojenratkaisuelimen käsiteltäväksi. Kansallisen riitojenratkaisuelimen on suhteellisuusperiaate täysimääräisesti huomioon ottaen annettava sitova päätös riidan ratkaisemiseksi mahdollisimman lyhyessä ajassa ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta joka tapauksessa kahden kuukauden kuluessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta osapuolten mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.
5. Jäsenvaltiot voivat säätää tässä artiklassa säädettyjä velvoitteita koskevista vapautuksista arvoltaan vähäisten rakennusteknisten töiden osalta tai kun kyse on kansallisesta kriittisestä infrastruktuurista. Tällaiset vapautukset on perusteltava asianmukaisesti. Asianomaisille osapuolille on annettava mahdollisuus esittää huomautuksensa ehdotetuista vapauksista kohtuullisessa ajassa. Kaikki tällaiset vapautukset on ilmoitettava komissiolle.
7 artikla
Lupien myöntämismenettely
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki asiaankuuluvat tiedot ehdoista ja menettelyistä, joita sovelletaan nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönoton edellyttämien rakennusteknisten töiden lupien myöntämiseen, mukaan lukien kaikki tiedot näihin elementteihin sovellettavista vapautuksista joidenkin tai kaikkien kansallisessa lainsäädännössä edellytettyjen lupien osalta, ovat saatavilla keskitetyn tietopisteen kautta.
2. Jäsenvaltiot voivat säätää jokaisen yleisiä viestintäverkkoja tarjoavan tai niiden tarjoamiseen luvan saaneen yrityksen oikeudesta jättää sähköisessä muodossa keskitetyn tietopisteen kautta sellaisia lupia koskevia hakemuksia, joita tarvitaan nopeiden sähköisten viestintäverkkojen elementtien käyttöönoton edellyttämiin rakennusteknisiin töihin.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että toimivaltaiset viranomaiset myöntävät tai epäävät luvat neljän kuukauden kuluessa täydellisen lupahakemuksen vastaanottopäivästä, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta muihin, menettelyn tai muutoksenhakumenettelyjen asianmukaista toteutusta varten asetettuihin erityisiin määräaikoihin tai velvoitteisiin, joita sovelletaan lupamenettelyyn kansallisen tai unionin lainsäädännön mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat säätää, että tätä määräaikaa voidaan poikkeuksellisesti pidentää asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa. Pidennyksen olisi oltava lyhin mahdollinen luvan myöntämiseksi tai epäämiseksi tarvittava. Mahdolliset epäämiset on perusteltava asianmukaisesti puolueettomin, läpinäkyvin, syrjimättömin ja oikeasuhteisin perustein.
4. Jäsenvaltiot voivat varmistaa, että jokaisella yleisiä viestintäverkkoja tarjoavan tai niiden tarjoamiseen luvan saaneella yrityksellä, joka on kärsinyt vahinkoa 3 artiklan mukaisesti sovellettavien määräaikojen noudattamatta jättämisestä, on oikeus saada kärsimästään vahingosta korvaus kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
8 artikla
Kiinteistön fyysinen infrastruktuuri
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki loppukäyttäjän sijaintipaikassa olevat uudisrakennukset, mukaan lukien niiden yhteisomistuksessa olevat elementit, joita koskevat rakennuslupahakemukset on jätetty 31 päivän joulukuuta 2016 jälkeen, varustetaan nopeita yhteyksiä tukevalla kiinteistön fyysisellä infrastruktuurilla verkon liityntäpisteisiin saakka. Samaa velvoitetta sovelletaan peruskorjaustöihin, joita koskevat rakennuslupahakemukset on jätetty 31 päivän joulukuuta 2016 jälkeen.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki monen asunnon uudisrakennukset, joita koskevat rakennuslupahakemukset on jätetty 31 päivän joulukuuta 2016 jälkeen, varustetaan liityntäpisteellä. Samaa velvoitetta sovelletaan monen asunnon kiinteistöjen peruskorjaustöihin, joita koskevat rakennuslupahakemukset on jätetty 31 päivän joulukuuta 2016 jälkeen.
3. Tämän artiklan mukaisesti varustetut kiinteistöt ovat voivat saada vapaaehtoisen ”laajakaistavalmis”-merkinnän jäsenvaltioissa, jotka ovat päättäneet ottaa tällaisen merkinnän käyttöön.
4. Jäsenvaltiot voivat säätää 1 ja 2 kohdassa säädettyjä velvoitteita koskevista vapautuksista tietyntyyppisten rakennusten, erityisesti omakotitalojen, tai peruskorjaustöiden osalta tapauksissa, joissa näiden velvoitteiden täyttäminen on kohtuutonta, esimerkiksi yksittäisille omistajille tai yhteisomistajille aiheutuvien kustannusten tai rakennustyypin vuoksi; tällaisia rakennustyyppejä voivat olla tietyntyyppiset muistomerkit, historialliset rakennukset, loma-asunnot, sotilaskäytössä olevat rakennukset tai muut kansalliseen turvallisuuden tarkoituksiin käytetyt rakennukset. Tällaiset vapautukset on perusteltava asianmukaisesti. Asianomaisille osapuolille on annettava mahdollisuus esittää huomautuksensa ehdotetuista vapautuksista kohtuullisessa ajassa. Kaikki tällaiset vapautukset on ilmoitettava komissiolle.
9 artikla
Kiinteistön fyysisen infrastruktuurin käyttöoikeus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokaisella yleisten viestintäverkkojen tarjoajalla on oikeus ottaa käyttöön verkkonsa omalla kustannuksellaan liityntäpisteeseen saakka, jollei 3 kohdan ensimmäisestä alakohdasta muuta johdu.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokaisella yleisten viestintäverkkojen tarjoajalla on oikeus käyttää olemassa olevaa kiinteistön fyysistä infrastruktuuria nopean sähköisen viestintäverkon käyttöönottoa varten, jos kahdentaminen on teknisesti mahdotonta tai taloudellisesti tehotonta, jollei 3 kohdan ensimmäisestä alakohdasta muuta johdu.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokainen liityntäpisteen ja kiinteistön fyysisen infrastruktuurin käyttöoikeuden haltija täyttää tarvittaessa kyseisen infrastruktuurin käyttöoikeutta koskevat yleisten viestintäverkkojen tarjoajien kohtuulliset pyynnöt oikeudenmukaisin ja syrjimättömin ehdoin ja edellytyksin, hinta mukaan lukien.
Jos 1 tai 2 kohdassa tarkoitetusta käyttöoikeudesta ei päästä sopimukseen kahden kuukauden kuluessa muodollisen käyttöoikeuspyynnön vastaanottopäivästä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kullakin osapuolella on oikeus saattaa asia toimivaltaisen kansallisen riitojenratkaisuelimen käsiteltäväksi, jotta voidaan arvioida, onko mainituissa kohdissa säädettyjä vaatimuksia noudatettu. Kansallisen riitojenratkaisuelimen on suhteellisuusperiaate täysimääräisesti huomioon ottaen annettava sitova päätös riidan ratkaisemiseksi mahdollisimman lyhyessä ajassa ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta joka tapauksessa kahden kuukauden kuluessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta osapuolten mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.
4. Jäsenvaltiot voivat myöntää vapautuksia 1-3 kohdan säännöksistä sellaisia rakennuksia varten, joiden osalta käyttöoikeus olemassa olevaan verkkoon, joka on liitetty loppukäyttäjän sijaintipaikkaan ja joka soveltuu nopeiden sähköisten viestintäpalvelujen tarjoamiseen, varmistetaan puolueettomin, läpinäkyvin, oikeasuhteisin ja syrjimättömin ehdoin ja edellytyksin.
5. Jos nopeita yhteyksiä tukevaa kiinteistön infrastruktuuria ei ole käytettävissä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokaisella yleisten viestintäverkkojen tarjoajalla on oikeus liittää verkkonsa tilaajan tiloihin tilaajan suostumuksella ja sillä edellytyksellä, että kolmansien osapuolten yksityisomaisuuteen kohdistuva vaikutus pidetään mahdollisimman vähäisenä.
6. Tämä artikla ei rajoita liityntäpisteen tai kiinteistön fyysisen infrastruktuurin omistajan omistusoikeutta tapauksissa, joissa kyseisen infrastruktuurin tai liityntäpisteen käyttöoikeuden haltija ei ole kyseisen infrastruktuurin tai liityntäpisteen omistaja, eikä muiden kolmansien osapuolten, kuten maanomistajien ja kiinteistönomistajien, omistusoikeutta.
Jäsenvaltiot voivat antaa sääntöjä, jotka koskevat riittävää taloudellista korvausta henkilöille, joille aiheutuu vahinkoa tässä artiklassa säädettyjen oikeuksien käytöstä.
10 artikla
Toimivaltaiset elimet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yksi tai useampi toimivaltainen elin suorittaa kunkin kansalliselle riitojenratkaisuelimelle annetun tehtävän.
2. Jäsenvaltion 1 kohdan nojalla nimeämän kansallisen riitojenratkaisuelimen on oltava oikeudellisesti erillinen ja toiminnallisesti riippumaton kaikista verkon ylläpitäjistä. Jäsenvaltiot voivat sallia kansallisen riitojenratkaisuelimen periä maksuja sille annettujen tehtävien suorittamiseen liittyvien kustannusten kattamiseksi.
3. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että kaikki osapuolet tekevät täysimääräisesti yhteistyötä kansallisen riitojenratkaisuelimen kanssa.
4. Jäsenvaltioiden on nimettävä yksi tai useampi toimivaltainen elin kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla suorittamaan 4, 6 ja 7 artiklassa tarkoitetut keskitetyn tietopisteen tehtävät. Näiden tehtävien suorittamiseen liittyvien kustannusten kattamiseksi jäsenvaltiot voivat sallia maksujen perimisen keskitettyjen tietopisteiden käytöstä.
5. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kunkin tässä direktiivissä tarkoitettuja tehtäviä hoitavan tämän artiklan mukaisen toimivaltaisen elimen nimi viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2016 ja mahdolliset näitä tietoja koskevat muutokset ennen tällaisen nimeämisen tai muutoksen voimaantuloa.
6. Tässä artiklassa tarkoitettujen toimivaltaisten elinten päätöksiin on voitava hakea muutosta tuomioistuimessa kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
11 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä säännöistä, jotka koskevat tämän direktiivin nojalla hyväksyttyjen kansallisten toimenpiteiden rikkomisiin sovellettavia seuraamuksia, ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet niiden täytäntöönpanon varmistamiseksi. Seuraamusten on oltava asianmukaisia, tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
12 artikla
Uudelleentarkastelu
Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2018 kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta. Kertomus sisältää yhteenvedon tässä direktiivissä säädettyjen toimenpiteiden vaikutuksesta ja arvion edistymisestä sen tavoitteiden saavuttamisessa, myös siitä, voitaisiinko ja millä tavoin direktiivillä edistää digitaalistrategiassa esitettyjä laajakaistatavoitteita kunnianhimoisempien tavoitteiden saavuttamista.
13 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2016. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle.
Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä heinäkuuta 2016.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
14 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
15 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 15 päivänä toukokuuta 2014.