PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1081/2012
ze dne 9. listopadu 2012
k nařízení Rady (ES) č. 116/2009 o vývozu kulturních statků
(kodifikované znění)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 116/2009 ze dne 18. prosince 2008 o vývozu kulturních statků (1), a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EHS) č. 752/93 ze dne 30. března 1993, které stanoví způsob provádění nařízení Rady (EHS) č. 3911/92 o vývozu kulturních statků (2), bylo několikrát podstatně změněno (3). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Jsou potřebná prováděcí ustanovení k nařízení (ES) č. 116/2009, která stanoví, mimo jiné, zavedení systému vývozního povolení pro určité kategorie kulturních statků uvedené v příloze I uvedeného nařízení.
(3)
Z důvodu zajištění jednotnosti formuláře pro vývozní povolení stanovená uvedeným nařízením jsou potřebné podmínky pro sestavování, vydávání a používání tohoto formuláře. Za tímto účelem je třeba, aby bylo k dispozici vzorové povolení.
(4)
Z důvodu vyloučení nadbytečné administrativy je nezbytné mít vymezen pojem otevřené povolení pro dočasný vývoz kulturních statků odpovědnými osobami nebo organizacemi pro použití a/nebo vystavení ve třetí zemi.
(5)
Členským státům, které si přejí využít takových možností, by mělo být umožněno takto učinit ve vztahu k jejich kulturním statkům, osobám a organizacím. Podmínky, které musí být splněny, se mohou v různých členských státech lišit. Členským státům by měla být dána možnost výběru, zda otevřená povolení použijí či nikoli, a stanovit podmínky pro jejich vydávání.
(6)
Vývozní povolení by měla být vyhotovena v jednom z úředních jazyků Unie.
(7)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 8 nařízení (ES) č. 116/2009,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL I
FORMULÁŘ POVOLENÍ
Článek 1
1. Zavádí se tři typy povolení k vývozu kulturních statků, která jsou vydávána a používána v souladu s nařízením (ES) č. 116/2009 a s tímto nařízením:
a)
standardní povolení;
b)
zvláštní otevřené povolení;
c)
obecné otevřené povolení.
2. Používání vývozních povolení se nijak nedotýká povinností spojených s vývozními formalitami nebo se souvisejícími dokumenty.
3. Formulář vývozního povolení musí být poskytován na žádost příslušným orgánem nebo orgány uvedenými v čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 116/2009.
Článek 2
1. Standardní povolení se běžně použije pro každý vývoz podléhající nařízení (ES) č. 116/2009.
Každý z příslušných členských států však může rozhodnout, zda si přeje vydávat jakákoliv zvláštní nebo obecná otevřená povolení, která mohou být použita místo standardního povolení, pokud jsou splněny zvláštní podmínky vztahující se k nim, vymezené v článcích 10 a 13.
2. Zvláštní otevřené povolení zahrnuje opakovaný dočasný vývoz zvláštního kulturního statku určitou osobou nebo organizací, v souladu s ustanoveními článku 10.
3. Obecné otevřené povolení zahrnuje jakýkoliv dočasný vývoz takových kulturních statků, které tvoří součást stálé sbírky muzea nebo jiné instituce, v souladu s ustanoveními článku 13.
4. Členský stát může kdykoliv zrušit jakékoliv zvláštní nebo obecné povolení, pokud podmínky, za kterých bylo toto povolení vydáno, nejsou nadále splňovány. Členský stát neprodleně uvědomí Komisi, jestliže vydané povolení není obnoveno a mohlo by být použito protiprávně. Komise ihned uvědomí ostatní členské státy.
5. Členské státy mohou zavést jakákoliv přiměřená opatření, která považují za nezbytná na svém vnitrostátním území ke sledování používání svých vlastních otevřených povolení.
ODDÍL II
STANDARDNÍ POVOLENÍ
Článek 3
1. Standardní povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je uveden v příloze I. Formulář vývozního povolení musí být vytištěn na bílém bezdřevém papíře upraveném pro psaní o hmotnosti nejméně 55 g/m2.
2. Formuláře mají rozměr 210 × 297 mm.
3. Formuláře jsou vyhotoveny v tištěné nebo elektronické podobě a vyplněny v úředním jazyce Unie, který určí příslušné orgány vydávajícího členského státu.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je formulář předkládán, mohou požádat o překlad do několika nebo jednoho z úředních jazyků tohoto členského státu. V tomto případě hradí náklady na překlad držitel povolení.
4. Členské státy odpovídají za:
a)
vytištění formulářů s uvedením názvu a adresy tiskárny nebo její značky;
b)
přijetí nezbytných opatření k zamezení padělání formulářů. Způsob identifikace přijatý členskými státy k tomuto účelu je třeba oznámit Komisi, aby o tom mohla uvědomit příslušné orgány ostatních členských států.
5. Formuláře jsou přednostně vyplňovány mechanicky či elektronicky. Žádost však může být vyplněna čitelně ručně; v tomto případě je nutno napsat ji inkoustem a hůlkovými písmeny.
Ať je použit kterýkoliv postup, ve formulářích nesmí být mazáno, přepisováno nebo jinak upravováno.
Článek 4
1. Aniž je dotčen odstavec 3, pro každou zásilku kulturních statků je vydáno zvláštní vývozní povolení.
2. Pro účely odstavce 1 se „zásilkou“ rozumí buď jednotlivý kulturní statek nebo několik kulturních statků.
3. Jedná-li se o zásilku sestávající z více kulturních statků, musejí příslušné orgány určit, zda je nutné vydat pro danou zásilku jedno či několik vývozních povolení.
Článek 5
Formulář obsahuje tři listy:
a)
jeden list označený jako č. 1, který tvoří vlastní žádost;
b)
jeden list označený jako č. 2 pro držitele;
c)
jeden list označený jako č. 3, který musí být vrácen vydávajícímu orgánu.
Článek 6
1. Žadatel vyplní kolonky 1, 3, 6 až 21, 24 a případně i kolonku 25 žádosti a ostatní listy s výjimkou míst, kde je schválený předtisk kolonky nebo kolonek.
Členské státy však mohou stanovit, že je třeba vyplnit pouze žádost.
2. K žádosti musí být přiloženy:
a)
podklady obsahující veškeré potřebné údaje o kulturním statku (statcích) a jeho (jejich) právním postavení ke dni podání žádosti v případě potřeby formou jakýchkoli podpůrných dokladů (faktur, znaleckých posudků atd.);
b)
řádně ověřená fotografie nebo v případě potřeby a po uvážení příslušných orgánů více fotografií, černobílých nebo barevných (o rozměrech nejméně 8 × 12 cm) dotyčných kulturních statků.
Tento požadavek může být nahrazen v případě potřeby a po uvážení příslušných orgánů podrobným seznamem kulturních statků.
3. Příslušné orgány si mohou pro účely udělení vývozního povolení vyžádat fyzické předložení kulturních statků, které mají být vyvezeny.
4. Veškeré náklady vzniklé uplatňováním odstavců 2 a 3 hradí žadatel o vývozní povolení.
5. Pro přiznání vývozního povolení je třeba předložit řádně vyplněný formulář příslušným orgánům, které určí členský stát podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 116/2009. Pokud tento orgán vývozní povolení přiznal, ponechá si list č. 1 tento orgán a zbývající listy jsou vráceny držiteli vývozního povolení nebo jeho oprávněnému zástupci.
Článek 7
Spolu s vývozním prohlášením musejí být předloženy následující listy vývozního povolení:
a)
list pro držitele;
b)
list, který má být zaslán vydávajícímu orgánu.
Článek 8
1. Celní úřad příslušný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby údaje uvedené ve vývozním prohlášení nebo případně na ATA-karnetu byly v souladu s údaji uvedenými ve vývozním povolení a aby v kolonce 44 vývozního prohlášení nebo na kontrolním ústřižku ATA-karnetu byl učiněn odkaz na toto vývozní povolení.
Celní orgán přijme vhodná opatření k zajištění identifikace. Tato opatření mohou spočívat v zapečetění nebo orazítkování celním úřadem. List formuláře vývozního povolení, který je vrácen vydávajícímu orgánu, je přiložen ke kopii 3 jednotného správního dokladu.
2. Po vyplnění kolonky 23 na listu 2 a 3 vrátí celní úřad příslušný k přijetí vývozního prohlášení deklarantovi nebo jeho oprávněnému zástupci list určený pro držitele povolení.
3. List formuláře vývozního povolení, který má být vrácen vydávajícímu orgánu, musí doprovázet zásilku až do celního orgánu v místě, kde opustí celní území Unie.
Celní úřad otiskne své služební razítko do kolonky 26 formuláře a vrátí jej vydávajícímu orgánu.
Článek 9
1. Doba platnosti vývozního povolení nepřesáhne 12 měsíců ode dne jeho vydání.
2. V případě žádosti o dočasný vývoz mohou příslušné orgány určit lhůtu, ve které musejí být kulturní statky opět dovezeny do vydávajícího členského státu.
3. Jestliže skončí platnost vývozního povolení, aniž by bylo použito, držitel neprodleně vrátí originál a listy, které jsou v jeho držbě, vydávajícímu orgánu.
ODDÍL III
ZVLÁŠTNÍ OTEVŘENÁ POVOLENÍ
Článek 10
1. Zvláštní otevřená povolení mohou být vydávána pro určitý kulturní statek, který je pravidelně dočasně vyvážen z Unie za účelem použití a/nebo vystavení ve třetí zemi. Kulturní statek musí být vlastněn určitou osobou nebo organizací, která dotyčný statek používá nebo vystavuje, nebo výše uvedená osoba nebo organizace musí být jeho oprávněným držitelem.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná osoba nebo organizace poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby kulturní statek byl navrácen do Unie v dobrém stavu, a že uvedený statek může být popsán nebo označen tak, aby v okamžiku dočasného vývozu nevznikly pochybnosti, že kulturní statek, který je vyvážen, je ten popsaný ve zvláštním otevřeném povolení.
3. Doba platnosti povolení nemůže přesáhnout pět let.
Článek 11
Povolení je předloženo společně s písemným vývozním prohlášením nebo, v jiných případech, musí být na požádání předloženo spolu s kulturními statky ke kontrole.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo, mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků, tohoto členského státu. V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 12
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby předložené kulturní statky byly ty, které jsou popsány ve vývozním povolení, a aby na výše uvedené povolení byl učiněn odkaz v kolonce 44 vývozního prohlášení, pokud je písemné prohlášení vyžadováno.
2. Pokud je písemné prohlášení vyžadováno, musí být povolení přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního území Unie. Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
ODDÍL IV
OBECNÁ OTEVŘENÁ POVOLENÍ
Článek 13
1. Obecná otevřená povolení mohou být vydána muzeím nebo jiným institucím pro dočasný vývoz kteréhokoliv z kulturních statků, který patří do jejich stálé sbírky a je pravidelně dočasně vyvážen z Unie za účelem vystavení ve třetí zemi.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná instituce poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby byl tento kulturní statek navrácen do Unie v dobrém stavu. Povolení může být použito pro jakékoliv kombinace kulturních statků ve stálé sbírce při jakékoliv jednotlivé příležitosti dočasného vývozu. Může být použito pro skupiny různých kombinací kulturních statků buď postupně nebo souběžně.
3. Povolení nesmí mít platnost delší než pět let.
Článek 14
Povolení musí být předloženo společně s vývozním prohlášením.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo, mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků, tohoto členského státu. V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 15
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby povolení bylo předloženo společně se seznamem vyvážených kulturních statků, které jsou také popsány ve vývozním prohlášení. Seznam musí být vypracován na hlavičkovém papíře příslušného orgánu a každá strana podepsána jednou z osob patřících k orgánu a jmenovaných na povolení. Každá strana musí být rovněž orazítkována razítkem orgánu, stejným jako je na povolení. V kolonce 44 vývozního prohlášení musí být učiněn odkaz na povolení.
2. Povolení musí být přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního území Unie. Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
ODDÍL V
FORMULÁŘE PRO OTEVŘENÁ POVOLENÍ
Článek 16
1. Zvláštní otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze II.
2. Obecná otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze III.
3. Formulář povolení je vyhotoven v tištěné nebo elektronické podobě v jednom nebo více úředních jazycích Unie.
4. Povolení má rozměry 210 × 297 mm, je povolena tolerance délky nejvýše o 5 mm méně nebo o 8 mm více.
Použitý papír musí být bílý, bezdřevý, upravený pro psaní, s hmotností nejméně 55 g/m2. Papír musí mít světle modrý gravírovaný podtisk, na kterém je viditelné každé mechanicky nebo chemicky provedené padělání.
5. Druhý list povolení, který nemá gravírovaný podtisk, slouží pouze pro vlastní potřebu nebo záznamy vývozce.
Formu žádosti určí příslušné členské státy.
6. Členské státy si mohou vyhradit právo tisku formulářů povolení nebo je mohou nechat vytisknout schválenými tiskárnami. Ve druhém z uvedených případů musí každý formulář nést odkaz týkající se takového schválení.
Na každém formuláři musí být název a adresa tiskárny nebo značka, podle které může být tiskárna identifikována. Každý formulář musí rovněž mít pořadové číslo, buď vytištěné nebo vyražené, podle kterého může být identifikován.
7. Členské státy jsou odpovědné za přijetí nezbytných opatření k zamezení padělání povolení.
Prostředky identifikace přijaté členskými státy za tímto účelem jsou oznámeny Komisi, která o nich uvědomí příslušné orgány ostatních členských států.
8. Povolení musí být vyplněno mechanickými nebo elektronickými prostředky. Za výjimečných okolností mohou být vyplněna černým kuličkovým perem hůlkovými písmeny.
Nic v nich nesmí být mazáno, přepisováno nebo jinak upravováno.
ODDÍL VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Nařízení (EHS) č. 752/93 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 18
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. listopadu 2012.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1081/2012,
annettu 9 päivänä marraskuuta 2012,
kulttuuriesineiden viennistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 116/2009 soveltamista koskevista säännöksistä
(kodifikaatio)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon kulttuuriesineiden viennistä 18 päivänä joulukuuta 2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 116/2009 (1) ja erityisesti sen 7 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Kulttuuriesineiden viennistä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3911/92 soveltamista koskevista säännöksistä 30 päivänä maaliskuuta 1993 annettua komission asetusta (ETY) N:o 752/93 (2) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osilta (3). Sen vuoksi olisi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava mainittu asetus.
(2)
On tarpeen antaa asetuksen (EY) N:o 116/2009 soveltamista koskevia säännöksiä, joissa säädetään muun muassa sellaisen vientilupajärjestelmän käyttöön ottamisesta, jota sovelletaan tiettyihin mainitun asetuksen liitteessä I määriteltyihin kulttuuriesineiden luokkiin.
(3)
Mainitussa asetuksessa säädettyjen vientilupien antamisessa käytettävien lomakkeiden yhtenäisyyden varmistamiseksi on tarpeen määrittää lomakkeen laatimista, antamista ja käyttöä koskevat säännöt. Tätä varten olisi mainittua lupaa varten oltava käytössä malli.
(4)
Tarpeettoman hallinnollisen työn vähentämiseksi tarvitaan avoimet vientiluvat, jotta vastuulliset henkilöt tai järjestöt voivat viedä tilapäisesti kulttuuriesineitä kolmansissa maissa tapahtuvaan käyttöön ja/tai niissä järjestettäviin näyttelyihin.
(5)
Jäsenvaltioiden, jotka haluavat hyötyä näistä eduista, olisi voitava menetellä näin omien kulttuuriesineittensä, henkilöidensä ja organisaatioidensa osalta. Täytettävät ehdot vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen. Jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus valita avointen vientilupien käyttämisen tai käyttämättä jättämisen välillä ja säätää niiden antamista koskevista edellytyksistä.
(6)
Vientilupa olisi laadittava jollakin unionin virallisista kielistä.
(7)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat asetuksen (EY) N:o 116/2009 8 artiklassa tarkoitetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I JAKSO
LOMAKE
1 artikla
1. Kulttuuriesineiden vientiä varten on kolmenlaisia lupia, joita annetaan ja käytetään asetuksen (EY) N:o 116/2009 ja tämän asetuksen mukaisesti:
a)
tavallinen vientilupa;
b)
erityinen avoin vientilupa;
c)
yleinen avoin vientilupa.
2. Vientiluvan käyttö ei millään tavoin vaikuta vientimuodollisuuksia tai niihin liittyviä asiakirjoja koskeviin velvoitteisiin.
3. Asetuksen (EY) N:o 116/2009 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen toimittaa vientilupalomakkeen pyynnöstä.
2 artikla
1. Normaalisti tavallista vientilupaa käytetään kaikkeen asetuksen (EY) N:o 116/2009 mukaiseen vientiin.
Kukin jäsenvaltio saa kuitenkin päättää, myöntääkö se erityisiä tai yleisiä avoimia vientilupia, joita voidaan käyttää tavallisen vientiluvan sijasta, jos niihin liittyvät 10 ja 13 artiklan mukaiset erityisedellytykset täyttyvät.
2. Erityinen avoin vientilupa koskee 10 artiklan mukaisesti yksityishenkilön tai järjestön tietyn kulttuuriesineen toistuvaa väliaikaista vientiä.
3. Yleinen avoin vientilupa koskee 13 artiklan mukaisesti kaikkien niiden kulttuuriesineiden väliaikaista vientiä, jotka kuuluvat tietyn museon tai muun laitoksen pysyvään kokoelmaan.
4. Jäsenvaltio voi milloin tahansa peruuttaa kaikki erityiset tai yleiset avoimet vientiluvat, jos niiden antamisen edellytyksenä olleet ehdot eivät enää täyty. Se ilmoittaa komissiolle välittömästi, että annettu vientilupa ei ole voimassa ja että sitä voidaan käyttää väärin. Komissio ilmoittaa välittömästi asiasta muille jäsenvaltioille.
5. Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön kaikki alueellaan tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet valvoakseen omien avointen lupiensa käyttöä.
II JAKSO
TAVALLINEN VIENTILUPA
3 artikla
1. Tavallisten vientilupien antamisessa käytettävä lomake on liitteessä I olevan mallin mukainen. Lomaketta varten käytettävä paperi on valkoinen, mekaanista massaa sisältämätön ja kirjoituspaperiksi viimeistelty paperi, jonka paino on vähintään 55 grammaa neliömetriltä.
2. Lomakkeen mitat ovat 210 × 297 millimetriä.
3. Lomake painetaan tai luodaan sähköisesti ja täytetään jollakin luvan antavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten määräämällä unionin virallisella kielellä.
Sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa lomake esitetään, voivat pyytää siitä käännöksen tämän jäsenvaltion viralliselle kielelle tai jollekin sen virallisista kielistä. Tällöin mahdollisista käännöskustannuksista vastaa luvanhaltija.
4. Jäsenvaltioiden tehtävänä on:
a)
painaa tai painattaa lomake, jossa on mainittava painajan nimi ja osoite tai painajan tunnistamisen mahdollistava tunnus;
b)
toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet lomakkeen väärentämisen estämiseksi. Jäsenvaltioissa tätä varten käyttöön otetut tunnistamiskeinot on ilmoitettava komissiolle, joka antaa ne tiedoksi muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
5. Lomake on täytettävä mieluiten mekaanista tai elektronista välinettä käyttäen, mutta se voidaan täyttää myös selkeästi käsin; jälkimmäisessä tapauksessa se on täytettävä mustekynällä tekstaamalla.
Lomakkeen täyttötavasta riippumatta lomake ei saa sisältää raaputtamalla, päällekirjoittamalla tai muulla tavalla tehtyjä muutoksia.
4 artikla
1. Jokaiselle kulttuuriesineitä sisältävälle lähetykselle annetaan erillinen vientilupa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan soveltamista.
2. Sovellettaessa 1 kohtaa lähetyksellä voidaan tarkoittaa joko yksittäistä kulttuuriesinettä tai useita kulttuuriesineitä.
3. Jos lähetys koostuu useasta kulttuuriesineestä, toimivaltaisten viranomaisten on määrättävä, onko kyseiselle lähetykselle annettava yksi vai useampi vientilupa.
5 artikla
Lomake täytetään kolmena kappaleena:
a)
yksi kappale on hakemus ja merkitään numerolla 1;
b)
yksi kappale annetaan luvanhaltijalle ja merkitään numerolla 2;
c)
yksi kappale palautetaan luvan antaneelle viranomaiselle ja merkitään numerolla 3.
6 artikla
1. Hakijan on täytettävä hakemuksen ja muiden kappaleiden kohdat 1, 3, 6-21, 24 sekä tarvittaessa 25, lukuun ottamatta kohtaa tai kohtia, joiden esitäyttäminen on sallittu.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin määrätä, että pelkästään hakemus on täytettävä.
2. Hakemukseen on liitettävä:
a)
asiakirjat, jotka sisältävät olennaiset tiedot kulttuuriesineestä ja sen oikeudellisesta asemasta hakemusta tehtäessä, tarvittaessa todistein (esimerkiksi laskuin tai asiantuntijalausunnoin) varustettuina;
b)
yksi tai tarvittaessa ja toimivaltaisten viranomaisten harkinnan mukaan useampi asianmukaisesti oikeaksi todistettu mustavalkoinen tai värillinen kyseistä kulttuuriesinettä esittävä valokuva (vähimmäismitat: 8 × 12 senttimetriä).
Tämä vaatimus voidaan tarvittaessa ja toimivaltaisten viranomaisten harkinnan mukaan korvata myös yksityiskohtaisella kulttuuriesineiden luettelolla.
3. Toimivaltaiset viranomaiset voivat vientiluvan antamista varten vaatia, että maasta vietävä kulttuuriesine näytetään.
4. Edellä 2 ja 3 kohdan soveltamisesta aiheutuvista kustannuksista vastaa vientiluvan hakija.
5. Asianmukaisesti täytetty lomake esitetään vientiluvan antamista varten asetuksen (EY) N:o 116/2009 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti nimetylle toimivaltaiselle viranomaiselle. Kun vientilupa on annettu, luvan antanut viranomainen säilyttää itsellään lomakkeen numerolla 1 merkityn kappaleen ja palauttaa muut kappaleet hakijalle, josta tulee vientiluvan haltija, tai tämän valtuutetulle edustajalle.
7 artikla
Vienti-ilmoituksen tueksi esitettävät vientiluvan kappaleet ovat:
a)
luvanhaltijan kappale;
b)
luvan antaneelle viranomaiselle palautettava kappale.
8 artikla
1. Vienti-ilmoituksen vastaanottava toimivaltainen tullitoimipaikka varmistaa, että vienti-ilmoituksessa tai tarpeen mukaan ATA-carnet’ssa oleva selvitys vastaa vientiluvassa olevaa selvitystä ja että vienti-ilmoituksen kohdassa 44 tai ATA-carnet’n kannassa on viittaus vientilupaan.
Tullitoimipaikka toteuttaa aiheelliset tunnistamistoimenpiteet. Tällaisia toimenpiteitä voivat olla tullitoimipaikan sinetillä tai leimalla varustaminen. Vientiluvan antaneelle viranomaiselle palautettava lomakkeen kappale on liitettävä hallinnollisen yhtenäisasiakirjan numerolla 3 merkittyyn kappaleeseen.
2. Täytettyään numeroilla 2 ja 3 merkittyjen kappaleiden kohdan 23 vienti-ilmoituksen vastaanottava toimivaltainen tullitoimipaikka palauttaa luvanhaltijan kappaleen tavaranhaltijalle tai tämän edustajalle.
3. Vientiluvan antaneelle viranomaiselle palautettava kappale on toimitettava lähetyksen mukana siihen tullitoimipaikkaan, jonka kautta lähetys viedään unionin tullialueelta.
Tullitoimipaikka varustaa kyseisen kappaleen kohdan 26 leimallaan ja palauttaa kappaleen luvan antaneelle viranomaiselle.
9 artikla
1. Vientilupa voi olla voimassa enintään kaksitoista kuukautta antamispäivästä.
2. Kun hakemus koskee väliaikaista vientilupaa, toimivaltaiset viranomaiset voivat asettaa määräajan, jonka kuluessa kulttuuriesine on jälleentuotava luvan antaneeseen jäsenvaltioon.
3. Jos vientiluvan voimassaoloaika päättyy tai vientilupaa ei ole käytetty, vientiluvan haltijan on välittömästi palautettava hallussaan olevat luvan kappaleet luvan antaneelle viranomaiselle.
III JAKSO
ERITYISET AVOIMET VIENTILUVAT
10 artikla
1. Erityisiä avoimia vientilupia myönnetään tietylle kulttuuriesineelle, joka tullaan todennäköisesti viemään unionista tilapäisesti toistuvasti käytettäväksi ja/tai näytteille pantavaksi kolmannessa maassa. Kulttuuriesineen on oltava sen yksityishenkilön tai organisaation oma tai laillisesti omistama, joka käyttää tai asettaa näytteille kyseisen esineen.
2. Vientilupa myönnetään ainoastaan, jos viranomaiset ovat vakuuttuneita siitä, että asianomainen henkilö tai organisaatio antaa kaikki tarvittavat vakuudet siitä, että tavara palautetaan unioniin hyvässä kunnossa ja että tavara voidaan kuvata tai merkitä niin, että tilapäisen viennin ajankohtana ei ole epäilystä siitä, että vietävä tavara on sama kuin erityisessä avoimessa vientiluvassa kuvattu.
3. Vientilupa voi olla voimassa enintään viisi vuotta.
11 artikla
Vientilupa on esitettävä kirjallisen vienti-ilmoituksen kanssa tai muissa tapauksissa sen on oltava vaadittaessa esitettävissä tutkittavaksi tuotavan kulttuuriesineen kanssa.
Sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa lupa esitetään, voivat pyytää siitä käännöksen tämän jäsenvaltion viralliseen kieleen tai johonkin sen virallisista kielistä. Tällöin mahdollisista käännöskustannuksista vastaa luvan haltija.
12 artikla
1. Vienti-ilmoituksen vastaanottava toimivaltainen tullitoimipaikka varmistaa, että vietävät tavarat vastaavat vientiluvassa olevaa selvitystä ja että vienti-ilmoituksen kohdassa 44 on viittaus vientilupaan, jos vaaditaan kirjallinen ilmoitus.
2. Jos kirjallinen ilmoitus vaaditaan, vientilupa on liitettävä yhtenäisen hallinnollisen asiakirjan numerolla 3 merkittyyn kappaleeseen ja se on toimitettava tavaran mukana siihen tullitoimipaikkaan, jonka kautta lähetys viedään unionin tullialueelta. Kun yhtenäisen hallinnollisen asiakirjan numerolla 3 merkitty kappale annetaan viejän tai hänen edustajansa käyttöön, vientilupa on myös annettava tälle myöhempää käyttöä varten.
IV JAKSO
YLEISET AVOIMET VIENTILUVAT
13 artikla
1. Yleisiä avoimia vientilupia annetaan museoille tai muille laitoksille kaikkien niiden pysyvään kokoelmaan kuuluvien kulttuuriesineiden tilapäistä vientiä varten, joita todennäköisesti tullaan viemään unionista tilapäisesti toistuvasti näytteille pantavaksi kolmannessa maassa.
2. Vientilupa annetaan ainoastaan, jos viranomaiset ovat vakuuttuneita siitä, että laitos antaa kaikki tarvittavat vakuudet siitä, että tavara palautetaan unioniin hyvässä kunnossa. Vientilupaa voidaan käyttää pysyvän kokoelman kaikkien esineryhmien milloin tahansa tapahtuvaan tilapäiseen vientiin. Sitä voidaan käyttää erilaisiin esineryhmiin joko peräkkäin tai samanaikaisesti.
3. Vientilupa voi olla voimassa enintään viisi vuotta.
14 artikla
Vientilupa on esitettävä vienti-ilmoituksen kanssa.
Sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa lupa esitetään, voivat pyytää siitä käännöksen tämän jäsenvaltion viralliseen kieleen tai johonkin sen virallisista kielistä. Tällöin mahdollisista käännöskustannuksista vastaa luvan haltija.
15 artikla
1. Vienti-ilmoituksen vastaanottava toimivaltainen tullitoimipaikka varmistaa, että vientilupa esitetään yhdessä vietävien tavaroiden luettelon kanssa, jotka vastaavat myös vienti-ilmoituksessa olevaa selvitystä. Luettelon on oltava paperilla, johon on painettu laitoksen nimi ja osoite, ja vientiluvassa mainittavan laitoksen edustajan on allekirjoitettava kaikki sivut. Kaikki sivut on myös varustettava vientiluvassa asianomaiseen kohtaan sijoitetulla laitoksen leimalla. Vienti-ilmoituksen kohtaan 44 on tehtävä viittaus vientilupaan.
2. Vientilupa on liitettävä yhtenäisen hallinnollisen asiakirjan numerolla 3 merkittyyn kappaleeseen ja se on toimitettava tavaraerän mukana siihen tullitoimipaikkaan, jonka kautta lähetys viedään unionin tullialueelta. Kun yhtenäisen hallinnollisen asiakirjan numerolla 3 merkitty kappale annetaan viejän tai hänen edustajansa käyttöön, vientilupa on myös annettava tälle myöhempää käyttöä varten.
V JAKSO
AVOINTEN VIENTILUPIEN LOMAKKEET
16 artikla
1. Erityiset avoimet vientiluvat annetaan lomakkeella, jonka malli on liitteessä II.
2. Yleiset avoimet vientiluvat annetaan lomakkeella, jonka malli on liitteessä III.
3. Hakemuslomake on painettava tai luotava sähköisesti yhdellä tai useammalla unionin virallisella kielellä.
4. Vientiluvan koon on oltava 210 × 297 millimetriä ja pituuden osalta hyväksytään enintään - 5 ja + 8 millimetrin suuruinen poikkeama.
Käytettävän paperin on oltava valkoista, hiokkeetonta liimakäsiteltyä kirjoituspaperia, jonka paino on vähintään 55 grammaa neliömetriltä. Siinä on oltava vaaleansininen painettu aaltomainen taustakuvio, joka tekee kaiken mekaanisin tai kemiallisin keinoin tapahtuneen väärentämisen selvästi havaittavaksi.
5. Vientiluvan toinen kappale, jossa ei saa olla painettua aaltomaista taustakuviota, on ainoastaan viejän omaa käyttöä tai kirjanpitoa varten.
Asianomaiset jäsenvaltiot määräävät käytettävästä hakemuslomakkeesta.
6. Jäsenvaltiolla on oikeus painaa lupalomakkeita tai antaa niiden painaminen hyväksymiensä kirjapainojen tehtäväksi. Jälkimmäisessä tapauksessa tämä hyväksymismerkintä on oltava lomakkeessa.
Kukin lomake on varustettava kirjapainon nimellä ja osoitteella tai merkillä, josta kirjapaino voidaan tunnistaa. Siinä on myös oltava painettu tai leimattu sarjanumero, josta se voidaan tunnistaa.
7. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet lupien väärentämisen estämiseksi.
Tätä varten jäsenvaltioissa käyttöön otetut tunnistamiskeinot on ilmoitettava komissiolle, joka antaa ne tiedoksi muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
8. Luvat on täytettävä mekaanista tai elektronista välinettä käyttäen. Poikkeuksellisesti ne voidaan täyttää myös suuraakkosin mustalla kuulakärkikynällä tekstaamalla.
Ne eivät saa sisältää raaputtamalla, päällekirjoittamalla tai muulla tavalla tehtyjä muutoksia.
VI JAKSO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
17 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 752/93.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä V olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
18 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 9 päivänä marraskuuta 2012.