ROZHODNUTÍ RADY č. 940/2014/EU
ze dne 17. prosince 2014
o režimu tzv. „octroi de mer“ (přístavní daně) v nejvzdálenějších francouzských regionech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 349 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení smlouvy, která se týkají nejvzdálenějších regionů Unie, k nimž patří francouzské zámořské departementy, v zásadě nedovolují žádné rozdíly ve zdanění místních produktů a produktů z metropolitní Francie nebo jiných členských států. Podle článku 349 smlouvy však lze pro tyto regiony zavést konkrétní opatření z důvodu trvalého znevýhodnění, které má dopad na jejich sociální a hospodářskou situaci.
(2)
Tato konkrétní opatření musí brát v úvahu zvláštní charakter a omezení nejvzdálenějších regionů, aniž by narušila integritu a soudržnost právního řádu Unie, který zahrnuje i vnitřní trh a společné politiky. Neměnnost a spolupůsobení nepříznivých faktorů (odlehlost, závislost na surovinách a energii, povinnost vytvářet větší zásoby, malý rozsah místního trhu v kombinaci s málo rozvinutou vývozní činností) na nejvzdálenější regiony Unie uvedené v článku 349 smlouvy se projevují zvýšením nákladů na produkci, a tedy i pořizovací ceny produktů z místní produkce, které by bez konkrétních opatření byly méně konkurenceschopné v porovnání s produkty odjinud, a to i při zohlednění nákladů na dopravu do zámořských departementů. Tato skutečnost by ztížila zachování místní produkce. Proto je nezbytné zavést konkrétní opatření, která posílí místní průmysl zvýšením jeho konkurenceschopnosti. Rozhodnutí Rady 2004/162/ES (1) povoluje Francii do 31. prosince 2014 v zájmu obnovení konkurenceschopnosti produktů z místní produkce uplatnit osvobození od tzv. „octroi de mer“ (přístavní daně) či její snížení u některých produktů, které pocházejí z místní produkce nejvzdálenějších regionů Guadeloupe, Guyana, Martinik, Réunion a od 1. ledna 2014 též Mayotte. Seznam produktů, pro které platí výše uvedené osvobození od daně nebo její snížení, je uveden v příloze zmíněného rozhodnutí. Rozdíl ve výši daně mezi místními a ostatními produkty nesmí podle druhu produktu překročit 10, 20 nebo 30 procentních bodů.
(3)
Francie požádala, aby i po 1. lednu 2015 byla zachována úprava podobná úpravě zavedené rozhodnutím 2004/162/ES. Francie tvrdí, že výše zmíněná znevýhodnění jsou trvalé povahy, že režim zdanění zavedený rozhodnutím 2004/162/ES umožnil zachovat a v některých případech i rozvinout místní produkci a neznamenal pro přijímající podniky zdroj příjmů, neboť celkově se dovozy produktů podléhajících diferencovanému zdanění nadále zvyšoval.
(4)
Francie oznámila Komisi pro každý z dotčených nejvzdálenějších regionů - Guadeloupe, Guyanu, Martinik, Mayotte a Réunion - pět souborů seznamů produktů, u nichž hodlá uplatňovat diferencované zdanění ve výši 10, 20 nebo 30 procentních bodů podle toho, zda jsou tyto produkty v těchto regionech produkovány, či ne. Opatření se netýká nejvzdálenějšího regionu Saint-Martin.
(5)
Toto rozhodnutí provádí článek 349 smlouvy a povoluje Francii používat diferencované zdanění na produkty, u kterých byla doložena za prvé existence místní produkce, za druhé existence významného dovozu zboží (včetně dovozu z metropolitní Francie i jiných členských států), který může ohrozit zachování místní produkce, a za třetí existence dodatečných nákladů zvyšujících pořizovací cenu produktů z místní produkce oproti produktům pocházejícím odjinud a narušujících konkurenceschopnost produktů z místní produkce. Povolený rozdíl ve zdanění by neměl být vyšší než doložené vícenáklady. Použití těchto zásad umožní provést článek 349 smlouvy v míře nezbytně nutné a bez toho, aby byla místní produkci poskytnuta neodůvodněná výhoda; díky tomu nebude narušena integrita a soudržnost právního řádu Unie, a zejména nebude narušena hospodářská soutěž na vnitřním trhu a politika v oblasti státní podpory.
(6)
V zájmu zjednodušení povinností pro malé podniky by se osvobození od daně či její snížení měla týkat pouze hospodářských subjektů, jejichž roční obrat činí alespoň 300 000 EUR. Hospodářské subjekty, jejichž roční obrat této hranice nedosahuje, by „octroi de mer“ podléhat neměly, ale neměly by moci si tuto daň odečíst na vstupu.
(7)
Stejně tak soudržnost s právem Unie vyžaduje, aby se rozdíl ve zdanění neuplatňoval na potravinové produkty, které využívají podpor stanovených v kapitole III nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 228/2013 (2). Cílem uvedeného ustanovení je zabránit tomu, aby dopad finančních zemědělských podpor poskytnutých zvláštním režimem zásobování byl smazán či omezen vyšším zdaněním subvencovaných produktů prostřednictvím „octroi de mer“.
(8)
Cíle podpory sociálního a hospodářského rozvoje francouzských zámořských departementů, které již byly vytyčeny v rozhodnutí 2004/162/ES, jsou potvrzeny díky požadavkům na účel „octroi de mer“. Začlenění příjmů z této daně do zdrojů hospodářského a daňového systému francouzských zámořských departementů a jejich využití v rámci strategie hospodářského a sociálního rozvoje těchto regionů, včetně podpory místních činností, je právní povinností.
(9)
Je nezbytné prodloužit dobu použitelnosti rozhodnutí 2004/162/ES o šest měsíců až do 30. června 2015. Nová lhůta umožní Francii provést toto rozhodnutí ve svém vnitrostátním práva.
(10)
Doba použitelnosti režimu je stanovena na pět let a šest měsíců do 31. prosince 2020, kdy rovněž skončí platnost stávajících pokynů pro regionální státní podpory. Ještě předtím však bude nutné posoudit výsledky uplatňování tohoto režimu. Francie by proto měla předložit Komisi do 31. prosince 2017 zprávu o uplatňování ustanovení zavedeného režimu zdanění za účelem ověření dopadu přijatých opatření a jejich přínosu pro zachování, podporu či rozvoj místních hospodářských činností, přičemž se vezmou v úvahu znevýhodnění postihující nejvzdálenější regiony. Zpráva by měla zejména ověřit, zda daňové výhody, jež Francie uděluje místním produktům, nepřekračují nezbytně nutnou míru a zda jsou tyto výhody nadále nezbytné a přiměřené. Navíc by měla obsahovat rozbor dopadu, jejž má zavedený režim na úroveň cen v nejvzdálenějších francouzských regionech. Na základě této zprávy by Komise měla vypracovat svou zprávu pro Radu a případně předložit návrh na změnu ustanovení tohoto rozhodnutí, aby se zohlednila její zjištění.
(11)
Rozhodnutí je třeba použít od 1. července 2015, aby se zabránilo právnímu vakuu.
(12)
Tímto rozhodnutím není dotčeno případné použití článků 107 a 108 Smlouvy.
(13)
Cílem tohoto rozhodnutí je stanovit právní rámec pro „octroi de mer“ od 1. ledna 2015. S ohledem na tuto naléhavost je třeba odchýlit se od osmitýdenní lhůty stanovené v článku 4 protokolu č. 1 o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článků 28, 30 a 110 smlouvy se Francii povoluje do 31. prosince 2020 uplatnit osvobození od tzv. „octroi de mer“ (námořní daně) nebo její snížení u produktů, jejichž seznam je uveden v příloze a které pocházejí z místní produkce na Guadeloupu, v Guyaně, na Martiniku, Mayotte a Réunionu jakožto nejvzdálenějších regionech ve smyslu článku 349 smlouvy.
Tato osvobození a snížení musí být součástí strategie hospodářského a sociálního rozvoje dotčených nejvzdálenějších regionů, se zohledněním rámce Unie pro tuto strategii, a přispívat k podpoře místních činností a nesmí měnit podmínky obchodu v míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
2. Uplatnění úplného osvobození od daně či jejího snížení uvedených v odstavci 1 nesmí vést k tomu, že by rozdíly oproti úrovni zdanění použité na podobné produkty, které nepocházejí z dotčených nejvzdálenějších regionů, byly vyšší než:
a)
deset procentních bodů u produktů uvedených v části A přílohy;
b)
dvacet procentních bodů u produktů uvedených v části B přílohy;
c)
třicet procentních bodů u produktů uvedených v části C přílohy.
Francie se zavazuje, že osvobození a snížení použitá na produkty uvedené v příloze nepřekročí procentní podíl, který je nezbytně nutný k zachování, podpoře a rozvoji místních hospodářských činností.
3. Osvobození od daně či její snížení uvedená v odstavcích 1 a 2 uplatní Francie na hospodářské subjekty, jejichž roční obrat činí nejméně 300 000 EUR. Hospodářské subjekty, jejichž roční obrat nedosahuje této hranice, „octroi de mer“ nepodléhají.
Článek 2
Na produkty, pro něž byl využit zvláštní režim zásobování stanovený v kapitole III nařízení (EU) č. 228/2013, uplatní francouzské orgány stejný režim zdanění jako na produkty z místní produkce.
Článek 3
1. Režimy zdanění uvedené v článku 1 Francie Komisi neprodleně oznámí.
2. Francie předloží Komisi do 31. prosince 2017 zprávu o uplatňování režimu zdanění uvedeného v článku 1, v níž sdělí, jaký měla přijatá opatření dopad a jaký byl jejich přínos pro zachování, podporu a rozvoj místních hospodářských činností, přičemž se vezmou v úvahu znevýhodnění postihující nejvzdálenější regiony.
Na základě této zprávy vypracuje Komise svou zprávu pro Radu a případně jí předloží návrh na změnu ustanovení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
V čl. 1 odst. 1 rozhodnutí 2004/162/ES se datum „31. prosince 2014“ nahrazuje datem „30. června 2015“.
Článek 5
Články 1 až 3 se použijí ode dne 1. července 2015.
Článek 4 se použije ode dne 1. ledna 2015.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 17. prosince 2014.
NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 940/2014/EU,
annettu 17 päivänä joulukuuta 2014,
Ranskan syrjäisimpien alueiden meriverojärjestelmästä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 349 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,
noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Euroopan unionin syrjäisimpiin alueisiin, myös Ranskan merentakaisiin departementteihin, sovellettavissa perussopimuksen määräyksissä ei sallita lähtökohtaisesti sitä, että paikallisia tuotteita verotetaan eri tavalla kuin Ranskan Euroopassa sijaitsevilta alueilta tai muista jäsenvaltioista lähtöisin olevia tuotteita. Perussopimuksen 349 artiklassa määrätään kuitenkin mahdollisuudesta ottaa käyttöön näiden alueiden hyväksi toteutettavia erityistoimenpiteitä syrjäisimpien alueiden taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen vaikuttavien pysyvien haittojen vuoksi.
(2)
Näissä erityistoimenpiteissä on otettava huomioon näiden alueiden erityispiirteet ja rajoitukset heikentämättä kuitenkaan unionin oikeusjärjestyksen yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta, sisämarkkinat ja yhteiset politiikat mukaan luettuina. Näiden haittojen pysyvyys ja yhteisvaikutus, joista unionin syrjäisimmät alueet kärsivät, on mainittu perussopimuksen 349 artiklassa. Näitä ovat muun muassa syrjäinen sijainti, alueen raaka-aine- ja energiariippuvuus, suurempien varastojen perustamisen välttämättömyys, paikallisten markkinoiden pieni koko ja viennin kehittymättömyys. Tämän vuoksi paikallisesti valmistettujen tuotteiden tuotantokustannukset kasvavat, mikä puolestaan nostaa niiden omakustannushintaa. Ilman erityistoimenpiteitä paikalliset tuotteet eivät siten pystyisi kilpailemaan tasapuolisesti muualta lähtöisin olevien tuotteiden kanssa, vaikka huomioon otettaisiin myös kustannukset, joita näiden ulkopuolisten tuotteiden kuljettamisesta merentakaisiin departementteihin aiheutuu. Tämä vaikeuttaisi paikallisen tuotannon säilyttämistä. Sen vuoksi on tarpeen toteuttaa erityistoimenpiteitä, joilla lujitetaan paikallista teollisuustuotantoa parantamalla sen kilpailukykyä. Neuvoston päätöksellä 2004/162/EY (1) on Ranskalle annettu paikallisesti tuotettujen tuotteiden kilpailukyvyn palauttamiseksi lupa soveltaa 31 päivään joulukuuta 2014 meriverosta vapautusta tai meriveron alennusta tiettyihin tuotteisiin, jotka on valmistettu syrjäisimpiin alueisiin kuuluvilla alueilla eli Guadeloupessa, Ranskan Guayanassa, Martiniquessa, Réunionissa ja, 1 päivästä tammikuuta 2014 alkaen, Mayottessa. Mainitun päätöksen liitteessä on luettelo tuotteista, joihin verovapautuksia tai veronalennuksia voidaan soveltaa. Ero paikallisesti valmistettujen tuotteiden ja muiden tuotteiden verotuksen välillä saa olla tuotteesta riippuen enintään 10, 20 tai 30 prosenttiyksikköä.
(3)
Ranska on pyytänyt päätökseen 2004/162/EY sisältyvää järjestelmää vastaavan järjestelmän säilyttämistä 1 päivästä tammikuuta 2015 jälkeen. Ranskan mukaan edellä mainitut haitat ovat pysyviä. Viranomaisten mukaan neuvoston asetuksessa 2004/162/EY säädetty verotusjärjestelmä on mahdollistanut paikallisen tuotannon säilyttämisen ja tietyissä tapauksissa sen kehittämisen, eivätkä edunsaajayritykset ole hyötyneet näistä järjestelyistä, sillä eriytetyn verotuksen järjestelmän piiriin kuuluvien tuotteiden tuonti on kaiken kaikkiaan jatkanut kasvuaan.
(4)
Ranska on toimittanut komissiolle kunkin asianomaisen syrjäisimpiin alueisiin kuuluvan alueen eli Guadeloupen, Ranskan Guayanan, Martiniquen, Mayotten ja Réunionin, osalta viisi tuoteluettelosarjaa, joihin se ehdottaa sovellettavaksi eriytettyä verotusta joko 10, 20 tai 30 prosenttiyksikön erolla sen mukaan, tuotetaanko tuotteet paikallisesti vai ei. Ranskan syrjäisimpiin alueisiin kuuluva Saint-Martin ei ole tässä mukana.
(5)
Tällä päätöksellä pannaan täytäntöön perussopimuksen 349 artiklan määräykset ja annetaan Ranskalle oikeus soveltaa eriytettyä verotusta tuotteisiin, joiden osalta on osoitettu, että paikallista tuotantoa on olemassa, että merkittävä tavaroiden tuonti (mukaan lukien Ranskan Euroopassa sijaitsevilta alueilta ja muista jäsenvaltioista) voisi vaarantaa paikallisen tuotannon säilymisen ja että on ylimääräisiä kustannuksia, joiden vuoksi paikallisen tuotannon omakustannushinnat nousevat muualta tuleviin tuotteisiin verrattuna niin korkeiksi, että paikallisesti tuotettujen tuotteiden kilpailukyky vaarantuu. Sallittu ero verotuksessa ei saisi ylittää osoitettuja lisäkustannuksia. Näiden periaatteiden soveltaminen mahdollistaisi perussopimuksen 349 artiklan määräysten täytäntöönpanon ylittämättä sitä, mikä on tarpeen, ja tuottamatta perusteetonta etua paikalliselle tuotannolle siten, että eriytetty verotus haittaisi unionin oikeusjärjestyksen yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta, mukaan lukien kilpailun vääristymisen estäminen sisämarkkinoilla ja valtiontukipolitiikka.
(6)
Jotta voidaan yksinkertaistaa pienten yritysten velvoitteita, verovapautusten tai veronalennusten olisi koskettava kaikkia toimijoita, joiden vuotuinen liikevaihto on vähintään 300 000 euroa. Toimijoiden, joiden vuotuinen liikevaihto on alle tämän raja-arvon, ei olisi kuuluttava meriveron soveltamisalaan; tämän vastapainona ne eivät myöskään voi vähentää tuotantoketjun aikaisemmassa vaiheessa kannetun tämän veron määrää verotuksessa.
(7)
Johdonmukaisuus unionin oikeuden kanssa tarkoittaa myös, ettei eriytettyä verotusta saa soveltaa elintarvikkeisiin, jotka saavat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 228/2013 (2) III luvussa säädettyjä tukia. Tämän säännöksen tarkoituksena on varmistaa, ettei erityisestä hankintajärjestelmästä myönnettyjen maataloustukien vaikutus kumoutuisi tai vähenisi sen vuoksi, että tuettujen tuotteiden merivero olisi korkeampi.
(8)
Meriveron tarkoitusta koskevat vaatimukset vastaavat Ranskan merentakaisten departementtien sosioekonomista kehittämistä koskevan tuen tavoitteita, joista on säädetty jo päätöksessä 2004/162/EY. Meriverosta saatavien tulojen sisällyttäminen merentakaisten departementtien talous- ja verotusjärjestelmään ja niiden kohdentaminen taloudelliseen ja sosiaaliseen kehittämisstrategiaan paikallisen tuotannon edistämiseksi on oikeudellinen velvoite.
(9)
On tarpeen pidentää päätöksen 2004/162/EY soveltamisaikaa kuudella kuukaudella 30 päivään kesäkuuta 2015. Tämä aika mahdollistaisi sen, että Ranska voi saattaa tämän päätöksen osaksi kansallista lainsäädäntöään.
(10)
Järjestelmän on määrä olla voimassa viisi vuotta ja kuusi kuukautta 31 päivään joulukuuta 2020 asti, jolloin päättyy myös valtiontukia koskevien voimassa olevien suuntaviivojen alueellisiin tarkoituksiin soveltaminen. Järjestelmän soveltamisen tulokset olisi kuitenkin ensin arvioitava. Ranskan olisi sen vuoksi toimitettava viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017 kertomus käyttöön otetun verojärjestelyn soveltamisesta, jotta voidaan arvioida toteutettujen toimenpiteiden vaikutusta ja niiden osuutta paikallisen taloudellisen toiminnan säilyttämisessä, edistämisessä ja kehittämisessä ottaen huomioon syrjäisimpiä alueita koskevat haitat. Kertomuksen tarkoituksena olisi oltava tarkistaa, että Ranskan paikallisesti valmistetuille tuotteille myöntämät verohelpotukset rajoittuvat siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä, ja että nämä verohelpotukset ovat edelleen välttämättömiä ja oikeasuhtaisia. Kertomuksen olisi myös sisällettävä analyysi siitä, miten käyttöönotettu järjestelmä on vaikuttanut hintoihin Ranskan syrjäisimmillä alueilla. Tämä kertomuksen perusteella komission olisi toimitettava neuvostolle kertomus ja tarvittaessa ehdotus tämän päätöksen säännösten mukauttamiseksi tehdyt havainnot huomioiden.
(11)
Oikeudellisen välitilan välttämiseksi tätä päätöstä on tarpeen soveltaa 1 päivästä heinäkuuta 2015.
(12)
Tällä päätöksellä ei rajoiteta perussopimuksen 107 ja 108 artiklan mahdollista soveltamista.
(13)
Tämän päätöksen tarkoituksena on luoda meriverolle oikeudelliset puitteet 1 päivästä tammikuuta 2015 lukien. Tämän kiireellisyyden vuoksi olisi poikettava Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, kansallisten parlamenttien asemasta Euroopan unionissa tehdyssä pöytäkirjassa N:o 1 olevassa 4 artiklassa tarkoitetusta kahdeksan viikon määräajasta,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1. Poiketen siitä, mitä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’perussopimus’, 28, 30 ja 110 artiklassa määrätään, Ranskalle annetaan lupa soveltaa 31 päivään joulukuuta 2020 meriverosta vapautusta tai meriveron alennusta liitteessä lueteltuihin tuotteisiin, jotka tuotetaan paikallisesti Guadeloupessa, Ranskan Guayanassa, Martiniquessa, Mayottessa tai Réunionissa, jotka ovat perussopimuksen 349 artiklassa tarkoitettuja syrjäisimpiä alueita.
Näiden vapautusten tai alennusten on unionin kehys huomioon ottaen oltava sopusoinnussa asianomaisten syrjäisimpien alueiden taloudellisen ja sosiaalisen kehittämisstrategian kanssa, ja niillä on edistettävä paikallista taloudellista toimintaa, kuitenkin niin, ettei niillä muuteta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.
2. Muualta kuin näiltä syrjäisimmiltä alueilta lähtöisin oleviin samankaltaisiin tuotteisiin sovellettavien verokantojen osalta 1 kohdassa tarkoitetut täydelliset vapautukset tai alennukset eivät saa johtaa eroihin, jotka ylittävät
a)
10 prosenttiyksikköä liitteen A osassa lueteltujen tuotteiden osalta;
b)
20 prosenttiyksikköä liitteen B osassa lueteltujen tuotteiden osalta;
c)
30 prosenttiyksikköä liitteen C osassa lueteltujen tuotteiden osalta.
Ranskan on sitouduttava varmistamaan, että liitteessä lueteltuihin tuotteisiin sovellettavat vapautukset tai alennukset eivät ylitä paikallisen taloudellisen toiminnan säilyttämisen, edistämisen ja kehittämisen kannalta ehdottoman välttämätöntä prosenttilukua.
3. Ranskan on sovellettava 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja verovapautuksia ja veronalennuksia toimijoihin, joiden vuotuinen liikevaihto on vähintään 300 000 euroa. Toimijoihin, joiden vuotuinen liikevaihto on alle tämän raja-arvon, ei sovelleta meriveroa.
2 artikla
Ranskan viranomaisten on sovellettava asetuksen (EY) N:o 228/2013 III luvussa säädetystä erityisestä hankintajärjestelmästä tukia saaneisiin tuotteisiin samaa verotusjärjestelmää kuin ne soveltavat paikallisesti tuotettuihin tuotteisiin.
3 artikla
1. Ranskan on ilmoitettava komissiolle viipymättä 1 artiklassa tarkoitettu verojärjestelmä.
2. Ranskan on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017 kertomus, joka koskee 1 artiklassa tarkoitetun verojärjestelyn soveltamista ja josta käyvät ilmi toteutettujen toimenpiteiden vaikutukset ja niiden osuus paikallisen taloudellisen toiminnan säilyttämiseen, edistämiseen ja kehittämiseen ottaen huomioon syrjäisimpiä alueita koskevat haitat.
Tämän kertomuksen perusteella komissio toimittaa neuvostolle kertomuksen ja tarvittaessa ehdotuksen tämän päätöksen säännösten mukauttamiseksi.
4 artikla
Korvataan päätöksen 2004/162/EY 1 artiklan 1 kohdassa päivämäärä ”31 päivään joulukuuta 2014” päivämäärällä ”30 päivään kesäkuuta 2015”.
5 artikla
Tämän päätöksen 1-3 artiklaa sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2015.
Tämän päätöksen 4 artiklaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2015.
6 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.
Tehty Brysselissä 17 päivänä joulukuuta 2014.