NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 734/2013
ze dne 22. července 2013,
kterým se mění nařízení (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 109 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V kontextu důkladné modernizace pravidel státní podpory, která má za cíl přispět jak k provádění strategie Evropa 2020 pro růst (1), tak k rozpočtové konsolidaci, by článek 107 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“) měl být uplatňován účinně a jednotně v celé Unii. Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (2) kodifikovalo a posílilo předchozí praxi Komise zvyšování právní jistoty a podpory rozvoje politiky státní podpory v transparentním prostředí. Nicméně s ohledem na zkušenosti získané při jeho uplatňování a na poslední vývoj, jako například rozšíření Unie či hospodářská a finanční krize, by některé aspekty nařízení (ES) č. 659/1999 měly být změněny, aby počínání Komise získalo na účinnosti.
(2)
Pro účely posuzování slučitelnosti jakékoli oznámené nebo protiprávní státní podpory s vnitřním trhem, pro něž má Komise výlučnou pravomoc podle článku 108 Smlouvy, je vhodné zajistit, aby Komise měla, pokud jde o vymáhání pravidel státní podpory, pravomoc si vyžádat veškeré nezbytné tržní informace od kteréhokoli členského státu, podniku nebo sdružení podniků, kdykoli má pochybnosti o slučitelnosti dotyčného opatření s pravidly Unie, a zahájila tudíž formální vyšetřovací řízení. Komise by měla využívat tuto pravomoc zejména v případech, v nichž se jeví nezbytným složité věcné posouzení. Při rozhodování o tom, zdali této pravomoci využije, by měla Komise řádně zohlednit dobu trvání předběžného vyšetřovacího řízení.
(3)
Pro účely posouzení slučitelnosti podpory po zahájení formálního vyšetřovacího řízení, zejména pokud jde o technicky složité případy, jež podléhají věcnému posouzení, by Komise měla mít možnost požadovat pomocí prosté žádosti nebo rozhodnutí po kterémkoli členském státě, podniku nebo sdružení podniků, aby jí poskytl veškeré tržní informace nezbytné pro dokončení jejího posouzení, pokud informace, které dotyčný členský stát poskytl v průběhu předběžného vyšetřovacího řízení, nejsou dostatečné, přičemž by měla náležitě zohlednit zásadu přiměřenosti, zejména v případě malých a středních podniků.
(4)
Vzhledem ke zvláštnímu vztahu mezi příjemci podpory a dotčenými členskými státy by měla být Komise schopna požádat o informace od příjemce podpory pouze v dohodě s dotyčným členským státem. Poskytnutí informací příjemcem podpory není právním základem pro dvoustranná jednání mezi Komisí a dotyčným příjemcem.
(5)
Komise by měla vybrat příjemce žádostí o informace na základě objektivních kritérií vhodných pro daný případ a zajistit, aby byl při žádosti určené vzorku podniků nebo jejich sdružení tento vzorek respondentů v každé kategorii reprezentativní. Požadované informace by měly spočívat zejména ve faktických údajích o společnosti a trhu a v analýze fungování trhu založené na skutečnostech.
(6)
Komise jako orgán zahajující řízení by měla odpovídat za ověření jak předání informací členskými státy, podniky nebo sdruženími podniků, tak údajné důvěrnosti předaných informací.
(7)
Komise by měla mít možnost vynucovat odpovědi na žádosti o informace zaslané podniku nebo sdružení podniků, podle potřeby i pomocí přiměřených pokut a penále. Při stanovování výší pokut a penále by měla Komise řádně zohledňovat zásady přiměřenosti a vhodnosti, zejména pokud jde o malé a střední podniky. Práva stran, od kterých se žádá poskytnutí informací, by měla být zaručena tím, že jim bude dána příležitost se vyjádřit k rozhodnutí o uložení pokuty nebo penále ještě před jeho přijetím. Soudní dvůr Evropské unie by měl mít ve vztahu k těmto pokutám a penále pravomoc k soudnímu přezkumu v plné jurisdikci ve smyslu článku 261 Smlouvy.
(8)
Při řádném zohlednění zásad přiměřenosti a vhodnosti by Komise měla být schopna snížit výši penále nebo je zcela prominout, pokud příjemci žádostí požadované informace poskytnou, ač po uplynutí lhůty.
(9)
Pokuty a penále se nevztahují na členské státy, neboť ty mají povinnost loajálně spolupracovat s Komisí v souladu s článkem 4 Smlouvy o Evropské unii a poskytovat jí všechny požadované informace, aby mohla vykonávat své povinnosti podle nařízení (ES) č. 659/1999.
(10)
Aby bylo zaručeno právo dotyčného členského státu na obhajobu, měl by obdržet kopie žádostí o informace zaslaných ostatním členským státům, podnikům nebo sdružením podniků a měl by mít možnost vyjádřit se k obdrženým připomínkám. Rovněž by měl být informován o názvech dožádaných podniků a sdružení podniků, pokud tyto subjekty neprokázaly oprávněný zájem na ochraně své totožnosti.
(11)
Komise by měla vzít náležitě v úvahu oprávněné zájmy podniků na ochraně jejich obchodního tajemství. Neměla by mít možnost důvěrné informace od respondentů, které nemohou být sloučeny nebo jinak anonymizovány, použít v žádném rozhodnutí, ledaže by předem získala jejich souhlas k sdělení těchto informací dotyčnému členskému státu.
(12)
Pokud se nezdá, že by informace označená jako důvěrná byla předmětem profesního tajemství, je vhodné ustavit mechanismus, pomocí kterého Komise rozhodne o rozsahu možného zveřejnění takové informace. Každé rozhodnutí o zamítnutí požadavku na důvěrnost informace by mělo obsahovat informace o lhůtě, po jejímž uplynutí může být informace zveřejněna, aby mohl respondent využít dostupné soudní ochrany, včetně předběžných opatření.
(13)
Komise by měla být schopna z vlastního podnětu přezkoumat informace z jakéhokoli zdroje týkající se protiprávní podpory za účelem zajištění dodržování článku 108 Smlouvy, a zejména oznamovací povinnost a ustanovení o pozastavení podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, a za účelem posouzení slučitelnosti podpory s vnitřním trhem. V této souvislosti představují stížnosti zásadní zdroj informací pro odhalování porušování pravidel Unie pro státní podporu.
(14)
V zájmu zlepšení kvality stížností předložených Komisi a současně zvýšení transparentnosti a právní jistoty je vhodné vymezit podmínky, které by měla stížnost splnit, aby tím Komise získala informace týkající se údajné protiprávní podpory a mohl by se zahájit proces předběžného posouzení. Podání nesplňující uvedené podmínky by měla být považována za obecné informace o trhu a neměla by nezbytně vést k vyšetřovacímu řízení ex officio.
(15)
Od stěžovatelů by se mělo vyžadovat, aby prokázali, že jsou zúčastněnou stranou ve smyslu čl. 108 odst. 2 Smlouvy a čl. 1 písm. h) nařízení (ES) č. 659/1999. Také by se od nich mělo vyžadovat poskytnutí určitého množství informací, a to ve formě, k jejímuž určení prováděcím předpisem by měla být zmocněna sama Komise. Aby nebyli odrazeni případní stěžovatelé, měl by prováděcí předpis vzít v úvahu, že by požadavky na zainteresované strany v souvislosti s podáním stížnosti neměly představovat přílišnou zátěž.
(16)
Z důvodů právní jistoty je vhodné stanovit promlčecí lhůty pro ukládání a vymáhání pokut a penále.
(17)
Aby bylo zajištěno, že Komise řeší podobné problémy jednotně na celém vnitřním trhu, je vhodné doplnit stávající pravomoci Komise tím, že se vytvoří zvláštní právní základ pro zahájení šetření hospodářských odvětví nebo určitých nástrojů podpory v několika členských státech. Z důvodů přiměřenosti a s ohledem na vysokou administrativní zátěž vyvolanou takovými vyšetřovacími řízeními by měla být odvětvová šetření prováděna pouze tehdy, když dostupné informace vedou k odůvodněnému podezření, že by opatření státní podpory v konkrétním odvětví mohla vážně omezovat nebo narušovat hospodářskou soutěž na vnitřním trhu v několika členských státech, nebo pokud stávající podpory v určitém odvětví v několika členských státech nejsou, nebo již nadále nejsou, slučitelné s vnitřním trhem. Taková šetření by Komisi umožnila zabývat se otázkami horizontální státní podpory účinným a transparentním způsobem a obdržet ex ante celkový pohled na dotyčné odvětví.
(18)
Jednotnost provádění pravidel státní podpory vyžaduje, aby byl stanoven mechanismus spolupráce mezi soudy členských států a Komisí. Taková spolupráce přísluší všem soudům členských států, které uplatňují čl. 107 odst. 1 a článek 108 Smlouvy. Vnitrostátní soudy by zejména měly mít možnost požádat Komisi o informace nebo o stanovisko ve věcech týkajících se uplatňování pravidel státní podpory. Komise by rovněž měla mít možnost předkládat písemná nebo ústní vyjádření soudům, jimž přísluší používání čl. 107 odst. 1 nebo článku 108 Smlouvy. Při pomoci vnitrostátním soudům v tomto ohledu by Komise měla jednat v souladu se svou povinností bránit veřejný zájem.
(19)
Těmito vyjádřeními a stanovisky Komise by neměl být dotčen článek 267 Smlouvy a neměly by jim být právně vázány vnitrostátní soudy. Měly být předkládány v rámci vnitrostátních procesních pravidel a praxe, včetně praxe pro ochranu práv stran, při plném zohlednění nezávislosti vnitrostátních soudů. Vyjádření předložená Komisí z vlastního podnětu by se měla omezovat na případy, kdy jsou důležitá pro soudržné uplatňování čl. 107 odst. 1 nebo článku 108 Smlouvy, například na případy, které jsou důležité pro vymáhání či další rozvoj judikatury na úrovni Unie v oblasti státní podpory.
(20)
V zájmu transparentnosti a právní jistoty by informace o rozhodnutích Komise měly být veřejné. Je proto vhodné rozhodnutí o uložení pokut nebo penále zveřejňovat, protože tato rozhodnutí ovlivňují zájmy dotyčných zdrojů. Při zveřejňování svých rozhodnutí by měla Komise dodržovat pravidla profesního tajemství v souladu s článkem 339 Smlouvy, zejména ochranu všech důvěrných informací a osobních údajů.
(21)
Komise by v úzké spolupráci s Poradním výborem pro státní podpory měla mít možnost přijmout prováděcí předpisy, kterými se stanoví pravidla týkající se formy, obsahu a ostatních kritérií pro stížnosti podané podle nařízení (ES) č. 659/1999.
(22)
Nařízení (ES) č. 659/1999 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 659/1999 se mění takto:
1)
Název nařízení se nahrazuje tímto:
„NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 659/1999 ZE DNE 22. BŘEZNA 1999, KTERÝM SE STANOVÍ PROVÁDĚCÍ PRAVIDLA K ČLÁNKU 108 SMLOUVY O FUNGOVÁNÍ EVROPSKÉ UNIE“.
2)
Název článku 5 se nahrazuje tímto:
„Žádost o informace adresovaná oznamujícímu členskému státu“.
3)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 6a
Žádost o informace adresovaná jiným zdrojům
1. Po zahájení formálního vyšetřovacího řízení uvedeného v článku 6, zejména pokud jde o technicky složité případy, jež podléhají věcnému posouzení, a pokud informace, které dotyčný členský stát poskytl v průběhu předběžného vyšetřovacího řízení, nejsou dostatečné, může Komise požádat kterýkoli jiný členský stát, podnik nebo sdružení podniků o poskytnutí veškerých tržních informací nezbytných pro to, aby mohla dokončit posouzení předmětného opatření, s náležitým ohledem na zásadu přiměřenosti, zejména v případě malých a středních podniků.
2. Komise může informace požadovat pouze:
a)
pokud je žádost omezena na formální vyšetřovací řízení, která byla Komisí označena za dosud neefektivní, a
b)
pokud dotyčný členský stát se žádostí souhlasí, týká-li se příjemců podpory.
3. Podniky nebo sdružení podniků poskytující informace na žádost Komise o tržní informace založenou na odstavcích 6 a 7 tohoto článku předloží svou odpověď současně Komisi i dotyčnému členského státu, pokud poskytnuté dokumenty nezahrnují informace, které jsou vůči tomuto členskému státu důvěrné.
Komise řídí a sleduje předávání informací mezi členskými státy, podniky a sdruženími podniků a ověřuje údajnou důvěrnost předaných informací.
4. Komise požaduje pouze informace, které má členský stát, podnik nebo sdružení podniků, jimž je žádost určena, k dispozici.
5. Členské státy informace poskytnou na základě prosté žádosti a ve lhůtě stanovené Komisí, která by obvykle neměla překročit jeden měsíc. Pokud členský stát neposkytne požadované informace v této lhůtě nebo poskytne informace neúplné, zašle Komise upomínku.
6. Komise může prostou žádostí požádat podnik nebo sdružení podniků o poskytnutí informací. Jestliže Komise zasílá podniku nebo sdružení podniků prostou žádost o poskytnutí informací, uvede právní základ a účel žádosti, upřesní, jaké informace jsou vyžadovány, a stanoví přiměřenou lhůtu, ve které musí být informace poskytnuty. Uvede také pokuty podle čl. 6b odst. 1 za poskytnutí nesprávných nebo zavádějících informací.
7. Komise může rozhodnutím požadovat, aby podnik nebo sdružení podniků poskytly informace. V případě, že Komise rozhodnutím vyžaduje od podniku nebo sdružení podniků poskytnutí informací, uvede právní základ a účel žádosti, upřesní, jaké informace jsou vyžadovány, a stanoví přiměřenou lhůtu, ve které musí být informace poskytnuty. Uvede také pokuty podle čl. 6b odst. 1 a podle okolností uvede nebo uloží penále podle čl. 6b odst. 2. Dále uvede právo podniků nebo sdružení podniků na přezkum rozhodnutí Soudním dvorem Evropské unie.
8. Když Komise vydává žádost podle odstavce 1 nebo 6 anebo rozhodnutí podle odstavce 7, poskytne dotyčnému členskému státu současně jejich kopii. Komise uvede kritéria, na jejichž základě příjemce žádosti nebo rozhodnutí vybrala.
9. Vlastníci podniků nebo jejich zástupci, nebo v případě právnických osob, společností, firem nebo sdružení bez právní subjektivity, osoby pověřené jejich zastupováním ze zákona nebo na základě jejich stanov poskytnou jejich jménem požadované informace. Osoby náležitě zmocněné mohou poskytnout informace jménem svých klientů. Ti však zůstávají plně odpovědni, pokud jsou poskytnuté informace nesprávné, neúplné nebo zavádějící.
Článek 6b
Pokuty a penále
1. Považuje-li to Komise za nezbytné a přiměřené, může rozhodnutím uložit podnikům nebo sdružením podniků pokuty nepřesahující 1 % celkového obratu za předchozí hospodářský rok, pokud úmyslně nebo z hrubé nedbalosti v reakci:
a)
na žádost učiněnou na základě čl. 6a odst. 6 poskytnou nesprávné nebo zavádějící informace;
b)
na rozhodnutí přijaté na základě čl. 6a odst. 7 poskytnou nesprávné, neúplné nebo zavádějící informace nebo neposkytnou informace ve stanovené lhůtě.
2. Komise může rozhodnutím uložit podnikům nebo sdružením podniků penále, pokud neposkytnou úplné a správné informace požadované Komisí na základě rozhodnutí přijatého podle čl. 6a odst. 7.
Penále nepřesáhne 5 % průměrného denního obratu dotyčného podniku nebo sdružení za předchozí hospodářský rok za každý pracovní den prodlení počítaného ode dne stanoveného v rozhodnutí do doby do doby, kdy poskytne úplné a správné informace požadované Komisí.
3. Při stanovení výše pokuty nebo penále se vezme v úvahu povaha, závažnost a délka trvání porušení těchto ustanovení, s náležitým zohledněním zásad přiměřenosti a vhodnosti, zejména v případě malých a středních podniků.
4. Pokud podniky nebo sdružení podniků splnily povinnost, k jejímuž vymáhání bylo penále určeno, může Komise definitivní částku penále snížit oproti původnímu rozhodnutí, kterým bylo uloženo. Komise může penále i prominout.
5. Před přijetím jakéhokoli rozhodnutí podle odstavce 1 nebo 2 stanoví Komise konečnou lhůtu v délce dvou týdnů, v níž má od dotyčných podniků nebo sdružení podniků obdržet chybějící tržní informace, a poskytne jim příležitost k vyjádření.
6. Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc k soudnímu přezkumu pokut nebo penále uložených Komisí v plné jurisdikci ve smyslu článku 261 Smlouvy o fungování Evropské unie. Může uloženou pokutu nebo penále zrušit, snížit nebo zvýšit.“
4)
V článku 7 se doplňují nové odstavce, které znějí:
„8. Před přijetím jakéhokoli rozhodnutí podle odstavců 2 až 5 poskytne Komise dotyčnému členskému státu příležitost vyjádřit se k informacím obdrženým Komisí a poskytnutým dotyčnému členskému státu v souladu s čl. 6a odst. 3 ve lhůtě, jež obvykle nepřesáhne jeden měsíc.
9. Komise nepoužije důvěrné informace od respondentů, které nemohou být sloučeny nebo jinak anonymizovány, v žádném rozhodnutí přijatém podle odstavců 2 až 5, pokud nezískala jejich souhlas ke sdělení těchto informací dotyčnému členskému státu. Komise může přijmout odůvodněné rozhodnutí, které oznámí dotyčnému podniku nebo sdružení podniků a ve kterém uvede svůj poznatek, že informace poskytnuté respondentem a označené jako důvěrné nejsou chráněny, a stanoví lhůtu, po jejímž uplynutí mohou být tyto informace zveřejněny. Uvedená lhůta nesmí být kratší než jeden měsíc.
10. Komise vezme náležitě v úvahu oprávněné zájmy podniků na ochraně jejich obchodního tajemství a dalších důvěrných informací. Podnik nebo sdružení podniků, které poskytly informace podle článku 6a a které nejsou příjemci dotyčné státní podpory, mohou požádat z důvodu možné újmy o utajení totožnosti před dotyčným členským státem.“
5)
V článku 10 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
„1. Aniž je dotčen článek 20, může Komise z vlastního podnětu přezkoumat informace z jakéhokoli zdroje týkající se údajné protiprávní podpory.
Komise přezkoumá bez zbytečného prodlení veškeré stížnosti podané zúčastněnou stranou podle čl. 20 odst. 2 a zajistí, aby byl o postupu a výsledku přezkumu dotyčný členský stát pravidelně a v plném rozsahu informován.
2. V případě nutnosti si Komise vyžádá informace od dotyčného členského státu. Ustanovení čl. 2 odst. 2 a čl. 5 odst. 1 a 2 se použijí obdobně.
Po zahájení formálního vyšetřovacího řízení může Komise rovněž požádat o informace kterýkoli jiný členský stát, podnik nebo sdružení podniků v souladu s články 6a a 6b, které se použijí obdobně.“
6)
Za článek 14 se vkládá nový název kapitoly, který zní:
„KAPITOLA IIIa
PROMLČECÍ LHŮTY“.
7)
Název článku 15 se nahrazuje tímto:
„Promlčecí lhůta pro navrácení podpory“.
8)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 15a
Promlčecí lhůta pro ukládání pokut a penále
1. Pravomoci svěřené Komisi článkem 6b podléhají promlčecí lhůtě tří let.
2. Lhůta stanovená v odstavci 1 začíná běžet dnem, kdy došlo k protiprávnímu jednání uvedenému v článku 6b. V případě trvajícího nebo opakovaného protiprávního jednání však začíná lhůta běžet dnem, kdy bylo ukončeno.
3. Jakékoli opatření, které Komise přijme za účelem vyšetřování nebo řízení v souvislosti s protiprávním jednáním uvedeným v článku 6b, přerušuje běh promlčecí lhůty pro uložení pokuty nebo penále s účinkem ode dne, kdy je opatření oznámeno dotyčnému podniku nebo sdružení podniků.
4. Po každém přerušení začíná promlčecí lhůta běžet znovu. Promlčení lhůta však uplyne nejpozději dnem, kdy uplyne šest let, aniž by Komise uložila pokutu nebo penále. Uvedená lhůta se prodlužuje o dobu, po kterou promlčecí lhůta neběží podle odstavce 5.
5. Promlčecí lhůta pro uložení pokuty nebo penále neběží po dobu, kdy je rozhodnutí Komise předmětem řízení u Soudního dvora Evropské unie.
Článek 15b
Promlčecí lhůta pro vymáhání pokut a penále
1. Pravomoc Komise vymáhat rozhodnutí přijatá podle článku 6b se promlčuje po pěti letech.
2. Promlčecí lhůta uvedená v odstavci 1 začíná běžet dnem, kdy rozhodnutí přijaté podle článku 6b nabude právní moci.
3. Promlčecí lhůta uvedená v odstavci 1 se přerušuje:
a)
oznámením rozhodnutí, kterým se mění původní částka pokuty nebo penále nebo kterým se zamítá žádost o takovou změnu;
b)
každým úkonem Komise nebo členského státu jednajícího na žádost Komise, jehož cílem je vymáhat platbu pokuty nebo pravidelného penále.
4. Po každém přerušení začíná promlčecí lhůta běžet znovu.
5. Promlčecí lhůta pro vymáhání pokut nebo penále uvedená v odstavci 1 neběží po dobu, kdy:
a)
běží lhůta pro zaplacení poskytnutá respondentovi;
b)
je vymáhání platby pozastaveno rozhodnutím Soudního dvora Evropské unie.“
9)
Článek 16 se nahrazuje tímto:
„Článek 16
Zneužití podpory
Aniž je dotčen článek 23, může Komise v případech zneužití podpory zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 4 odst. 4. Články 6, 6a, 6b, 7, 9 a 10, čl. 11 odst. 1 a články 12 až 15 se použijí obdobně.“
10)
V článku 20 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Každá zúčastněná strana může podat stížnost s cílem informovat Komisi o každé údajné protiprávní podpoře a o každém údajném zneužití podpory. Za tímto účelem zúčastněná strana řádně vyplní formulář, který byl stanoven v prováděcím předpise uvedeném v článku 27, a uvede v něm všechny povinné požadované informace.
Pokud se Komise na základě prvního posouzení domnívá, že zúčastněná strana nesplňuje povinný formulář pro stížnosti nebo neposkytuje po skutkové a právní stránce dostatečné důvody, jež by doložily existenci protiprávní podpory nebo zneužití podpory, zúčastněnou stranu o tom uvědomí a vyzve ji, aby předložila připomínky ve stanovené lhůtě, která obvykle nepřesáhne jeden měsíc. Pokud zúčastněná strana ve stanovené lhůtě své stanovisko nevyjádří, stížnost se považuje za staženou. V případě, že je stížnost považována za staženou, informuje o tom Komise dotyčný členský stát.
Komise zašle stěžovateli kopii rozhodnutí v případu, kterého se daná stížnost týkala.“
11)
Za článek 20 se vkládá nová kapitola, která zní:
„KAPITOLA VIa
ŠETŘENÍ HOSPODÁŘSKÝCH ODVĚTVÍ A NÁSTROJŮ PODPORY
Článek 20a
Šetření hospodářských odvětví a nástrojů podpory
1. Pokud dostupné informace opodstatňují důvodné podezření, že opatření státní podpory v konkrétním odvětví nebo na základě konkrétního nástroje podpory mohou závažně omezit nebo narušit hospodářskou soutěž na vnitřním trhu v několika členských státech nebo že stávající podpory v rámci konkrétního odvětví v několika členských státech nejsou nebo přestaly být slučitelné s vnitřním trhem, může Komise provést v různých členských státech šetření určitého hospodářského odvětví nebo využití určitého nástroje podpory. V jeho průběhu si může vyžádat od členských států nebo dotyčných podniků či sdružení podniků informace nezbytné pro použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, přičemž náležitě zohlední zásadu přiměřenosti.
Ve všech žádostech o informace zaslaných podle tohoto článku uvede Komise důvody šetření a výběru příjemců.
Komise zveřejní zprávu o výsledcích svého šetření určitých hospodářských odvětví nebo určitých nástrojů podpory v různých členských státech a vyzve členské státy a všechny dotyčné podniky nebo sdružení podniků k podání připomínek.
2. Informace získané odvětvovými šetřeními mohou být využity v řízeních podle tohoto nařízení.
3. Články 5, 6a a 6b se použijí obdobně.“
12)
Za článek 23 se vkládá nová kapitola, která zní:
„KAPITOLA VIIa
SPOLUPRÁCE S VNITROSTÁTNÍMI SOUDY
Článek 23a
Spolupráce s vnitrostátními soudy
1. Pro účely použití čl. 107 odst. 1 a článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie mohou soudy členských států požádat Komisi, aby jim zaslala informace, které má k dispozici, nebo stanovisko v otázkách týkajících se používání pravidel státní podpory.
2. V případech, kdy to vyžaduje jednotné používání čl. 107 odst. 1 nebo článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, může Komise z vlastního podnětu předkládat soudům členských států, které jsou příslušné pro uplatňování pravidel státní podpory, písemné připomínky. Se svolením dotyčného soudu může překládat rovněž ústní vyjádření.
Před formálním předložením svých připomínek informuje Komise o tomto záměru dotyčný členský stát.
Komise může výlučně pro účely přípravy svých připomínek požádat příslušný soud členského státu, aby jí zaslal dokumenty, jež má k dispozici a jež jsou pro ni k posouzení věci nezbytné.“
13)
Článek 25 se nahrazuje tímto:
„Článek 25
Příjemce rozhodnutí
1. Rozhodnutí přijatá podle čl. 6a odst. 7, čl. 6b odst. 1 a 2 a čl. 7 odst. 9 jsou určena dotyčnému podniku či sdružení podniků. Komise toto rozhodnutí bezodkladně oznámí příjemci a poskytne mu příležitost, aby jí oznámil, které informace považuje za předmět profesního tajemství.
2. Veškerá další rozhodnutí Komise přijatá podle kapitol II, III, IV, V a VII jsou určena dotyčnému členskému státu. Komise je bezodkladně oznámí dotyčnému členskému státu a poskytne mu příležitost, aby jí oznámil, které informace považuje za předmět profesního tajemství.“
14)
V článku 26 se vkládá nový odstavec, který zní:
„2a. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie rozhodnutí přijatá podle čl. 6b odst. 1 a 2.“
15)
Článek 27 se nahrazuje tímto:
„Článek 27
Prováděcí předpisy
Komise je v souladu s postupem podle článku 29 oprávněna přijmout prováděcí předpisy týkající se:
a)
formy, obsahu a jiných podrobností oznámení;
b)
formy, obsahu a jiných podrobností výročních zpráv;
c)
formy, obsahu a jiných podrobností stížností podávaných v souladu s čl. 10 odst. 1 a čl. 20 odst. 2;
d)
podrobností o lhůtách a počítání lhůt a
e)
úrokové sazby podle čl. 14 odst. 2.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 22. července 2013.
NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 734/2013,
annettu 22 päivänä heinäkuuta 2013,
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 muuttamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 109 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Valtiontukisääntöjen perusteellinen uudistaminen edistää osaltaan sekä kasvua koskevan Eurooppa 2020 -strategian (1) täytäntöönpanoa että julkisen talouden vakauttamista, ja sen yhteydessä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 107 artiklaa olisi sovellettava tehokkaasti ja yhdenmukaisesti kaikkialla unionissa. Neuvoston asetuksella (EY) N:o 659/1999 (2) kodifioitiin komission aikaisempi käytäntö ja vahvistettiin sitä, jotta voitaisiin lisätä oikeusvarmuutta ja tukea valtiontukipolitiikan kehitystä avoimissa olosuhteissa. Kyseisen asetuksen soveltamisesta saadun kokemuksen ja viimeaikaisen kehityksen, kuten unionin laajentumisen ja talous- ja rahoituskriisin, perusteella joitakin asetuksen (EY) N:o 659/1999 näkökohtia olisi muutettava, jotta komission toiminnan tehokkuus lisääntyisi.
(2)
Jotta olisi mahdollista arvioida kaiken ilmoitetun tai sääntöjenvastaisen valtiontuen soveltuvuus sisämarkkinoille, mikä kuuluu komission yksinomaisen toimivallan piiriin SEUT 108 artiklan nojalla, on aiheellista varmistaa, että komissiolla on valtiontukisääntöjen soveltamisen valvomiseksi valtuudet pyytää kaikki tarvittavat markkinatiedot jäsenvaltiolta, yrityksiltä tai yritysten yhteenliittymiltä, jos se epäilee kyseessä olevan toimenpiteen soveltuvuutta sisämarkkinoille ja on sen vuoksi aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn. Komission olisi käytettävä näitä valtuuksia erityisesti tapauksissa, joissa monitahoinen sisällön arviointi vaikuttaa tarpeelliselta. Komission olisi otettava asianmukaisesti huomioon alustavan tutkinnan kesto, kun se päättää näiden valtuuksien käyttämisestä.
(3)
Tukitoimenpiteen sisämarkkinoille soveltuvuuden arvioimiseksi muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen, erityisesti sisällön arvioinnin kohteena olevien teknisesti monimutkaisten tapausten osalta, komission olisi voitava yksinkertaisella pyynnöllä tai päätöksellä vaatia jäsenvaltiota, yritystä tai yritysten yhteenliittymää toimittamaan kaikki markkinatiedot, jotka ovat tarpeen arvioinnin loppuun saattamiseksi, jos asianomaisen jäsenvaltion alustavan tutkinnan aikana toimittamat tiedot eivät riitä, suhteellisuusperiaate asianmukaisesti huomioon ottaen erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten osalta.
(4)
Tuensaajien ja asianomaisen jäsenvaltion välinen erityissuhde huomioon ottaen komission olisi voitava pyytää tietoja tuensaajalta vain asianomaisen jäsenvaltion suostumuksella. Sen, että tietyn tukitoimenpiteen edunsaaja toimittaa tietoja, ei muodosta oikeusperustaa kahdenvälisille neuvotteluille komission ja kyseisen edunsaajan välillä.
(5)
Komission olisi valittava tietopyyntöjen vastaanottajat kuhunkin tapaukseen soveltuvien puolueettomien kriteerien perusteella varmistaen samalla, että kun pyyntö esitetään yritysten tai niiden yhteenliittymien otokselle, vastaajien otos on edustava kussakin luokassa. Pyydettyjen tietojen olisi koostuttava erityisesti tosiasiallisista yritys- ja markkinatiedoista ja tosiseikkoihin perustuvasta markkinoiden toiminnan analyysista.
(6)
Komission olisi tutkintamenettelyn alullepanijana oltava vastuussa sekä kolmannelta jäsenvaltiolta, yrityksiltä tai yritysten yhteenliittymiltä saatavien tietojen toimittamisen varmistamisesta että ilmaistujen tietojen oletetun luottamuksellisuuden varmentamisesta.
(7)
Komission olisi voitava tarvittaessa varmistaa yritykselle tai yritysten yhteenliittymälle osoitettuihin tietopyyntöihin vastaaminen määräämällä kohtuullisia sakkoja ja uhkasakkoja. Vahvistaessaan sakkojen ja uhkasakkojen määrät komission olisi otettava asianmukaisesti huomioon suhteellisuusperiaate ja tarkoituksenmukaisuusperiaate erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten osalta. Niiden osapuolten oikeudet, joilta on pyydetty tietoja, olisi taattava antamalla niille tilaisuus esittää kantansa ennen kuin päätös sakkojen tai uhkasakkojen määräämisestä tehdään. Euroopan unionin tuomioistuimella olisi oltava SEUT 261 artiklassa tarkoitettu täysi harkintavalta tällaisten sakkojen ja uhkasakkojen suhteen.
(8)
Komissio olisi voitava suhteellisuusperiaatteen ja tarkoituksenmukaisuusperiaatteen asianmukaisesti huomioon ottaen alentaa uhkasakkojen määrää tai kokonaan vapauttaa uhkasakoista, kun tietopyyntöjen vastaanottajat lopulta toimittavat pyydetyt tiedot, vaikka tämä tapahtuisi määräajan umpeutumisen jälkeenkin.
(9)
Sakkoja ja uhkasakkoja ei sovelleta jäsenvaltioihin, sillä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 4 artiklan mukaisesti niiden on toimittava vilpittömästi yhteistyössä komission kanssa ja toimitettava komissiolle kaikki tarvittavat tiedot, jotta se voi toteuttaa asetuksen (EY) N:o 659/1999 mukaiset tehtävänsä.
(10)
Asianomaisen jäsenvaltion puolustautumisoikeuksien takaamiseksi jäsenvaltioille olisi toimitettava jäljennökset jäsenvaltioille, yrityksille tai yritysten yhteenliittymille lähetetyistä tietopyynnöistä, ja niiden olisi voitava kommentoida saatuja huomautuksia. Niille olisi myös annettava tiedoksi kuultujen yritysten ja niiden yhteenliittymien nimet, sikäli kuin nämä yhteisöt eivät ole osoittaneet, että niillä on oikeutettu etu suojata identiteettinsä.
(11)
Komission olisi otettava asianmukaisesti huomioon yritysten oikeutetut edut sen suhteen, ettei niiden liikesalaisuuksia paljasteta. Sen ei olisi pystyttävä käyttämään päätöksessä vastaajien toimittamia luottamuksellisia tietoja, joita ei voida yhdistää tai muulla tavoin tehdä anonyymeiksi, jollei se ole ennakolta saanut niiden suostumusta kyseisten tietojen ilmaisemiseen asianomaiselle jäsenvaltiolle.
(12)
Niissä tapauksissa, joissa luottamuksellisiksi merkityt tiedot eivät näytä kuuluvan salassapitovelvollisuuden piiriin, on asianmukaista vahvistaa menettely, jonka avulla komissio voi päättää, missä määrin kyseiset tiedot voidaan paljastaa. Kaikissa päätöksissä, joissa tietojen luottamuksellisuutta koskeva väite hylätään, olisi ilmoitettava ajankohta, jolloin tiedot paljastetaan, jotta vastaaja voi turvautua käytettävissään oleviin oikeussuojakeinoihin, välitoimenpiteet mukaan luettuina.
(13)
Komission olisi voitava omasta aloitteestaan tutkia miltä tahansa taholta sääntöjenvastaisesta tuesta saamiaan tietoja varmistaakseen SEUT 108 artiklan, ja erityisesti SEUT 108 artiklan 3 kohdassa määrätyn ilmoitusvelvollisuuden ja täytäntöönpanokiellon, noudattamisen ja arvioidakseen tuen soveltuvuuden sisämarkkinoille. Tässä yhteydessä kantelut ovat tärkeä tietolähde unionin valtiontukisääntöjen rikkomisen havaitsemiseksi.
(14)
Komissiolle tehtyjen kantelujen laadun parantamiseksi ja samanaikaisesti avoimuuden ja oikeusvarmuuden lisäämiseksi on aiheellista määritellä edellytykset, jotka kantelun olisi täytettävä, jotta se antaisi komissiolle tietoja oletetusta sääntöjenvastaisesta tuesta alustavan tutkimuksen käynnistämistä varten. Kantelut, jotka eivät täytä näitä edellytyksiä, olisi säilytettävä yleisinä markkinatietoina, eikä niiden olisi välttämättä johdettava viran puolesta tehtävään tutkintaan.
(15)
Kantelijoita olisi vaadittava osoittamaan, että ne ovat SEUT 108 artiklan 2 kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan h alakohdassa tarkoitettuja asianomaisia osapuolia. Niitä olisi myös vaadittava toimittamaan tietty määrä tietoja lomakkeella, joka komission olisi voitava määritellä täytäntöönpanosäännöksessä. Jotta mahdollisten kantelijoiden toiminnalle ei asetettaisi esteitä, mainitussa täytäntöönpanosäännöksessä olisi otettava huomioon se, etteivät kantelun tekemistä koskevat vaatimukset saisi olla asianomaisille osapuolille raskaat.
(16)
Oikeusvarmuuden vuoksi on aiheellista vahvistaa vanhentumisajat sakkojen ja uhkasakkojen määräämiselle ja täytäntöönpanolle.
(17)
Sen varmistamiseksi, että komissio käsittelee samankaltaisia kysymyksiä johdonmukaisella tavalla kaikkialla sisämarkkinoilla, on aiheellista täydentää komissiolla jo olevia valtuuksia ottamalla käyttöön erityinen oikeusperusta, jonka nojalla voidaan aloittaa toimialoja tai tiettyjä tukivälineitä useissa jäsenvaltioissa koskevia tutkintoja. Suhteellisuuteen liittyvistä syistä ja tällaisen tutkinnan aiheuttaman suuren hallinnollisen rasitteen takia toimialatutkinta olisi suoritettava ainoastaan, jos saatavilla olevien tietojen perusteella voidaan kohtuudella epäillä, että valtiontukitoimenpiteet tietyllä toimialalla voisivat olennaisesti rajoittaa tai vääristää kilpailua sisämarkkinoilla useissa jäsenvaltioissa tai että tietyllä toimialalla useissa jäsenvaltioissa olemassa olevat tukitoimenpiteet eivät ole tai eivät enää ole sisämarkkinoille soveltuvia. Tällaisten tutkintatoimien ansiosta komissio voisi käsitellä valtiontukeen liittyviä horisontaalisia kysymyksiä tehokkaalla ja avoimella tavalla ja saada kokonaisvaltaisen ennakkonäkemyksen asianomaisesta toimialasta.
(18)
Valtiontukisääntöjen johdonmukainen soveltaminen edellyttää jäsenvaltioiden tuomioistuinten ja komission välisten yhteistyöjärjestelyjen luomista. Tällainen yhteistyö koskee kaikkia niitä jäsenvaltioiden tuomioistuimia, jotka soveltavat SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja 108 artiklaa jossain yhteydessä. Kansallisille tuomioistuimille olisi erityisesti annettava mahdollisuus pyytää komissiolta tietoja tai lausuntoja valtiontukisääntöjen soveltamisesta. Komissiolle olisi myös annettava mahdollisuus esittää kirjallisia tai suullisia huomautuksia tuomioistuimille, jotka joutuvat soveltamaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa tai 108 artiklaa. Kun komissio avustaa kansallisia tuomioistuimia tässä suhteessa, sen olisi toimittava noudattaen velvollisuuttaan puolustaa yleistä etua.
(19)
Komission huomautusten ja lausuntojen ei olisi rajoitettava SEUT 267 artiklan soveltamista eikä niiden olisi sidottava kansallisia tuomioistuimia oikeudellisesti. Ne olisi annettava kansallisten menettelysääntöjen ja käytäntöjen mukaisesti, joihin kuuluvat myös osapuolten oikeudet turvaavat säännöt, kansallisten tuomioistuinten riippumattomuutta täysin kunnioittaen. Komission omasta aloitteestaan toimittamat huomautukset olisi rajattava tapauksiin, jotka ovat tärkeitä SEUT 107 artiklan 1 kohdan tai 108 artiklan johdonmukaisen soveltamisen kannalta, erityisesti valtiontukea koskevan unionin oikeuskäytännön täytäntöönpanon tai jatkokehittämisen kannalta merkittäviin tapauksiin.
(20)
Avoimuuden ja oikeusvarmuuden vuoksi komission päätöksistä olisi tiedotettava yleisölle. Sen vuoksi on aiheellista julkaista päätökset, joissa määrätään sakkoja tai uhkasakkoja, sillä ne vaikuttavat asianomaisten tahojen etuihin. Julkaistessaan päätöksiään komission olisi noudatettava salassapitovelvollisuutta, myös kaikkien luottamuksellisten tietojen ja henkilötietojen suojaa koskevia sääntöjä SEUT 339 artiklan mukaisesti.
(21)
Komission olisi tiiviissä yhteistyössä neuvoa-antavan valtiontukikomitean kanssa voitava hyväksyä täytäntöönpanosäännöksiä, joissa vahvistetaan asetuksen (EY) N:o 659/1999 mukaisesti tehtyjen kantelujen muotoa, sisältöä ja muita arviointiperusteita koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
(22)
Asetus (EY) N:o 659/1999 olisi sen vuoksi muutettava,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetus (EY) N:o 659/1999 seuraavasti:
1)
Korvataan asetuksen otsikko seuraavasti:
”NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 659/1999, ANNETTU 22 PÄIVÄNÄ MAALISKUUTA 1999, EUROOPAN UNIONIN TOIMINNASTA TEHDYN SOPIMUKSEN 108 ARTIKLAN SOVELTAMISTA KOSKEVISTA YKSITYISKOHTAISISTA SÄÄNNÖISTÄ”
2)
Korvataan 5 artiklan otsikko seuraavasti:
”Pyyntö saada tietoja ilmoituksen tehneeltä jäsenvaltiolta”
3)
Lisätään artiklat seuraavasti:
”6 a artikla
Pyyntö saada tietoja muilta tahoilta
1. Sen jälkeen kun 6 artiklassa tarkoitettu muodollinen tutkintamenettely on aloitettu, erityisesti kun on kyse teknisesti monimutkaisista tapauksista, jotka edellyttävät sisällön arviointia, komissio voi pyytää toista jäsenvaltiota, yritystä tai yritysten yhteenliittymää toimittamaan kaikki tarvittavat markkinatiedot, jotta se voi saattaa kyseisen toimenpiteen arvioinnin päätökseen, jos asianomaisen jäsenvaltion alustavan tutkinnan aikana toimittamat tiedot eivät riitä, suhteellisuusperiaate asianmukaisesti huomioon ottaen erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten osalta.
2. Komissio voi pyytää tietoja ainoastaan:
a)
jos ne rajoittuvat muodollisiin tutkintamenettelyihin, joiden komissio on todennut olevan toistaiseksi tehottomia; ja
b)
sikäli kuin kyseessä ovat tuensaajat, jos asianomainen jäsenvaltio suostuu pyyntöön.
3. Yritysten tai yritysten yhteenliittymien, jotka toimittavat komission pyynnöstä markkinatietoja 6 ja 7 kohdan nojalla, on toimitettava vastauksensa samanaikaisesti komissiolle ja asianomaiselle jäsenvaltiolle siltä osin kuin toimitettavat asiakirjat eivät sisällä tietoja, jotka ovat luottamuksellisia suhteessa mainittuun jäsenvaltioon.
Komissio ohjaa ja seuraa tietojen toimittamista asianomaisten jäsenvaltioiden, yritysten tai yritysten yhteenliittymien välillä ja varmentaa toimitettujen tietojen oletetun luottamuksellisuuden.
4. Pyynnöllä komissio voi pyytää ainoastaan tietoja, jotka ovat asianomaisen jäsenvaltion, yrityksen tai yritysten yhteenliittymän käytettävissä.
5. Jäsenvaltioiden on toimitettava tiedot yksinkertaisen pyynnön perusteella komission asettamassa määräajassa, jonka ei yleensä olisi ylitettävä yhtä kuukautta. Jos jäsenvaltio ei toimita pyydettyjä tietoja mainitussa määräajassa tai jos sen toimittamat tiedot ovat puutteelliset, komissio lähettää muistutuksen.
6. Komissio voi vaatia yksinkertaisella pyynnöllä yritystä tai yritysten yhteenliittymää toimittamaan tietoja. Pyytäessään yritykseltä tai yritysten yhteenliittymältä tietoja yksinkertaisella pyynnöllä komissio mainitsee tietopyynnön oikeusperustan ja tarkoituksen, täsmentää tarvitsemansa tiedot ja asettaa oikeasuhteisen määräajan, jonka kuluessa tiedot on toimitettava. Se viittaa myös 6 b artiklan 1 kohdassa säädettyihin sakkoihin, joita voidaan määrätä virheellisten tai harhaanjohtavien tietojen toimittamisesta.
7. Komissio voi vaatia päätöksellä yritystä tai yritysten yhteenliittymää toimittamaan tietoja. Kun komissio vaatii päätöksellä yritystä tai yritysten yhteenliittymää toimittamaan tietoja, se mainitsee vaatimuksen oikeusperustan ja tarkoituksen, täsmentää tarvitsemansa tiedot ja asettaa oikeasuhteisen määräajan, jonka kuluessa tiedot on toimitettava. Se viittaa tarvittaessa myös 6 b artiklan 1 kohdassa säädettyihin sakkoihin ja 6 b artiklan 2 kohdassa säädettyihin uhkasakkoihin tai määrää uhkasakkoja. Lisäksi se mainitsee yrityksen tai yritysten yhteenliittymän oikeuden hakea päätökseen muutosta Euroopan unionin tuomioistuimelta.
8. Lähettäessään 1 tai 6 kohdan mukaisen tietopyynnön tai hyväksyessään 7 kohdan mukaisen päätöksen komissio toimittaa samanaikaisesti asianomaiselle jäsenvaltiolle jäljennöksen siitä. Komissio ilmoittaa tietopyynnön tai päätöksen vastaanottajien valitsemiseen soveltamansa kriteerit.
9. Velvollisuus pyydettyjen tai vaadittujen tietojen antamiseen asianomaisten yritysten puolesta on yritysten omistajilla tai niiden edustajilla sekä oikeushenkilöiden, yhtiöiden tai oikeushenkilöyttä vailla olevien yhteenliittymien osalta henkilöillä, joilla lain tai sääntöjen mukaan on valtuudet edustaa niitä. Asianmukaisesti valtuutetut henkilöt voivat antaa pyydetyt tiedot valtuuttajan nimissä; viimeksi mainittujen katsotaan kuitenkin olevan täysimääräisesti vastuussa siitä, jos annetut tiedot ovat virheellisiä, puutteellisia, tai harhaanjohtavia.
6 b artikla
Sakot ja uhkasakot
1. Komissio voi sen tarpeelliseksi ja oikeasuhteiseksi katsoessaan päätöksellä määrätä yrityksille tai yritysten yhteenliittymille sakon, joka on enintään 1 prosentti edellisen tilikauden liikevaihdosta, jos ne tahallaan tai törkeästä huolimattomuudesta:
a)
antavat virheellisiä tai harhaanjohtavia tietoja vastatessaan 6 a artiklan 6 kohdan nojalla esitettyyn pyyntöön;
b)
antavat virheellisiä, puutteellisia tai harhaanjohtavia tietoja vastatessaan 6 a artiklan 7 kohdan nojalla annettuun päätökseen tai eivät toimita tietoja asetetussa määräajassa.
2. Komissio voi päätöksellä määrätä yrityksille tai yritysten yhteenliittymille uhkasakon, jos yritys tai yritysten yhteenliittymä ei toimita täydellisiä ja virheettömiä tietoja, jotka komissio on pyytänyt 6 a artiklan 7 kohdan nojalla annetulla päätöksellä.
Uhkasakko on enintään 5 prosenttia asianomaisen yrityksen tai yritysten yhteenliittymän edellisen tilikauden keskimääräisestä päivittäisestä liikevaihdosta, kultakin työpäivinä lasketulta viivästyspäivältä päätöksessä säädetystä päivästä alkaen, kunnes se toimittaa täydelliset ja virheettömät tiedot, joita komissio on pyytänyt tai vaatinut.
3. Sakon tai uhkasakon suuruutta määrättäessä on otettava huomioon rikkomisen luonne, vakavuus ja kesto sekä otettava asianmukaisesti huomioon suhteellisuusperiaate ja tarkoituksenmukaisuusperiaate erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten osalta.
4. Kun yritykset tai yritysten yhteenliittymät ovat täyttäneet velvoitteen, jonka tehosteeksi uhkasakko määrättiin, komissio voi määrätä uhkasakon lopullisen määrän pienemmäksi kuin mitä se olisi uhkasakon määräämisestä annetun alkuperäisen päätöksen perusteella. Komissio voi myös vapauttaa ne uhkasakoista täysin.
5. Ennen 1 tai 2 kohdassa tarkoitetun päätöksen antamista komissio asettaa puuttuvien markkinatietojen vastaanottamiselle asianomaisilta yrityksiltä tai yritysten yhteenliittymiltä lopullisen kahden viikon määräajan ja antaa lisäksi niille tilaisuuden esittää kantansa.
6. Euroopan unionin tuomioistuimella on SEUT 261 artiklassa tarkoitettu täysi harkintavalta tarkastella uudelleen komission määräämiä sakkoja tai uhkasakkoja. Se voi kumota sakon tai uhkasakon taikka alentaa tai korottaa sitä.”
4)
Lisätään 7 artiklaan kohdat seuraavasti:
”8. Ennen 2-5 kohdassa tarkoitetun päätöksen antamista komissio antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle tilaisuuden esittää kantansa määräajassa, joka ei yleensä ylitä yhtä kuukautta, komission 6 a artiklan 3 kohdan mukaisesti saamista ja asianomaiselle jäsenvaltioille toimitetuista tiedoista.
9. Komissio ei käytä vastaajien toimittamia luottamuksellisia tietoja, joita ei voida yhdistää tai muulla tavoin tehdä anonyymeiksi, missään 2-5 kohdan mukaisessa päätöksessä, jollei se ole ennakolta saanut vastaajien suostumusta kyseisten tietojen ilmaisemiseen asianomaiselle jäsenvaltiolle. Komissio voi tehdä perustellun päätöksen, joka annetaan tiedoksi asianomaiselle yritykselle tai yritysten yhteenliittymälle ja jossa todetaan, että vastaajan antamia ja luottamuksellisiksi merkitsemiä tietoja ei suojella, ja asetetaan määräaika, jonka jälkeen tiedot paljastetaan. Määräajan on oltava vähintään yksi kuukausi.
10. Komissio ottaa asianmukaisesti huomioon yritysten oikeutetut edut suojella liikesalaisuuksiaan ja muita luottamuksellisia tietoja. Jos 6 a artiklan mukaisesti tietoja toimittava yritys tai yritysten yhteenliittymä, joka ei ole valtiontuensaaja kyseessä olevan toimenpiteen suhteen, voi sille mahdollisesti aiheutuvan vahingon vuoksi pyytää, että sen henkilöllisyyttä ei ilmaista asianomaiselle jäsenvaltiolle.”
5)
Korvataan 10 artiklan 1 ja 2 kohta seuraavasti:
”1. Rajoittamatta 20 artiklan soveltamista komissio voi omasta aloitteestaan tutkia miltä tahansa taholta saamiaan tietoja, jotka koskevat oletettua sääntöjenvastaista tukea.
Komissio tutkii viipymättä minkä tahansa asianomaisen osapuolen 20 artiklan 2 kohdan mukaisesti tekemän kantelun ja varmistaa, että asianomaiselle jäsenvaltiolle tiedotetaan kattavasti ja säännöllisesti tutkimuksen edistymisestä ja tuloksista.
2. Komissio pyytää tarvittaessa tietoja asianomaiselta jäsenvaltiolta. Tämän asetuksen 2 artiklan 2 kohtaa sekä 5 artiklan 1 ja 2 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin.
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen komissio voi myös pyytää tietoja toiselta jäsenvaltiolta, yritykseltä tai yritysten yhteenliittymältä 6 a ja 6 b artiklan, joita sovelletaan soveltuvin osin, mukaisesti.”
6)
Lisätään 14 artiklan jälkeen luvun otsikko seuraavasti:
”III A LUKU
VANHENTUMISAJAT”
7)
Korvataan 15 artiklan otsikko seuraavasti:
”Tuen takaisinperintään sovellettava vanhentumisaika”
8)
Lisätään artiklat seuraavasti:
”15 a artikla
Sakkojen ja uhkasakkojen määräämiseen sovellettava vanhentumisaika
1. Komissiolle 6 b artiklassa myönnettyihin toimivaltuuksiin sovelletaan kolmen vuoden vanhentumisaikaa.
2. Edellä 1 kohdassa säädetty vanhentumisaika alkaa päivästä, jona 6 b artiklassa tarkoitettu rikkominen tapahtui. Jatketun tai uusitun rikkomisen osalta vanhentumisaika alkaa kuitenkin siitä päivästä, jona rikkominen lakkaa.
3. Edellä 6 b artiklassa tarkoitettua rikkomista koskevaan tutkintaan tai menettelyyn liittyvät komission toimet keskeyttävät sakkojen tai uhkasakkojen määräämiseen sovellettavan vanhentumisajan siitä päivästä alkaen, jona toimesta ilmoitetaan asianomaiselle yritykselle tai yritysten yhteenliittymälle.
4. Vanhentumisaika alkaa uudelleen jokaisesta keskeytymisestä. Vanhentumisaika päättyy kuitenkin viimeistään sinä päivänä, jona kuuden vuoden aika on kulunut komission määräämättä sakkoa tai uhkasakkoa. Tämä määräaika pitenee ajalla, joksi vanhentuminen katkeaa 5 kohdan mukaisesti.
5. Sakkojen tai uhkasakkojen määräämiseen sovellettava vanhentumisaika katkeaa ajaksi, jonka komission päätöstä koskeva menettely on vireillä Euroopan unionin tuomioistuimessa.
15 b artikla
Sakkojen ja uhkasakkojen täytäntöönpanoon sovellettava vanhentumisaika
1. Komission toimivaltuuksiin panna täytäntöön 6 b artiklan nojalla hyväksytyt päätökset sovelletaan viiden vuoden vanhentumisaikaa.
2. Edellä 1 kohdassa säädetty vanhentumisaika alkaa päivästä, jona 6 b artiklan nojalla tehty päätös on tullut lainvoimaiseksi.
3. Edellä 1 kohdassa säädetyn vanhentumisajan keskeyttää:
a)
sellaisen päätöksen tiedoksiantaminen, jolla on muutettu sakon tai uhkasakon alkuperäistä määrää tai hylätty sen muuttamista koskeva hakemus;
b)
komission pyynnöstä toimivan jäsenvaltion taikka komission suorittama toimi sakon tai uhkasakon täytäntöönpanemiseksi.
4. Vanhentumisaika alkaa uudelleen jokaisesta keskeytymisestä.
5. Edellä 1 kohdassa säädetty vanhentumisaika katkeaa ajaksi,
a)
joksi vastaajalle on myönnetty maksuaikaa;
b)
jolla maksun täytäntöönpanoa on lykätty Euroopan unionin tuomioistuimen päätöksellä.”
9)
Korvataan 16 artikla seuraavasti:
”16 artikla
Tuen väärinkäyttö
Tuen väärinkäyttötapauksissa komissio voi aloittaa 4 artiklan 4 kohdan mukaisen muodollisen tutkintamenettelyn, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 23 artiklan soveltamista. Tämän asetuksen 6,6 a, 6 b, 7, 9 ja 10 artiklaa, 11 artiklan 1 kohtaa sekä 12-15 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin.”
10)
Korvataan 20 artiklan 2 kohta seuraavasti:
”2. Asianomaiset osapuolet voivat tehdä kantelun antaakseen komissiolle tietoja oletetuista sääntöjenvastaisista tuista tai oletetusta tuen väärinkäytöstä. Tätä tarkoitusta varten asianomaisen osapuolen on täytettävä asianmukaisesti lomake, joka on määritelty 27 artiklassa tarkoitetussa täytäntöönpanosäännöksessä, ja annettava siinä pyydetyt pakolliset tiedot.
Jos komissio katsoo, että asianomainen osapuoli ei ole noudattanut kantelulle säädettyä lomakepakkoa tai että asianomaisen osapuolen esittämät tosiseikat ja oikeudelliset seikat eivät riitä osoittamaan alustavan tarkastelun perusteella sääntöjenvastaisen tuen olemassaoloa tai tuen väärinkäyttöä, se ilmoittaa tästä asianomaiselle osapuolelle ja kehottaa sitä esittämään huomautuksensa asetetussa määräajassa, joka ei yleensä ylitä yhtä kuukautta. Jos asianomainen osapuoli ei esitä kantaansa asetetussa määräajassa, kantelu katsotaan peruutetuksi. Komissio ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle, kun kantelu on katsottu peruutetuksi.
Komissio lähettää kantelijalle jäljennöksen kantelun aihetta koskevassa asiassa annetusta päätöksestä.”
11)
Lisätään 20 artiklan jälkeen luku seuraavasti:
”VI A LUKU
TOIMIALOJA JA TUKIVÄLINEITÄ KOSKEVAT TUTKINNAT
20 a artikla
Toimialoja ja tukivälineitä koskevat tutkinnat
1. Jos saatavilla olevien tietojen perusteella voidaan kohtuudella epäillä, että tietyllä toimialalla toteutetut tai tiettyyn tukivälineeseen perustuvat valtiontukitoimenpiteet voivat olennaisesti rajoittaa tai vääristää kilpailua sisämarkkinoilla useissa jäsenvaltioissa tai että tietyllä toimialalla toteutetut tukitoimenpiteet useissa jäsenvaltioissa eivät ole tai eivät enää ole sisämarkkinoille soveltuvia, komissio voi suorittaa eri jäsenvaltioissa toimialaa tai kyseisen tukivälineen käyttöä koskevan tutkinnan. Komissio voi tämän tutkinnan aikana pyytää jäsenvaltioilta ja/tai asianomaisilta yrityksiltä tai yritysten yhteenliittymiltä tietoja, jotka ovat tarpeen SEUT 107 ja 108 artiklan soveltamiseksi, ja se ottaa tässä yhteydessä asianmukaisesti huomioon suhteellisuusperiaatteen.
Komission on esitettävä kaikissa tämän artiklan nojalla lähetetyissä tietopyynnöissä perustelut tutkinnan suorittamiselle ja vastaanottajien valinnalle.
Komission on julkaistava kertomus tiettyjä toimialoja tai tiettyjä tukivälineitä eri jäsenvaltioissa koskevan tutkintansa tuloksista ja pyydettävä huomautuksia jäsenvaltioilta ja asianomaisilta yrityksiltä tai yritysten yhteenliittymiltä.
2. Toimialatutkinnasta saatuja tietoja voidaan käyttää tämän asetuksen mukaisten menettelyjen puitteissa.
3. Edellä olevia 5, 6 a ja 6 b artiklaa sovelletaan soveltuvin osin.”
12)
Lisätään 23 artiklan jälkeen luku seuraavasti:
”VII A LUKU
YHTEISTYÖ KANSALLISTEN TUOMIOISTUINTEN KANSSA
23 a artikla
Yhteistyö kansallisten tuomioistuinten kanssa
1. Jäsenvaltioiden tuomioistuimet voivat SEUT 107 artiklan 1 kohtaa tai 108 artiklaa soveltaessaan pyytää komissiota toimittamaan niille hallussaan olevia tietoja tai esittämään lausuntonsa valtiontukisääntöjen soveltamiseen liittyvistä kysymyksistä.
2. Jos SEUT 107 artiklan 1 kohdan tai 108 artiklan johdonmukainen soveltaminen sitä edellyttää, komissio voi omasta aloitteestaan esittää kirjallisia huomautuksia jäsenvaltioiden tuomioistuimille, jotka vastaavat valtiontukisääntöjen soveltamisesta. Se voi esittää myös suullisia huomautuksia asianomaisen tuomioistuimen luvalla.
Ennen huomautusten virallista esittämistä komissio ilmoittaa aikomuksestaan asianomaiselle jäsenvaltiolle.
Komissio voi pyytää jäsenvaltion asianomaista tuomioistuinta toimittamaan sille tuomioistuimen käytettävissä olevat asian arvioinnissa tarvittavat asiakirjat ainoastaan komission huomautusten laatimista varten.”
13)
Korvataan 25 artikla seuraavasti:
”25 artikla
Päätösten vastaanottajat
1. Tämän asetuksen 6 a artiklan 7 kohdan, 6 b artiklan 1 ja 2 kohdan ja 7 artiklan 9 kohdan nojalla annetut päätökset osoitetaan asianomaiselle yritykselle tai yritysten yhteenliittymälle. Komissio antaa päätökset viipymättä tiedoksi päätöksen vastaanottajalle ja antaa sille tilaisuuden ilmoittaa komissiolle, minkä tietojen se katsoo kuuluvan salassapitovelvollisuuden piiriin.
2. Kaikki muut II, III, IV, V ja VII luvun nojalla annetut komission päätökset osoitetaan asianomaiselle jäsenvaltiolle. Komissio antaa päätökset viipymättä tiedoksi asianomaiselle jäsenvaltiolle ja antaa sille tilaisuuden ilmoittaa komissiolle, minkä tietojen se katsoo kuuluvan salassapitovelvollisuuden piiriin.”
14)
Lisätään 26 artiklaan kohta seuraavasti:
”2 a. Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä päätökset, jotka se antaa 6 b artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla.”
15)
Korvataan 27 artikla seuraavasti:
”27 artikla
Täytäntöönpanosäännökset
Komissiolla on 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen toimivalta antaa täytäntöönpanosäännöksiä, jotka koskevat
a)
ilmoitusten muotoa, sisältöä ja muita yksityiskohtia;
b)
vuosikertomusten muotoa, sisältöä ja muita yksityiskohtia;
c)
10 artiklan 1 kohdan ja 20 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehtyjen kantelujen muotoa, sisältöä ja muita yksityiskohtia;
d)
määräaikojen ja niiden laskemisen yksityiskohtia; ja
e)
14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua korkoa.”
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 22 päivänä heinäkuuta 2013.