NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 254/2014
ze dne 26. února 2014
o víceletém programu pro spotřebitele na období 2014-2020 a o zrušení rozhodnutí č. 1926/2006/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 169 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Sdělení Komise ze dne 3. března 2010 nazvané „Evropa 2020 - Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“ (dále jen „strategie Evropa 2020“) vyzývá, aby občané měli právo plně se účastnit vnitřního trhu, k čemuž je nutné zvýšit jejich možnosti a důvěru, pokud jde o přeshraniční nakupování zboží a služeb, zejména prostřednictvím internetu.
(2)
Unie přispívá k zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitelů a k tomu, aby se spotřebitelé stali ústředním bodem vnitřního trhu, a to podporou a doplňováním politik členských států ve snaze zajistit, aby občané mohli plně požívat výhod vnitřního trhu a aby při tom byla prostřednictvím konkrétních akcí zajištěna řádná ochrana jejich bezpečnosti a právních a hospodářských zájmů.
(3)
Víceletý program Spotřebitelé na období 2014-2020 (dále jen „program“) by měl pomoci zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitelů a plně podpořit ambice strategie Evropa 2020 v oblasti růstu a konkurenceschopnosti prostřednictvím začlenění konkrétních témat určených ve strategii Evropa 2020, pokud jde o digitální agendu pro Evropu, s cílem zajistit, aby digitalizace skutečně vedla ke zlepšení podmínek pro spotřebitele, udržitelný růst, kterého má být dosaženo přechodem k udržitelnějším způsobům spotřeby, sociální začleňování, které má být zajištěno zohledněním zvláštní situace zranitelných spotřebitelů a potřeb stárnoucího obyvatelstva, a o inteligentní regulaci, která má být prováděna mimo jiné sledováním spotřebitelských trhů s cílem napomoci tvorbě inteligentních a správně zacílených právních předpisů.
(4)
Sdělení Komise ze dne 22. května 2012 nazvané „Evropský program pro spotřebitele - zvýšení důvěry a podpora růstu“ (dále jen „Program pro spotřebitele“) stanoví strategický rámec pro spotřebitelskou politiku Unie pro nadcházející období, který spočívá v prosazování zájmů spotřebitelů ve všech politikách na úrovni Unie. Cílem programu pro spotřebitele je vytvořit strategii, jejímž prostřednictvím budou politická opatření účinně a efektivně podporovat spotřebitele po celou dobu jejich života, a to zajištěním bezpečnosti výrobků a služeb, které jsou jim poskytovány, informováním a vzděláváním spotřebitelů, podporou subjektů, které spotřebitele zastupují, posílením práv spotřebitelů, umožněním jejich přístupu ke spravedlnosti a k nápravě a zajištěním vymáhání právních předpisů týkajících se ochrany spotřebitele.
(5)
Nedávný hospodářský pokles odhalil řadu nedostatků a nesrovnalostí v rámci vnitřního trhu, jež mají nepříznivé dopady na důvěru spotřebitelů i občanů. Ačkoli je třeba uznat, že fungování Unie v současnosti podléhá rozpočtovým omezením, Unie by přesto měla poskytnout přiměřené finanční prostředky s cílem umožnit dosažení cílů programu, a podpořit tak strategii Evropa 2020.
(6)
Pro dokončení vnitřního trhu je nezbytné odstranit zbývající neopodstatněné a nepřiměřené překážky bránící jeho řádnému fungování a zvýšit důvěru občanů v tento systém, zejména při přeshraničních nákupech. Unie by měla usilovat o vytvoření náležitých podmínek s cílem posílit postavení spotřebitelů tím, že jim poskytne dostatečné nástroje, znalosti a dovednosti, které jim umožní činit uvážená rozhodnutí založená na informacích, a zvýší jejich informovanost.
(7)
Toto nařízení bere v úvahu ekonomické, sociální a technické prostředí a nově se objevující průvodní jevy. Akce financované v rámci programu budou usilovat zejména o řešení otázek spojených s globalizací, digitalizací, stále složitějšími rozhodnutími, která musí spotřebitelé činit, nezbytností přejít k udržitelnějším způsobům spotřeby, stárnutím obyvatelstva, sociálním vyloučením a s problémem zranitelných spotřebitelů. Jednou z hlavních priorit je začlenění zájmů spotřebitelů do všech unijních politik v souladu s článkem 12 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Koordinace s dalšími politikami a programy Unie plní zásadní úlohu při zajišťování plného zohlednění zájmů spotřebitelů v dalších politikách. Aby se podpořila součinnost a zamezilo se duplicitě, měly by další fondy a programy Unie poskytovat finanční podporu na začleňování zájmů spotřebitelů do svých příslušných oblastí.
(8)
Program by měl zajistit vysokou úroveň ochrany všech spotřebitelů a věnovat při tom zvláštní pozornost zranitelným spotřebitelům za účelem zohlednění jejich zvláštních potřeb a posílení jejich pravomocí, jak požaduje usnesení Evropského parlamentu ze dne 22. května 2012 o strategii k posílení práv zranitelných spotřebitelů (4). Tento program by měl zranitelným spotřebitelům zajistit zejména přístup k informacím o zboží a službách, aby měli rovnocenné příležitosti a mohli činit svobodná rozhodnutí založená na informacích, a to především proto, že zranitelní spotřebitelé mohou mít problémy s přístupem k informacím pro spotřebitele a s porozuměním těmto informacím, a být tak vystaveni riziku, že budou uvedeni v omyl.
(9)
Program by měl brát v potaz zejména děti, a to i prostřednictvím spolupráce se zúčastněnými stranami s cílem zajistit, aby se zavázaly k šíření odpovědné reklamy určené nezletilým osobám, zejména proto, aby se bojovalo proti zavádějící reklamě na internetu.
(10)
Uvedené akce by měly být stanoveny v tomto programu, který poskytne rámec pro jejich financování. V souladu s článkem 54 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (5), má toto nařízení poskytnout právní základ pro činnost a pro provádění programu. Toto nařízení navazuje na akce financované podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1926/2006/ES (6) a dále v nich pokračuje.
(11)
Je důležité zlepšit ochranu spotřebitele. K dosažení tohoto obecného cíle by měly být stanoveny specifické cíle, pokud jde o bezpečnost, informovanost a vzdělávání spotřebitelů, podporu poskytovanou spotřebitelským organizacím na úrovni Unie, jakož i práva a nápravu a vymáhání práv spotřebitelů. Hodnota a dopad opatření přijatých v rámci programu by měly být pravidelně sledovány a vyhodnocovány s cílem usnadnit tvorbu inteligentnější politiky v zájmu spotřebitelů. S cílem ohodnotit spotřebitelské politiky, a zejména přesného dopadu přijatých opatření, je potřeba vypracovat ukazatele, jejichž hodnota by se však měla posuzovat v širším kontextu.
(12)
Je důležité zvýšit důvěru spotřebitelů. Aby bylo tohoto cíle dosaženo, je nezbytné rozšířit rozsah činnosti, zejména náležitou finanční podporou poskytovanou spotřebitelským organizacím na úrovni Unie a evropským spotřebitelským centrům, a to s přihlédnutím k zásadní úloze, kterou uvedené subjekty plní při poskytování informací a pomoci spotřebitelům ohledně jejich práv, při podpoře spotřebitelů v rámci spotřebitelských sporů, zejména pokud jde o přístup k vhodným mechanismům řešení sporů, a při prosazování zájmů spotřebitelů v rámci řádného fungování vnitřního trhu. Tyto organizace a centra by měly být schopny zlepšit ochranu spotřebitelů a zvýšit jejich důvěru působením přímo na místě a poskytováním pomoci, informací a vzdělávání přizpůsobených potřebám jednotlivých osob.
(13)
Je nezbytné stanovit způsobilé akce, kterými má být uvedených cílů dosaženo.
(14)
Je zapotřebí vymezit kategorie potenciálních příjemců způsobilých získat granty.
(15)
Finanční referenční částka vyhrazená pro program ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (7) je uvedena v tomto nařízení, aniž by tím byly dotčeny rozpočtové pravomoci Evropského parlamentu a Rady stanovené ve Smlouvě o fungování EU.
(16)
Při provádění programu v duchu zásad řádného finančního řízení, transparentnosti a flexibility by další činnost výkonné agentury měla být přípustná v případě splnění všech požadavků stanovených nařízením Rady (ES) č. 58/2003 (8).
(17)
Výdaje Unie a finanční prostředky členských států vynakládané v oblasti bezpečnosti spotřebitelů, jejich vzdělávání, jejich práv a vymáhání těchto práv by měly být lépe koordinovány, aby byla zajištěna doplňkovost, vyšší účinnost a viditelnost a aby bylo dosaženo lepší rozpočtové součinnosti.
(18)
Dohoda o Evropském hospodářském prostoru stanoví pro oblast ochrany spotřebitele spolupráci mezi Unií a jejími členskými státy na jedné straně a zeměmi Evropského sdružení volného obchodu, které se účastní Evropského hospodářského prostoru, na straně druhé. Je rovněž třeba stanovit možnost, aby se programu účastnily další země, zejména země sousedící s Unií a země, které žádají o členství v Evropské unii, kandidátské země nebo země, které k Unii přistupují.
(19)
V souvislosti s prováděním programu a vzhledem ke globalizaci výrobního řetězce a stále větší vzájemné provázanosti trhů by měla být podporována spolupráce se třetími zeměmi, které se programu neúčastní, a to s přihlédnutím k jakýmkoliv relevantním dohodám mezi těmito zeměmi a Unií.
(20)
Na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o přizpůsobení ukazatelů stanovených v příloze II za účelem zohlednění změn legislativního rámce v oblasti ochrany spotřebitele a pokud jde o změny přílohy I spočívající ve vyjmutí dotčených konkrétních akcí za účelem zohlednění výsledků hodnotící zprávy vypracované Komisí. Je obzvlášť důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(21)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o přijímání ročních pracovních programů. Uvedené pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (9). Vzhledem k tomu, že program nestanoví kritéria pro bezpečnost výrobků, ale je zaměřen na poskytování finanční podpory nástrojům na provádění politiky v oblasti bezpečnosti výrobků, a vzhledem k poměrně nízké dotčené částce je vhodné uplatnit poradní postup.
(22)
Finanční zájmy Unie by měly být chráněny prostřednictvím přiměřených opatření v rámci celého výdajového cyklu, včetně prevence, odhalování a vyšetřování nesrovnalostí, zpětného získávání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků a případných správních a finančních sankcí v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012.
(23)
Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy z důvodu nadnárodní povahy příslušných otázek, ale spíše jich z důvodu větších možností opatření Unie může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(24)
Rozhodnutí č. 1926/2006/ES by mělo být zrušeno.
(25)
Je vhodné zajistit přechod mezi akčním programem Společenství v oblasti spotřebitelské politiky (2007-2013) zavedeným rozhodnutím č. 1926/2006/ES a tímto programem, a to zejména pokud jde o pokračování víceletých opatření, jakož i o hodnocení úspěchů předchozího programu a oblastí v jeho rámci, jež vyžadují větší pozornost. Dále je třeba sladit trvání tohoto programu s trváním víceletého finančního rámce na roky 2014-2020 stanoveného v nařízení Rady (EU, Euratom) č.1311/2013 (10). Tento program by se měl proto použít od 1. ledna 2014. Od 1. ledna 2021 by měly prostředky na technickou a administrativní pomoc v případě potřeby pokrývat výdaje týkající se řízení akcí, které nebudou dokončeny do konce roku 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Víceletý program pro spotřebitele
Tímto nařízením se zavádí víceletý program pro spotřebitele na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 (dále jen „program“).
Článek 2
Obecný cíl
Obecným cílem tohoto programu je v rámci celkové strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitelů, posílit jejich postavení a učinit je ústředním prvkem vnitřního trhu. Program to zajistí tím, že přispěje k ochraně zdraví, bezpečnosti a právních a hospodářských zájmů spotřebitelů, jakož i k prosazování jejich práva na informace, vzdělávání a organizování se za účelem ochrany svých zájmů, a současně podpoří začlenění zájmů spotřebitelů do dalších oblastí politiky. Program doplňuje, podporuje a sleduje politiky členských států.
Článek 3
Specifické cíle a ukazatele
1. Obecného cíle podle článku 2 se dosáhne prostřednictvím těchto specifických cílů:
a)
Cíl I - Bezpečnost: upevnit a zvýšit bezpečnost výrobků prostřednictvím účinného dozoru nad trhem v rámci celé Unie.
Tento cíl bude měřen zejména podle činnosti a efektivity systému EU pro rychlou výměnu informací o nebezpečných spotřebních výrobcích (RAPEX).
b)
Cíl II - Informovanost a vzdělávání spotřebitelů a podpora poskytovaná spotřebitelským organizacím: zlepšit vzdělávání a informovanost spotřebitelů a povědomí spotřebitelů o jejich právech, rozvíjet soubor poznatků pro účely spotřebitelské politiky, poskytovat podporu spotřebitelským organizacím a zohledňovat současně také specifické potřeby zranitelných spotřebitelů.
c)
Cíl III - Práva a náprava: rozvíjet a posilovat práva spotřebitelů zejména prostřednictvím inteligentní regulace a zlepšením přístupu k jednoduché, účinné a účelné nápravě s nízkými náklady, včetně alternativního řešení sporů.
Tento cíl bude měřen zejména podle využívání alternativního řešení sporů k řešení přeshraničních sporů a podle činnosti celounijního systému řešení sporů on-line a rovněž podle procentního podílu spotřebitelů, kteří v reakci na zjištěný problém učiní příslušné kroky k jeho řešení.
d)
Cíl IV - Vymáhání práva: podporovat vymáhání práv spotřebitelů prostřednictvím posilování spolupráce mezi vnitrostátními donucovacími orgány a podporou spotřebitelů formou poradenství.
Tento cíl bude měřen zejména podle úrovně toku informací a efektivity spolupráce v rámci sítě pro spolupráci v oblasti ochrany spotřebitele, podle činnosti evropských spotřebitelských center a podle toho, do jaké míry jsou spotřebitelé s těmito centry obeznámeni.
Poskytování vysoce kvalitních informací spotřebitelům a jejich zapojení představují meziodvětvovou prioritu, a proto tyto požadavky musí být pokud možno výslovně zahrnuty do všech odvětvových cílů a akcí financovaných v rámci programu.
2. Popis ukazatelů je stanoven v příloze II.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 15 za účelem přizpůsobení ukazatelů uvedených v příloze II.
Článek 4
Způsobilé akce
Specifických cílů uvedených v článku 3 se dosahuje prostřednictvím způsobilých akcí stanovených v tomto seznamu:
a)
v rámci cíle I - Bezpečnost:
1)
vědecké poradenství a analýza rizik týkající se zdraví a bezpečnosti spotřebitelů, pokud jde o nepotravinářské výrobky a služby, včetně podpory úkolů nezávislých vědeckých výborů zřízených rozhodnutím Komise 2008/721/ES (11);
2)
koordinace opatření zaměřených na dozor nad trhem a na vymáhání práva v oblasti bezpečnosti výrobků s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady č. 2001/95/ES (12) a akce zaměřené na zlepšení bezpečnosti spotřebitelských služeb;
3)
správa a další vývoj databází kosmetických přípravků;
b)
v rámci cíle II - Informovanost a vzdělávání spotřebitelů a podpora poskytovaná spotřebitelským organizacím:
4)
budování souboru poznatků pro tvorbu politik v oblastech, které se dotýkají spotřebitelů, pro tvorbu inteligentních a správně zacílených právních předpisů a pro zjišťování případných selhání trhu či změn potřeb spotřebitelů, jenž slouží jako podklad pro rozvoj spotřebitelské politiky, pro vymezení oblastí, které jsou z hlediska spotřebitele nejproblematičtější, a pro začlenění zájmů spotřebitelů do ostatních politik Unie, a zlepšení přístupnosti uvedeného souboru poznatků;
5)
podpora zvyšování transparentnosti a zintenzivnění výměn osvědčených postupů a odborných znalostí prostřednictvím financování poskytovaného spotřebitelským organizacím na úrovni Unie a prostřednictvím budování kapacit spotřebitelských organizací na úrovni Unie a na vnitrostátní a regionální úrovni;
6)
zvyšování transparentnosti spotřebitelských trhů a informací pro spotřebitele, zajištění toho, aby spotřebitelé měli k dispozici porovnatelné, spolehlivé a snadno dostupné údaje, a to i v případě přeshraničního obchodování, s cílem pomoci jim porovnávat nejen ceny, ale i kvalitu a udržitelnost zboží a služeb;
7)
zlepšování vzdělávání spotřebitelů jako celoživotního procesu se zvláštním zaměřením na zranitelné spotřebitele;
c)
v rámci cíle III - Práva a náprava:
8)
příprava právních předpisů o ochraně spotřebitele a jiných regulačních iniciativ Komisí, sledování jejich provádění členskými státy, následné hodnocení jejich dopadu a podpora společných regulačních a samoregulačních iniciativ a sledování skutečného dopadu těchto iniciativ na spotřebitelské trhy;
9)
usnadnění přístupu k mechanismům řešení sporů určeným spotřebitelům, zejména k systémům alternativního řešení sporů, a to i prostřednictvím celounijního on-line systému a vytváření sítí vnitrostátních subjektů alternativního řešení sporů, přičemž je třeba věnovat zvláštní pozornost odpovídajícím opatřením týkajícím se potřeb a práv zranitelných spotřebitelů; sledování fungování a účinnosti mechanismů řešení sporů určených spotřebitelům, včetně vytváření a správy příslušných nástrojů informačních technologií a výměny stávajících osvědčených postupů a zkušeností v členských státech;
d)
v rámci cíle IV - Vymáhání práva:
10)
koordinace opatření zaměřených na dozor a na vymáhání práva s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (13);
11)
finanční příspěvky na společné akce s veřejnými nebo neziskovými subjekty tvořícími sítě na úrovni Unie, které poskytují informace a pomoc spotřebitelům s cílem pomoci jim při uplatňování jejich práv a získávání přístupu ke vhodnému řešení sporů, včetně systémů mimosoudního řešení sporů on-line (síť evropských spotřebitelských center).
Způsobilé akce stanovené v prvním pododstavci tohoto článku jsou případně dále upřesněny v příloze I tím, že je v jejich rámci uveden výčet příslušných konkrétních akcí.
Článek 5
Příjemci způsobilí získat granty
1. Granty na fungování spotřebitelských organizací na úrovni Unie mohou být poskytnuty evropským spotřebitelským organizacím, které splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou nevládní, neziskové, nezávislé na průmyslových, obchodních a podnikatelských nebo jiných neslučitelných zájmech a jejich hlavním cílem a náplní je podpora a ochrana zdraví, bezpečnosti a hospodářských a právních zájmů spotřebitelů v Unii;
b)
nejméně v polovině členských států jsou pověřeny zastupováním zájmů spotřebitelů na úrovni Unie organizace, které zastupují spotřebitele v souladu s vnitrostátními předpisy nebo postupy a působí na regionální nebo celostátní úrovni.
2. Granty na fungování mezinárodních subjektů, které prosazují zásady a politiky, jež přispívají k cílům programu, mohou být poskytnuty organizacím, které splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou nevládní, neziskové, nezávislé na průmyslových, obchodních a podnikatelských nebo jiných neslučitelných zájmech a jejich hlavním cílem a náplní je podpora a ochrana zdraví, bezpečnosti a hospodářských a právních zájmů spotřebitelů;
b)
vykonávají všechny tyto činnosti: zajišťují pro zástupce spotřebitelů z Unie a třetích zemí formální mechanismus umožňující přispívat k politickým diskusím a k politikám, pořádají setkání s politickými činiteli a regulačními orgány s cílem podporovat a prosazovat zájmy spotřebitelů u veřejných orgánů, identifikují společné spotřebitelské záležitosti a problémy, prosazují názory spotřebitelů v rámci dvoustranných vztahů mezi Unií a třetími zeměmi, přispívají k výměně a šíření odborných znalostí a vědomostí ohledně spotřebitelských záležitostí v Unii a v třetích zemích a vypracovávají politická doporučení.
3. Granty na fungování subjektů na úrovni Unie zřízených za účelem koordinace donucovacích opatření v oblasti bezpečnosti výrobků mohou být poskytnuty subjektům uznaným za tímto účelem právními předpisy Unie.
4. Granty na akce celounijních subjektů určené na vypracování kodexů chování, osvědčených postupů a pokynů pro porovnávání cen a jakosti a udržitelnosti výrobku mohou být poskytnuty subjektům, které splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou nevládní, neziskové a nezávislé na průmyslových, obchodních, podnikatelských nebo jiných neslučitelných zájmech a mezi jejich hlavní cíle a náplň patří prosazování a ochrana zájmů spotřebitelů;
b)
působí alespoň v polovině členských států.
5. Granty pro pořádání akcí předsednictví týkajících se spotřebitelské politiky Unie mohou být poskytnuty vnitrostátním orgánům členského státu vykonávajícího předsednictví jednotlivých složení Rady, s výjimkou složení pro zahraniční věci, nebo subjektům určeným tímto členským státem.
6. Granty na akce orgánů členských států odpovědných za ochranu spotřebitele a na akce odpovídajících orgánů třetích zemí mohou být poskytnuty orgánům oznámeným členským státem nebo třetí zemí uvedenou v článku 7 tohoto nařízení Komisi v souladu s nařízením (ES) č. 2006/2004 či směrnicí 2001/95/ES nebo mohou být poskytnuty neziskovým subjektům výslovně určeným uvedenými orgány k tomuto účelu.
7. Granty pro úředníky působící v oblasti vymáhání práva z členských států a třetích zemí mohou být poskytnuty úředníkům z orgánů oznámených členským státem nebo třetí zemí uvedenou v článku 7 tohoto nařízení Komisi pro účely nařízení (ES) č. 2006/2004 a směrnice 2001/95/ES.
8. Granty na akce mohou být poskytnuty subjektu určenému členským státem či třetí zemí uvedenou v článku 7, který je neziskovým subjektem vybraným transparentním postupem nebo veřejným subjektem. Určený subjekt musí být součástí některé unijní sítě, která poskytuje informace a pomoc spotřebitelům s cílem pomoci jim při uplatňování jejich práv a získávání přístupu ke vhodnému řešení sporů (síť evropských spotřebitelských center). Je možné navázat rámcové partnerství jakožto mechanismus dlouhodobé spolupráce mezi Komisí a sítí evropských spotřebitelských center nebo subjekty, jež tuto síť tvoří.
9. Granty na akce mohou být poskytnuty subjektům zabývajícím se stížnostmi, které jsou zřízeny a působí v členských státech Unie a v zemích Evropského sdružení volného obchodu, které se účastní Evropského hospodářského prostoru, a které jsou odpovědné za shromažďování stížností spotřebitelů, vyvíjení snah o vyřešení stížností, poskytování poradenství nebo za podávání informací spotřebitelům o stížnostech nebo dotazech a které v rámci stížností nebo dotazů spotřebitele na obchodníka jednají jako třetí strana. Nezahrnují mechanismy zabývající se stížnostmi spotřebitelů provozované obchodníky, v jejichž rámci se dotazy a stížnosti vyřizují přímo se spotřebitelem, ani mechanismy, které poskytují služby zabývající se stížnostmi, provozované obchodníkem nebo v jeho zastoupení.
Článek 6
Finanční rámec
1. Finanční krytí pro provádění programu na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 činí 188 829 000 EUR v běžných cenách.
2. Roční prostředky schvalují Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 7
Účast třetích zemí v programu
Účast v programu je otevřena:
a)
zemím Evropského sdružení volného obchodu, které se účastní Evropského hospodářského prostoru, v souladu s podmínkami stanovenými v Dohodě o Evropském hospodářském prostoru;
b)
třetím zemím, zejména přistupujícím a kandidátským zemím i potenciálním kandidátským zemím a zemím, na které se vztahuje evropská politika sousedství, v souladu s obecnými zásadami a obecnými podmínkami pro jejich účast v programech Unie stanovenými v příslušných rámcových dohodách, rozhodnutích Rady přidružení nebo podobných dohodách.
Článek 8
Typy podpůrných opatření a maximální úroveň spolufinancování
1. V souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012 mohou mít finanční příspěvky Unie podobu grantů nebo veřejných zakázek nebo jakýchkoliv jiných opatření potřebných k dosažení cílů uvedených v článcích 2 a 3 tohoto nařízení.
2. Granty Unie a jejich odpovídající maximální výše se stanovují takto:
a)
granty na fungování spotřebitelských organizací na úrovni Unie, vymezené v čl. 5 odst. 1, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
b)
granty na fungování mezinárodních subjektů, které podporují zásady a politiky přispívající k cílům programu, vymezené v čl. 5 odst. 2, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
c)
granty na fungování subjektů na úrovni Unie zřízených za účelem koordinace donucovacích opatření v oblasti bezpečnosti výrobků a uznaných za tímto účelem právními předpisy Unie, vymezené v čl. 5 odst. 3, nepřesahující 95 % způsobilých nákladů;
d)
granty na akce celounijních subjektů určené na vypracování kodexů chování, osvědčených postupů a pokynů pro porovnávání cen a jakosti a udržitelnosti výrobků, vymezené v čl. 5 odst. 4, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
e)
granty pro pořádání akcí předsednictví týkajících se spotřebitelské politiky Unie poskytované vnitrostátním orgánům členského státu vykonávajícího předsednictví jednotlivých složení Rady, s výjimkou složení pro zahraniční věci, nebo subjektům určeným tímto členským státem, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
f)
granty na akce orgánů členských států odpovědných za ochranu spotřebitele a akce odpovídajících orgánů ve třetích zemích účastnících se v souladu s článkem 7, vymezené v čl. 5 odst. 6, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů, kromě akcí výjimečné užitečnosti, u nichž příspěvek Unie na způsobilé náklady nesmí překročit 70 %;
g)
granty na výměny úředníků působících v oblasti vymáhání práva z členských států a třetích zemí účastnících se v souladu s článkem 7, vymezené v čl. 5 odst. 7, pokrývající příspěvky na cestu a pobyt;
h)
granty na akce subjektů určených členským státem nebo třetí zemí uvedenou v článku 7, vymezené v čl. 5 odst. 8, nepřesahující 70 % způsobilých nákladů;
i)
granty na akce vnitrostátních subjektů zabývajících se stížnostmi spotřebitelů, vymezené v čl. 5 odst. 9, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů.
3. Akce se považují za akce výjimečné užitečnosti ve smyslu odst. 2 písm. f), jestliže:
a)
pokud jde o granty poskytnuté orgánům a oznámené Komisi pro účely nařízení (ES) č. 2006/2004, podílí se na nich alespoň šest členských států nebo se týkají porušení právních předpisů, jež způsobují nebo pravděpodobně způsobí škodu ve dvou nebo více členských státech;
b)
pokud jde o granty poskytnuté orgánům odpovědným za bezpečnost spotřebních výrobků, podílí se na nich alespoň deset členských států zapojených do evropské sítě orgánů členských států příslušných pro bezpečnost výrobků podle článku 10 směrnice 2001/95/ES nebo přispívají k provádění činností dozoru nad trhem v oblasti bezpečnosti spotřebních výrobků, jež byly stanoveny v právním aktu Unie.
Článek 9
Administrativní a technická pomoc
1. Finanční příspěvek na program může rovněž pokrývat výdaje související s přípravou, sledováním, kontrolou, auditem a hodnocením nezbytnými k řízení programu a plnění jeho cílů, mimo jiné výdaje související s horizontální komunikací týkající se politických priorit Unie, pokud souvisejí s obecnými cíli tohoto nařízení, spolu s veškerými dalšími výdaji na technickou a administrativní pomoc, jež Komisi při řízení programu vzniknou.
2. Celková částka přidělená na pokrytí výdajů souvisejících s přípravou, sledováním, kontrolou, auditem a hodnocením, jakož i výdajů na technickou a administrativní pomoc, které jsou uvedeny v odstavci 1, nesmí překročit 12 % finančního krytí přiděleného pro program.
Článek 10
Způsoby provádění
Komise provádí program prostřednictvím způsobů řízení uvedených v článku 58 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
Článek 11
Soudržnost a doplňkovost s dalšími politikami
Komise ve spolupráci s členskými státy zajistí celkovou soudržnost a doplňkovost mezi programem a dalšími příslušnými politikami, nástroji a akcemi Unie, zejména v rámci víceletého programu „Práva, rovnost a občanství“ na období 2014-2020 (14).
Článek 12
Roční pracovní programy
Komise provádí program prostřednictvím ročních pracovních programů. Roční pracovní programy jednotným způsobem provádějí cíle stanovené v článcích 2 a 3 a akce stanovené v článku 4 a dále upřesněné v příloze I.
Komise přijme roční pracovní programy formou prováděcích aktů v souladu s poradním postupem podle čl. 16 odst. 2 tohoto nařízení. V těchto prováděcích aktech musí být uvedeny prvky stanovené v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, a to zejména:
a)
provádění akcí v souladu s článkem 4 a přílohou I tohoto nařízení a orientační přidělení finančních zdrojů;
b)
harmonogram plánovaných výzev k předkládání nabídek a výzev k předkládání návrhů.
Článek 13
Hodnocení a šíření informací
1. Členské státy poskytnou Komise na její žádost informace o provádění a dopadu tohoto programu.
2. Komise:
a)
do 30. září 2017:
i)
přezkoumá plnění cílů všech opatření (na úrovni výsledků a dopadů), aktuální stav provádění způsobilých akcí stanovených v článku 4 a konkrétních akcí uvedených v příloze I, přidělení finančních prostředků příjemcům v souladu s podmínkami stanovenými v článku 5, účinnost využívání zdrojů a jeho evropskou přidanou hodnotu a současně zohlední vývoj v oblasti ochrany spotřebitele s ohledem na rozhodnutí o obnovení, úpravě nebo pozastavení opatření,
ii)
předloží hodnotící zprávu o provedeném přezkumu Evropskému parlamentu a Radě;
b)
do 31. prosince 2017 případně předloží legislativní návrh nebo s výhradou odstavce 3 přijme akt v přenesené pravomoci.
Hodnotící zpráva se dále zabývá možnostmi zjednodušení, vnitřní a vnější soudržností programu, pokračující relevantností všech cílů a příspěvkem opatření k prioritám Unie v oblasti inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění. Uvedená zpráva zohlední výsledky hodnocení dlouhodobého dopadu předcházejícího programu.
Hodnocení dlouhodobějších dopadů a udržitelnosti účinků programu slouží jako podklad pro rozhodnutí o případném obnovení, úpravě nebo pozastavení následujícího programu.
3. Za účelem zohlednění situace, při níž hodnotící zpráva podle odstavce 2 dospěje k závěru, že konkrétní akce stanovené v příloze I nebyly provedeny do 31. prosince 2016 a nelze je provést do konce programového období včetně případů, kdy tyto konkrétní akce již nejsou pro splnění cílů stanovených v článcích 2 a 3 relevantní, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 15 s cílem změnit přílohu I vyjmutím dotčených konkrétních akcí.
4. Komise zveřejní výsledky akcí uskutečněných podle tohoto nařízení.
Článek 14
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření k zajištění toho, aby byly při provádění akcí financovaných podle tohoto nařízení finanční zájmy Unie chráněny prevencí podvodů, korupce a jiného protiprávního jednání, a to účinnými kontrolami a, jsou-li zjištěny nesrovnalosti, zpětným získáním neoprávněně vyplacených částek a případně účinnými, přiměřenými a odrazujícími správními a finančními sankcemi.
2. Komise nebo její zástupci a Evropský účetní dvůr mají pravomoc provádět na základě kontroly dokumentů i inspekce na místě audit u všech příjemců grantů, dodavatelů nebo subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie podle tohoto nařízení.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (dále jen „OLAF“) může provádět vyšetřování, včetně kontrol a inspekcí na místě, v souladu s postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (15) a v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (16), s cílem zjistit, zda v souvislosti s grantovou dohodou, rozhodnutím o grantu nebo smlouvou financovanou podle tohoto nařízení nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, musí dohody o spolupráci se třetími zeměmi a s mezinárodními organizacemi, smlouvy, grantové dohody a rozhodnutí o grantu vyplývající z provádění tohoto nařízení obsahovat ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Evropský účetní dvůr a OLAF k provádění takových auditů a vyšetřování v souladu s jejich příslušnými pravomocemi.
Článek 15
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 3 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 je svěřena Komisi na dobu trvání programu.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 3 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 16
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 17
Přechodná ustanovení
1. Článek 6 rozhodnutí č. 1926/2006/ES se nadále použije na akce upravené uvedeným rozhodnutím, které nebyly dokončeny do 31. prosince 2013. Z finančních prostředků přidělených na program lze hradit rovněž výdaje na technickou a administrativní pomoc nezbytnou k zajištění přechodu mezi opatřeními přijatými podle rozhodnutí č. 1926/2006/ES a programem.
2. S cílem umožnit řízení akcí, které nebudou dokončeny do 31. prosince 2020, mohou být v případě potřeby do rozpočtu po 31. prosinci 2020 zapsány prostředky na krytí výdajů stanovených v článku 9.
Článek 18
Zrušení
Rozhodnutí č. 1926/2006/ES se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2014.
Článek 19
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost den po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 26. února 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 254/2014,
annettu 26 päivänä helmikuuta 2014,
monivuotisesta kuluttajaohjelmasta vuosiksi 2014-2020 ja päätöksen N:o 1926/2006/EY kumoamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 169 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Maaliskuun 3 päivänä 2010 annetussa komission tiedonannossa ”Eurooppa 2020 - Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia”, jäljempänä ’Eurooppa 2020 -strategia’, todetaan, että kansalaisille on annettava mahdollisuus osallistua sisämarkkinoihin täysimääräisesti, mikä edellyttää, että kansalaisten mahdollisuuksia ja luottamusta ostaa tavaroita ja palveluja yli rajojen etenkin verkon kautta parannetaan.
(2)
Unioni edistää korkeatasoista kuluttajansuojaa ja kuluttajien keskeistä asemaa sisämarkkinoilla tukemalla ja täydentämällä jäsenvaltioiden politiikkaa ja pyrkimällä varmistamaan, että kansalaiset saavat mahdollisimman paljon hyötyä sisämarkkinoista ja että heidän turvallisuuttaan ja oikeudellisia ja taloudellisia etujaan suojellaan asianmukaisesti ja konkreettisin toimin tässä yhteydessä.
(3)
Monivuotisella kuluttajaohjelmalla vuosiksi 2014-2020, jäljempänä ’ohjelma’, olisi edistettävä korkeatasoisen kuluttajansuojan toteutumista sekä tuettava mahdollisimman hyvin kasvua ja kilpailukykyä koskevia Eurooppa 2020 -strategian tavoitteita sisällyttämällä siihen Eurooppa 2020 -strategiassa tunnistettuja näkökohtia, jotka liittyvät Euroopan digitaalistrategiaan (varmistetaan, että digitalisoituminen todella lisää kuluttajien hyvinvointia), kestävään kasvuun (siirrytään kestävämpiin kulutustottumuksiin), sosiaaliseen osallisuuteen (otetaan huomioon muita heikommassa asemassa olevien kuluttajien erityistilanne ja ikääntyvän väestön tarpeet) ja älykkääseen sääntelyyn (muun muassa kuluttajamarkkinoiden valvonta älykkään ja kohdennetun sääntelyn perustana).
(4)
Toukokuun 22 päivänä 2012 annetussa komission tiedonannossa ”Euroopan kuluttaja-asioiden toimintaohjelma - edistetään luottamusta ja kasvua” määritellään unionin kuluttajapolitiikan strategiakehys tuleviksi vuosiksi ja tuetaan kuluttajien etujen toteutumista kaikessa unionin politiikassa. Toimintaohjelman tavoitteena on luoda strategia sellaisten poliittisten toimien toteuttamiseksi, joilla tuetaan tehokkaasti ja vaikuttavasti kuluttajia heidän elämänsä kaikissa vaiheissa huolehtimalla siitä, että heille tarjottavat tuotteet ja palvelut ovat turvallisia, tarjoamalla heille kuluttajavalistusta ja -kasvatusta, tukemalla kuluttajajärjestöjä, lujittamalla kuluttajien oikeuksia, antamalla heidän käyttöönsä oikeussuoja- ja muutoksenhakukeinoja sekä varmistamalla, että kuluttajalainsäädäntö pannaan täytäntöön.
(5)
Viimeaikainen talouden laskusuhdanne on paljastanut, että sisämarkkinoilla on lukuisia puutteita ja epäjohdonmukaisuuksia, jotka ovat vähentäneet kuluttajien ja kansalaisten luottamusta. Vaikka on tunnustettava unionin nykyiset budjettirajoitukset, unionin olisi kuitenkin tarjottava riittävä rahoitus, jotta ohjelman tavoitteet voidaan saavuttaa, ja tuettava sen vuoksi Eurooppa 2020 -strategiaa.
(6)
Sisämarkkinoiden toteuttamiseksi on keskeisen tärkeää poistaa jäljellä olevat perusteettomat ja suhteettomat esteet sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle ja vahvistaa kansalaisten uskoa ja luottamusta järjestelmään erityisesti rajat ylittävässä kaupassa. Unionin olisi pyrittävä luomaan oikeat olosuhteet kuluttajien aseman vahvistamiseksi tarjoamalla kuluttajille riittävästi välineitä, tietoa ja taitoa harkittujen ja tietoon perustuvien päätösten tekemiseksi ja lisäämällä kuluttajavalistusta.
(7)
Tässä asetuksessa otetaan huomioon taloudellinen, yhteiskunnallinen ja tekninen ympäristö ja niihin liittyvät uudet haasteet. Ohjelmasta rahoitetuilla toimilla pyritään etenkin ratkaisemaan kysymyksiä, jotka liittyvät globalisoitumiseen, digitalisoitumiseen, kuluttajien päätöksenteon monimutkaistumiseen, tarpeeseen lisätä kulutustottumusten kestävyyttä, väestön ikääntymiseen, sosiaaliseen syrjäytymiseen sekä muita heikommassa asemassa oleviin kuluttajiin. Kuluttajien etujen sisällyttäminen kaikkeen unionin politiikkaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 12 artiklan mukaisesti on tärkeä painopistealue. Yhteensovittaminen unionin muiden politiikan alojen ja ohjelmien kanssa on keskeinen tekijä varmistettaessa, että kuluttajien etu otetaan kokonaisvaltaisesti huomioon muilla politiikan aloilla. Yhteisvaikutusten edistämiseksi ja päällekkäisyyksien välttämiseksi muista unionin rahastoista ja ohjelmista olisi niiden kattamilla aloilla tuettava taloudellisesti kuluttajien etujen huomioon ottamista.
(8)
Ohjelmassa olisi varmistettava kaikkien kuluttajien korkeatasoinen suoja ja kiinnitettävä erityistä huomiota muita heikommassa asemassa oleviin kuluttajiin, jotta voidaan ottaa huomioon heidän erityistarpeensa ja lisätä heidän valmiuksiaan, kuten edellytetään Euroopan parlamentin 22 päivänä toukokuuta 2012 antamassa päätöslauselmassa strategiasta muita heikommassa asemassa olevien kuluttajien oikeuksien vahvistamiseksi (4). Ohjelmassa olisi varmistettava erityisesti, että muita heikommassa asemassa olevat kuluttajat voivat saada tietoa tuotteista ja palveluista, jotta heillä olisi yhtäläiset mahdollisuudet tehdä vapaasti tietoisia päätöksiä, sillä juuri muita heikommassa asemassa olevilla kuluttajilla saattaa olla vaikeuksia saada ja ymmärtää kuluttajavalistusta, minkä vuoksi he saattavat tulla harhaanjohdetuiksi.
(9)
Ohjelmassa tulisi erityisesti ottaa huomioon lapset, muun muassa pyrkimällä yhdessä sidosryhmien kanssa varmistamaan näiden sitoutuminen vastuullisuuteen alaikäisiin kohdistuvassa mainonnassa ja etenkin torjumaan harhaanjohtavaa verkkomainontaa.
(10)
Toimet olisi vahvistettava ohjelmassa, joka muodostaa unionin kehyksen toimien rahoittamiselle. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (5) 54 artiklan mukaisesti tämä asetus muodostaa oikeudellisen perustan kyseisille toimille ja ohjelman täytäntöönpanolle. Tässä asetuksessa hyödynnetään ja jatketaan toimia, joita rahoitettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 1926/2006/EY (6) nojalla.
(11)
On tärkeää parantaa kuluttajansuojaa. Jotta tämä yleinen tavoite voidaan saavuttaa, olisi määritettävä erityistavoitteita, jotka koskevat turvallisuutta, kuluttajavalistusta ja -kasvatusta, kuluttajajärjestöjen tukemista unionin tasolla, oikeuksia ja oikeussuojakeinoja sekä kuluttajien oikeuksien täytäntöönpanoa. Ohjelman perusteella toteutettujen toimenpiteiden merkitystä ja vaikutuksia olisi seurattava ja arvioitava säännöllisin väliajoin, jotta voidaan helpottaa älykkäämmän, kuluttajien edun mukaisen politiikan suunnittelua. Kuluttajapolitiikan ja etenkin toteutettujen toimenpiteiden tarkan vaikutuksen arviointia varten olisi kehitettävä indikaattoreita, joiden merkitystä olisi kuitenkin tarkasteltava laajemmassa yhteydessä.
(12)
On tärkeää lujittaa kuluttajien luottamusta. Tavoitteen saavuttamiseksi olisi vahvistettava toimintaedellytyksiä erityisesti myöntämällä asianmukaista taloudellista tukea unionin tason kuluttajajärjestöille ja eurooppalaisille kuluttajaneuvontakeskuksille, sillä niiden keskeinen tehtävä on tarjota kuluttajille apua ja tietoa heidän oikeuksistaan, tukea kuluttajia kuluttajariidoissa erityisesti asianmukaisten riitojenratkaisujärjestelmien käytön osalta ja edistää kuluttajien etua sisämarkkinoiden moitteettomasta toiminnasta. Näillä järjestöillä ja keskuksilla olisi oltava valmiudet parantaa kuluttajansuojaa ja lisätä kuluttajien luottamusta toimimalla paikan päällä ja tarjoamalla yksilöllisesti räätälöityä apua, tietoa ja valistusta.
(13)
On säädettävä tukikelpoisista toimista, joiden avulla tavoitteet on tarkoitus saavuttaa.
(14)
On tarpeen määritellä potentiaalisten edunsaajien ryhmät, jotka voivat hakea avustuksia.
(15)
Tähän asetukseen sisältyy talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (7) 17 kohdan mukaisesti ohjelman rahoitusohje, joka ei kuitenkaan vaikuta Euroopan parlamentin ja neuvoston talousarviota koskevaan toimivaltaan, sellaisena kuin se vahvistettu Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa.
(16)
Jotta ohjelma voidaan panna täytäntöön moitteettoman varainhoidon, avoimuuden ja joustavuuden periaatteiden mukaisesti, toimeenpanoviraston jatkaminen olisi sallittava, jos kaikki neuvoston asetuksessa (EY) N:o 58/2003 (8) asetetut vaatimukset täyttyvät.
(17)
Olisi koordinoitava nykyistä paremmin unionin ja jäsenvaltioiden varojen käyttöä kuluttajien turvallisuuden, kuluttajakasvatuksen ja kuluttajien oikeuksien ja niiden täytäntöönpanon alalla, jotta voidaan varmistaa täydentävyys, parantaa tehokkuutta ja näkyvyyttä ja lisätä talousarvioiden yhteisvaikutusta.
(18)
Euroopan talousalueesta tehdyssä sopimuksessa määrätään kuluttajansuoja-alan yhteistyöstä unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Euroopan talousalueeseen kuuluvien Euroopan vapaakauppaliiton maiden välillä. Olisi myös säädettävä siitä, että ohjelmaan voivat osallistua muut maat, etenkin unionin naapurimaat sekä unionin jäsenyyttä hakevat maat, ehdokasmaat sekä liittymässä olevat maat.
(19)
Koska tuotantoketju globalisoituu ja markkinoiden keskinäinen riippuvuus kasvaa, ohjelman täytäntöönpanon yhteydessä olisi edistettävä yhteistyötä ohjelmaan osallistumattomien kolmansien maiden kanssa ottaen huomioon mahdolliset asian kannalta merkitykselliset sopimukset näiden maiden ja unionin välillä.
(20)
Komissiolle olisi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti siirrettävä valta antaa säädöksiä, jotka koskevat liitteessä II vahvistettujen indikaattoreiden mukauttamista kuluttajansuojan alalla lainsäädäntökehykseen tehtyjen muutosten huomioon ottamiseksi ja liitteen I muuttamista poistamalla tiettyjä toimia komission arviointikertomuksen tulosten huomioon ottamiseksi. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(21)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa vuotuisten työohjelmien hyväksymisen osalta. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (9) mukaisesti. Koska ohjelmassa ei vahvisteta tuoteturvallisuutta koskevia kriteereitä, vaan sillä pyritään antamaan rahoitustukea tuoteturvallisuutta koskevan politiikan täytäntöönpanovälineisiin, ja koska kyseiset määrärahat ovat suhteellisen vähäisiä, on asianmukaista soveltaa neuvoa-antavaa menettelyä.
(22)
Unionin taloudellisia etuja olisi menojen hallinnoinnin kaikissa vaiheissa suojattava oikeasuhteisin toimenpitein, joita ovat sääntöjenvastaisuuksien ehkäiseminen, havaitseminen ja tutkiminen sekä menetettyjen, epäasianmukaisesti maksettujen tai virheellisesti käytettyjen varojen takaisinperintä ja soveltuvin osin hallinnolliset ja taloudelliset seuraamukset asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 mukaisesti.
(23)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, koska asianomaiset kysymykset ovat luonteeltaan rajat ylittäviä, vaan ne voidaan unionin laajempien toimintamahdollisuuksien vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(24)
Päätös N:o 1926/2006/EY olisi näin ollen kumottava.
(25)
On asianmukaista varmistaa siirtyminen päätöksellä N:o 1926/2006/EY perustetusta kuluttajapolitiikkaa koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta (2007-2013) tähän ohjelmaan niin, että otetaan huomioon etenkin monivuotisten toimenpiteiden jatkuvuus sekä edellisen ohjelman saavuttaman menestyksen arviointi ja enemmän huomiota edellyttävät alat. Lisäksi on asianmukaista mukauttaa tämän ohjelman kesto neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (10) vahvistetun monivuotisen rahoituskehyksen keston mukaiseksi. Näin ollen ohjelmaa olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2014. Teknisen ja hallinnollisen avun määrärahoilla olisi 1 päivästä tammikuuta 2021 lukien kuitenkin katettava tarvittaessa ne menot, jotka liittyvät niiden toimien hallinnointiin, joita ei ole vielä saatu päätökseen vuoden 2020 loppuun mennessä,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Monivuotinen kuluttajaohjelma
Tällä asetuksella perustetaan monivuotinen kuluttajaohjelma, jäljempänä ’ohjelma’, joka kattaa 1 päivänä tammikuuta 2014 alkavan ja 31 päivänä joulukuuta 2020 päättyvän ajanjakson.
2 artikla
Yleinen tavoite
Ohjelman yleisenä tavoitteena on varmistaa korkeatasoinen kuluttajansuoja, antaa kuluttajille vaikutusmahdollisuuksia ja tehdä kuluttajasta sisämarkkinoiden keskeinen toimija älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan yleisen strategian puitteissa. Ohjelma pyrkii tähän myötävaikuttamalla kuluttajien terveyden, turvallisuuden sekä oikeudellisten ja taloudellisten etujen suojaamiseen ja edistämällä kuluttajien oikeutta tiedonsaantiin ja valistukseen ja oikeutta järjestäytyä etujensa valvomiseksi sekä tukemalla kuluttajan etujen huomioon ottamista muilla politiikan aloilla. Ohjelmalla täydennetään, tuetaan ja seurataan jäsenvaltioiden toteuttamaa politiikkaa.
3 artikla
Erityistavoitteet ja indikaattorit
1. Edellä 2 artiklassa tarkoitettuun yleiseen tavoitteeseen pyritään seuraavien erityistavoitteiden avulla:
a)
Tavoite I - Turvallisuus: vakiinnutetaan tuoteturvallisuus ja edistetään sitä tehokkaan markkinavalvonnan avulla kaikkialla unionissa.
Tämän tavoitteen edistymistä mitataan etenkin vaarallisia kulutustuotteita koskevan EU:n nopean hälytysjärjestelmän (RAPEX) toiminnan ja vaikuttavuuden kautta.
b)
Tavoite II - Kuluttajavalistus ja -kasvatus sekä kuluttajajärjestöjen tukeminen: kehitetään kuluttajakasvatusta ja -valistusta ja parannetaan kuluttajien tietoisuutta omista oikeuksistaan, kootaan näyttöä kuluttajapolitiikan perustaksi ja tuetaan kuluttajajärjestöjä ottaen huomioon myös muita heikommassa asemassa olevien kuluttajien erityistarpeet.
c)
Tavoite III - Oikeudet ja oikeussuojakeinot: kehitetään ja vahvistetaan kuluttajien oikeuksia erityisesti älykkään sääntelyn avulla ja parantamalla yksinkertaisten, tehokkaiden, nopeiden ja edullisten oikeussuojakeinojen saatavuutta, vaihtoehtoinen riitojenratkaisu mukaan luettuna.
Tämän tavoitteen edistymistä mitataan etenkin sillä, miten paljon vaihtoehtoisia riitojenratkaisukeinoja käytetään rajat ylittävien kiistojen ratkaisemisessa, miten unionin laajuinen online-riitojenratkaisujärjestelmä toimii ja kuinka suuri prosenttiosuus kuluttajista käyttää oikeussuojakeinoja kohtaamansa ongelman vuoksi.
d)
Tavoite IV - Täytäntöönpano: tuetaan kuluttajien oikeuksien täytäntöönpanoa lisäämällä kansallisten täytäntöönpanoviranomaisten välistä yhteistyötä ja tarjoamalla kuluttajien tueksi neuvontaa.
Tämän tavoitteen edistymistä mitataan tarkastelemalla etenkin kuluttajansuoja-asioiden yhteistyöverkoston kautta välitettyjen tietojen määrää ja sen puitteissa tehtävän yhteistyön tehokkuutta, eurooppalaisten kuluttajaneuvontakeskusten toimintaa sekä sitä, miten hyvin kuluttajat tuntevat ne.
Laadukas kuluttajavalistus ja kuluttajien osallistuminen on monialainen painopistealue, ja siksi siihen on pyrittävä mahdollisuuksien mukaan kaikissa alakohtaisissa tavoitteissa ja ohjelmalla rahoitettavissa toimissa.
2. Kuvaus indikaattoreista esitetään liitteessä II.
3. Siirretään komissiolle valta antaa liitteessä II esitettyjen indikaattorien mukauttamista koskevia delegoituja säädöksiä 15 artiklan mukaisesti.
4 artikla
Tukikelpoiset toimet
Edellä 3 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden toteuttamiseen on pyrittävä seuraavassa luettelossa mainittujen tukikelpoisten toimien avulla:
a)
Tavoite I - Turvallisuus:
1)
Tieteellinen neuvonta ja riskianalyysi, jotka koskevat kuluttajien terveyttä ja turvallisuutta, kun kyse on palveluista ja muista tuotteista kuin elintarvikkeista, sekä niiden riippumattomien tiedekomiteoiden tehtävien tukeminen, jotka on perustettu komission päätöksellä 2008/721/EY (11).
2)
Tuoteturvallisuutta koskevien markkinavalvonta- ja täytäntöönpanotoimenpiteiden koordinointi ottaen huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/95/EY (12) sekä toimet, joilla parannetaan kuluttajapalvelujen turvallisuutta.
3)
Kosmetiikkatietokantojen ylläpito ja jatkokehittäminen.
b)
Tavoite II - Kuluttajavalistus ja -kasvatus sekä kuluttajajärjestöjen tukeminen:
4)
Näytön kokoaminen ja tietojen saatavuuden parantaminen kuluttajia koskevilla aloilla toteutettavan politiikan kehittämisen, älykkään ja kohdennetun sääntelyn sekä markkinoiden toiminnan puutteiden tai kuluttajien tarpeiden kehityssuuntien havaitsemisen perustaksi; näyttöpohjan kokoaminen kuluttajapolitiikan kehittämistä varten ja kuluttajien kannalta ongelmallisimpien alojen määrittämiseksi sekä kuluttajien etujen ottamiseksi huomioon unionin muilla politiikan aloilla.
5)
Tuki rahoituksen muodossa unionin tason kuluttajajärjestöille sekä unionin, kansallisen ja alueellisen tason kuluttajajärjestöjen valmiuksien kehittäminen, avoimuuden lisääminen sekä parhaiden toimintatapojen ja kokemusten vaihdon lisääminen.
6)
Kuluttajamarkkinoiden avoimuuden ja kuluttajavalistuksen edistäminen varmistamalla, että kuluttajien käytössä on myös rajat ylittävää kaupankäyntiä varten vertailukelpoista, luotettavaa ja helposti saatavissa olevaa tietoa, jonka avulla kuluttajat voivat vertailla hintojen lisäksi myös tavaroiden ja palvelujen laatua ja kestävyyttä.
7)
Kuluttajakasvatuksen edistäminen elinikäisen oppimisen prosessina, jossa keskitytään erityisesti muita heikommassa asemassa oleviin kuluttajiin.
c)
Tavoite III - Oikeudet ja oikeussuojakeinot:
8)
Kuluttajansuoja-alan lainsäädäntö- ja muiden sääntelyaloitteiden valmistelu komissiossa, sen seuranta, miten jäsenvaltiot saattavat lainsäädännön osaksi kansallista lainsäädäntöä ja lainsäädännön vaikutusten arviointi sekä yhteissääntely- ja itsesääntelyaloitteiden edistäminen ja tällaisten aloitteiden kuluttajamarkkinoihin kohdistuvien vaikutusten seuranta.
9)
Kuluttajille tarjottavien riitojenratkaisujärjestelmien, etenkin vaihtoehtoisten riitojenratkaisujärjestelmien ja muun muassa unionin laajuisen online-järjestelmän, saatavuuden edistäminen ja kansallisten vaihtoehtoisten riitojenratkaisujärjestelmien verkottuminen, erityishuomion kiinnittäminen muita heikommassa asemassa olevien kuluttajien tarpeiden ja oikeuksien kannalta asianmukaisiin toimenpiteisiin; kuluttajille tarjottavien riitojenratkaisujärjestelmien toiminnan ja vaikuttavuuden seuranta, mukaan lukien kehittämällä ja ylläpitämällä asianmukaisia tietoteknisiä välineitä sekä jäsenvaltioiden tämänhetkisten parhaiden toimintatapojen ja kokemusten vaihto.
d)
Tavoite IV - Täytäntöönpano:
10)
Valvonta- ja täytäntöönpanotoimenpiteiden koordinointi ottaen huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 2006/2004 (13).
11)
Rahoitustuki toimiin, joita toteutetaan yhdessä sellaisten julkisten tai voittoa tavoittelemattomien elinten kanssa, jotka muodostavat unionin verkostoja, jotka tarjoavat kuluttajille tietoa ja apua, jotta nämä voivat käyttää oikeuksiaan ja tarkoituksenmukaisia riitojenratkaisukeinoja, muun muassa online-riitojenratkaisujärjestelmiä (Euroopan kuluttajaneuvontakeskusten verkosto).
Tämän artiklan ensimmäisessä kohdassa esitetyt tukikelpoiset toimet määritetään tarvittaessa tarkemmin liitteessä I luettelemalla niihin kuuluvia erityistoimia.
5 artikla
Edunsaajat, jotka voivat hakea avustuksia
1. Avustuksia unionin tason kuluttajajärjestöjen toimintaan voidaan myöntää eurooppalaisille kuluttajajärjestöille, jotka täyttävät kaikki seuraavassa esitetyt ehdot:
a)
ne ovat hallituksista riippumattomia, voittoa tavoittelemattomia sekä toimialasta, yrityksistä ja kaupallisista ja muista eturistiriidoista riippumattomia, ja niiden päätarkoituksena ja päätoimintamuotona on kuluttajien terveyden ja turvallisuuden sekä kuluttajien taloudellisten ja oikeudellisten etujen edistäminen ja suojaaminen unionissa;
b)
ne ovat saaneet valtuudet edustaa kuluttajien etuja unionin tasolla vähintään puolessa jäsenvaltioista toimivilta järjestöiltä, jotka edustavat kuluttajia kansallisten sääntöjen tai käytäntöjen mukaisesti ja toimivat alueellisella tai kansallisella tasolla.
2. Avustuksia ohjelman tavoitteisiin myötävaikuttavia periaatteita ja toimintalinjoja edistävien kansainvälisten elinten toimintaan voidaan myöntää järjestöille, jotka täyttävät kaikki seuraavassa esitetyt ehdot:
a)
ne ovat hallituksista riippumattomia, voittoa tavoittelemattomia sekä toimialasta, yrityksistä ja kaupallisista ja muista eturistiriidoista riippumattomia, ja niiden päätarkoituksena ja päätoimintamuotona on kuluttajien terveyden ja turvallisuuden sekä kuluttajien taloudellisten ja oikeudellisten etujen edistäminen ja suojaaminen unionissa;
b)
ne toteuttavat kaikkia seuraavia toimintoja: ne tarjoavat virallisen järjestelmän, jonka kautta unionin ja kolmansien maiden kuluttajien edustajat voivat vaikuttaa poliittiseen keskusteluun ja toimintalinjoihin, järjestävät politiikasta ja sääntelystä vastaavien virkamiesten kanssa kokouksia edistääkseen ja tuodakseen esiin kuluttajien etuja viranomaisille, kartoittavat yhteisiä kuluttaja-alan kysymyksiä ja haasteita, edistävät kuluttajien näkökantoja unionin ja kolmansien maiden kahdenvälisissä suhteissa, edistävät kuluttaja-asioita koskevan asiantuntemuksen ja tietämyksen vaihtoa ja jakamista unionissa ja kolmansissa maissa ja tuottavat politiikkaa koskevia suosituksia.
3. Avustuksia tuoteturvallisuusalan täytäntöönpanotoimenpiteiden koordinointia varten perustettujen unionin tason elinten toimintaan voidaan myöntää elimille, jotka on hyväksytty tähän tarkoitukseen unionin lainsäädännössä.
4. Avustuksia käytännesääntöjen, parhaiden toimintatapojen sekä tuotteiden hinnan, laadun ja kestävyyden vertailun kehittämistä edistävien unionin laajuisten elinten toimiin voidaan myöntää elimille, jotka täyttävät kaikki seuraavassa esitetyt ehdot:
a)
ne ovat hallituksista riippumattomia, voittoa tavoittelemattomia sekä toimialasta, yrityksistä ja kaupallisista tai muista eturistiriidoista riippumattomia, ja niiden päätarkoituksena ja päätoimintamuotona on kuluttajien terveyden ja turvallisuuden sekä kuluttajien taloudellisten ja oikeudellisten etujen edistäminen ja suojaaminen unionissa;
b)
ne toimivat vähintään puolessa jäsenvaltioista.
5. Avustuksia unionin kuluttajapolitiikkaa koskevien puheenjohtajavaltion tapahtumien järjestämiseen voidaan myöntää ulkoasiainneuvostoa lukuun ottamatta neuvoston kokoonpanojen puheenjohtajana toimivan jäsenvaltion kansallisille viranomaisille tai kyseisen jäsenvaltion nimeämille elimille.
6. Avustuksia kuluttaja-asioista vastaavien jäsenvaltioiden viranomaisten ja kolmansien maiden viranomaisten toimiin voidaan myöntää viranomaisille, jotka jäsenvaltio on ilmoittanut komissiolle asetuksen (EY) N:o 2006/2004 tai direktiivin 2001/95/EY mukaisesti tai jotka jokin tämän asetuksen 7 artiklassa tarkoitetuista kolmansista maista on ilmoittanut komissiolle, tai kyseisten viranomaisten tätä tarkoitusta varten nimenomaisesti nimeämille voittoa tavoittelemattomille elimille.
7. Avustuksia jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden täytäntöönpanoviranomaisille voidaan myöntää viranomaisille, jotka jäsenvaltio on ilmoittanut komissiolle asetuksen (EY) N:o 2006/2004 tai direktiivin 2001/95/EY mukaisesti tai jotka jokin tämän asetuksen 7 artiklassa tarkoitetuista kolmansista maista on ilmoittanut komissiolle.
8. Avustuksia toimiin voidaan myöntää jäsenvaltion tai 7 artiklassa tarkoitetun kolmannen maan nimeämälle elimelle, joka on avoimella menettelyllä valittu voittoa tavoittelematon elin tai julkinen elin. Nimetyn elimen on oltava osa unionin verkostoa, joka tarjoaa kuluttajille tietoa ja apua, jotta nämä voivat käyttää oikeuksiaan ja tarkoituksenmukaisia riitojenratkaisukeinoja (Euroopan kuluttajaneuvontakeskusten verkosto). Komission ja Euroopan kuluttajaneuvontakeskusten verkoston ja/tai sen perustajaelinten välille voidaan perustaa puitekumppanuus pitkäaikaiseksi yhteistyömekanismiksi.
9. Avustuksia toimiin voidaan myöntää valitustenkäsittelyelimille, jotka on perustettu ja jotka toimivat unionin jäsenvaltioissa ja Euroopan talousalueeseen kuuluvissa Euroopan vapaakauppaliiton maissa ja jotka vastaavat kuluttajien valitusten keräämisestä tai pyrkivät ratkaisemaan valituksia tai jotka antavat kuluttajille neuvoja tai tietoja valituksista tai kyselyistä ja jotka ovat kolmantena osapuolena kuluttajan tekemässä kauppiasta koskevassa valituksessa tai kyselyssä. Niihin eivät sisälly kauppiaiden ylläpitämät kuluttajavalitusten käsittelyjärjestelmät, joissa käsitellään kyselyjä tai valituksia suoraan kuluttajien kanssa, tai kauppiaan ylläpitämät tai tämän puolesta ylläpidetyt järjestelmät, jotka tarjoavat kuluttajavalitusten käsittelypalveluita.
6 artikla
Rahoituskehys
1. Rahoituspuitteet ohjelman toteuttamiseksi 1 päivänä tammikuuta 2014 alkavalla ja 31 päivänä joulukuuta 2020 päättyvällä kaudella ovat 188 829 000 euroa käypinä hintoina.
2. Euroopan parlamentti ja neuvosto myöntävät vuotuiset määrärahat monivuotisen rahoituskehyksen rajoissa.
7 artikla
Kolmansien maiden osallistuminen ohjelmaan
Ohjelmaan voivat osallistua:
a)
Euroopan talousalueeseen kuuluvat Euroopan vapaakauppaliiton maat Euroopan talousalueesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen ehtojen mukaisesti;
b)
kolmannet maat, etenkin liittyvät maat, ehdokasmaat ja mahdolliset ehdokasmaat sekä maat, jotka kuuluvat Euroopan naapuruuspolitiikan piiriin, niiden osallistumista unionin ohjelmiin koskevien yleisten periaatteiden ja edellytysten mukaisesti, jotka on vahvistettu asianomaisissa puitesopimuksissa, assosiaationeuvoston päätöksissä tai vastaavissa sopimuksissa.
8 artikla
Tukimuodot ja yhteisrahoituksen enimmäismäärä
1. Asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 mukaisesti unionin rahoitustuki voidaan myöntää joko avustuksina tai julkisina hankintoina taikka muina tämän asetuksen 2 ja 3 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamisen edellyttäminä tukimuotoina.
2. Unionin avustukset ja niiden enimmäismäärät ovat seuraavat:
a)
edellä 5 artiklan 1 kohdassa määritellyt avustukset unionin tason kuluttajajärjestöjen toimintaan: enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista;
b)
edellä 5 artiklan 2 kohdassa määritellyt avustukset ohjelman tavoitteisiin myötävaikuttavia periaatteita ja toimintalinjoja edistävien kansainvälisten elinten toimintaan: enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista;
c)
edellä 5 artiklan 3 kohdassa määritellyt avustukset tuoteturvallisuusalan täytäntöönpanotoimenpiteiden koordinointia varten perustettujen ja unionin lainsäädännössä tätä tarkoitusta varten tunnustettujen unionin tason elinten toimintaan: enintään 95 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista;
d)
edellä 5 artiklan 4 kohdassa määritellyt avustukset käytännesääntöjen, parhaiden toimintatapojen sekä tuotteiden hinnan, laadun ja kestävyyden vertailun kehittämistä edistävien unionin laajuisten elinten toimiin: enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista;
e)
avustukset unionin kuluttajapolitiikkaa koskevien puheenjohtajavaltion tapahtumien järjestämiseen ulkoasiainneuvostoa lukuun ottamatta neuvoston kokoonpanojen puheenjohtajana toimivan jäsenvaltion kansallisille viranomaisille tai kyseisen jäsenvaltion nimeämille elimille: enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista;
f)
edellä 5 artiklan 6 kohdassa määritellyt avustukset kuluttaja-asioista vastaavien jäsenvaltioiden viranomaisten ja 7 artiklan mukaisesti osallistuvien kolmansien maiden vastaavien viranomaisten toimiin: enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista lukuun ottamatta poikkeuksellisen hyödyllisiä toimia, joiden osalta unionin osuus tukikelpoisista kustannuksista saa olla enintään 70 prosenttia;
g)
edellä 5 artiklan 7 kohdassa määritellyt, jäsenvaltioiden ja 7 artiklan nojalla osallistuvien kolmansien maiden täytäntöönpanoviranomaisten vaihtoihin tarkoitetut avustukset: matkakorvaukset ja päivärahat;
h)
edellä 5 artiklan 8 kohdassa määritellyt avustukset jäsenvaltioiden tai 7 artiklassa tarkoitettujen kolmansien maiden nimeämien elinten toimiin: enintään 70 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista;
i)
edellä 5 artiklan 9 kohdassa määritellyt avustukset kansallisten kuluttajavalituksia käsittelevien elinten toimiin: enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
3. Toimi katsotaan 2 kohdan f alakohdassa tarkoitetuksi poikkeuksellisen hyödylliseksi toimeksi, jos:
a)
asetuksen (EY) N:o 2006/2004 soveltamiseksi viranomaisille myönnetyt ja komissiolle ilmoitetut avustukset kattavat vähintään kuusi jäsenvaltiota tai ne koskevat rikkomuksia, joista aiheutuu tai todennäköisesti aiheutuu haittaa kahdelle tai useammalle jäsenvaltiolle;
b)
kulutustavaroiden turvallisuudesta vastaaville viranomaisille myönnetyt avustukset koskevat vähintään kymmentä jäsenvaltiota, jotka osallistuvat direktiivin 2001/95/EY 10 artiklassa tarkoitettuun tuoteturvallisuuden alalla toimivaltaisten jäsenvaltioiden viranomaisten eurooppalaiseen verkkoon, tai edistävät unionin säädöksessä säädettyjen markkinoiden valvontatoimien täytäntöönpanoa kulutustavaroiden turvallisuuden alalla.
9 artikla
Hallinnollinen ja tekninen apu
1. Ohjelmaan osoitetuilla määrärahoilla voidaan myös kattaa menoja, jotka liittyvät ohjelman hallinnon ja sen tavoitteiden saavuttamisen edellyttämään valmistelu-, seuranta-, valvonta-, tarkastus- ja arviointitoimintaan, mukaan luettuna unionin poliittisista painopistealoista tiedottaminen sikäli kuin ne liittyvät tämän asetuksen yleiseen tavoitteiseen, sekä kaikki muut sellaisen teknisen ja hallinnollisen avun menot, joita komissiolle aiheutuu ohjelman hallinnoinnin yhteydessä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun valmistelu-, seuranta-, valvonta-, tarkastus- ja arviointitoimintaan sekä tekniseen ja hallinnolliseen apuun liittyvien menojen kattamiseen kohdennettu kokonaismäärä saa olla enintään 12 prosenttia ohjelmalle kohdennetuista rahoituspuitteista.
10 artikla
Ohjelman täytäntöönpanotavat
Komissio panee ohjelman täytäntöön asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 58 artiklassa tarkoitettujen hallinnointitapojen mukaisesti.
11 artikla
Johdonmukaisuus ja täydentävyys muun politiikan kanssa
Komissio varmistaa yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, että ohjelma ja unionin muut asianomaiset politiikat, välineet ja toimet, erityisesti kauden 2014-2020 monivuotisen perusoikeus-, tasa-arvo- ja kansalaisuusohjelman mukaiset politiikat, välineet ja toimet (14), ovat keskenään johdonmukaisia ja toisiaan täydentäviä.
12 artikla
Vuotuiset työohjelmat
Komissio panee ohjelman täytäntöön vuotuisten työohjelmien välityksellä. Vuotuisilla työohjelmilla on pantava johdonmukaisesti täytäntöön 2 ja 3 artiklassa vahvistetut tavoitteet sekä toimet, jotka on vahvistettu 4 artiklassa ja joita tarkennetaan liitteessä I.
Komissio hyväksyy vuotuiset työohjelmat täytäntöönpanosäädösten muodossa tämän asetuksen 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen. Täytäntöönpanosäädöksissä vahvistetaan asetuksessa (EU, Euratom) N:o 966/2012 säädetyt seikat ja etenkin seuraavat:
a)
toimien täytäntöönpano tämän asetuksen 4 artiklan ja liitteen I mukaisesti ja määrärahojen ohjeellinen jakaminen;
b)
suunniteltujen tarjouspyyntöjen ja ehdotuspyyntöjen aikataulu.
13 artikla
Arviointi ja levitys
1. Jäsenvaltioiden on annettava komission pyynnöstä sille tietoja tämän ohjelman täytäntöönpanosta ja vaikutuksista.
2. Komissio
a)
viimeistään 30 päivänä syykuuta 2017
i)
arvioi toimenpiteiden uusimista, muuttamista tai keskeyttämistä koskevan päätöksen tekemiseksi kuluttajansuojan alalla tapahtunut kehitys huomioon ottaen kaikkien toimenpiteiden tavoitteiden saavuttamista (tulosten ja vaikutusten tasolla), 4 artiklassa vahvistettujen tukikelpoisten toimien ja liitteessä I tarkoitettujen erityistoimien täytäntöönpanotilannetta, varojen jakamista edunsaajille 5 artiklassa vahvistetuin edellytyksin sekä resurssien käytön tehokkuutta ja siitä Euroopan tasolla saatavaa lisäarvoa;
ii)
toimittaa toteutettua tarkastelua koskevan arviointikertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle;
b)
viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017 toimittaa tarvittaessa lainsäädäntöehdotuksen tai, 3 kohtaa sovellettaessa, hyväksyy delegoidun säädöksen.
Arviointikertomuksessa on lisäksi käsiteltävä yksinkertaistamisen laajuutta, sen sisäistä ja ulkoista johdonmukaisuutta, kaikkien tavoitteiden jatkuvaa merkityksellisyyttä sekä sitä, miten toimenpiteillä on edistetty unionin painopisteiden eli älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun toteutumista. Siinä on otettava huomioon edellisen ohjelman pitkän aikavälin vaikutuksia koskevan arvioinnin tulokset.
Ohjelman pitemmän aikavälin vaikutuksia ja vaikutusten kestävyyttä on arvioitava seuraavan ohjelman uusimista, muuttamista tai keskeyttämistä koskevan päätöksen perustaksi.
3. Sellaisen tilanteen ottamiseksi huomioon, jossa 2 kohdassa tarkoitetussa arviointikertomuksessa todetaan, että liitteessä I vahvistettuja erityistoimia ei ole toteutettu 31 päivään joulukuuta 2016 mennessä eikä niitä voida toteuttaa ennen ohjelman päättymistä, mukaan lukien jos kyseisillä erityistoimilla ei ole enää merkitystä 2 ja 3 artiklassa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamisen kannalta, komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä 15 artiklan mukaisesti liitteen I muuttamiseksi poistamalla kyseiset erityistoimet.
4. Komissio saattaa tämän asetuksen nojalla toteutettujen toimien tulokset yleisön saataville.
14 artikla
Unionin taloudellisten etujen suojaaminen
1. Komissio varmistaa asianmukaisin toimenpitein, että tämän asetuksen mukaisesti rahoitettavia toimia toteutettaessa unionin taloudellisia etuja suojataan petoksia, lahjontaa ja muuta laitonta toimintaa ehkäisevillä toimenpiteillä, tehokkailla tarkastuksilla ja, jos sääntöjenvastaisuuksia havaitaan, perimällä aiheettomasti maksetut määrät takaisin sekä soveltuvin osin käyttämällä tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia hallinnollisia ja taloudellisia seuraamuksia.
2. Komissiolla ja sen edustajilla sekä Euroopan tilintarkastustuomioistuimella on valtuudet toimittaa kaikkien tämän asetuksen mukaisesti unionilta varoja saaneiden edunsaajien, toimeksisaajien ja alihankkijoiden osalta asiakirjoihin perustuvia ja paikalla suoritettavia tarkastuksia.
3. Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) voi suorittaa tutkimuksia, paikan päällä suoritettavat tarkastukset ja todentamiset mukaan luettuina, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) N:o 883/2013 (15) sekä neuvoston asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96 (16) säädettyjen menettelyjen mukaisesti avustussopimukseen tai avustuspäätökseen taikka tämän asetuksen nojalla rahoitettuun sopimukseen liittyvän, unionin taloudellisia etuja vahingoittavan petoksen, lahjonnan tai muun laittoman toiminnan osoittamiseksi.
4. Tämän asetuksen täytäntöönpanosta johtuviin yhteistyösopimuksiin kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa, sopimuksiin, avustussopimuksiin ja avustuspäätöksiin on sisällyttävä määräyksiä, joissa nimenomaisesti annetaan komissiolle, Euroopan tilintarkastustuomioistuimelle ja OLAFille valtuudet tehdä tällaisia tarkastuksia ja tutkimuksia kukin oman toimivaltansa mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1, 2 ja 3 kohdan soveltamista.
15 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle ohjelmakauden ajaksi 3 artiklan 3 kohdassa ja 13 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 3 artiklan 3 kohdassa ja 13 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevien 3 artiklan 3 kohdan ja 13 artiklan 3 kohdan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
16 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 4 artiklaa.
17 artikla
Siirtymätoimenpiteet
1. Päätöksen N:o 1926/2006/EY 6 artiklaa sovelletaan edelleen kyseisen päätöksen soveltamisalaan kuuluviin toimiin, joita ei ole saatettu loppuun 31 päivään joulukuuta 2013 mennessä. Ohjelman mukaisella rahoituksella voidaan sen vuoksi kattaa myös teknisen ja hallinnollisen avun menoja, jotka ovat tarpeen, jotta voidaan varmistaa siirtyminen päätöksen N:o 1926/2006/EY mukaisesti hyväksytyistä toimenpiteistä ohjelman mukaisiin toimenpiteisiin.
2. Määrärahoja voidaan tarvittaessa sisällyttää 9 artiklassa säädettyjen menojen kattamiseksi talousarvioon vielä 31 päivän joulukuuta 2020 jälkeen, jotta sellaisten toimien hallinnointi olisi mahdollista, joita ei ole saatettu päätökseen 31 päivään joulukuuta 2020 mennessä.
18 artikla
Kumoaminen
Kumotaan päätös N:o 1926/2006/EY 1 päivästä tammikuuta 2014.
19 artikla
Voimaantulo ja soveltamispäivä
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 26 päivänä helmikuuta 2014.