ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. října 2014,
kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES sestavuje na období 2015-2019 seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku
(oznámeno pod číslem C(2014) 7809)
(Text s významem pro EHP)
(2014/746/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na čl. 10a odst. 13 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2003/87/ES stanoví, že základním způsobem přidělování povolenek na emise skleníkových plynů provozovatelům zařízení v systému Unie pro obchodování s emisemi (EU ETS) by počínaje rokem 2013 měla být dražba. Způsobilým provozovatelům se však v období 2013-2020 nadále přidělují bezplatné povolenky podle pravidel stanovených směrnicí 2003/87/ES a rozhodnutím Komise 2011/278/EU (2).
(2)
Skutečnost, že neexistuje ambiciózní mezinárodní dohoda o změně klimatu, jejímž cílem by bylo nastavit horní hranici globálního oteplení na 2 °C, by mohla ohrozit příznivé dopady opatření realizovaných Unií. Důsledkem absence mezinárodního závazku by mohl být nárůst emisí skleníkových plynů v třetích zemích, jejichž průmyslová odvětví nejsou vázána srovnatelnými uhlíkovými omezeními (tzv. „únik uhlíku“). V zájmu omezení rizika úniku uhlíku směrnice 2003/87/ES stanoví, že v závislosti na výsledcích mezinárodních jednání Komise sestaví seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku (dále jen „seznam odvětví a pododvětví“). Těmto odvětvím a pododvětvím by měly být přiděleny bezplatné povolenky na 100 % množství určeného podle směrnice 2003/87/ES a rozhodnutí 2011/278/EU, s přihlédnutím k opravnému koeficientu platnému pro všechna odvětví a uvedenému v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES a stanovenému v příloze II rozhodnutí Komise 2013/448/EU (3).
(3)
V této souvislosti Komise analyzovala, do jaké míry se třetí země, které mají rozhodující podíl na celosvětové produkci odvětví a pododvětví zařazených na seznam odvětví, u nichž se předpokládá únik uhlíku, pevně zavázaly snížit v příslušných odvětvích emise skleníkových plynů, a zda jsou jejich závazky srovnatelné se závazky Unie a plněny ve stejném časovém rámci. Kromě toho se také posuzovalo, do jaké míry je výkonnost zařízení v těchto zemích srovnatelná s výkonností zařízení v Unii. Komise dospěla k závěru, že závazky ke snížení emisí skleníkových plynů nejsou dostatečně srovnatelné, a srovnatelnost uhlíkové výkonnosti je tak irelevantní.
(4)
První seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, byl sestaven v roce 2009 pro roky 2013 a 2014 v rámci rozhodnutí Komise 2010/2/EU (4).
(5)
Posouzení by se mělo zakládat na určitém počtu kvalitativních a kvantitativních kritérií a na údajích z posledních tří let. V tomto smyslu použila Komise údaje z let 2009, 2010 a 2011, neboť za rok 2012 byly k dispozici údaje jen k některým parametrům.
(6)
Při sestavování seznamu odvětví a pododvětví Komise posuzovala riziko úniku uhlíku v odvětvích a pododvětvích podle klasifikace NACE-4, statistické klasifikace ekonomických činností v rámci Evropské unie podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 (5). V rámci klasifikace NACE-4 jsou odvětví přesně definovaná a jsou k dispozici optimální údaje. Každému odvětví je přiřazen čtyřmístný číselný kód a každému pododvětví šestimístný kód CPA nebo osmimístný kód Prodcom, tedy kód podle klasifikace zboží používané pro statistické účely v odvětví průmyslové produkce v Unii, která vychází přímo z klasifikace NACE.
(7)
Jednotlivá odvětví byla nejdříve posouzena na základě kvantitativních kritérií uvedených v čl. 10a odst. 15 a 16 směrnice 2003/87/ES. Pro aplikaci těchto kvantitativních kritérií musela Komise určit součet přímých a nepřímých dodatečných nákladů spojených s uplatňováním směrnice 2003/87/ES.
(8)
Přímé dodatečné náklady spojené s množstvím povolenek, které by dané odvětví muselo koupit, kdyby nebylo považované za odvětví se značným rizikem úniku uhlíku, byly vypočteny na základě údajů o přímých emisích CO2 za jednotlivá odvětví. Tyto údaje pro výpočet přímých nákladů jednotlivých odvětví byly převzaty z protokolu transakcí Evropské unie (EUTL), jenž se považuje za nejpřesnější a nejtransparentnější zdroj dat o emisích CO2 na úrovni zařízení. V databázi EUTL však nejsou k dispozici data pro odvětví a skleníkové plyny, na něž se systém EU ETS vztahuje až od 1. ledna 2013. Komise proto v daných případech použila údaje o přímých emisích CO2, které poskytly členské státy v rámci vnitrostátních prováděcích opatření podle rozhodnutí 2011/278/EU.
(9)
Pro účely stanovení nepřímých dodatečných nákladů Komise shromáždila data o spotřebě elektrické energie podle odvětví poskytnutá členskými státy a ujistila se, že spotřeba elektřiny nebyla pod různými kódy NACE započítaná dvakrát. K určení objemu emisí spojených s výrobou elektřiny spotřebované v různých odvětvích Komise pro účely seznamu odvětví a pododvětví v rozhodnutí 2010/2/EU použila faktor průměrných emisí odvozený z celkové skladby pohonných hmot pro výrobu elektřiny, který, jak usoudila, vycházel z nejpřesnějších údajů. Tentýž faktor průměrných emisí byl použit i v posudcích, na nichž se zakládá toto rozhodnutí.
(10)
Kromě toho, aby Komise mohla určit přímé a nepřímé dodatečné náklady, musela provést odhad průměrné ceny uhlíku. Při posuzování pro účely sestavení seznamu odvětví a pododvětví byla použita předpokládaná cena uhlíku 30 EUR za tunu ekvivalentu CO2. V době platnosti rozhodnutí 2010/2/EU se předpokládaná cena uhlíku použitá v posudcích značně lišila od ceny skutečné, která byla výrazně nižší. Komise ovšem ve svém sdělení nazvaném „Rámec politiky v oblasti klimatu a energetiky na období 2020-2030“ (6) navrhla bezpodmínečně snížit emise skleníkových plynů do roku 2030 o 40 % oproti stavu v roce 1990 a nastavit tomu odpovídající cíl pro energii z obnovitelných zdrojů. Navrhla také vytvořit v systému EU ETS rezervu pro zachování stability trhu. Vzhledem k těmto okolnostem se proto předpokládá, že cena uhlíku se bude v budoucnu více řídit snižováním emisí ve střednědobém a dlouhodobém horizontu. Používat při posuzování pro účely tohoto rozhodnutí i nadále předpokládanou cenu uhlíku na úrovni 30 EUR za ekvivalent tuny CO2 se proto jeví jako odůvodněné.
(11)
Přímé a nepřímé dodatečné náklady by se měly počítat jako podíl hrubé přidané hodnoty. K odhadu hrubé přidané hodnoty u jednotlivých odvětví byla použita data ze strukturální statistiky podnikání Eurostatu.
(12)
Dále Komise posoudila intenzitu obchodu jednotlivých odvětví a pododvětví na základě dat získaných z databáze Eurostatu Comext.
(13)
Celkem posoudila Komise 245 průmyslových odvětví a 24 pododvětví zařazených do oddílů „Těžba a dobývání“ a „Zpracovatelský průmysl“ klasifikace NACE. Odvětví a pododvětví uvedená v bodě 1 přílohy tohoto rozhodnutí splňují kritéria podle čl. 10a odst. 15 a 16 směrnice 2003/87/ES a měla by být považována za odvětví a pododvětví, jimž hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(14)
Řada odvětví, u nichž se na základě kvantitativních kritérií stanovených v čl. 10a odst. 15 a 16 nemělo za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, byla posouzena z hlediska kvalitativních kritérií podle čl. 10a odst. 17 směrnice 2003/87/ES. Z kvalitativního hlediska byla posouzena odvětví, jež splňovala kvalitativní kritéria při sestavování předchozího seznamu, odvětví považovaná za mezní případy a odvětví, u nichž si posouzení vyžádali zástupci průmyslových podniků.
(15)
V případě odvětví „Konečná úprava textilií“ (kód NACE 1330), „Výroba pálených zdicích materiálů, tašek, dlaždic a podobných výrobků“ (kód NACE 2332), „Výroba sádrových výrobků pro stavební účely“ (kód NACE 2362), „Odlévání železa“ (kód NACE 2451) a „Odlévání lehkých kovů“ (kód NACE 2453) byla aktualizována kvalitativní posouzení provedená v rámci sestavování předchozího seznamu odvětví a pododvětví platného pro roky 2013 a 2014. Bylo přitom zjištěno, že skutečnosti, které byly důvodem pro zařazení těchto odvětví na seznam odvětví a pododvětví, stále platí. Proto by tato odvětví a pododvětví měla být považována za odvětví a pododvětví, u nichž hrozí značné riziko úniku uhlíku, i v období 2015-2019.
(16)
Bylo provedeno kvalitativní posouzení odvětví „Výroba sladu“ (kód NACE 1106), neboť představuje mezní případ ve vztahu k čl. 10a odst. 16 písm. b) směrnice 2003/87/ES. S ohledem na zvýšené náklady plynoucí z provádění směrnice 2003/87/ES prokázalo posouzení vysokou intenzitu obchodu a významný propad ziskovosti tohoto odvětví v Unii. Nízké ziskové marže omezují investiční možnosti zařízení a jejich schopnost snižovat emise. Na základě kombinovaného dopadu těchto faktorů by mělo být odvětví považováno za odvětví, u nějž se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(17)
Odvětví uvedená v bodě 2 přílohy by měla být považována za odvětví, u nichž na základě kvalitativních kritérií hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(18)
Jelikož seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, který má tvořit přílohu tohoto rozhodnutí, má platit pro období 2015-2019, mělo by se toto rozhodnutí použít od 1. ledna 2015.
(19)
Z důvodu právní jistoty a přehlednosti by rozhodnutí 2010/2/EU mělo být s účinností od 1. ledna 2015 zrušeno.
(20)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Má se za to, že odvětvím a pododvětvím uvedeným v příloze hrozí značné riziko úniku uhlíku.
Článek 2
Rozhodnutí 2010/2/EU se s účinností od 1. ledna 2015 zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od 1. ledna 2015.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 27. října 2014.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 27 päivänä lokakuuta 2014,
luettelon laatimisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY nojalla niistä toimialoista ja toimialojen osista, joiden katsotaan olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, vuosiksi 2015-2019
(tiedoksiannettu numerolla C(2014) 7809)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2014/746/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (1) ja erityisesti sen 10 a artiklan 13 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivissä 2003/87/EY säädetään, että perusperiaatteena kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien jakamisessa laitosten toiminnanharjoittajille unionin päästökauppajärjestelmässä olisi vuodesta 2013 alkaen oltava päästöoikeuksien huutokauppaaminen. Edellytykset täyttävät toiminnanharjoittajat saavat kuitenkin edelleen maksutta jaettavia päästöoikeuksia vuosien 2013 ja 2020 välisenä aikana direktiivissä 2003/87/EY ja komission päätöksessä 2011/278/EU (2) vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
(2)
Se, ettei voimassa ole kunnianhimoista kansainvälistä ilmastonmuutossopimusta, jonka tavoitteena olisi rajoittaa maailmanlaajuinen lämpötilan nousu kahteen celsiusasteeseen, voisi heikentää unionin toimilla saavutettavaa hyötyä. Sitovien toimien puute kansainvälisellä tasolla voisi johtaa kasvihuonekaasupäästöjen lisääntymiseen kolmansissa maissa, joissa teollisuudella ei ole samanlaisia hiilidioksidipäästöjen rajoituksia (”hiilivuoto”). Direktiivissä 2003/87/EY säädetään hiilivuodon riskin käsittelemiseksi, että komissio laatii luettelon niistä toimialoista tai toimialojen osista, jäljempänä ’toimialojen ja toimialojen osien luettelo’, joiden katsotaan olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, jollei kansainvälisten neuvottelujen tuloksista muuta johdu. Kyseisten toimialojen ja toimialojen osien olisi saatava ilmaisia päästöoikeuksia 100 prosenttia määrästä, joka määritetään direktiivin 2003/87/EY ja päätöksen 2011/278/EU perusteella; tässä yhteydessä sovelletaan direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohdassa tarkoitettua ja komission päätöksen 2013/448/EU (3) liitteessä II esitettyä monialaista korjauskerrointa.
(3)
Tähän liittyen komissio analysoi sitä, missä määrin ne kolmannet maat, joissa tuotetaan maailmanlaajuisesti ratkaiseva osa tuotteista hiilivuodon riskiä koskevaan luetteloon sisältyvillä toimialoilla tai toimialojen osilla, sitoutuvat tiukasti vähentämään kasvihuonekaasupäästöjä kyseisillä toimialoilla, ja ovatko kyseiset sitoumukset vertailukelpoisia unionin sitoumusten kanssa ja toteutetaanko ne saman aikataulun mukaisesti. Lisäksi tarkasteltiin sitä, missä määrin kyseisissä maissa sijaitsevien laitosten hiilitehokkuus on verrattavissa unionissa sijaitsevien laitosten hiilitehokkuuteen. Komissio katsoi, ettei kasvihuonekaasupäästöjen vähentämissitoumusten välillä voida määrittää vertailtavuutta ja sen vuoksi hiilitehokkuuden vertailtavuudella ei ole merkitystä.
(4)
Ensimmäinen luettelo niistä toimialoista ja toimialojen osista, joiden katsotaan olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, vahvistettiin vuosiksi 2013 ja 2014 komission päätöksellä 2010/2/EU (4) vuonna 2009.
(5)
Arvioinnin olisi perustuttava määrällisiin tai laadullisiin perusteisiin sekä tietoihin kolmelta edeltävältä vuodelta. Tässä yhteydessä komissio käytti tietoja vuosilta 2009, 2010 ja 2011, koska tiedot vuodelta 2012 olivat saatavissa ainoastaan joidenkin muuttujien osalta.
(6)
Jotta voidaan vahvistaa toimialoja ja toimialojen osia koskeva luettelo, komissio arvioi toimialojen ja toimialojen osien hiilivuodon riskin unionin yhteisen tilastollisen toimialaluokituksen, sellaisena kuin se on määritettynä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1893/2006 (5), NACE 4 -tasolla. NACE 4 on taso, jolla tietojen saatavuus on optimaalinen ja toimialat määritellään tarkkaan. Toimiala määritetään NACE-luokittelun 4-numerotasolla ja toimialan osa toimialoittaisen tuoteluokituksen (CPA) 6-numerotasolla tai Prodcom-luokituksen 8-numerotasolla, jota käytetään NACE-luokittelusta suoraan johdettavissa teollisuustuotantoa koskevissa tilastoissa.
(7)
Toimialat arvioitiin ensimmäiseksi direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 15 ja 16 kohdassa vahvistettujen määrällisten perusteiden mukaisesti. Kyseisten määrällisten perusteiden soveltamiseksi komission oli määritettävä direktiivin 2003/87/EY täytäntöönpanosta aiheutuvat suorat ja välilliset lisäkustannukset.
(8)
Suorat lisäkustannukset, jotka aiheutuvat niiden päästöoikeuksien määrästä, jotka toimialan olisi ostettava, jollei sen katsottaisi olevan alttiina merkittävälle hiilivuodon riskille, laskettiin toimialakohtaisesti suoria hiilidioksidipäästöjä koskevien tietojen perusteella. Euroopan unionin tapahtumalokissa (EUTL) olevien tietojen katsotaan olevan kaikkein tarkoin ja läpinäkyvin lähde hiilidioksidipäästötiedoille laitostasolla, ja näitä tietoja on sen vuoksi käytetty laskettaessa toimialojen suoria kustannuksia. Tapahtumalokissa ei ole päästötietoja niistä toimialoista ja kasvihuonekaasuista, jotka ovat kuuluneet EU:n päästökauppajärjestelmään vasta 1 päivästä tammikuuta 2013 alkaen. Tämän vuoksi komissio on näissä tapauksissa käyttänyt suoria hiilidioksidipäästöjä koskevia tietoja, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet kansallisissa täytäntöönpanotoimenpiteissä päätöksen 2011/278/EU mukaisesti.
(9)
Välillisten lisäkustannusten määrittämiseksi komissio keräsi jäsenvaltioilta toimialakohtaisia tietoja sähkönkulutuksesta ja varmisti, ettei tapahdu sähkönkulutuksen kaksinkertaista laskentaa eri NACE-koodien välillä. Jotta voitiin määrittää eri toimialojen kuluttaman sähkön tuotantoon liittyvät päästöt päätöksessä 2010/2/EU vahvistettua toimialojen ja toimialojen osien luetteloa varten, komissio käytti keskimääräistä päästötekijää, joka johdettiin sähköntuotannon kokonaispolttoaineyhdistelmästä, koska sen katsottiin perustuvan kaikkein tarkimpiin tietoihin. Samaa keskimääräistä päästötekijää on käytetty tämän päätöksen perustana käytettävissä arvioinneissa.
(10)
Suorien ja välillisten lisäkustannusten määrittämiseksi komission oli arvioitava hiilen keskihinta. Jotta oli mahdollista määrittää toimialojen ja toimialojen osan ensimmäinen luettelo, arvioinneissa käytettiin oletettuna hiilen hintana 30 euroa hiiliekvivalenttitonnia kohti. Päätöksen 2010/2/EU soveltamisaikana on ilmennyt merkittävä ero arvioinneissa käytetyn oletetun hiilen hinnan ja tosiasiallisen hiilen hinnan välillä, joka on ollut huomattavasti alhaisempi. Komissio on kuitenkin ehdottanut tiedonannossaan ”Ilmasto- ja energiapolitiikan puitteet vuosille 2020-2030” (6), että asetetaan ilman ehtoja tavoite kasvihuonekaasujen vähentämisestä 40 prosentilla vuoteen 2030 mennessä vuoden 1990 tasosta sekä vastaava tavoite uusiutuvien energialähteiden osuudelle. Komissio on myös ehdottanut, että EU:n päästökauppajärjestelmään perustetaan markkinavakausvaranto. Näissä hiilen hinnan odotetaan määräytyvän tulevaisuudessa suuremmassa määrin keskipitkän ja pitkän aikavälin päästövähennysten mukaisesti. Tämän vuoksi katsotaan perustelluksi käyttää edelleen oletettuna hiilen hintana 30 euroa hiilidioksidiekvivalenttitonnia kohti tämän päätöksen pohjana olevissa arvioinneissa.
(11)
Suorat ja välittömät lisäkustannukset olisi laskettava osuutena bruttoarvonlisäyksestä. Toimialakohtaista bruttoarvonlisäystä koskevissa arvioissa on käytetty Eurostatin yritystoiminnan rakennetilastoihin perustuvia tietoja.
(12)
Lisäksi komissio arvioi kunkin toimialan ja toimialan osan kaupan määrän Eurostatin Comext-tietokannasta saatujen tietojen perusteella.
(13)
Komissio arvioi yhteensä 245 toimialaa ja 24 toimialan osaa, jotka oli luokiteltu NACE-luokittelussa pääluokkiin ”Kaivostoiminta ja louhinta” ja ”Teollisuus”. Tämän päätöksen liitteessä olevassa 1 kohdassa luetellut toimialat ja toimialan osat täyttävät direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 15 ja 16 kohdassa vahvistetut perusteet, ja niiden tulisi katsoa olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille.
(14)
Arviointeja, jotka perustuvat direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 17 kohdassa vahvistettuihin laadullisiin perusteisiin, on suoritettu useilla toimialoilla, joiden ei katsota olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, 10 a artiklan 15 ja 16 kohdassa vahvistettujen määrällisten perusteiden mukaisesti. Laadullinen arviointi tehtiin tapauksissa, jotka täyttivät laadulliset perusteet edellisen luettelon laatimisen yhteydessä, joissa toimialojen katsottiin olevan rajatapauksia tai joissa toimialan edustajat pyysivät arviointia.
(15)
Toimialojen ”Tekstiilien viimeistely” (NACE-koodi 1330), ”Poltettujen tiilien ja muun rakennuskeramiikan valmistus” (NACE-koodi 2332), ”Kipsituotteiden valmistus rakennustarkoituksiin” (NACE-koodi 2362), ”Raudan valu” (NACE-koodi 2451) ja ”Kevytmetallien valu” (NACE-koodi 2453) osalta päivitettiin laadulliset arvioinnit, jotka oli tehty laadittaessa edellistä toimialojen ja toimialojen osien luetteloa vuosille 2013-2014. Tässä yhteydessä tultiin siihen tulokseen, että olosuhteet, joiden perusteella kyseiset toimialat lisätään toimialojen ja toimialojen osien luetteloon, ovat edelleen voimassa. Tämän vuoksi kyseisten toimialojen tulisi katsoa olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille myös vuosina 2015-2019.
(16)
Laadullinen arviointi tehtiin toimialasta ”Maltaiden valmistus” (NACE-koodi 1106), koska tämä toimiala voidaan direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 16 kohdan b alakohdan perusteella katsoa rajatapaukseksi. Kun otetaan huomioon direktiivin 2003/87/EY täytäntöönpanosta aiheutuvien kustannusten lisääntyminen, arviointi osoittaa korkeaa kaupan määrää ja merkittävää laskua kyseisen toimialan kannattavuudessa unionissa. Alhaiset voittomarginaalit rajoittavat laitosten kapasiteettiä investoida ja vähentää päästöjä. Näiden tekijöiden yhteisvaikutuksen vuoksi kyseisen toimialan on katsottava olevan alttiina merkittävälle hiilivuodon riskille.
(17)
Liitteessä olevassa 2 kohdassa lueteltujen toimialojen olisi katsottava olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille laadullisten perusteiden pohjalta.
(18)
Koska liitteessä vahvistettu luettelo toimialoista ja toimialojen osista, joiden katsotaan olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, on voimassa vuosina 2015-2019, tätä päätöstä olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2015.
(19)
Oikeusvarmuuden ja selvyyden vuoksi päätös 2010/2/EU olisi kumottava 1 päivästä tammikuuta 2015.
(20)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat ilmastonmuutoskomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Liitteessä olevassa luettelossa mainittujen toimialojen ja niiden osien on katsottava olevan alttiita merkittävälle hiilivuotoriskille.
2 artikla
Kumotaan päätös 2010/2/EU 1 päivästä tammikuuta 2015.
3 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2015.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 27 päivänä lokakuuta 2014.