NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/478
ze dne 11. března 2015
o společných pravidlech dovozu
(kodifikované znění)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 260/2009 (3) bylo podstatně změněno (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Společná obchodní politika by měla být založena na jednotných zásadách.
(3)
Evropské společenství uzavřelo Dohodu o zřízení Světové obchodní organizace (WTO). Příloha 1 A k uvedené dohodě obsahuje mimo jiné Všeobecnou dohodu o clech a obchodu 1994 (GATT 1994) a Dohodu o ochranných opatřeních.
(4)
Dohoda o ochranných opatřeních vyhovuje potřebě upřesnit a posílit disciplíny GATT 1994, zejména disciplínu článku XIX. Uvedená dohoda požaduje odstranění ochranných opatření, která se vymykají těmto pravidlům, jako jsou dobrovolná vývozní omezení, ujednání o řízení trhů nebo jiná podobná ujednání při dovozu nebo při vývozu.
(5)
Dohoda o ochranných opatřeních se vztahuje také na výrobky z odvětví uhlí a oceli. Proto platí společná pravidla dovozu, zejména se zřetelem na použití ochranných opatření, také pro tyto výrobky, aniž by byla dotčena případná opatření provádějící dohodu týkající se zvlášť výrobků z odvětví uhlí a oceli.
(6)
Textilní výrobky, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 517/94 (5), jsou předmětem zvláštní úpravy na úrovni Unie i na mezinárodní úrovni. Měly by tudíž být vyňaty z oblasti působnosti tohoto nařízení.
(7)
Členské státy by měly Komisi informovat o každém nebezpečí, které vyplyne z vývoje dovozu a mohlo by si vyžádat zavedení kontroly Unie nebo uplatnění ochranných opatření.
(8)
V takovém případě by Komise měla zkoumat dovozní podmínky, vývoj dovozu a různá hlediska hospodářské a obchodní situace, jakož i případná opatření, která mají být uplatňována.
(9)
V případě uplatňování předchozí kontroly Unie by mělo být propuštění dotčených produktů do volného oběhu podmíněno předložením kontrolního dokladu, který odpovídá jednotným kritériím. Tento doklad by měly na prostou žádost dovozce vystavit v určité lhůtě orgány členských států, aniž by tím dovozci vznikalo právo dovozu. Kontrolní doklad by proto měl platit pouze tak dlouho, dokud nedojde ke změně dovozních pravidel.
(10)
Členské státy a Komise by se měly navzájem co nejpodrobněji informovat o výsledcích kontroly Unie.
(11)
Komisi přísluší, aby přijímala ochranná opatření, která jsou v zájmu Unie nutná. Tento zájem by se měl brát v úvahu jako celek, a zejména zahrnovat zájmy výrobců, uživatelů a spotřebitelů Unie.
(12)
Ochranná opatření vůči členu WTO mohou přicházet v úvahu pouze tehdy, jestliže je dotyčný produkt do Unie dovážen v tak zvýšeném množství a za takových podmínek, že vzniká nebo hrozí vážná újma výrobcům Unie obdobného nebo přímo soutěžícího produktu, ledaže mezinárodní závazky dovolují odchylku od tohoto pravidla.
(13)
Měly by být definovány pojmy „vážná újma“, „hrozba vážné újmy“ a „výrobce Unie“ a stanovena přesná kritéria pro určení újmy.
(14)
Před uplatněním ochranného opatření by se mělo provést šetření, avšak Komise by si měla zachovat možnost, aby v naléhavých případech uplatňovala prozatímní opatření.
(15)
Je třeba podrobně upravit zahájení šetření, potřebné kontroly a inspekce, přístup vyvážejících zemí a účastníků řízení k získaným informacím, slyšení účastníků řízení a možnost účastníků řízení předložit svá stanoviska.
(16)
Ustanoveními tohoto nařízení týkající se šetření nejsou dotčeny předpisy Unie a členských států států o profesním tajemství.
(17)
Pro zvýšení právní jistoty dotčených hospodářských subjektů a v zájmu rychlého rozhodování je dále nutno stanovit lhůty pro zahájení šetření a pro rozhodnutí o účelnosti opatření.
(18)
Pokud jsou přijata ochranná opatření ve formě kvóty, neměla by být její výše zpravidla nižší než průměr dovozu za alespoň tříleté reprezentativní období.
(19)
Jestliže se kvóta rozdělí mezi dodavatelské země, může se podíl každé země stanovit buď dohodou s těmito zeměmi, nebo na základě dovozu v reprezentativním období. V případě vážné újmy a neúměrného růstu dovozu by však mělo být možné se od těchto pravidel odchýlit pod podmínkou, že prověhne náležitá konzultace ve Výboru pro ochranná opatření WTO.
(20)
Měla by se určit maximální doba platnosti ochranných opatření a stanovit zvláštní ustanovení o prodloužení platnosti těchto opatření, jejich postupné liberalizaci a jejich přezkumu.
(21)
Měly by se stanovit okolnosti, za nichž mají být od ochranných opatření osvobozeny produkty pocházející z rozvojové země, která je členem WTO.
(22)
Kontrolní nebo ochranná opatření, která se omezují na jednu nebo více oblastí Unie, se mohou ukázat vhodnější než opatření uplatňovaná v celé Unii. Taková opatření by však měla být připuštěna pouze výjimečně, pokud neexistují žádná alternativní řešení. Je nutno zajistit, aby tato opatření byla dočasná a aby co nejméně omezovala fungování vnitřního trhu.
(23)
V zájmu sjednocení pravidel dovozu by měly být náležitosti, které mají dovozci splňovat, jednoduché a bez ohledu na místo odbavení zboží vždy stejné. Proto by mělo být zajištěno, aby všechny náležitosti byly splněny použitím tiskopisů odpovídajících vzoru připojenému k tomuto nařízení.
(24)
Kontrolní doklady vystavené v souvislosti s kontrolními opatřeními Unie by měly být nezávisle na vystavujícím členském státě platné v celé Unii.
(25)
Uplatňování tohoto nařízení vyžaduje jednotné podmínky pro přijímání prozatímních a konečných ochranných opatření a pro ukládání opatření předchozí kontroly. Tato opatření by měla přijímat Komise v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6).
(26)
Pro přijímání kontrolních a prozatímních opatření by se měl s ohledem na účinky uvedených opatření a jejich posloupnost ve vztahu k přijímání konečných ochranných opatření použít poradní postup. V případě, že by prodlení při zavádění opatření mohlo způsobit škodu, kterou by bylo obtížné napravit, je nezbytné, aby Komise byla oprávněna přijmout okamžitě použitelná prozatímní opatření,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na dovoz produktů pocházejících ze třetích zemí, s výjimkou:
a)
textilních výrobků, na které se vztahují zvláštní pravidla dovozu podle nařízení (ES) č. 517/94;
b)
produktů pocházejících z některých třetích zemí uvedených v nařízení Rady (ES) č. 625/2009 (7).
2. Dovoz produktů uvedených v odstavci 1 do Unie je volný a nepodléhá žádnému množstevnímu omezení, aniž jsou dotčena případná ochranná opatření přijatá podle kapitoly V.
KAPITOLA II
INFORMAČNÍ A KONZULTAČNÍ POSTUP UNIE
Článek 2
Pokud by vývoj dovozu vyžadoval zavedení kontrolních a ochranných opatření, sdělí to členské státy Komisi. Toto sdělení musí obsahovat dostupné důkazy podle kritérií stanovených v článku 9. Komise toto sdělení neprodleně předá všem členským státům.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Výbor pro ochranná opatření (dále jen „výbor“), zřízený tímto nařízením. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
4. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
5. Použije-li se písemný postup podle čl. 3 odst. 5 nařízení (EU) č. 182/2011 pro přijetí konečných opatření podle článku 16 tohoto nařízení, tento postup se ukončí bez výsledku, jestliže o tom ve lhůtě stanovené předsedou rozhodne předseda nebo o to požádá většina členů výboru definovaná v čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 182/2011. Použije-li se písemný postup v jiných případech, kdy návrh opatření projednává výbor, tento postup se ukončí bez výsledku, jestliže o tom ve lhůtě stanovené předsedou rozhodne předseda nebo o to požádá prostá většina členů výboru. Použije-li se písemný postup v jiných případech, kdy návrh opatření neprojednává výbor, tento postup se ukončí bez výsledku, jestliže o tom ve lhůtě stanovené předsedou rozhodne předseda nebo o to požádá nejméně čtvrtina členů výboru.
KAPITOLA III
ŠETŘENÍ UNIE
Článek 4
1. Aniž je dotčen článek 7, provede se před zavedením ochranného opatření šetření Unie.
2. Cílem šetření je, aby se na základě činitelů uvedených v článku 9 zjistilo, zda daným výrobcům Unie vzniká nebo hrozí vážná újma způsobená dovozem dotyčného produktu.
3. Použijí se tyto definice:
a)
„vážnou újmou“ se rozumí významné obecné poškození postavení výrobců Unie;
b)
„hrozbou vážné újmy“ se rozumí vážná újma, která jednoznačně a bezprostředně hrozí;
c)
„výrobci Unie“ se rozumějí výrobci obdobných nebo přímo soutěžících produktů jako celek, kteří působí na území Unie, nebo ti výrobci, jejichž společná výroba obdobných nebo přímo soutěžících produktů tvoří významný podíl na celkové výrobě Unie těchto produktů.
Článek 5
1. Pokud je Komisi zřejmé, že existují dostatečné důkazy odůvodňující zahájení šetření, zahájí je do jednoho měsíce po obdržení sdělení od některého členského státu a zveřejní oznámení v Úředním věstníku Evropské unie. Toto oznámení:
a)
obsahuje souhrn získaných informací a pokyn, že je nutno předat Komisi všechny užitečné informace;
b)
stanoví lhůtu, v níž mohou zúčastněné osoby vyjádřit písemné stanovisko a předat informace, pokud tato stanoviska a informace mají být vzaty v úvahu při šetření;
c)
stanoví lhůtu, v níž mohou zúčastněné osoby podat žádost o slyšení před Komisí podle odstavce 4.
Komise zahájí šetření v součinnosti s členskými státy.
Komise informuje členské státy o posouzení informací, které provedla, obvykle do 21 dnů ode dne, kdy jí byly informace předány.
2. Komise si vyžádá všechny informace, které považuje za nutné, a považuje-li to za vhodné, pokusí se poté, co informovala členské státy, ověřit tyto informace u dovozců, obchodníků, obchodních zástupců, výrobců, obchodních sdružení a organizací.
Komisi přitom poskytují pomoc zaměstnanci členského státu, na jehož území se toto prověřování provádí, pokud si to tento členský stát přeje.
3. Členské státy poskytnou Komisi na její žádost a podle postupů, které Komise stanoví, informace, které mají k dispozici o vývoji situace na trhu s produktem, jehož se šetření týká.
4. Zúčastněné osoby, které se přihlásily podle odst. 1 prvního pododstavce, a zástupci vyvážející země mohou na základě písemné žádosti nahlížet do všech informací poskytnutých Komisi v rámci šetření, kromě interních dokumentů úřadů Unie nebo jejích členských států, pokud jsou tyto informace významné pro uplatnění jejich argumentů, nejsou důvěrné ve smyslu článku 8 a Komise je při šetření používá.
Zúčastněné osoby, které se přihlásily, mohou Komisi sdělit stanovisko k těmto informacím. Jejich stanoviska lze vzít v úvahu, pokud se opírají o dostatečné důkazy.
5. Komise může zúčastněné osoby vyslechnout. Zúčastněné osoby musí být vyslechnuty, pokud o to písemně požádají ve lhůtě stanovené oznámením v Úředním věstníku Evropské unie a prokáží, že mohou být výsledkem šetření skutečně dotčeny a že existují zvláštní důvody pro jejich slyšení.
6. Pokud nejsou informace poskytnuty ve lhůtách stanovených tímto nařízením nebo Komisí na základě tohoto nařízení nebo pokud je šetření značně bráněno, mohou být zjištění učiněna na základě údajů, které jsou k dispozici. Jestliže Komise zjistí, že jí zúčastněná osoba nebo třetí osoba sdělily nesprávné nebo zavádějící informace, nebere tyto informace v úvahu a může využít údaje, které jsou k dispozici.
7. Pokud Komise dospěje k názoru, že stávající důkazy nepostačují k tomu, aby odůvodnily šetření, sdělí toto rozhodnutí členským státům do jednoho měsíce od obdržení sdělení od členských států.
Článek 6
1. Po ukončení šetření předkládá Komise výboru zprávu o výsledcích.
2. Pokud Komise během devíti měsíců po zahájení šetření dojde k závěru, že nejsou nutná žádná kontrolní nebo ochranná opatření Unie, ukončí se šetření do jednoho měsíce. Komise šetření ukončí poradním postupem podle čl. 3 odst. 2.
3. Pokud Komise dojde k závěru, že jsou nutná kontrolní a ochranná opatření Unie, přijme podle kapitol IV a V ve lhůtě devíti měsíců po zahájení šetření potřebná opatření. Ve výjimečných případech může být tato lhůta prodloužena o další nejvýše dva měsíce; v tom případě zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropské unie oznámení o délce prodloužení se shrnutím důvodů.
Článek 7
1. Tato kapitola nevylučuje použití kontrolních opatření podle článků 10 až 14 nebo prozatímních ochranných opatření podle článků 15, 16 a 17 v kterémkoli okamžiku.
Prozatímní opatření se uplatňují,
a)
jestliže kritická situace, v níž by každé prodlení vedlo k obtížně napravitelné škodě, vyžaduje okamžitý zásah a
b)
jestliže bylo předběžně stanoveno, že je jasně prokázáno, že růstem dovozu vznikla nebo hrozí vážná újma.
Doba platnosti těchto opatření nesmí přesahovat 200 dnů.
2. Prozatímní ochranná opatření spočívají ve zvýšení cel oproti jejich stávající úrovni, nezávisle na tom, je-li nulová nebo vyšší, jestliže jsou tato opatření s to zabránit vážné újmě nebo ji napravit.
3. Komise provede bez odkladu veškerá vyšetřovací opatření, která jsou ještě zapotřebí.
4. Pokud jsou prozatímní ochranná opatření zrušena, protože nedošlo k žádné vážné újmě ani hrozbě vážné újmy, jsou cla vybraná na základě těchto opatření bez žádosti neprodleně vrácena. Použije se postup stanovený v článcích 235 a následujících nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (8).
Článek 8
1. Informace získané na základě tohoto nařízení smějí být použity pouze k účelu, k němuž byly vyžádány.
2. Komise, členské státy ani jejich úředníci nesdělí žádné důvěrné informace, které obdrželi podle tohoto nařízení, ani žádné důvěrně poskytnuté údaje bez výslovného souhlasu toho, kdo tyto informace poskytl.
3. Každá žádost o důvěrné zacházení musí uvádět důvody, proč je informace důvěrná.
Zdá-li se však žádost o důvěrné zacházení neoprávněná a nepřeje-li si ten, kdo informaci poskytl, povolit její zveřejnění ani její sdělení v obecné nebo souhrnné formě, nemusí být dotyčná informace brána v úvahu.
4. Informace je v každém případě považována za důvěrnou, pokud by její sdělení mohlo mít závažný nepříznivý účinek na toho, kdo ji poskytl nebo je jejím zdrojem.
5. Odstavce 1 až 4 nevylučují, aby se úřady Unie odvolávaly na obecné informace, a zejména na důvody, na kterých jsou založena rozhodnutí přijatá na základě tohoto nařízení. Tyto úřady však musí přihlížet k oprávněnému zájmu dotčených fyzických nebo právnických osob na zachování jejich obchodního tajemství.
Článek 9
1. Zkoumání vývoje dovozu, dovozních podmínek a vážné újmy nebo hrozby vážné újmy pro výrobce Unie se opírá zejména o tyto činitele:
a)
objem dovozu, zejména při podstatném zvýšení v absolutních číslech nebo v poměru k výrobě nebo spotřebě v Unii;
b)
cena dovážených produktů, zejména pokud je významně nižší v porovnání s cenou obdobného produktu v Unii;
c)
účinky na výrobce Unie, které jsou patrné ve vývoji některých hospodářských činitelů, jako jsou:
-
výroba,
-
využití kapacity,
-
zásoby,
-
prodej,
-
podíl na trhu,
-
ceny (tzn. pokles cen nebo zabránění nárůstu cen, k němuž by normálně došlo),
-
zisk,
-
kapitálový výnos,
-
peněžní toky,
-
zaměstnanost;
d)
jiné činitele než vývoj dovozu, jimiž vzniká nebo může vzniknout dotyčným výrobcům Unie újma.
2. Pokud se posuzuje existence hrozby vážné újmy, Komise také prověřuje, zda lze jasně předvídat, že určitá situace pravděpodobně povede ke skutečné újmě.
Přitom lze mimo jiné zohlednit tyto činitele:
a)
míru růstu vývozu do Unie;
b)
vývozní kapacitu v zemi původu nebo vývozu, která již existuje nebo vznikne v dohledné budoucnosti, a pravděpodobnost, že tato kapacita bude využita k vývozu do Unie.
KAPITOLA IV
KONTROLNÍ OPATŘENÍ
Článek 10
1. Pokud vývoj dovozu produktu pocházejícího ze třetí země, na který se vztahuje toto nařízení, hrozí způsobit újmu výrobcům Unie, může být dovoz tohoto produktu, pokud to vyžadují zájmy Unie, podroben:
a)
zpětné kontrole Unie podle rozhodnutí uvedeného v odstavci 2 nebo
b)
předchozí kontrole Unie podle článku 11.
2. Komise přijímá rozhodnutí o zavedení kontroly prostřednictvím prováděcích aktů poradním postupem podle čl. 3 odst. 2.
3. Doba platnosti kontrolních opatření je omezená. Pokud není stanoveno jinak, pozbývají platnosti uplynutím druhého pololetí, které následuje po pololetí, během nějž byla opatření zavedena.
Článek 11
1. Produkty, které podléhají předchozí kontrole Unie, smějí být propuštěny do volného oběhu pouze po předložení kontrolního dokladu. Tento doklad vydává příslušný orgán určený členskými státy pro všechna požadovaná množství bezplatně do nejvýše pěti pracovních dnů poté, co tento orgán obdrží žádost dovozce Unie, nezávisle na jeho místě usazení v Unii. Pokud se neprokáže opak, má se za to, že příslušný vnitrostátní orgán žádost obdržel nejpozději tři pracovní dny po jejím podání.
2. Kontrolní doklad se vyhotovuje na tiskopise odpovídajícím vzoru v příloze I.
Pokud není v rozhodnutí o zavedení kontroly stanoveno jinak, obsahuje žádost dovozce o vystavení kontrolního dokladu povinně pouze tyto údaje:
a)
jméno a úplnou adresu žadatele (včetně čísla telefonu, faxu a v případě potřeby identifikačního čísla u příslušných vnitrostátních orgánů), jakož i jeho daňové identifikační číslo, pokud je povinen platit DPH;
b)
případně jméno a úplnou adresu deklaranta nebo zástupce určeného žadatelem (včetně čísla telefonu a faxu);
c)
označení zboží s uvedením jeho:
-
obchodního názvu,
-
kódu kombinované nomenklatury,
-
místa původu a místa odeslání;
d)
deklarovaná množství v kilogramech a v případě potřeby v jiné jednotce (páry, kusy atd.);
e)
cenu zboží v eurech, CIF hranice Unie;
f)
následující prohlášení žadatele s datem, podpisem a jménem žadatele napsaným hůlkovým písmem:
„Já, níže podepsaný, potvrzuji, že údaje uvedené v této žádosti jsou pravdivé a byly poskytnuty v dobré víře a že jsem usazen na území Unie.“
3. Kontrolní doklad je platný v celé Unii nezávisle na tom, který členský stát jej vystavil.
4. Zjištění, že jednotková cena, za niž je obchod sjednán, překračuje cenu uvedenou v kontrolním dokladu o méně než 5 % nebo že celková hodnota nebo celkové množství produktů deklarovaných k dovozu překračuje o méně než 5 % hodnotu nebo množství, které jsou uvedeny v kontrolním dokladu, nevylučuje propuštění dotyčného produktu do volného oběhu. Komise může po vyslechnutí stanovisek vyjádřených ve výboru s přihlédnutím k vlastnostem produktů a k jiným zvláštním znakům transakcí stanovit jiný procentní podíl, který však zpravidla nesmí překročit 10 %.
5. Kontrolní doklad se může použít pouze tehdy, pokud zůstanou pro dané transakce použitelná ujednání o liberalizaci dovozu. Kontrolní doklad lze používat nejdéle po dobu, která se stanoví ke stejnému okamžiku a stejným postupem jako zavedení kontroly, přičemž se zohlední vlastnosti produktů a ostatní zvláštní znaky těchto transakcí.
6. Původ produktů kontrolovaných Unií se musí prokázat osvědčením o původu, pokud je to požadováno v rozhodnutí podle článku 10. Jiné předpisy o předložení takového osvědčení nejsou tímto odstavcem dotčeny.
7. Jestliže se na produkty podléhající předchozí kontrole Unie v některém členském státě vztahuje regionální ochranné opatření, může dovozní povolení udělené tímto členským státem nahradit kontrolní doklad.
8. Kontrolní doklady a výtahy z nich se vystavují ve dvou vyhotoveních, z nichž první je označeno jako „Originál pro žadatele“, má číslo 1 a předává se žadateli, zatímco druhé je označeno jako „Kopie pro příslušný orgán“, má číslo 2 a uchovává je orgán, který doklad vystavil. Pro správní účely může příslušný orgán k vyhotovení č. 2 připojit ještě další dodatečná vyhotovení.
9. Pro tiskopisy se použije bílý, bezdřevý, klížený psací papír s hmotností 55 až 65 g/m2. Tiskopisy mají formát 210 × 297 mm; odstup řádků je 4,24 mm (1/6); úprava tiskopisu se musí přesně dodržet. Přední i zadní strana vyhotovení č. 1, která představuje vlastní kontrolní doklad, je navíc opatřena tištěným žlutým gilošovaným vzorem, který zviditelní jakékoli padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.
10. Za tisk tiskopisů odpovídají členské státy. Tiskopisy je možné tisknout v tiskárnách schválených členským státem, ve kterém jsou usazeny. V takovém případě musí každý tiskopis obsahovat odkaz na toto schválení. Na tiskopisech se musí uvést název a adresa tiskárny nebo značka, podle níž lze tiskárnu identifikovat.
Článek 12
Pokud nebyl dovoz produktu podroben předchozí kontrole Unie, může Komise v souladu s článkem 17 zavést kontrolu omezenou na dovoz určený pro jeden nebo více regionů Unie. Jakmile se Komise rozhodne zahájit kontrolu, uvědomí o tom členské státy.
Článek 13
1. Produkty pod regionální kontrolou smějí být propuštěny do volného oběhu pouze po předložení kontrolního dokladu. Tento doklad vydává příslušný orgán určený daným členským státem nebo státy pro všechna požadovaná množství bezplatně do nejvýše pěti pracovních dnů poté, co příslušný vnitrostátní orgán obdrží žádost dovozce Unie, nezávisle na jeho místě usazení v Unii. Pokud se neprokáže opak, má se za to, že příslušný vnitrostátní orgán žádost obdržel nejpozději tři pracovní dny po jejím podání. Kontrolní doklad se může použít jen po dobu, po kterou zůstávají účinná ujednání o liberalizaci dovozu odpovídající daným transakcím.
2. Použije se čl. 11 odst. 2.
Článek 14
1. Členské státy sdělí Komisi v případě kontroly Unie nebo regionální kontroly během prvních deseti dnů každého měsíce:
a)
v případě předchozí kontroly částky vypočtené podle ceny CIF a množství zboží, pro něž byly v předchozím období vydány kontrolní doklady;
b)
v každém případě dovoz během období, které předchází období uvedenému v písmenu a).
Informace členských států jsou rozčleněny podle produktů a zemí.
Odchylná ustanovení mohou být přijata ke stejnému okamžiku a stejným postupem, jakým byla zavedena kontrola.
2. Komise může na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu změnit časový rozvrh pro předkládání informací, pokud to vyžadují vlastnosti produktu nebo zvláštní okolnosti.
3. Komise o tom uvědomí členské státy.
KAPITOLA V
OCHRANNÁ OPATŘENÍ
Článek 15
1. Pokud je produkt dovážen do Unie v natolik zvýšeném množství nebo za takových podmínek, že tím výrobcům Unie vzniká nebo hrozí vážná újma, může Komise na ochranu zájmů Unie na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu:
a)
zkrátit dobu platnosti kontrolních dokladů ve smyslu článku 11, které budou vydány po vstupu tohoto opatření v platnost;
b)
změnit pravidla pro dovoz dotyčného produktu tak, že smí být propuštěn do volného oběhu pouze po předložení dovozního povolení; toto povolení se uděluje podle pravidel a v mezích, které stanoví Komise.
Opatření uvedená v písmenech a) a b) jsou okamžitě použitelná.
2. Vůči členům WTO lze opatření podle odstavce 1 přijmout, jen jsou-li splněny obě podmínky prvního pododstavce uvedeného odstavce.
3. Je-li stanovena kvóta, zohlední se zvláště:
a)
zájem na co nejrozsáhlejším zachování tradičních obchodních toků;
b)
objem zboží dováženého na základě smluv uzavřených za obvyklých podmínek před vstupem ochranného opatření ve smyslu této kapitoly v platnost, pokud byly tyto smlouvy příslušným členským státem Komisi oznámeny;
c)
potřeba nepoškodit dosažení cíle sledovaného zavedením kvóty.
Výše kvóty nesmí být nižší než průměr dovozu za tři poslední reprezentativní roky, pro které jsou k dispozici statistiky, ledaže je k zabránění vážné újmě nebo k její nápravě nezbytná odlišná úroveň.
4. Pokud je kvóta rozdělena mezi dodavatelské země, může být rozdělení dohodnuto s těmi dodavatelskými zeměmi, které mají podstatný zájem na tom, aby dodávaly daný produkt k dovozu do Unie.
Není-li tomu tak, rozdělí se kvóta mezi dodavatelské země vždy podle jejich podílu na dovozu daného produktu do Unie během předchozího reprezentativního období, přičemž se vezmou v úvahu zvláštní činitele, které mohly nebo mohou ovlivnit obchod s tímto produktem.
Avšak za předpokladu, že je splněna povinnost Unie provádět konzultace ve Výboru pro ochranná opatření WTO, může být v případě vážné újmy od této metody rozdělení upuštěno, jestliže se dovoz z jedné nebo více dodavatelských zemí ve srovnání s celkovým růstem dovozu dotyčného produktu během předchozího reprezentativního období neúměrně zvýšil.
5. Opatření podle tohoto článku se po vstupu v platnost vztahují na všechny produkty propuštěné do volného oběhu. V souladu s článkem 17 mohou být omezena na jeden nebo více regionů Unie.
Tato opatření však nebrání propuštění do volného oběhu produktů, které již jsou na cestě do Unie, jestliže se jejich místo určení již nedá změnit a jestliže tyto produkty, které podle článků 10 a 11 mohou být propuštěny do volného oběhu pouze proti předložení kontrolního dokladu, jsou takovým dokladem doprovázeny.
6. Pokud o zásah Komise požádal některý členský stát, přijme Komise přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 3, nebo v naléhavých případech podle čl. 3 odst. 4, rozhodnutí do pěti pracovních dnů od obdržení žádosti.
Článek 16
Pokud to vyžadují zájmy Unie, může Komise přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 3 a v souladu s kapitolou III přijmout vhodná opatření k zabránění tomu, aby se určitý produkt do Unie dovážel v natolik zvýšeném množství nebo za takových podmínek, že by tím výrobcům obdobných nebo přímo konkurujících produktů z Unie vznikla nebo hrozila vzniknout vážná újma.
Použije se čl. 15 odst. 2 až 5.
Článek 17
Pokud se při kontrole zejména na základě činitelů uvedených v článku 9 zjistí, že v jednom nebo více regionech Unie jsou splněny podmínky pro přijetí opatření podle článků 10 a 15, může Komise po posouzení alternativních řešení výjimečně povolit uplatňování kontrolních a ochranných opatření omezených na daný region nebo regiony, pokud má za to, že uplatňování těchto opatření je vhodnější na této úrovni než na úrovni Unie.
Tato opatření musí být dočasná a musí co nejméně omezovat fungování vnitřního trhu.
Tato opatření se přijímají postupem podle článků 10 a 15.
Článek 18
Ochranná opatření se nesmějí vztahovat na produkt pocházející z rozvojové země, která je členem WTO, pokud její podíl na dovozu daného produktu do Unie nepřekračuje 3 %, za předpokladu, že dovoz z rozvojových zemí, které jsou členem WTO a jejichž podíl na dovozu je méně než 3 %, netvoří společně více než 9 % celkového dovozu dotyčného produktu do Unie.
Článek 19
1. Doba platnosti ochranných opatření se omezuje na dobu, která je nezbytná k zabránění vážné újmě nebo k její nápravě a pro usnadnění přizpůsobení výrobců Unie. Tato doba nesmí překročit, včetně doby platnosti případného prozatímního opatření, čtyři roky.
2. Původní doba platnosti ochranných opatření jiných než stanovených v čl. 15 odst. 4 třetím pododstavci může být prodloužena, pokud se zjistí, že
a)
prodloužení je nezbytné k zabránění vážné újmě nebo k její nápravě;
b)
výrobci Unie prokazatelně provádějí přizpůsobení.
3. Rozhodnutí o prodloužení jsou přijímána podle kapitoly III a stejnými postupy jako v případě původních opatření. Prodloužené opatření nesmí být více omezující než opatření na konci původní doby platnosti.
4. Pokud doba platnosti ochranného opatření překračuje jeden rok, je třeba je během doby uplatňování, včetně doby prodloužení, postupně liberalizovat v pravidelných odstupech.
5. Celková doba uplatňování ochranného opatření, včetně doby uplatňování případných prozatímních opatření, původní doby uplatňování a jejího případného prodloužení, nesmí překročit osm let.
Článek 20
1. V průběhu uplatňování kontrolních nebo ochranných opatření podle kapitol IV a V může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu nejpozději v polovině doby uplatňování opatření přijatých na více než tři roky:
a)
posoudit účinky opatření;
b)
určit, zda a do jaké míry je vhodné urychlit proces liberalizace;
c)
ověřit, zda je zachování opatření nutné.
Pokud se Komise domnívá, že zachování opatření je nutné, uvědomí v tomto smyslu členské státy.
2. Pokud se Komise domnívá, že je nutné některá kontrolní nebo ochranná opatření podle článků 10, 12, 15, 16 a 17 zrušit nebo změnit, učiní tak přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 3.
Pokud se rozhodnutí týká regionálních kontrolních opatření, použije se od šestého dne po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 21
1. Dovoz produktu, který byl předmětem ochranného opatření, nesmí být po dobu, která odpovídá době platnosti dřívějšího opatření, znovu podroben ochrannému opatření. Tato doba nesmí být kratší než dva roky.
2. Odchylně od odstavce 1 se může ochranné opatření s dobou platnosti 180 dnů nebo méně opětně použít na dovoz produktu, jestliže:
a)
od zavedení ochranného opatření na dovoz tohoto produktu uplynul alespoň jeden rok a
b)
toto ochranné opatření nebylo v období pěti let předcházejících jeho zavedení použito na tento produkt více než dvakrát.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 22
Pokud to zájmy Unie vyžadují, může Komise přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 3 přijmout vhodná opatření, jimiž se provádějí legislativní akty, aby umožnila výkon práv a povinností Unie nebo všech členských států na mezinárodní úrovni, zejména v oblasti obchodu s komoditami.
Článek 23
Komise zahrne informace o uplatňování tohoto nařízení do své výroční zprávy o uplatňování a provádění opatření na ochranu obchodu, kterou má předkládat Evropskému parlamentu a Radě podle článku 22a nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (9).
Článek 24
1. Tímto nařízením není dotčeno plnění povinností vyplývajících ze zvláštních pravidel obsažených v dohodách mezi Unií a třetími zeměmi.
2. Aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Unie, nevylučuje toto nařízení přijetí nebo uplatňování členskými státy:
a)
zákazů, množstevních omezení nebo kontrolních opatření, které jsou odůvodněny veřejnou mravností, veřejným pořádkem, veřejnou bezpečností, ochranou zdraví a života lidí a zvířat, ochranou rostlin, ochranou národního kulturního pokladu, jenž má uměleckou, historickou nebo archeologickou hodnotu, nebo ochranou průmyslového a obchodního vlastnictví;
b)
zvláštních devizových náležitostí;
c)
náležitostí, které byly zavedeny na základě mezinárodních dohod v souladu se Smlouvou.
Členské státy sdělí Komisi opatření nebo náležitosti, které zamýšlejí zavést nebo změnit podle prvního pododstavce.
V případech zvláštní naléhavosti sdělí Komisi vnitrostátní opatření nebo náležitosti bezprostředně po jejich přijetí.
Článek 25
1. Tímto nařízením není dotčeno uplatňování předpisů, které zřizují společnou organizaci zemědělských trhů, ani z nich odvozených správních předpisů Unie nebo vnitrostátních správních předpisů, ani zvláštních předpisů týkajících se zboží vzniklého zpracováním zemědělských produktů. Použije se k těmto předpisům doplňkově.
2. Články 10 až 14 a článek 21 se nevztahují na produkty uvedené v odstavci 1, u kterých pravidla Unie pro obchod se třetími zeměmi vyžadují předložení dovozního osvědčení nebo jiného dovozního dokladu.
Články 15, 17, a 20 až 24 se nevztahují na produkty, u kterých pravidla Unie pro obchod se třetími zeměmi vyžadují použití množstevních omezení dovozu.
Článek 26
Nařízení (ES) č. 260/2009 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 27
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2015.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) 2015/478,
annettu 11 päivänä maaliskuuta 2015,
tuontiin sovellettavasta yhteisestä järjestelmästä
(kodifikaatio)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Neuvoston asetusta (EY) N:o 260/2009 (3) on muutettu huomattavilta osin (4). Sen vuoksi mainittu asetus olisi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava.
(2)
Yhteisen kauppapolitiikan olisi perustuttava yhdenmukaisiin periaatteisiin.
(3)
Euroopan yhteisö teki Maailman kauppajärjestön (WTO) perustamissopimuksen. Kyseisen sopimuksen liitteeseen I A sisältyy muun muassa tullitariffeja ja kauppaa koskeva yleissopimus 1994 (GATT 1994) sekä sopimus suojalausekkeista.
(4)
Suojalausekkeista tehdyn sopimuksen tarkoituksena on selventää ja lujittaa GATT 1994 -yleissopimuksen menettelysääntöjä ja niistä erityisesti XIX artiklassa annettuja. Kyseisessä sopimuksessa edellytetään näistä säännöistä riippumattomien suojatoimenpiteiden, kuten vapaaehtoisten vientirajoitusten, erikseen määrättävien kaupan pitämistä koskevien järjestelyjen tai muiden tämänkaltaisten tuonti- tai vientitoimenpiteiden poistamista.
(5)
Sopimus suojalausekkeista kattaa myös hiili- ja terästuotteet. Sen vuoksi yhteistä tuontimenettelyä sovelletaan erityisesti suojatoimenpiteiden osalta myös niihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mahdollisia toimenpiteitä erityisesti hiili- ja terästuotteisiin liittyvän sopimuksen soveltamiseksi.
(6)
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 517/94 (5) soveltamisalaan kuuluvat tekstiilituotteet saavat erityiskohtelun sekä unionin tasolla että kansainvälisellä tasolla. Ne olisi sen vuoksi kokonaan jätettävä tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle.
(7)
Jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava komissiolle kaikki tuonnin kehityksestä johtuvat uhat, joiden vuoksi voisi olla tarpeen suorittaa valvontaa unionissa tai soveltaa suojatoimenpiteitä.
(8)
Tällaisessa tapauksessa komission olisi tutkittava tuonnin edellytykset ja yksityiskohtaiset säännöt ja tuonnin kehityssuuntaukset sekä taloudellisen ja kaupallisen tilanteen eri ulottuvuudet ja mahdolliset toteutettavat toimenpiteet.
(9)
Jos unionissa sovelletaan ennakkovalvontaa, kyseisten tuotteiden vapaaseen liikkeeseen luovutuksen edellytyksenä on oltava yhdenmukaisia perusteita vastaavan valvonta-asiakirjan esittäminen. Jäsenvaltioiden viranomaisten olisi annettava tämä asiakirja tuojan pyynnöstä tietyn määräajan kuluessa ilman, että tuoja saa siitä tuontioikeutta. Valvonta-asiakirjan on siis oltava voimassa ainoastaan sen ajan kun tuontimenettelyä ei muuteta.
(10)
Jäsenvaltioiden ja komission olisi vaihdettava mahdollisimman perinpohjaisesti unionin valvontatoimenpiteistä saatuja tietoja.
(11)
Komission tehtävänä on päättää tarvittavista unionin etujen mukaisista suojatoimenpiteistä. Nämä edut olisi pidettävä yhtenä kokonaisuutena ja niihin olisi sisällytettävä erityisesti unionin tuottajien, käyttäjien ja kuluttajien edut.
(12)
WTO:n jäsenmaita koskevia suojatoimenpiteitä voidaan harkita ainoastaan, jos kyseistä tuotetta tuodaan unioniin niin suuressa määrin ja sellaisin ehdoin, että saman tuotteen tai sen kanssa suoraan kilpailevan tuotteen tuottajille unionissa aiheutuu tai uhkaa aiheutua vakavaa haittaa, jollei kansainvälisissä velvoitteissa sallita poikkeusta tähän sääntöön.
(13)
Olisi säädettävä ”vakavan haitan”, ”vakavan haitan uhkan” ja ”unionin tuottajan” käsitteistä sekä tarkoista perusteista haitan määrittämiseksi.
(14)
Ennen kutakin suojatoimenpidettä olisi suoritettava tutkinta samalla kun komissiolle jätetään mahdollisuus toteuttaa kiireellisissä tapauksissa väliaikaisia toimenpiteitä.
(15)
Tämän vuoksi olisi laadittava yksityiskohtaiset säännökset tutkinnan aloittamisesta, vaadittavista tarkastuksista ja tutkimuksista, viejämaiden ja niiden osapuolten, joita asia koskee, oikeudesta käyttää kerättyjä tietoja ja kyseisten osapuolien kuulemisesta sekä näiden mahdollisuudesta esittää huomautuksensa.
(16)
Tässä asetuksessa säädetyt tutkintaa koskevat säännökset eivät vaikuta salassapitovelvollisuutta koskeviin unionin tai kansallisten säännösten soveltamiseen.
(17)
Samoin olisi vahvistettava määräajat tutkinnan aloittamiselle ja mahdollisten toimenpiteiden aiheellisuuden määrittämiselle tämän prosessin nopeuttamiseksi, mikä lisää kyseisten taloudellisten toimijoiden oikeusturvaa.
(18)
Kun suojatoimenpiteet toteutetaan kiintiön muodossa, kiintiö ei periaatteessa voi olla pienempi kuin vähintään kolmen vuoden pituisen edustavan ajanjakson aikana toteutetun tuonnin keskiarvo.
(19)
Jos kiintiö jaetaan hankkijamaiden kesken, kunkin maan kiintiö voidaan vahvistaa yhteisymmärryksessä kyseisten maiden kanssa tai määrittää ottaen huomioon edustavan ajanjakson aikana toteutettu tuonti. Vakavan haitan aiheutuessa tai tuonnin lisääntyessä kohtuuttomasti näistä säännöistä voidaan kuitenkin poiketa edellyttäen, että on noudatettu velvoitetta kuulla WTO:n suojakomiteaa.
(20)
Olisi vahvistettava enimmäisaika suojatoimenpiteiden noudattamiselle ja säädettävä erityissäännöksistä näiden toimenpiteiden jatkamiseksi, niiden asteittaiseksi vapauttamiseksi ja uudelleen tarkastelemiseksi.
(21)
Olisi vahvistettava olosuhteet, joissa suojatoimenpiteitä ei sovelleta WTO:n jäsenenä olevasta kehitysmaasta peräisin olevaan tuotteeseen.
(22)
Yhteen tai useampaan unionin alueeseen rajoitetut valvonta- tai suojatoimenpiteet voivat osoittautua koko unionissa sovellettavia toimenpiteitä aiheellisemmiksi. Tällaiset toimenpiteet olisi kuitenkin sallittava ainoastaan poikkeustapauksissa ja jollei muuta ratkaisua löydy. On tarpeen varmistaa, että kyseiset toimenpiteet ovat väliaikaisia ja mahdollisimman vähän häiriöksi sisämarkkinoiden toiminnalle.
(23)
Tuontimenettelysääntöjen yhdenmukaisuuden vuoksi tuojien suoritettavien muodollisuuksien olisi oltava yksinkertaisia ja samanlaisia tavaroiden tulliselvityspaikasta riippumatta. Tämän vuoksi on suotavaa säätää, että tämän asetuksen liitteinä olevia lomakkeita on käytettävä kaikissa muodollisuuksissa.
(24)
Unionin valvontatoimenpiteen yhteydessä annettujen valvonta-asiakirjojen olisi oltava voimassa koko unionissa riippumatta siitä, mikä jäsenvaltio ne on antanut.
(25)
Tämän asetuksen täytäntöönpano edellyttää yhdenmukaisia edellytyksiä väliaikaisten ja lopullisten suojatoimenpiteiden hyväksymiselle ja ennakkovalvontatoimenpiteiden käyttöönotolle. Komission olisi hyväksyttävä nämä toimenpiteet Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (6) mukaisesti.
(26)
Valvontatoimenpiteiden ja väliaikaisten toimenpiteiden hyväksymisessä olisi käytettävä neuvoa-antavaa menettelyä, kun otetaan huomioon tällaisten toimenpiteiden vaikutukset ja niiden looginen järjestys suhteessa lopullisten suojatoimenpiteiden hyväksymiseen. Jos toimenpiteiden määräämisen viivästyminen aiheuttaisi vaikeasti korjattavaa vahinkoa, on tarpeen antaa komissiolle mahdollisuus hyväksyä välittömästi sovellettavia väliaikaisia toimenpiteitä,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET PERIAATTEET
1 artikla
1. Tätä asetusta sovelletaan tuotaessa kolmansista maista peräisin olevia tuotteita, lukuun ottamatta:
a)
asetuksessa (EY) N:o 517/94 säädettyjen erityisten tuontimenettelyjen soveltamisalaan kuuluvia tekstiilituotteita;
b)
tuotteita, jotka on mainittu neuvoston asetuksessa (EY) N:o 625/2009 (7).
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuonti unioniin on vapaata ja sille ei siis ole asetettu mitään määrällisiä rajoituksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta V luvun mukaisesti mahdollisesti toteutettavia suojatoimenpiteitä.
II LUKU
UNIONIN ILMOITUS- JA KUULEMISMENETTELY
2 artikla
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, jos tuonnin kehittyminen voisi antaa aiheen ryhtyä toteuttamaan valvonta- ja suojatoimenpiteitä. Tämän ilmoituksen on sisällettävä 9 artiklassa määriteltyihin perusteisiin perustuvat saatavilla olevat todisteet. Komissio lähettää tämän ilmoituksen viipymättä kaikille jäsenvaltioille.
3 artikla
1. Komissiota avustaa suojatoimenpidekomitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 4 artiklaa.
3. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
4. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 8 artiklaa yhdessä sen 5 artiklan kanssa.
5. Jos asetuksen (EU) N:o 182/2011 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti noudatetaan kirjallista menettelyä lopullisten toimenpiteiden hyväksymiseksi tämän asetuksen 16 artiklan nojalla, tällainen menettely päätetään tuloksettomana, jos puheenjohtaja asettamassaan määräajassa niin päättää tai komitean jäsenten enemmistö, sellaisena kuin se on määriteltynä asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklan 1 kohdassa, niin vaatii. Jos kirjallista menettelyä noudatetaan sellaisissa muissa tapauksissa, joissa toimenpidettä koskevasta ehdotuksesta on keskusteltu komiteassa, tällainen menettely päätetään tuloksettomana, jos puheenjohtaja asettamassaan määräajassa niin päättää tai komitean jäsenten yksinkertainen enemmistö niin vaatii. Jos kirjallista menettelyä noudatetaan sellaisissa muissa tapauksissa, joissa toimenpidettä koskevasta ehdotuksesta ei ole keskusteltu komiteassa, tällainen menettely päätetään tuloksettomana, jos puheenjohtaja asettamassaan määräajassa niin päättää tai vähintään neljäsosa komitean jäsenistä niin vaatii.
III LUKU
UNIONIN TUTKINTAMENETTELY
4 artikla
1. Ennen suojatoimenpiteitä on suoritettava unionin tutkintamenettely, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 artiklan säännöksiä.
2. Tutkinnan tarkoituksena on määrittää 9 artiklassa tarkoitettujen tietojen perusteella, aiheuttaako tai uhkaako kyseisen tuotteen tuonti aiheuttaa vakavaa haittaa kyseisille unionin tuottajille.
3. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a)
’vakavalla haitalla’ unionin tuottajien tilanteen huomattavaa yleistä huononemista;
b)
’vakavan haitan uhalla’ selvästi toteutumassa olevaa vakavaa haittaa;
c)
’unionin tuottajilla’ samankaltaisten tai suoraan kilpailevien tuotteiden tuottajia, jotka toimivat unionin alueella, taikka niitä tuottajia, joiden samankaltaisten tai suoraan kilpailevien tuotteiden yhteenlaskettu tuotanto muodostaa huomattavan suuren osuuden unionin kyseisten tuotteiden kokonaistuotannosta.
5 artikla
1. Jos komission mukaan on ilmeistä, että tutkinnan aloittamiseksi on riittävästi näyttöä, komissio aloittaa tutkinnan kuukauden kuluessa jäsenvaltion toimittamien tietojen vastaanottopäivästä ja julkaisee ilmoituksen Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Tässä lausunnossa:
a)
esitetään yhteenveto saaduista tiedoista ja vaaditaan, että kaikki asiaa koskevat tiedot on toimitettava komissiolle;
b)
vahvistetaan määräaika, jonka kuluessa osapuolet, joita asia koskee, voivat ilmoittaa näkemyksistään kirjallisesti ja antaa tietoja, jos ne on otettava huomioon tutkinnan aikana;
c)
vahvistetaan määräaika, jonka kuluessa osapuolet, joita asia koskee, voivat pyytää komissiota kuulemaan heitä suullisesti 4 kohdan mukaisesti.
Komissio aloittaa tutkinnan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.
Komissio toimittaa jäsenvaltioille tietojen analysointia koskevia tietoja tavallisesti 21 päivän kuluessa päivästä, jona tiedot on annettu komissiolle.
2. Komissio kerää kaikki tarpeellisiksi katsomansa tiedot ja, jos se pitää sitä aiheellisena, pyrkii jäsenvaltioille ilmoitettuaan tarkastamaan nämä tiedot tuojien, kauppiaiden, välittäjien, tuottajien, kaupallisten yhteisöjen ja järjestöjen kanssa.
Komissiota avustavat tässä tehtävässä sen jäsenvaltion viranomaiset, jonka alueella nämä tarkastukset tapahtuvat, jos kyseinen jäsenvaltio on sitä pyytänyt.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle sen pyynnöstä ja sen määrittelemien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti tiedot, jotka niillä on käytössään tutkinnan kohteena olevan tuotteen markkinoiden kehityksestä.
4. Osapuolet, joita asia koskee ja jotka ovat ilmoittautuneet 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti, sekä viejämaan edustajat voivat kirjallisesta pyynnöstä tutkia kaikki komissiolle tutkinnassa toimitetut tiedot, lukuun ottamatta unionin tai sen jäsenvaltioiden viranomaisten laatimia sisäisiä asiakirjoja, jos nämä tiedot ovat välttämättömiä niiden etujen puolustamiseksi ja jos nämä tiedot eivät ole 8 artiklassa tarkoitettuja luottamuksellisia tietoja ja jos komissio käyttää niitä tutkinnassaan.
Osapuolet, joita asia koskee ja jotka ovat ilmoittautuneet, voivat esittää komissiolle näitä tietoja koskevat huomautuksensa. Nämä huomautukset voidaan ottaa huomioon, jos niiden tueksi on esitetty riittävästi todisteita.
5. Komissio voi kuulla osapuolia, joita asia koskee. Niitä on kuultava, jos ne ovat tehneet kuulemista koskevan kirjallisen pyynnön Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistussa ilmoituksessa vahvistetussa määräajassa ja jos pyynnössä osoitetaan, että tutkinnan lopputulos saattaa vaikuttaa niihin ja että on erityisiä syitä, jonka vuoksi niitä pitäisi kuulla suullisesti.
6. Jollei komission pyytämiä tietoja toimiteta tässä asetuksessa vahvistetussa määräajassa tai komission tämän asetuksen mukaisesti vahvistamassa määräajassa tai jos tutkintaa merkittävästi vaikeutetaan, päätelmät voidaan tehdä käytettävissä olevien tietojen perusteella. Jos komissio toteaa, että osapuoli, jota asia koskee, tai kolmas osapuoli on toimittanut sille vääriä tai harhaanjohtavia tietoja, se jättää tällaiset tiedot huomiotta ja voi käyttää saatavilla olevia tietoja.
7. Jos komission mukaan on ilmeistä, että tutkinnan aloittamiseksi ei ole riittävästi näyttöä, se ilmoittaa päätöksestään jäsenvaltioille kuukauden kuluessa jäsenvaltioiden toimittamien tietojen vastaanottopäivästä.
6 artikla
1. Päätettyään tutkinnan komissio antaa komitealle kertomuksen tuloksistaan.
2. Jos komissio yhdeksän kuukauden kuluessa tutkinnan aloittamisesta arvioi, että unionin valvonta- ja suojatoimenpiteet eivät ole tarpeen, tutkinta päätetään kuukauden kuluessa. Komissio päättää tutkinnan 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.
3. Jos komissio arvioi unionin valvonta- ja suojatoimenpiteet tarpeellisiksi, komissio tekee IV ja V luvun mukaisesti tähän tarkoitukseen vaadittavat päätökset viimeistään yhdeksän kuukauden kuluessa tutkinnan aloittamisesta. Poikkeusolosuhteissa määräaikaa voidaan pidentää enintään kahdella kuukaudella; tässä tarkoituksessa komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen, jossa vahvistetaan pidennyksen kesto ja joka sisältää yhteenvedon sen syistä.
7 artikla
1 Tämän luvun säännökset eivät estä valvontatoimenpiteiden toteuttamista 10-14 artiklan mukaisesti koska tahansa tai väliaikaisten suojatoimenpiteiden toteuttamista 15, 16 ja 17 artiklan mukaisesti.
Väliaikaisia suojatoimenpiteitä sovelletaan:
a)
jos kriittiset olosuhteet, joiden aikana kaikki viivytykset aiheuttaisivat vaikeasti korjattavissa olevan haitan, edellyttävät välitöntä toimintaa; ja
b)
jos on todettu alustavasti, että on olemassa riittävästi todisteita siitä, että tuonnin kasvu on aiheuttanut tai uhkaa aiheuttaa vakavaa haittaa.
Nämä toimenpiteet eivät saa kestää enemmän kuin 200 päivää.
2. Väliaikaiset suojatoimenpiteet on toteutettava nostamalla tullien senhetkistä tasoa riippumatta siitä, onko se suurempi vai yhtä suuri kuin nolla, jos vakava haitta voidaan kyseisellä toimenpiteellä ehkäistä tai korjata.
3. Komissio ryhtyy välittömästi toteuttamaan vielä tarpeellisiksi katsomiaan tutkintatoimenpiteitä.
4. Jos väliaikaiset suojatoimenpiteet peruutetaan sen vuoksi, että vakavaa haittaa tai vakavan haitan uhkaa ei ole, näiden toimenpiteiden soveltamiseksi kannetut tullit on ilman eri toimenpiteitä palautettava viipymättä. Tällöin on sovellettava neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (8) 235 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa säädettyä menettelyä.
8 artikla
1. Tämän asetuksen mukaisesti saatuja tietoja saa käyttää ainoastaan siihen tarkoitukseen, jota varten ne on pyydetty.
2. Komissio ja jäsenvaltiot sekä niiden edustajat eivät saa paljastaa tämän asetuksen mukaisesti saamiaan luottamuksellisia tietoja tai mitään luottamuksellisesti toimitettuja tietoja ilman tietojen toimittajan nimenomaista lupaa.
3. Luottamuksellista käsittelyä koskevassa pyynnössä on ilmoitettava, miksi tiedot ovat luottamuksellisia.
Jos kuitenkin vaikuttaa siltä, että luottamuksellista käsittelyä koskeva pyyntö ei ole oikeutettu tai jos tiedot toimittanut ei halua julkistaa niitä tai antaa lupaa niiden ilmaisemiselle yleisessä tai tiivistelmän muodossa, kyseiset tiedot voidaan jättää huomiotta.
4. Tietoja pidetään joka tapauksessa luottamuksellisina, jos niiden ilmaiseminen saattaa aiheuttaa merkittäviä epäsuotuisia seurauksia sille, joka on toimittanut nämä tiedot tai joka on ollut näiden tietojen lähteenä.
5. Edellä olevat 1-4 kohta eivät estä sitä, että unionin viranomaiset ottavat huomioon yleisiä tietoja ja erityisesti sellaisia syitä, joihin tämän asetuksen nojalla tehdyt päätökset perustuvat. Näiden viranomaisten on sen sijaan otettava huomioon sellaisten luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden lailliset edut, jotka pitävät kiinni siitä, ettei heidän liikesalaisuuksiaan saa ilmaista.
9 artikla
1. Tutkittaessa tuonnin kehittymistä ja olosuhteita, joissa tuonti tapahtuu, sekä tutkittaessa unionin tuottajille tällaisesta tuonnista aiheutuvaa vakavaa haittaa tai haitan uhkaa on otettava erityisesti huomioon seuraavat seikat:
a)
tuonnin määrä, erityisesti jos se on merkittävästi kasvanut joko absoluuttisesti tai suhteessa unionin tuotantoon tai kulutukseen;
b)
tuontihinnat, erityisesti jos hintoja on laskettu merkittävästi verrattuna samankaltaisen tuotteen hintaan unionissa;
c)
unionin tuottajiin kohdistuvat vaikutukset, jotka ilmenevät tiettyjen taloudellisten tekijöiden suuntauksissa, kuten:
-
tuotanto,
-
kapasiteetin käyttö,
-
varastot,
-
myynti,
-
markkinaosuus,
-
hinta (eli hintojen vajoaminen tai sellaisten hinnannousujen estäminen, jotka olisivat muuten tapahtuneet),
-
voitot,
-
sijoitetun pääoman tuotto,
-
käteisvirrat,
-
työllisyys;
d)
muut tekijät kuin tuonnin kehitys, jotka aiheuttavat tai joiden epäillään aiheuttaneen haittaa kyseisille unionin tuottajille.
2. Jos esitetään väitteitä vakavan haitan uhasta, komissio tutkii myös, voidaanko selvästi ennakoida, että erityistilanne saattaa muuttua todelliseksi haitaksi.
Tässä suhteessa on myös otettava huomioon seuraavat tekijät:
a)
unioniin kohdistuvan viennin kasvun määrä;
b)
alkuperämaan tai viejämaan tällä hetkellä olemassa oleva tai lähitulevaisuudessa oleva vientikapasiteetti sekä se todennäköisyys, että tästä kapasiteetista aiheutuva vienti kohdistuu unioniin.
IV LUKU
VALVONTA
10 artikla
1. Kun tässä asetuksessa tarkoitetun kolmannesta maasta peräisin olevan tuotteen tuonnin kehitys uhkaa aiheuttaa haittaa unionin tuottajille, tämän tuotteen tuonti asetetaan unionin etujen niin vaatiessa tapauksen mukaan:
a)
unionin jälkikäteen suorittamaan valvontaan 2 kohdassa tarkoitetussa päätöksessä määriteltyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan;
b)
unionin ennakkovalvontaan 11 artiklan mukaisesti.
2. Komissio tekee päätöksen valvontaan asettamisesta täytäntöönpanosäädöksillä 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.
3. Valvontatoimenpiteillä on rajoitettu voimassaoloaika. Jos ei toisin säädetä, niiden voimassaoloaika päättyy sitä puolivuotiskautta, jona toimenpiteet on toteutettu, seuraavan toisen puolivuotiskauden lopussa.
11 artikla
1. Unionin ennakkovalvonnassa olevien tuotteiden vapaaseen liikkeeseen laskeminen edellyttää valvonta-asiakirjan esittämistä. Jäsenvaltioiden nimeämän toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava tämä asiakirja maksutta ja koko haetulle määrälle enintään viiden työpäivän kuluessa siitä, kun kansallinen toimivaltainen viranomainen on saanut unionin tuojan tekemän hakemuksen, riippumatta tuojan sijoittautumispaikasta unionissa. Jollei toisin osoiteta, mainittua hakemusta pidetään kansallisen toimivaltaisen viranomaisen vastaanottamana viimeistään kolmen työpäivän kuluttua sen jättämisestä.
2. Valvonta-asiakirja on laadittava liitteessä I olevan mallin mukaiselle lomakkeelle.
Jos valvontaan asettamista koskevassa päätöksessä ei toisin määrätä, tuojan valvonta-asiakirjahakemukseen on sisällytettävä ainoastaan seuraavat tiedot:
a)
hakijan täydellinen nimi ja osoite (puhelin- ja telekopionumero sekä mahdollinen toimivaltaisen kansallisen viranomaisen antama tunnusnumero mukaan lukien) sekä hakijan alv-numero, jos hakijan on maksettava arvonlisäveroa;
b)
tarvittaessa ilmoituksen tekijän tai hakijan mahdollisen edustajan täydellinen nimi ja osoite (puhelin- ja telekopionumero mukaan lukien);
c)
tavaroiden kuvaukset, jotka sisältävät tiedot niiden:
-
kauppanimityksestä,
-
yhdistetyn nimikkeistön koodista,
-
alkuperästä ja mistä ne tulevat;
d)
ilmoitetut määrät kilogrammoina ja tarvittaessa muina asianmukaisina lisäyksikköinä (esimerkiksi pareina tai kappaleina);
e)
tavaroiden CIF-arvo Euroopan unionin rajalla euroina;
f)
seuraava hakijan päiväämä ja allekirjoittama ilmoitus, jossa on nimen selvennys suuraakkosin:
”Minä allekirjoittanut todistan, että tässä hakemuksessa olevat tiedot ovat oikeita ja vilpittömässä mielessä annettuja ja että olen sijoittautunut unionin alueelle.”
3. Valvonta-asiakirja on voimassa koko unionissa sen antaneesta jäsenvaltiosta riippumatta.
4. Sen toteaminen, että suoritetun liiketoimen yksikköhinta ylittää alle viidellä prosentilla valvonta-asiakirjassa osoitetun määrän tai että tuonnissa esitettyjen tuotteiden arvo tai määrä ylittää kokonaisuudessaan alle viidellä prosentilla mainitussa asiakirjassa ilmoitetun arvon tai määrän, ei estä kyseisen tuotteen vapaaseen liikkeeseen luovutusta. Komissio voi, kuultuaan komiteassa esitetyt lausunnot ja ottaen huomioon tuotteen luonteen sekä kyseisten liiketoimien muut erikoispiirteet, vahvistaa eri prosenttiluvun, joka ei saa kuitenkaan tavallisesti ylittää kymmentä prosenttia.
5. Valvonta-asiakirjoja saa käyttää ainoastaan silloin, kun tuonnin vapauttamismenettely on voimassa kyseisten liiketoimien osalta. Joka tapauksessa niitä ei saa käyttää määräajan päätyttyä, joka on vahvistettu samaan aikaan ja samaa menettelyä noudattaen kuin valvontaan asettaminen ja jossa otetaan huomioon tuotteiden luonne ja liiketoimien muut erikoispiirteet.
6. Kun 10 artiklan nojalla tehdyssä päätöksessä niin määrätään, unionin valvonnan alaisten tuotteiden alkuperä on todistettava alkuperätodistuksella. Tämä kohta ei rajoita muiden tällaisen todistuksen esittämistä koskevien säännösten soveltamista.
7. Kun unionin ennakkovalvonnan alaiseen tuotteeseen sovelletaan alueellista suojatoimenpidettä jossain jäsenvaltiossa, tämän jäsenvaltion antama tuontilupa voi korvata valvonta-asiakirjan.
8. Valvonta-asiakirjalomakkeet ja niiden otteet laaditaan kahtena kappaleena, joista ensimmäinen, numerolla 1 merkitty ”vastaanottajan kappale”, toimitetaan hakijalle ja toisen, numerolla 2 merkityn ”toimivaltaisen viranomaisen kappaleen”, säilyttää asiakirjan myöntänyt viranomainen. Hallinnollisia tarkoituksia varten toimivaltainen viranomainen voi lisätä lomakkeeseen nro 2 ylimääräisiä jäljennöksiä.
9. Lomakkeet painetaan valkoiselle hiokkeettomalle kirjoituspaperille, jonka paino on 55-65 grammaa neliömetriltä. Niiden koko on 210 × 297 millimetriä; riviväli on 4,24 millimetriä (tuuman kuudesosa); lomakkeiden asettelua on tarkoin noudatettava. Varsinaisen valvonta-asiakirjan eli kappaleen nro 1 kummallakin puolella on lisäksi oltava keltaisella painettu aaltomainen taustakuvio, joka tekee kaikki mekaanisin tai kemiallisin keinoin tehdyt väärennökset silmin havaittaviksi.
10. Jäsenvaltioiden on painettava lomakkeet. Ne voidaan myös painaa kirjapainossa, jonka sen sijoittautumisvaltio on hyväksynyt. Jälkimmäisessä tapauksessa mainittuun hyväksyntään on viitattava jokaisessa lomakkeessa. Kaikissa lomakkeissa on oltava kirjapainon nimi ja osoite tai merkki, jonka avulla kirjapaino voidaan tunnistaa.
12 artikla
Jos tuotteen tuontia ei aseteta unionin ennakkovalvontaan, komissio voi 17 artiklan mukaisesti ottaa käyttöön valvonnan, joka rajoittuu yhdelle tai useammalle unionin alueelle suuntautuvaan tuontiin. Komissio toimittaa jäsenvaltioille tietoja, kun se päättää valvonnan käyttöön ottamisesta.
13 artikla
1. Alueellisen valvonnan alaisten tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen kyseisellä alueella edellyttää valvonta-asiakirjan esittämistä. Yhden tai useamman jäsenvaltion, jota asia koskee, nimeämän toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava tämä asiakirja maksutta ja koko haetulle määrälle enintään viiden työpäivän kuluessa siitä, kun kansallinen toimivaltainen viranomainen on saanut unionin tuojan tekemän hakemuksen, riippumatta tuojan sijoittautumispaikasta unionissa. Jollei toisin osoiteta, mainittua hakemusta pidetään kansallisen toimivaltaisen viranomaisen vastaanottamana viimeistään kolmen työpäivän kuluttua sen jättämisestä. Valvonta-asiakirjoja saa käyttää ainoastaan niin kauan kuin tuonnin vapauttamismenettelyt ovat voimassa kyseisten liiketoimien osalta.
2. Sovelletaan 11 artiklan 2 kohtaa.
14 artikla
1. Jos unionin valvontaa tai alueellista valvontaa sovelletaan, jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kunkin kuukauden kymmenen ensimmäisen päivän kuluessa:
a)
kun kyseessä on ennakkovalvonta, CIF-hinnan perusteella lasketut rahamäärät ja niiden tavaroiden määrät, joiden osalta valvonta-asiakirjoja on annettu edellisen jakson aikana;
b)
joka tapauksessa a alakohdassa tarkoitettua jaksoa edeltävän jakson aikana toteutuneet tuonnit.
Jäsenvaltioiden toimittamat tiedot eritellään tuote- ja maakohtaisesti.
Eri säännöksiä voidaan määrätä samaan aikaan ja saman menetelmän mukaisesti kuin valvontaan asettaminen.
2. Kun tuotteiden ominaisuudet tai erityiset tilanteet niin vaativat, komissio voi jonkin jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan muuttaa tietojen toimittamisen aikataulua.
3. Komissio ilmoittaa siitä jäsenvaltioille.
V LUKU
SUOJATOIMENPITEET
15 artikla
1. Kun tuotetta tuodaan unioniin niin paljon kasvaneissa määrissä ja/tai sellaisin edellytyksin, että se aiheuttaa tai on vaarassa aiheuttaa vakavaa haittaa samanlaisten tai suoraan kilpailevien tuotteiden unionin tuottajille, komissio voi jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan unionin etujen turvaamiseksi:
a)
lyhentää niiden 11 artiklan mukaisten valvonta-asiakirjojen voimassaoloaikaa, jotka annetaan tämän toimenpiteen voimaantulon jälkeen;
b)
muuttaa kyseisen tuotteen tuontimenettelyä asettamalla sen vapaaseen liikkeeseen luovutuksen edellytykseksi määrittelemiensä yksityiskohtaisten sääntöjen ja rajoitusten mukaan myönnettävän tuontiluvan esittämisen.
Edellä a ja b alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet tulevat voimaan välittömästi.
2. WTO:n jäsenvaltioiden osalta 1 kohdassa säädetyt toimenpiteet toteutetaan ainoastaan, jos molemmat kyseisen kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainituista edellytyksistä täyttyvät.
3. Kiintiötä vahvistettaessa on otettava huomioon erityisesti:
a)
halu pitää yllä perinteisiä kauppavirtoja niin pitkälle kuin mahdollista;
b)
tavallisissa olosuhteissa ja tavallisin yksityiskohtaisin säännöin, ennen tässä luvussa tarkoitetun suojatoimenpiteen voimaantuloa tehtyjen ja asianomaisen jäsenvaltion komissiolle tiedoksi antamien sopimusten mukaisesti vietyjen tavaroiden määrät;
c)
se, että kiintiön perustamisella tavoitellun päämäärän saavuttaminen ei saa vaarantua.
Minkään kiintiön taso ei saa olla alempi kuin kolmen viimeksi kuluneen edustavan vuoden, joista tilastotietoja on saatavilla, aikana toteutetun tuonnin keskiarvo, paitsi jos poikkeava taso on tarpeen vakavan haitan estämiseksi tai korjaamiseksi.
4. Jos kiintiö jaetaan tuottajamaiden kesken, jakamisesta voidaan sopia niiden tuottajamaiden kanssa, joille on huomattavaa etua kyseisen tuotteen unioniin tuonnista.
Muussa tapauksessa kiintiö on jaettava näiden maiden kesken suhteessa niiden osuuteen kyseisen tuotteen tuonnista unioniin edellisen edustavan ajanjakson aikana, ottaen huomioon erityistekijät, jotka ovat vaikuttaneet tai saattaisivat vaikuttaa tämän tuotteen kauppaan.
Vakavan haitan sattuessa tästä jakomenetelmästä voidaan, ottaen huomioon unionin velvollisuus järjestää kuulemisia WTO:n suojalausekekomiteassa, kuitenkin poiketa, jos tietystä tai tietyistä tuottajamaista peräisin olevan tuonnin osuus on kasvanut kohtuuttomasti kyseisen tuotteen tuonnin kokonaiskasvuun verrattuna edellisen edustavan ajanjakson aikana.
5. Tässä artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä sovelletaan kaikkiin niiden voimaantulon jälkeen vapaaseen liikkeeseen luovutettuihin tuotteisiin. Ne voidaan rajoittaa koskemaan 17 artiklan mukaisesti yhtä tai useampaa unionin aluetta.
Nämä toimenpiteet eivät kuitenkaan estä unioniin matkalla olevien tuotteiden luovutusta vapaaseen liikkeeseen, jos näiden tuotteiden määräpaikkaa ei voida muuttaa ja jos niiden tuotteiden, joiden vapaaseen liikkeeseen luovutuksen edellytyksenä on 10 ja 11 artiklan nojalla valvonta-asiakirjan esittäminen, mukana tosiasiallisesti seuraa tällainen asiakirja.
6. Jos jäsenvaltio on pyytänyt komission toimenpidettä, komissio tekee päätöksensä 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen tai kiireellisissä tapauksissa 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti viimeistään viiden työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottopäivästä.
16 artikla
Komissio voi unionin edun niin vaatiessa 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä ja III luvussa säädettyjä edellytyksiä noudattaen hyväksyä aiheellisia toimenpiteitä sen estämiseksi, että tuotetta tuodaan unioniin niin paljon lisääntyneessä määrin ja/tai sellaisin edellytyksin, että se aiheuttaa tai uhkaa aiheuttaa vakavaa vahinkoa samankaltaisten tuotteiden tai suoraan kilpailevien tuotteiden tuottajille unionissa.
Sovelletaan 15 artiklan 2-5 kohtaa.
17 artikla
Kun erityisesti 9 artiklassa tarkoitettujen arviointiseikkojen perusteella on ilmeistä, että 10 ja 15 artiklan nojalla säädetyt edellytykset toimenpiteiden toteuttamiseksi täyttyvät yhdellä tai useammalla unionin alueella, komissio voi vaihtoehtoisia ratkaisuja tarkasteltuaan sallia poikkeuksellisesti valvonta- tai suojatoimenpiteiden rajoitetun soveltamisen tällä alueella tai näillä alueilla, jos se katsoo, että nämä tällä tasolla sovellettavat toimenpiteet ovat aiheellisempia kuin koko unionin alueella sovellettavat toimenpiteet.
Näiden toimenpiteiden on oltava väliaikaisia ja niiden on häirittävä mahdollisimman vähän sisämarkkinoiden toimintaa.
Nämä toimenpiteet toteutetaan 10 ja 15 artiklassa säädettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
18 artikla
Suojatoimenpiteitä ei voida soveltaa WTO:n jäsenenä olevasta kehitysmaasta peräisin olevaan tuotteeseen, jos kyseisen maan osuus kyseisen tuotteen tuonnista unioniin ei ole enemmän kuin kolme prosenttia, edellyttäen, että kaikkien niiden WTO:n jäsenenä olevien kehitysmaiden, joiden osuus unionin tuonnista on vähemmän kuin kolme prosenttia, osuus kyseisen tuotteen kokonaistuonnista unioniin on yhteensä enintään yhdeksän prosenttia.
19 artikla
1. Suojatoimenpiteiden kestojakso on rajoitettava ainoastaan sen pituiseksi kuin on välttämätöntä vakavan haitan ehkäisemiseksi tai korjaamiseksi ja unionin tuottajien mukautumisen helpottamiseksi. Tämä ajanjakso ei saa olla enemmän kuin neljä vuotta, mahdollisen väliaikaisen toimenpiteen soveltamisjakso mukaan lukien.
2. Tätä alkuperäistä jaksoa voidaan 15 artiklan 4 kohdan kolmannessa alakohdassa säädettyjä toimenpiteitä lukuun ottamatta pidentää, jos todetaan, että:
a)
tällaista pidennystä tarvitaan vakavan haitan ehkäisemiseksi tai korjaamiseksi;
b)
on todisteita siitä, että unionin tuottajat ovat tekemässä mukautuksia.
3. Pidennystoimenpiteet toteutetaan III luvussa säädetyin edellytyksin ja alkuperäisten toimenpiteiden kanssa samoja menettelyjä noudattaen. Tällä tavoin pidennetty toimenpide ei saa olla rajoittavampi kuin se oli alkuperäisen jakson lopussa.
4. Jos toimenpiteen kesto on pidempi kuin yksi vuosi, toimenpide on vapautettava vaiheittain ja säännöllisin väliajoin soveltamisjakson kuluessa, sen pidennys mukaan lukien.
5. Suojatoimenpiteen soveltamisjakso yhteensä, mukaan lukien kaikkien väliaikaisten toimenpiteiden soveltamisjakso, alkuperäinen soveltamisjakso ja sen mahdollinen pidennys, ei voi olla pidempi kuin kahdeksan vuotta.
20 artikla
1. Kun IV ja V luvun mukaisesti käyttöön otettua valvonta- tai suojatoimenpidettä sovelletaan, komissio voi joko jonkin jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan ja viimeistään yli kolme vuotta kestävien toimenpiteiden soveltamisjakson puolivälissä
a)
tutkia tämän toimenpiteen vaikutuksia;
b)
tutkia, onko vapauttamisaikataulua aiheellista nopeuttaa ja miltä osin;
c)
varmistaa, onko toimenpiteen soveltaminen edelleen tarpeellista.
Jos komissio katsoo, että toimenpiteen soveltaminen on edelleen tarpeellista, se ilmoittaa tästä jäsenvaltioille.
2. Jos komissio katsoo, että jokin 10, 12, 15, 16 ja 17 artiklassa tarkoitettu valvonta- tai suojatoimenpide olisi kumottava tai sitä olisi muutettava, se kumoaa toimenpiteet tai muuttaa niitä 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
Jos tämä päätös koskee alueellisia valvontatoimenpiteitä, sitä sovelletaan kuudentena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
21 artikla
1. Jos tuotteen tuontiin on aikaisemmin sovellettu suojatoimenpidettä, kyseiseen tuotteeseen ei enää voida soveltaa uutta suojatoimenpidettä ennen kuin edellisen toimenpiteen soveltamisaikaa vastaava jakso on kulunut. Tämä jakso ei voi olla vähemmän kuin kaksi vuotta.
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, 180 päivän pituista tai sitä lyhyempää suojatoimenpidettä voidaan soveltaa tuotteen tuontiin uudelleen:
a)
jos tämän tuotteen tuontiin kohdistuvan suojatoimenpiteen käyttöön ottamisesta on kulunut vähintään vuosi; ja
b)
jos tällaista suojatoimenpidettä ei ole sovellettu samaan tuotteeseen enemmän kuin kaksi kertaa toimenpiteen käyttöönottamispäivää välittömästi edeltävän viiden vuoden jakson aikana.
VI LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
22 artikla
Komissio voi unionin edun niin vaatiessa hyväksyä 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen säädösten täytäntöönpanoa koskevia asianmukaisia toimenpiteitä, jotta mahdollistetaan unionin tai kaikkien jäsenvaltioiden erityisesti hyödykkeiden kauppaan liittyvien oikeuksien tai velvollisuuksien harjoittaminen ja täytäntöönpano kansainvälisellä tasolla.
23 artikla
Komissio sisällyttää tietoja tämän asetuksen täytäntöönpanosta neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (9) 22 a artiklan mukaiseen Euroopan parlamentille ja neuvostolle esitettävään vuosittaiseen kertomukseensa kaupan suojatoimenpiteiden soveltamisesta ja täytäntöönpanosta.
24 artikla
1. Tämä asetus ei estä unionin ja kolmansien maiden kesken tehdyissä sopimuksissa määrätyistä erityisistä säännöistä johtuvien velvoitteiden noudattamista.
2. Tämä asetus ei estä jäsenvaltioita toteuttamasta tai soveltamasta:
a)
kieltoja, määrällisiä rajoituksia tai valvontatoimenpiteitä, jotka ovat perusteltuja julkisen moraalin, yleisen järjestyksen tai turvallisuuden kannalta, ihmisten ja eläinten terveyden ja elämän suojelemiseksi, kasvien suojelemiseksi, taiteellisten, historiallisten tai arkeologisten kansallisaarteiden suojelemiseksi taikka teollisen ja kaupallisen omaisuuden suojelemiseksi,
b)
erityisiä valuutanvaihtoa koskevia muodollisuuksia,
c)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisten kansainvälisten sopimusten soveltamisesta johtuvia muodollisuuksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden unionin säännösten soveltamista.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle toimenpiteistä tai muodollisuuksista, joita ne aikovat ottaa käyttöön tai muuttaa ensimmäisen alakohdan mukaisesti.
Erittäin kiireellisissä tapauksissa tiedot kyseisistä kansallisista toimenpiteistä tai muodollisuuksista on toimitettava komissiolle niiden hyväksymisen jälkeen.
25 artikla
1. Tämä asetus ei estä maatalouden yhteistä markkinajärjestelyä koskevien säädösten tai siitä johtuvien unionin tai kansallisten hallinnollisten säännösten tai maataloustuotteista valmistettuihin tavaroihin sovellettavien erityissäännösten soveltamista. Sitä sovelletaan niitä täydentävästi.
2. Jos tuotteet kuuluvat 1 kohdassa tarkoitettujen oikeudellisten välineiden soveltamisalaan, 10-14 ja 21 artiklaa ei sovelleta tuotteisiin, joilta unionin kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan menettelyssä edellytetään todistuksen tai muun tuontiasiakirjan esittämistä.
Edellä olevia 15, 17 ja 20-24 artiklaa ei sovelleta tuotteisiin, joille mainitussa menettelyssä määrätään määrällisten rajoitusten soveltaminen tuonnissa.
26 artikla
Kumotaan asetus (EY) N:o 260/2009.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä III olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
27 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 11 päivänä maaliskuuta 2015.