NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1379/2013
ze dne 11. prosince 2013
o společné organizaci trhů s produkty rybolovu a akvakultury a o změně nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 104/2000
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 42 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Oblast působnosti společné rybářské politiky se vztahuje na opatření na trzích s produkty rybolovu a akvakultury v Unii. Společná organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury (dále jen „společná organizace trhů“) je nedílnou součástí společné rybářské politiky a měla by přispívat k naplnění jejích cílů. Jelikož společná rybářská politika prochází revizí, měla by být odpovídajícím způsobem upravena i společná organizace trhů.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (4) je nutno revidovat, aby se zohlednily nedostatky, které byly zjištěny při uplatňování ustanovení, jež platí v současnosti, nejnovější vývoj na trhu Unie a světových trzích a vývoj činností v odvětví rybolovu a akvakultury.
(3)
Rybolov hraje obzvláště významnou úlohu v hospodářství pobřežních regionů Unie, včetně nejvzdálenějších regionů. Vzhledem k tomu, že tato činnost zajišťuje rybářům v těchto regionech jejich obživu, je třeba podniknout kroky na podporu stability trhu a pro užší vzájemný vztah mezi nabídkou a poptávkou.
(4)
Ustanovení společné organizace trhů by měla být prováděna v souladu s mezinárodními závazky Unie, zejména pokud jde o závazky podle předpisů Světové obchodní organizace. Při obchodování s produkty rybolovu a akvakultury se třetími zeměmi by měly být zajištěny podmínky pro spravedlivou hospodářskou soutěž, zejména respektováním požadavků na udržitelnost a používáním sociálních standardů rovnocenných s požadavky, které platí pro produkty z Unie.
(5)
Je důležité, aby řízení společné organizace trhů probíhalo v souladu se zásadami řádné správy společné rybářské politiky.
(6)
Pro úspěch společné organizace trhů má zásadní význam, aby byli spotřebitelé prostřednictvím marketingových a vzdělávacích kampaní informováni o důležitosti konzumace ryb, o široké škále dostupných druhů ryb a o tom, že je důležité být schopen porozumět informacím uvedeným na štítcích.
(7)
Organizace producentů v odvětví rybolovu a organizace producentů v odvětví akvakultury (dále jen „organizace producentů“) jsou klíčovými subjekty, pokud jde o dosažení cílů společné rybářské politiky a společné organizace trhů. Proto je nezbytné posílit jejich odpovědnost a poskytnout jim potřebnou finanční podporu, aby mohly hrát významnější roli v každodenním řízení rybolovu, a zároveň ctít rámec vymezený cíli společné rybářské politiky. Rovněž je nezbytné zajistit, aby jejich členové vykonávali činnosti v odvětví rybolovu a akvakultury udržitelným způsobem, zlepšovali uvádění produktů na trh, shromažďovali informace o akvakultuře a zvyšovali své příjmy. Při naplňování těchto cílů by měly organizace producentů zohlednit rozdílné podmínky v odvětvích rybolovu a akvakultury, které v Unii, včetně nejvzdálenějších regionů, převažují, a zejména zvláštnosti drobného rybolovu a extenzivní akvakultury. Příslušné vnitrostátní orgány by měly mít možnost převzít zodpovědnost za plnění těchto cílů a v souladu s potřebami každého druhu rybolovu úzce spolupracovat s organizacemi producentů v otázkách řízení, a to případně včetně přidělování kvót a řízení intenzity rybolovu.
(8)
Měla by být přijata opatření na podporu odpovídajícího a reprezentativního zastoupení drobných producentů.
(9)
V zájmu posílení konkurenceschopnosti a životaschopnosti organizací producentů by měla být jasně definována vhodná kritéria pro jejich zřizování.
(10)
Meziodvětvové organizace zahrnující různé kategorie hospodářských subjektů v odvětvích rybolovu a akvakultury mohou pomoci zlepšit koordinaci uvádění na trh v rámci celého dodavatelského řetězce a vypracovat opatření v zájmu celého odvětví.
(11)
Je vhodné stanovit společné podmínky pro uznávání organizací producentů a meziodvětvových organizací členskými státy, pro rozšíření působnosti pravidel přijatých organizacemi producentů a meziodvětvovými organizacemi a pro sdílení nákladů vyplývajících z tohoto rozšíření působnosti. Rozšířování působnosti pravidel by mělo podléhat povolení Komisí.
(12)
Protože populace ryb představují sdílené zdroje, mohou jejich udržitelného a účinného využívání v určitých případech lépe dosáhnout organizace složené z členů z různých členských států a různých regionů. Je proto nutné také podporovat možnost zřizování národních nebo nadnárodních organizací producentů a sdružení organizací producentů, založených případně na biogeografických oblastech. Tyto organizace by měly být partnerstvími zaměřenými na přijímání společných a závazných pravidel a na zajištění rovných podmínek pro všechny zúčastněné strany, které provádějí rybolovné činnosti. Při zřizování takových organizací je nutno zajistit, aby nadále podléhaly pravidlům hospodářské soutěže stanoveným tímto nařízením a aby byla respektována nutnost zachovat spojení jednotlivých pobřežních společenství s rybolovem a vodami, které v minulosti využívaly.
(13)
Komise by měla podpořit podpůrná opatření s cílem prosazovat účast žen v organizacích producentů v odvětví akvakultury.
(14)
Aby mohly organizace producentů nasměrovat své členy k udržitelným činnostem v odvětvích rybolovu a akvakultury, měly by vypracovat a předložit příslušným orgánům členských států plán produkce a uvádění na trh s potřebnými opatřeními ke splnění cílů těchto organizací producentů.
(15)
Aby bylo dosaženo cílů společné rybářské politiky, pokud jde o výměty, je nezbytné rozšířit využívání selektivních lovných zařízení, jež zabrání odlovu podměrečných ryb.
(16)
Vzhledem k nepředvídatelnosti rybolovných činností je vhodné vytvořit mechanismus pro skladování produktů rybolovu určených k lidské spotřebě, a to na podporu větší stability trhu a vyšších výnosů z produktů, zejména vytvořením přidané hodnoty. Tento mechanismus by měl přispět ke stabilizaci a sbližování místních trhů v Unii v zájmu dosažení cílů vnitřního trhu.
(17)
V zájmu zohlednění různých cen v Unii by měla být každá organizace producentů v odvětví rybolovu oprávněna navrhnout cenu za účelem spuštění mechanismu skladování. Tato spouštěcí cena by měla být stanovena tak, aby byla zachována spravedlivá hospodářská soutěž mezi hospodářskými subjekty.
(18)
Zavedení a používání společných obchodních norem by mělo umožnit zásobování trhu udržitelnými produkty a plné využití potenciálu vnitřního trhu s produkty rybolovu a akvakultury a mělo by usnadnit obchodování založené na spravedlivé hospodářské soutěži, a pomoci tak zvýšit ziskovost produkce. Za tímto účelem by se měly nadále uplatňovat platné obchodní normy.
(19)
Je nutno zajistit, aby dovážené produkty vstupující na trh Unie splňovaly stejné požadavky a obchodní normy, jaké musí dodržovat producenti Unie.
(20)
Za účelem zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví by měly produkty rybolovu a akvakultury uváděné na trh Unie splňovat platná pravidla v oblasti bezpečnosti potravin a hygieny, a to bez ohledu na svůj původ.
(21)
S cílem poskytnou spotřebitelům informovanou volbu je nezbytné, aby dostávali jasné a srozumitelné informace, zejména o původu produktů a způsobech jejich produkce.
(22)
Používání ekoznačky pro produkty rybolovu a akvakultury, ať pocházející z Unie nebo ze třetích zemí, umožňuje poskytování jasných informací o ekologické udržitelnosti těchto produktů. Proto je nutné, aby Komise posoudila možnost vypracování a zavedení minimálních kritérií pro vytvoření ekoznačky pro produkty rybolovu a akvakultury na úrovni celé Unie.
(23)
Za účelem ochrany spotřebitele by příslušné vnitrostátní orgány odpovědné za sledování a vymáhání plnění povinností stanovených v tomto nařízení měly plně využívat dostupné technologie, včetně testů DNA, aby odradily hospodářské subjekty od falešného značení odlovů.
(24)
Na produkci nebo uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh by se měla vztahovat pravidla hospodářské soutěže týkající se dohod, rozhodnutí a jednání podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen "Smlouva o fungování EU"), pokud jejich uplatňování nebrání fungování společné organizace trhů nebo neohrožuje dosažení cílů stanovených v článku 39 Smlouvy o fungování EU.
(25)
Je vhodné stanovit pravidla hospodářské soutěže, která se vztahují na produkci a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, s přihlédnutím ke zvláštním aspektům odvětví rybolovu a akvakultury, k nimž patří roztříštěnost odvětví, skutečnost, že ryby jsou sdíleným zdrojem, a velká míra dovozů, na něž by se měla vztahovat stejná pravidla, jako na unijní produkty rybolovu a akvakultury. V zájmu zjednodušení by se měla příslušná ustanovení nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 (5) začlenit do tohoto nařízení. Nařízení (ES) č. 1184/2006 by se proto již na produkty rybolovu a akvakultury nemělo vztahovat.
(26)
Je nutné zlepšit shromažďování, zpracování a šíření ekonomických informací o trzích s produkty rybolovu a akvakultury v Unii.
(27)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení ustanovení tohoto nařízení, pokud jde o lhůty, postupy a formuláře žádostí o uznání organizací producentů a meziodvětvových organizací a pro odnětí tohoto uznání; formát, lhůty a postupy uplatňované členskými státy při informování o rozhodnutích o udělení nebo odnětí uznání; formát a postupy pro oznamování pravidel závazných pro všechny producenty nebo hospodářské subjekty členskými státy; formát a strukturu plánů produkce a uvádění na trh, jakož i postupy a lhůty pro jejich předkládání a schvalování; a formát, v němž členské státy zveřejňují spouštěcí ceny, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6).
(28)
Nařízení (ES) č. 104/2000 by mělo být zrušeno. V zájmu zajištění návaznosti ustanovení o informování spotřebitele by se však článek 4 uvedeného nařízení měl použít až do 12. prosince 2014.
(29)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zavedení společné organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury, nemůže být vzhledem k společné povaze trhu s produkty rybolovu a akvakultury uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej lze z důvodu jeho rozsahu a účinků a potřeby další společné činnosti lépe dosáhnout na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(30)
Nařízení (ES) č. 1184/2006 a (ES) č. 1224/2009 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
1. Zřizuje se společná organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury (dále jen „společná organizace trhů“).
2. Společná organizace trhů zahrnuje tyto prvky:
a)
profesní organizace;
b)
obchodní normy;
c)
informace pro spotřebitele;
d)
pravidla hospodářské soutěže;
e)
informace o trhu.
3. Společná organizace trhů se doplňuje, pokud jde o vnější aspekty, nařízením Rady (EU) č. 1220/2012 (7) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1026/2012 (8).
4. Provádění společné organizace trhů je způsobilé k získání finanční podpory Unie podle budoucího právního aktu Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
Článek 2
Oblast působnosti
Společná organizace trhů se vztahuje na produkty rybolovu a akvakultury uvedené v příloze I tohoto nařízení, které jsou uváděny na trh v Unii.
Článek 3
Cíle
Cíle společné organizace trhů jsou shodné s cíli stanovenými v článku 35 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 (9).
Článek 4
Zásady
Společná organizace trhů se řídí zásadami řádné správy, které jsou stanoveny v článku 3 nařízení (EU) č. 1380/2013.
Článek 5
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 4 nařízení (EU) č. 1380/2013, jakož i definice uvedené v článku 4 nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 (10), v článku 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 (11), v článcích 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (12) a v článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 (13). Dále se rozumí:
a)
„produkty rybolovu“ vodní organismy získané rybolovnou činností nebo produkty z nich odvozené, jak je uvedeno v příloze I;
b)
„produkty akvakultury“ vodní organismy v jakékoli fázi jejich životního cyklu získané činností v oblasti akvakultury nebo produkty z nich odvozené, jak je uvedeno v příloze I;
c)
„producentem“ fyzická nebo právnická osoba, která používá výrobní prostředky, aby získala produkty rybolovu nebo akvakultury za účelem jejich uvádění na trh;
d)
„odvětvím rybolovu a akvakultury“ odvětví hospodářství, které zahrnuje veškeré činnosti v oblasti produkce, zpracování a uvádění produktů rybolovu nebo akvakultury na trh;
e)
„dodáním na trh“ dodání produktu rybolovu nebo akvakultury k distribuci, spotřebě nebo použití na trhu Unie v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu nebo bezplatně;
f)
„uvedením na trh“ první dodání produktu rybolovu nebo akvakultury na trh Unie;
g)
„maloobchodem“ manipulace s potravinami nebo jejich zpracování a skladování v místě prodeje nebo dodávky konečnému spotřebiteli, včetně distribučních terminálů, provozů veřejného stravování, závodních jídelen, podnikových restauračních služeb, restaurací a dalších podobných stravovacích provozoven, obchodů, distribučních center supermarketů a velkoobchodních prodejen;
h)
„balenými produkty rybolovu a akvakultury“ produkty rybolovu a akvakultury, které jsou „balenou potravinou“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. e) nařízení (ES) č. 1169/2011.
KAPITOLA II
PROFESNÍ ORGANIZACE
ODDÍL I
Zřizování, cíle a opatření
Článek 6
Zřízení organizací producentů v odvětví rybolovu a organizací producentů v odvětví akvakultury
1. Z podnětu producentů produktů rybolovu nebo produktů akvakultury lze zřizovat v jednom či více členských státech organizace producentů v odvětví rybolovu a organizace producentů v odvětví akvakultury (společně dále jen „organizace producentů“) a uznávat je v souladu s oddílem II.
2. V případě potřeby se při zřizování organizací producentů zohlední zvláštní situace drobných producentů.
3. Organizace producentů, která zastupuje odvětví rybolovu i akvakultury, může být zřízena jako společná organizace producentů v odvětvích rybolovu a akvakultury.
Článek 7
Cíle organizací producentů
1. Organizace producentů v odvětví rybolovu sledují tyto cíle:
a)
prosazovat životaschopné a udržitelné rybolovné činnosti svých členů v plném souladu s politikou zachování zdrojů, vymezené zejména v nařízení (EU) č. 1380/2013 a v právu životního prostředí, při respektování sociální politiky a pokud tak příslušný členský stát stanoví, za účasti na řízení mořských biologických zdrojů;
b)
co nejvíce zamezit a snížit nežádoucí úlovky komerčních populací a v případě potřeby optimálně využívat takové úlovky, aniž by se vytvořil trh s úlovky, které nedosahují minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů, v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1380/2013;
c)
přispívat ke sledovatelnosti produktů rybolovu a k přístupu spotřebitelů k jasným a srozumitelným informacím;
d)
přispívat k vyloučení nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu.
2. Organizace producentů v odvětví akvakultury sledují tyto cíle:
a)
prosazovat udržitelné činnosti svých členů v oblasti akvakultury poskytováním příležitosti pro jejich rozvoj v plném souladu zejména s nařízením (EU) č. 1380/2013 a právem životního prostředí, při respektování sociální politiky;
b)
zajišťovat, aby činnosti jejich členů byly v souladu s vnitrostátními strategickými plány uvedenými v článku 34 nařízení (EU) č. 1380/2013;
c)
snažit se zajišťovat, aby krmiva vyráběná z produktů rybolovu a používaná v akvakultuře pocházela z udržitelně řízeného rybolovu.
3. Organizace producentů sledují vedle cílů uvedených v odstavcích 1 a 2 dva nebo více z těchto cílů:
a)
zlepšovat podmínky pro uvádění produktů rybolovu a akvakultury pocházejících od členů těchto organizací na trh;
b)
zlepšovat hospodářské výnosy;
c)
stabilizovat trhy;
d)
přispívat k zásobování potravinami a prosazovat přísné normy pro jakost a bezpečnost potravin a současně přispívat k zaměstnanosti v pobřežních a venkovských oblastech;
e)
zmenšovat environmentální dopad rybolovu, zejména prostřednictvím opatření ke zlepšení selektivity lovných zařízení.
4. Organizace producentů mohou sledovat i jiné, doplňkové cíle.
Článek 8
Opatření přijímaná organizacemi producentů
1. K dosažení cílů stanovených v článku 7 mohou organizace producentů využít mimo jiné tato opatření:
a)
přizpůsobení produkce požadavkům trhu;
b)
usměrňování nabídky a uvádění produktů svých členů na trh;
c)
propagace unijních produktů rybolovu a akvakultury svých členů nediskriminačním způsobem, s využitím například osvědčování, a zejména označení původu, značek ověřené kvality, zeměpisných označení, zaručených tradičních specialit a významu pro udržitelnost;
d)
kontrolování, zda jsou činnosti jejich členů v souladu s pravidly stanovenými dotyčnou organizací producentů, a přijímání opatření pro zajištění takového souladu;
e)
podpora odborné učňovské přípravy a programů spolupráce na podporu mladých lidí vstupujících do tohoto odvětví;
f)
zmenšování dopadu rybolovu na životní prostředí, zejména prostřednictvím opatření ke zlepšení selektivity rybolovných zařízení;
g)
podpora používání informačních a komunikačních technologií s cílem zlepšit uvádění produktů rybolovu na trh a jejich ceny;
h)
usnadnění přístupu spotřebitelů k informacím o produktech rybolovu a akvakultury.
2. Organizace producentů v odvětví rybolovu mohou rovněž využít tato opatření:
a)
kolektivně plánovat a řídit rybolovné činnosti svých členů, s výhradou organizace řízení mořských biologických zdrojů členskými státy, včetně vypracování a provádění opatření ke zlepšení selektivnosti rybolovných činností a poskytování poradenství příslušným orgánům;
b)
zamezení a minimalizování nežádoucích úlovků účastí na vývoji a používání technických opatření a optimální využití nežádoucích úlovků komerčních populací, aniž by se vytvořil trh s úlovky, které nedosahují minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů, v souladu s čl. 15 odst. 11 nařízení (EU) č. 1380/2013 a případně s čl. 34 odst. 2 tohoto nařízení;
c)
řízení dočasného skladování pro produkty rybolovu v souladu s články 30 a 31 tohoto nařízení.
3. Organizace producentů v odvětví akvakultury mohou rovněž využít tato opatření:
a)
prosazování udržitelných činností v oblasti akvakultury, zejména s ohledem na ochranu životního prostředí, zdraví a dobré životní podmínky zvířat;
b)
shromažďování informací o produktech uváděných na trh, včetně ekonomických informací o prvním prodeji a o odhadech produkce;
c)
shromažďování informací o životním prostředí;
d)
plánování řízení činností svých členů v odvětví akvakultury;
e)
podpora programů pro odborníky za účelem propagace produktů udržitelné akvakultury.
Článek 9
Zřízení sdružení organizací producentů
1. Z podnětu organizací producentů uznaných v jednom či více členských státech lze zřizovat sdružení organizací producentů.
2. Není-li stanoveno jinak, ustanovení tohoto nařízení vztahující se na organizace producentů se použijí rovněž na sdružení organizací producentů.
Článek 10
Cíle sdružení organizací producentů
1. Sdružení organizací producentů sledují tyto cíle:
a)
provádět účinnějším a udržitelnějším způsobem cíle organizací producentů, které jsou členy sdružení, uvedené v článku 7;
b)
koordinovat a rozvíjet činnosti ve společném zájmu organizací producentů, které jsou členy sdružení.
2. Sdružení organizací producentů jsou způsobilá pro finanční podporu v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
Článek 11
Zřízení meziodvětvových organizací
Z podnětu producentů v odvětví rybolovu a akvakultury v jednom či více členských státech lze zřizovat meziodvětvové organizace a uznávat je v souladu s oddílem II.
Článek 12
Cíle meziodvětvových organizací
Meziodvětvové organizace zlepšují koordinaci a podmínky pro dodávání produktů rybolovu a akvakultury na trh Unie.
Článek 13
Opatření uplatňovaná meziodvětvovými organizacemi
K dosažení cílů uvedených v článku 12 mohou meziodvětvové organizace využít tato opatření:
a)
vypracování vzorových smluv slučitelných s právem Unie;
b)
propagace unijních produktů rybolovu a akvakultury nediskriminačním způsobem, využíváním například osvědčování, a zejména označení původu, značek ověřené kvality, zeměpisných označení, zaručených tradičních specialit a významu pro udržitelnost;
c)
stanovení pravidel týkajících se produkce a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, která jsou přísnější než pravidla obsažená v právních předpisech Unie nebo členských států;
d)
zlepšení kvality, znalostí a transparentnosti, pokud jde o produkci a trh, jakož i provádění činností v oblasti profesní a učňovské odborné přípravy, například pokud jde o otázky jakosti a sledovatelnosti, bezpečnosti potravin a za účelem podpory výzkumu;
e)
provádění výzkumu a studií trhu a rozvíjení metod, které optimalizují fungování trhu, včetně využívání informačních a komunikačních technologií, jakož i shromažďování socioekonomických údajů;
f)
poskytování informací a provádění výzkumu potřebného k zajištění udržitelných dodávek v množství, jakosti a ceně, které odpovídají požadavkům trhu a očekáváním spotřebitelů;
g)
propagace druhů získaných z rybích populací, které jsou v udržitelném stavu, mají cennou výživovou hodnotu a nejsou konzumovány ve velké míře, mezi spotřebiteli;
h)
kontrolování, zda jsou činnosti jejich členů v souladu s pravidly stanovenými dotyčnou meziodvětvovou organizací, a přijímání opatření pro zajištění takového souladu.
ODDÍL II
Uznávání
Článek 14
Uznávání organizací producentů
1. Členské státy mohou za organizace producentů uznat veškerá seskupení zřízená z podnětu producentů v odvětví rybolovu nebo akvakultury, která požádají o toto uznání, za podmínky, že:
a)
dodržují zásady uvedené v článku 17 a pravidla přijatá k jejich provedení;
b)
na území dotčeného členského státu či jeho části vykonávají dostatečnou ekonomickou činnost, zejména s ohledem na počet členů nebo objem obchodovatelné produkce;
c)
mají právní subjektivitu podle vnitrostátního práva daného členského státu, jsou v něm usazena a mají své úřední sídlo na jeho území;
d)
jsou schopna sledovat cíle stanovené v článku 7;
e)
dodržují pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V;
f)
nezneužívají dominantní postavení na daném trhu; a
g)
poskytují příslušné podrobné informace o svých členech, o svém řízení a o svých zdrojích financování.
2. Organizace producentů uznané před 29. prosince 2013 se pro účely tohoto nařízení považují za organizace producentů a jsou vázány jeho ustanoveními.
Článek 15
Finanční podpora organizacím producentů nebo sdružením organizací producentů
Opatření týkající se uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, jejichž cílem je vytvořit nebo restrukturalizovat organizace producentů nebo sdružení organizací producentů, lze finančně podpořit v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
Článek 16
Uznání meziodvětvových organizací
1. Členské státy mohou za meziodvětvové organizace uznat seskupení hospodářských subjektů usazená na jejich území, která o toto uznání požádají, za podmínky, že:
a)
dodržují zásady uvedené v článku 17 a s pravidla přijatá k jejich provedení;
b)
zastupují významnou část činnosti v oblasti produkce a zpracování nebo uvádění na trh, pokud jde o produkty rybolovu a akvakultury nebo produkty zpracované z produktů rybolovu a akvakultury;
c)
sama neprodukují, nezpracovávají ani neuvádějí na trh produkty rybolovu a akvakultury nebo produkty zpracované z produktů rybolovu a akvakultury;
d)
mají právní subjektivitu podle vnitrostátního práva daného členského státu, jsou v něm usazena a mají své úřední sídlo na jeho území;
e)
jsou schopna sledovat cíle stanovené v článku 12;
f)
přihlížejí k zájmům spotřebitelů;
g)
nebrání řádnému fungování společné organizace trhů, a
h)
dodržují pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V.
2. Organizace zřízené před 29. prosince 2013 mohou být uznány za meziodvětvové organizace pro účely tohoto nařízení za předpokladu, že má dotčený členský stát za to, že dodržují ustanovení tohoto nařízení o meziodvětvových organizacích.
3. Meziodvětvové organizace uznané před 29. prosince 2013 se pro účely tohoto nařízení považují za meziodvětvové organizace a jsou vázány jeho ustanoveními.
Článek 17
Vnitřní fungování organizací producentů a meziodvětvových organizací
Vnitřní fungování organizací producentů a meziodvětvových organizací uvedených v článcích 14 a 16 je založeno na těchto zásadách:
a)
jejich členové dodržují pravidla přijatá těmito organizacemi v oblastech využívání rybolovu, produkce a uvádění na trh;
b)
zákaz diskriminace mezi členy, především z důvodu státní příslušnosti nebo místa usazení;
c)
výběr finančních příspěvků od členů za účelem financování organizace;
d)
demokratické fungování, umožňující členům kontrolovat svou organizaci a její rozhodnutí;
e)
ukládání účinných, odrazujících a přiměřených sankcí za porušování povinností stanovených vnitřními pravidly dané organizace, zejména v případě neplacení finančních příspěvků.;
f)
vymezení pravidel pro přijímání nových členů a pro rušení členství;
g)
vymezení účetních a rozpočtových pravidel nezbytných pro řízení organizace.
Článek 18
Kontroly a odnětí uznání členskými státy
1. Členské státy provádějí v pravidelných intervalech kontroly, aby ověřily, že organizace producentů a meziodvětvové organizace dodržují podmínky pro uznání uvedené v článcích 14 a 16. Nedodržování podmínek může mít za následek odnětí uznání.
2. Členský stát, v němž se nachází úřední sídlo organizace producentů nebo meziodvětvové organizace, jejíž členové pocházejí z různých členských států, nebo sdružení organizací producentů uznaných v různých členských státech, naváže společně s ostatními dotčenými členskými státy správní spolupráci, která je nezbytná k provádění kontrol činností dotyčných organizací nebo sdružení.
Článek 19
Přidělování rybolovných práv
Při plnění svých úkolů organizace producentů, jejímiž členy jsou státní příslušníci různých členských států, nebo sdružení organizací producentů uznaných v různých členských státech dodržuje předpisy upravující přidělování rybolovných práv mezi členské státy v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1380/2013.
Článek 20
Kontroly prováděné Komisí
1. Aby bylo zajištěno dodržování podmínek pro uznání organizací producentů nebo meziodvětvových organizací stanovených v článcích 14 a 16, může Komise provádět kontroly a případně požádá, aby členské státy organizacím producentů nebo meziodvětvovým organizacím odejmuly uznání.
2. Členské státy sdělí Komisi elektronickými prostředky veškerá rozhodnutí o udělení nebo odnětí uznání. Komise veškeré takové informace zpřístupní veřejnosti.
Článek 21
Prováděcí akty
1. Komise přijímá prováděcí akty týkající se:
a)
lhůt, postupů a formulářů žádostí o uznání organizací producentů a meziodvětvových organizací podle článků 14 a 16 nebo pro odnětí tohoto uznání podle článku 18;
b)
formátu, lhůt a postupů uplatňovaných členskými státy při informování Komise o rozhodnutích o udělení nebo odnětí uznání podle čl. 20 odst. 2.
Prováděcí akty přijaté podle písmene a) se případně přizpůsobují zvláštním znakům drobného rybolovu a akvakultury.
2. Prováděcí akty uvedené v odstavci 1 se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
ODDÍL III
Rozšíření působnosti pravidel
Článek 22
Rozšíření působnosti pravidel organizací producentů
1. Členský stát může učinit pravidla dohodnutá v rámci určité organizace producentů závaznými pro producenty, kteří nejsou členy této organizace a kteří uvádějí na trh produkty v oblasti, v níž je daná organizace producentů reprezentativní, a to za podmínky, že:
a)
organizace producentů byla zřízena na dobu alespoň jednoho roku a je v jednom členském státě považována za reprezentativní s ohledem na produkci a uvádění produktů na trh, včetně případně odvětví drobného rybolovu, a podá žádost příslušným vnitrostátním orgánům;
b)
pravidla, jejichž působnost má být rozšířena, se týkají kteréhokoli z opatření pro organizace producentů, jež jsou stanovena v čl. 8 odst. 1 písm. a), b) a c), čl. 8 odst. 2 písm. a) a b) a čl. 8 odst. 3 písm. a) až e);
c)
jsou dodržena pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V.
2. Pro účely odst. 1 písm. a) se organizace producentů v odvětví rybolovu považuje za reprezentativní, pokud na ni připadá alespoň 55 % množství příslušného produktu uvedeného na trh v předchozím roce v oblasti, v níž se navrhuje rozšíření působnosti pravidel.
3. Pro účely odst. 1 písm. a) se organizace producentů v odvětví akvakultury považuje za reprezentativní, pokud na ni připadá alespoň 40 % množství příslušného produktu uvedeného na trh v předchozím roce v oblasti, v níž se navrhuje rozšíření působnosti pravidel;
4. Pravidla, jejichž působnost má být rozšířena na nečleny, se použijí po dobu 60 dnů až 12 měsíců.
Článek 23
Rozšíření působnosti pravidel meziodvětvových organizací
1. Členský stát může učinit některé dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, jež byly dohodnuty v rámci určité meziodvětvové organizace, závaznými v určité oblasti nebo určitých oblastech pro ostatní hospodářské subjekty, které nepatří do této organizace, a to za podmínky, že:
a)
meziodvětvová organizace pokrývá alespoň 65 % v každé z nejméně dvou následujících činností: produkce, zpracování nebo uvádění na trh příslušného produktu v předchozím roce v dotyčné oblasti nebo oblastech členského státu a tato organizace podá žádost příslušným vnitrostátním orgánům; a
b)
pravidla, jejichž působnost má být rozšířena na ostatní hospodářské subjekty, se týkají kteréhokoli z opatření pro meziodvětvové organizace, jež jsou stanovena v čl. 13 písm. a) až g), a ostatním hospodářským subjektům v dotyčném členském státě nebo v Unii nezpůsobují škodu.
2. Pravidla, jejichž působnost je rozšířena, lze učinit závaznými nejvýše na dobu tří let, aniž je dotčen čl. 25 odst. 4.
Článek 24
Odpovědnost
Je-li podle článků 22 a 23 rozšířena působnost pravidel na nečleny, může dotyčný členský stát rozhodnout, že nečlenové uhradí organizaci producentů nebo meziodvětvové organizaci ekvivalent veškerých nákladů nebo jejich části, hrazených členy v důsledku uplatňování pravidel, jejichž působnost byla rozšířena na nečleny.
Článek 25
Povolení Komisí
1. Členské státy oznámí Komisi pravidla, která podle článků 22 a 23 zamýšlí učinit závaznými pro všechny producenty nebo hospodářské subjekty v určité oblasti nebo určitých oblastech.
2. Komise přijme rozhodnutí, kterým povolí rozšíření působnosti pravidel podle odstavce 1, pokud:
a)
jsou dodržena ustanovení článků 22 a 23;
b)
jsou dodržena pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V;
c)
rozšíření působnosti neohrožuje volný obchod; a
d)
není ohroženo dosažení cílů článku 39 Smlouvy o fungování EU.
3. Do jednoho měsíce od přijetí oznámení Komise přijme rozhodnutí, kterým rozšíření působnosti pravidel povolí nebo zamítne, a informuje o tom členské státy. Nepřijme-li Komise rozhodnutí do jednoho měsíce od přijetí oznámení, má se za to, že Komise rozšíření působnosti pravidel povolila.
4. Povolené rozšíření působnosti pravidel může být po uplynutí počáteční doby používáno i nadále, a to i na základě tichého souhlasu bez výslovného dalšího povolení, pokud dotyčný členský stát oznámil další dobu používání Komisi alespoň jeden měsíc před uplynutím počáteční doby a Komise toto další používání buď povolila, nebo k němu nevznesla námitky do jednoho měsíce ode dne přijetí uvedeného oznámení.
Článek 26
Odnětí povolení
Komise může provádět kontroly a odejmout povolení rozšíření působnosti pravidel, pokud zjistí, že není splněn některý z požadavků pro povolení rozšíření působnosti. Komise o takovém odnětí informuje členské státy.
Článek 27
Prováděcí akty
Komise přijímá prováděcí akty stanovící pravidla týkající se formátu a postupu oznamování podle čl. 25 odst. 1. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
ODDÍL IV
Plánování produkce a uvádění na trh
Článek 28
Plán produkce a uvádění na trh
1. Každá organizace producentů předloží svým příslušným vnitrostátním orgánům ke schválení plán produkce a uvádění na trh alespoň pro hlavní druhy, které uvádí na trh. Tyto plány produkce a uvádění na trh jsou zaměřeny na dosažení cílů stanovených v článcích 3 a 7.
2. Plán produkce a uvádění na trh zahrnuje:
a)
plán produkce pro lovené nebo chované druhy;
b)
strategii uvádění produktů na trh zaměřenou na přizpůsobení množství, jakosti a obchodní úpravy nabídky požadavkům trhu;
c)
opatření přijímaná organizací producentů s cílem přispět k plnění cílů stanovených v článku 7;
d)
zvláštní preventivní opatření pro úpravu nabídky druhů, u kterých se během roku obvykle objevují obtíže s uváděním na trh;
e)
sankce pro členy, kteří porušují rozhodnutí přijatá k provádění dotyčného plánu.
3. Příslušné vnitrostátní orgány schválí plán produkce a uvádění na trh. Po jeho schválení organizace producentů plán neprodleně provede.
4. Organizace producentů mohou plán produkce a uvádění na trh revidovat a v takovém případě jej předloží příslušným vnitrostátním orgánům ke schválení.
5. Organizace producentů vypracuje výroční zprávu o svých činnostech na základě plánu produkce a uvádění na trh a předloží ji svým příslušným vnitrostátním orgánům ke schválení.
6. Organizace producentů mohou obdržet finanční podporu na přípravu a plnění plánů produkce a uvádění na trh v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
7. Členské státy provádějí kontroly, aby zajistily, že každá organizace producentů plní povinnosti stanovené v tomto článku. Neplnění povinností může mít za následek odnětí uznání.
Článek 29
Prováděcí akty
1. Komise přijímá prováděcí akty týkající se:
a)
formátu a struktury plánu produkce a uvádění na trh uvedeného v článku 28;
b)
postupu a lhůt pro předkládání plánů produkce a uvádění na trh uvedených v článku 28 organizacemi producentů a pro jejich schvalování členskými státy.
2. Prováděcí akty uvedené v odstavci 1 se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
ODDÍL V
Stabilizace trhů
Článek 30
Mechanismus skladování
Organizace producentů v odvětví rybolovu mohou obdržet finanční podporu pro skladování produktů rybolovu uvedených v příloze II, pokud:
a)
jsou splněny podmínky pro skladování stanovené v budoucím právním aktu Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020;
b)
produkty byly organizacemi producentů v odvětví rybolovu uvedeny na trh a při spouštěcí ceně uvedené v článku 31 se pro ně nenašel žádný kupující;
c)
produkty splňují společné obchodní normy zavedené v souladu s článkem 33 a jejich jakost vyhovuje lidské spotřebě;
d)
produkty jsou konzervovány nebo zpracovány a uchovávány v nádržích nebo klecích, prostřednictvím zmrazování, ať na palubě plavidla nebo v zařízeních na pevnině, solení, sušení, nakládání či případně vaření nebo pasterace, rovněž za použití filetování, sekání nebo případně odstranění hlav;
e)
produkty jsou z uskladnění později znovu uvedeny na trh k lidské spotřebě;
f)
produkty zůstanou v uskladnění nejméně pět dnů.
Článek 31
Ceny spouštějící mechanismus skladování
1. Před začátkem každého roku může každá organizace producentů v odvětví rybolovu sama předložit návrh ceny, kterou se spustí mechanismus skladování podle článku 30 pro produkty rybolovu uvedené v příloze II.
2. Spouštěcí cena nepřekročí 80 % vážené průměrné ceny zaznamenané u dotyčného produktu v oblasti činnosti dané organizace producentů během tří let bezprostředně předcházejících roku, pro nějž je spouštěcí cena stanovena.
3. Při stanovení spouštěcí ceny se berou v úvahu tyto okolnosti:
a)
vývoj produkce a poptávky;
b)
stabilizace tržních cen;
c)
sbližování trhů;
d)
příjmy producentů;
e)
zájmy spotřebitelů.
4. Členské státy po přezkoumání návrhů organizací producentů, jež jsou uznány na jejich území, stanoví spouštěcí ceny, které organizace producentů použijí. Tyto ceny se stanovují na základě kritérií uvedených v odstavcích 2 a 3. Ceny se zveřejní.
Článek 32
Prováděcí akty
Komise přijímá prováděcí akty týkající se formátu, v němž členské státy zveřejňují spouštěcí ceny podle čl. 31 odst. 4. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
KAPITOLA III
SPOLEČNÉ OBCHODNÍ NORMY
Článek 33
Stanovení společných obchodních norem
1. Aniž je dotčen článek 47, je možné stanovit společné obchodní normy pro produkty rybolovu, které jsou uvedeny v příloze I, bez ohledu na jejich původ (z Unie nebo dovezené), a které jsou určeny pro lidskou spotřebu.
2. Normy uvedené v odstavci 1 se mohou týkat jakosti, velikosti, hmotnosti, balení, obchodní úpravy nebo označování produktů, a zejména:
a)
minimálních velikostí pro uvedení na trh, s přihlédnutím k nejlepším dostupným vědeckým stanoviskům; tyto minimální velikosti pro uvedení na trh v příslušných případech odpovídají minimálním referenčním velikostem pro zachování zdrojů v souladu s čl. 15 odst. 10 nařízení (EU) č. 1380/2013,
b)
specifikací pro konzervované produkty v souladu s požadavky týkajícími se zachování zdrojů a mezinárodními závazky.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí, aniž jsou dotčeny:
a)
nařízení (ES) č. 178/2002;
b)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 (14);
c)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (15);
d)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 (16);
e)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (17);
f)
nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 (18); a
g)
nařízení (ES) č. 1224/2009.
Článek 34
Dodržování společných obchodních norem
1. Produkty určené k lidské spotřebě, pro něž jsou stanoveny společné obchodní normy, lze uvádět na trh Unie pouze v souladu s těmito normami.
2. Veškeré vyložené produkty rybolovu, včetně těch, které nesplňují společné obchodní normy, mohou být použity k jiným účelům než přímé lidské spotřebě, zejména na rybí moučku, rybí tuk, krmiva pro zvířata v zájmovém chovu, potravinářské přídatné látky, léčivé přípravky nebo kosmetické výrobky.
KAPITOLA IV
INFORMACE PRO SPOTŘEBITELE
Článek 35
Povinné informace
1. Aniž je dotčeno nařízení (EU) č. 1169/2011, produkty rybolovu a akvakultury uvedené v příloze I písm. a), b), c) a e) tohoto nařízení, které jsou uváděny na trh v Unii, mohou být bez ohledu na svůj původ nebo způsob uvádění na trh nabízeny k prodeji konečnému spotřebiteli nebo zařízení společného stravování pouze tehdy, pokud příslušná etiketa nebo štítek uvádějí:
a)
obchodní označení příslušného druhu a jeho vědecký název;
b)
způsob produkce, vyjádřený především slovy „…odlov…“ nebo „…odlov ve sladkých vodách …“ nebo „… chov…“;
c)
oblast, v níž byl produkt odloven nebo odchován, a kategorii lovného zařízení použitého při rybolovu v souladu s prvním sloupcem přílohy III tohoto nařízení;
d)
zda byl produkt rozmražen;
e)
případně datum minimální trvanlivosti.
Požadavek uvedený v písmeni d) se nevztahuje na:
a)
složky přítomné v konečném výrobku;
b)
potraviny, jejichž zmrazení je z technologického hlediska nezbytnou součástí výrobního procesu;
c)
produkty rybolovu a akvakultury dříve zmrazené z důvodu bezpečnosti z hlediska zdraví v souladu s přílohou III oddílem VIII nařízení (ES) č. 853/2004;
d)
produkty rybolovu a akvakultury, které byly rozmraženy před uzením, solením, vařením, nakládáním, sušením nebo kombinací některých z těchto postupů.
2. Pro nebalené produkty rybolovu a akvakultury mohou být povinné údaje uvedené v odstavci 1 poskytovány při maloobchodním prodeji prostřednictvím obchodních informací, například billboardů nebo plakátů.
3. Pokud se k prodeji konečnému spotřebiteli nebo zařízení společného stravování nabízí smíšený produkt složený z téhož druhu, který byl však získán různými způsoby produkce, uvede se způsob produkce u každé šarže. Pokud se k prodeji konečnému spotřebiteli nebo zařízení společného stravování nabízí smíšený produkt složený z téhož druhu, který však pochází z různých oblastí odlovu nebo zemí chovu, uvede se alespoň oblast šarže, která je z hlediska množství nejreprezentativnější, a rovněž údaje o tom, že produkty pocházejí rovněž z jiných oblastí odlovu nebo chovu.
4. Členské státy mohou osvobodit od požadavků uvedených v odstavci 1 malá množství produktů prodávaná přímo z rybářských plavidel spotřebitelům za předpokladu, že jejich hodnota nepřekročí hodnotu uvedenou v čl. 58 odst. 8 nařízení (ES) č. 1224/2009.
5. Produkty rybolovu a akvakultury a jejich balení opatřená etiketou nebo štítkem před 13. prosincem 2014, které nejsou v souladu s tímto článkem, je možné uvádět na trh až do vyčerpání zásob.
Článek 36
Informování o ekoznačce
Po konzultaci s členskými státy a zúčastněnými subjekty předloží Komise do 1. ledna 2015 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o proveditelnosti týkající se možností systému ekoznačky pro produkty rybolovu a akvakultury, zejména zavedení takového systému v celé Unii a stanovení minimálních požadavků na používání ekoznačky Unie členskými státy.
Článek 37
Obchodní označení
1. Pro účely čl. 35 odst. 1 členské státy vyhotoví a zveřejní seznam obchodních označení, která jsou přijímána na jejich území, společně s jejich vědeckými názvy. V seznamu se uvádějí tyto údaje:
a)
vědecký název každého druhu podle informačního systému FishBase, nebo případně podle databáze ASFIS Organizace pro výživu a zemědělství (FAO);
b)
obchodní označení:
i)
název druhu v úředním jazyce nebo jazycích dotyčného členského státu;
ii)
případně jiný název nebo názvy, které jsou přijímány nebo povoleny na místní či regionální úrovni.
2. Všechny druhy ryb, které tvoří složku jiné potraviny, lze označovat jako „ryby“, pokud název a obchodní úprava takové potraviny neodkazují na konkrétní druh.
3. Veškeré změny seznamu obchodních označení přijímaných členským státem se bez prodlení oznámí Komisi, která o nich informuje ostatní členské státy.
Článek 38
Uvedení oblasti odlovu nebo produkce
1. Údaje o oblasti odlovu nebo produkce podle čl. 35 odst. 1 písm. c) sestávají z těchto informací:
a)
v případě produktů rybolovu odlovených na moři písemný název podoblasti nebo divize uvedené v rybolovných oblastech FAO, jakož i název takové oblasti vyjádřený způsobem srozumitelným pro spotřebitele nebo mapa či piktogram zobrazující tuto oblast, nebo odchylně od tohoto požadavku, u produktů rybolovu odlovených v jiných vodách než v severovýchodním Atlantiku (rybolovná oblast FAO 27) a Středozemním a Černém moři (rybolovná oblast FAO 37) uvedení názvu rybolovné oblasti FAO;
b)
v případě produktů rybolovu odlovených ve sladkých vodách odkaz na vodní útvar ležící v členském státě nebo třetí zemi původu produktu;
c)
v případě produktů akvakultury odkaz na členský stát nebo třetí zemi, v níž produkt dosáhl více než poloviny své konečné hmotnosti nebo strávil více než polovinu chovného období nebo v případě mlžů prošel závěrečnou fází chovu nebo pěstování v délce nejméně šesti měsíců.
2. Kromě informací uvedených v odstavci 1 mohou hospodářské subjekty uvést přesnější údaje o oblasti odlovu nebo produkce.
Článek 39
Doplňkové dobrovolné informace
1. Vedle povinných informací požadovaných podle článku 35 lze dobrovolně poskytnout následující informace, jsou-li uvedeny jasně a jednoznačně:
a)
datum odlovu produktů rybolovu nebo datum získání produktů akvakultury;
b)
datum vykládky produktů rybolovu nebo informace o přístavu, v němž byly produkty vyloženy;
c)
podrobnější informace o druhu lovného zařízení uvedeného v druhém sloupci přílohy III;
d)
v případě produktů rybolovu odlovených na moři údaje o státu vlajky plavidla, které produkty odlovilo;
e)
informace o životním prostředí;
f)
informace etického nebo sociálního charakteru;
g)
informace o způsobech a postupech produkce;
h)
informace o nutričním obsahu produktu.
2. Lze použít kód pro rychlou odpověď (QR) uvádějící všechny informace uvedené v čl. 35 odst. 1 nebo jejich část.
3. Dobrovolné informace nesmí být uváděny na úkor prostoru na etiketě nebo štítku, který je vyhrazen pro povinné informace.
4. Neuvádí se dobrovolné informace, které nelze ověřit.
KAPITOLA V
PRAVIDLA HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
Článek 40
Uplatňování pravidel hospodářské soutěže
Na dohody, rozhodnutí a jednání podle čl. 101 odst. 1 a článku 102 Smlouvy o fungování EU, které se týkají produkce nebo uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, se vztahují články 101 až 106 Smlouvy o fungování EU a předpisy přijaté k jejich provedení.
Článek 41
Výjimky z uplatňování pravidel hospodářské soutěže
1. Bez ohledu na článek 40 tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy o fungování EU nevztahuje na dohody, rozhodnutí a jednání organizací producentů, které se týkají produkce nebo prodeje produktů rybolovu a akvakultury či využívání společných zařízení pro skladování, úpravu či zpracování těchto produktů a které:
a)
jsou nezbytné k dosažení cílů stanovených v článku 39 Smlouvy o fungování EU;
b)
neobsahují povinnost účtovat stejné ceny;
c)
nevedou k rozdělování trhů uvnitř Unie v jakékoli formě;
d)
nevylučují hospodářskou soutěž; a
e)
nevylučují hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů.
2. Bez ohledu na článek 40 tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy o fungování EU nevztahuje na dohody, rozhodnutí a jednání meziodvětvových organizací, které:
a)
jsou nezbytné k dosažení cílů stanovených v článku 39 Smlouvy o fungování EU;
b)
neobsahují povinnost uplatňovat stanovenou cenu;
c)
nevedou k rozdělování trhů uvnitř Unie v jakékoli formě;
d)
neuplatňují při rovnocenných obchodech s ostatními obchodními partnery rozdílné podmínky, čímž je znevýhodňují v hospodářské soutěži;
e)
nevylučují hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů; a
f)
neomezují hospodářskou soutěž způsoby, které nejsou nezbytné k dosažení cílů společné rybářské politiky.
KAPITOLA VI
INFORMACE O TRHU
Článek 42
Informace o trhu
1. Komise:
a)
shromažďuje, analyzuje a šíří ekonomické poznatky a znalosti týkající se trhu Unie s produkty rybolovu a akvakultury v celém dodavatelském řetězci, s přihlédnutím k mezinárodním souvislostem;
b)
poskytuje praktickou podporu organizacím producentů a meziodvětvovým organizacím za účelem lepší koordinace informací mezi účastníky trhu a zpracovateli;
c)
pravidelně zkoumá ceny produktů rybolovu a akvakultury na trhu Unie v celém dodavatelském řetězci a provádí analýzy vývoje trhu;
d)
provádí ad hoc studie trhu a stanoví metodiku pro průzkumy tvorby cen.
2. K provádění odstavce1 využívá Komise tato opatření:
a)
usnadnění přístupu k dostupným údajům o produktech rybolovu a akvakultury, které byly shromážděny podle práva Unie;
b)
zpřístupnění informací o trhu, jako jsou například cenové průzkumy, tržní analýzy a studie, všem zúčastněným subjektům a široké veřejnosti přístupným a srozumitelným způsobem, s výhradou nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (19).
3. Členské státy přispívají k dosažení cílů uvedených v odstavci 1.
KAPITOLA VII
PROCESNÍ USTANOVENÍ
Článek 43
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 44
Změna nařízení (ES) č. 1184/2006
Článek 1 nařízení (ES) č. 1184/2006 se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla pro použití článků 101 až 106 a čl. 108 odst. 1 a 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na produkci produktů uvedených v příloze I Smlouvy o fungování EU nebo obchod s nimi, s výjimkou produktů, na něž se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (20) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (21)
Článek 45
Změna nařízení (ES) č. 1224/2009
Nařízení (ES) č. 1224/2009 se mění takto:
1)
v čl. 57 odst. 1 se doplňují nové věty, které znějí:
„Členské státy provádí kontroly s cílem zajistit dodržování předpisů. Kontroly se mohou uskutečnit ve všech fázích uvádění produktů na trh a během přepravy.“;
2)
v článku 58 se odstavec 5 mění takto:
a)
písmeno g) se nahrazuje tímto:
„g)
informace pro spotřebitele stanovené v článku 35 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (22)
b)
písmeno h) se zrušuje.
Článek 46
Zrušení
Nařízení (ES) č. 104/2000 se zrušuje. Článek 4 se však použije do dne 12. prosince 2014.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze IV.
Článek 47
Pravidla zavádějící společné obchodní normy
Nadále se použijí pravidla zavádějící společné obchodní normy, zejména nařízení Rady (EHS) č. 2136/89 (23), nařízení Rady (EHS) č. 1536/92 (24) a nařízení Rady (ES) č. 2406/96 (25), jakož i další pravidla přijatá pro provádění společných obchodních norem, jako je nařízení Komise (EHS) č. 3703/85 (26).
Článek 48
Přezkum
Do 31. prosince 2022 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledcích uplatňování tohoto nařízení.
Článek 49
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014, s výjimkou kapitoly IV a článku 45, jež se použijí ode dne 13. prosince 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. prosince 2013.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1379/2013,
annettu 11 päivänä joulukuuta 2013,
kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1184/2006 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000 kumoamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 42 artiklan ja 43 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Yhteisen kalastuspolitiikan soveltamisalaan kuuluvat kalastus- ja vesiviljelytuotteiden markkinoihin liittyvät toimenpiteet unionissa. Kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteinen markkinajärjestely, jäljempänä 'yhteinen markkinajärjestely', on erottamaton osa yhteistä kalastuspolitiikkaa, ja sillä olisi edistettävä kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista. Koska yhteinen kalastuspolitiikka on parhaillaan tarkistettavana, yhteistä markkinajärjestelyä olisi mukautettava vastaavasti.
(2)
Neuvoston asetusta (EY) N:o 104/2000 (4) on tarpeen tarkistaa nykyään voimassa olevien säännösten täytäntöönpanossa havaittujen puutteiden, unionin markkinoiden ja maailmanmarkkinoiden viimeaikaisten tapahtumien sekä kalastus- ja vesiviljelytoiminnan kehityksen huomioon ottamiseksi.
(3)
Kalastuksella on erityisen suuri merkitys unionin rannikkoalueiden ja myös syrjäisimpien alueiden taloudelle. Koska kalastajat saavat siitä elantonsa näillä alueilla, markkinoiden vakautta olisi edistettävä ja mukautettava tarjonta ja kysyntä paremmin toisiinsa.
(4)
Yhteisen markkinajärjestelyn säännösten täytäntöönpanossa olisi noudatettava unionin kansainvälisiä sitoumuksia, erityisesti Maailman kauppajärjestön määräysten osalta. Olisi varmistettava edellytykset reilulle kilpailulle kalastus- ja vesiviljelytuotteiden kaupassa erityisesti noudattamalla sellaisia kestävyyttä ja sosiaalisia normeja koskevia vaatimuksia, jotka vastaavat unionin tuotteisiin sovellettavia vaatimuksia.
(5)
On tärkeää, että yhteisen markkinajärjestelyn hallinnointia ohjaavat yhteiseen kalastuspolitiikkaan sisältyvät hyvän hallintotavan periaatteet.
(6)
Yhteisen markkinajärjestelyn onnistumiseksi on erittäin tärkeää, että kuluttajat saavat markkinointi- ja valistuskampanjoiden avulla tietoa kalansyönnin merkityksestä ja saatavilla olevien lajien laajasta valikoimasta sekä tuotteiden merkintöihin sisältyvien tietojen ymmärtämisen tärkeydestä.
(7)
Kalastusalan tuottajaorganisaatiot ja vesiviljelyalan tuottajaorganisaatiot, jäljempänä yhdessä 'tuottajaorganisaatiot', ovat yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamisen ja yhteisen markkinajärjestelyn asianmukaisen hallinnoinnin varmistamisen kannalta keskeisessä asemassa. Tämän vuoksi on tarpeen vahvistaa kyseisten järjestöjen vastuuta ja tarjota tarvittavaa rahoitustukea, jotta ne voivat olla merkitsevämmässä asemassa kalastuksen päivittäisessä hoidossa, toimien kuitenkin yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden mukaisesti määritellyissä puitteissa. On myös varmistettava, että niiden jäsenet harjoittavat kalastus- ja vesiviljelytoimintaa kestävällä tavalla, parantavat tuotteiden markkinoille saattamista, keräävät tietoa vesiviljelystä ja pyrkivät parantamaan tulojaan. Näitä tavoitteita toteuttaessaan tuottajajärjestöjen olisi otettava huomioon unionissa ja myös syrjäisimmillä alueilla vallitsevat kalastus- ja vesiviljelyalan vaihtelevat olosuhteet, etenkin pienimuotoisen kalastuksen ja laajaperäisen vesiviljelyn erityispiirteet. Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten olisi vastattava kyseisten tavoitteiden täytäntöönpanosta siten, että ne tekevät tiivistä yhteistyötä tuottajaorganisaatioiden kanssa hoitokysymyksissä ja tarvittaessa kiintiöiden myöntämisessä sekä pyyntiponnistusten hallinnassa kunkin erityisen kalastuksen tarpeista riippuen.
(8)
Olisi toteutettava toimenpiteitä, joilla rohkaistaan pienimuotoisen kalastuksen alan asianmukaista ja edustavaa osallistumista tuottajaorganisaatioihin.
(9)
Tuottajaorganisaatioiden kilpailukyvyn ja kannattavuuden parantamiseksi olisi määriteltävä selvästi niiden perustamista koskevat asianmukaiset kriteerit.
(10)
Toimialakohtaisten organisaatioiden, joihin kuuluu eri kalastus- ja vesiviljelyalan toimijaryhmiä, on mahdollista auttaa parantamaan kaupanpitämistoimien koordinointia koko tuotantoketjussa ja kehittämään toimenpiteitä, joista on hyötyä koko alalle.
(11)
On aiheellista vahvistaa yhteiset edellytykset tuottajaorganisaatioiden ja toimialakohtaisten organisaatioiden hyväksynnälle jäsenvaltioissa, tuottajaorganisaatioiden ja toimialakohtaisten organisaatioiden sääntöjen laajentamiselle ja tällaisesta laajentamisesta aiheutuneiden kustannusten jakamiselle. Sääntöjen laajentaminen olisi tehtävä komissiolta saatavan luvan varaiseksi.
(12)
Koska kalakannat ovat yhteisiä luonnonvaroja, niiden kestävään ja tehokkaaseen hyödyntämiseen voivat joissakin tapauksissa päästä paremmin sellaiset organisaatiot, joiden jäsenet tulevat eri jäsenvaltioista ja eri alueilta. Sen vuoksi on tarpeen myös kannustaa sellaisten kansallisten ja kansallisuusrajat ylittävien tuottajaorganisaatioiden ja tuottajaorganisaatioiden liittojen perustamista, jotka perustuvat aiheellisissa tapauksissa luonnonmaantieteellisiin alueisiin. Näiden organisaatioiden olisi oltava yhteisiä ja sitovia sääntöjä luovia kumppanuuksia ja niiden olisi tarjottava tasapuoliset toimintaedellytykset kaikille kalastusalan sidosryhmille. Näitä organisaatioita perustettaessa on varmistettava, että niihin sovelletaan edelleen tässä asetuksessa vahvistettuja kilpailusääntöjä ja että ne noudattavat tarvetta säilyttää yhteys yksittäisten rannikkoyhteisöjen ja niiden perinteisesti hyödyntämien kalastuksien ja vesialueiden välillä.
(13)
Komission olisi vahvistettava tukitoimia, joilla edistetään naisten osallistumista vesiviljelyalan tuottajaorganisaatioihin.
(14)
Jotta tuottajaorganisaatiot voivat ohjata jäseniään harjoittamaan kestävää kalastus- ja vesiviljelytoimintaa, niiden olisi laadittava tuotantoa ja kaupan pitämistä koskeva suunnitelma, jossa esitetään toimenpiteet, jotka asianomaisten organisaatioiden on tarpeen toteuttaa tavoitteidensa saavuttamiseksi, ja toimitettava jäsenvaltioidensa toimivaltaisille viranomaisille.
(15)
Yhteisen kalastuspolitiikan poisheitettyjä saaliita koskevien tavoitteiden saavuttaminen edellyttää laajamittaista valikoivien pyydysten käyttöä, jolla estettäisiin alimittaisten kalojen pyynti.
(16)
Kalastustoiminnan ennakoimattomuuden vuoksi on aiheellista perustaa ihmisravinnoksi tarkoitettujen kalastustuotteiden varastointimekanismi, jotta voitaisiin paremmin ylläpitää markkinoiden vakautta ja lisätä tuotteista saatavaa voittoa erityisesti luomalla lisäarvoa. Tämän mekanismin pitäisi osaltaan lisätä paikallisten markkinoiden vakautta unionissa ja lähentymistä ja näin edistää sisämarkkinoiden tavoitteiden toteutumista.
(17)
Koska hinnat vaihtelevat unionin eri osissa, kullakin kalastusalan tuottajaorganisaatiolla olisi oltava oikeus tehdä ehdotus hinnasta, jolla varastointimekanismi käynnistetään. Tämä käynnistyshinta olisi asetettava siten, että alan toimijoiden välillä säilyy reilu kilpailu.
(18)
Yhteisten kaupan pitämistä koskevien vaatimusten luomisen ja soveltamisen odotetaan luovan edellytykset sille, että markkinoille toimitetaan kestäviä tuotteita, käytetään hyväksi kalastus- ja vesiviljelytuotteiden sisämarkkinoiden koko potentiaali ja helpotetaan terveeseen kilpailuun perustuvaa markkinointitoimintaa lisäten näin tuotannon kannattavuutta. Tätä varten olisi edelleen sovellettava voimassa olevia kaupan pitämistä koskevia vaatimuksia.
(19)
On varmistettava, että unionin markkinoille tulevat tuotteet täyttävät samat kaupan pitämistä koskevat vaatimukset, joita unionin tuottajien on noudatettava.
(20)
Jotta taataan ihmisten terveyden suojelun korkea taso, unionin markkinoille saatettavien kalastus- ja vesiviljelytuotteiden olisi alkuperästään riippumatta oltava sovellettavien, elintarvikkeiden turvallisuutta ja hygieniaa koskevien sääntöjen mukaisia.
(21)
Jotta kuluttajat voivat tehdä tietoon perustuvia valintoja, heille on välttämätöntä tarjota selkeää ja kattavaa tietoa muun muassa tuotteiden alkuperästä ja valmistusmenetelmästä.
(22)
Ympäristömerkin käyttö kalastus- ja vesiviljelytuotteissa, olivatpa ne peräisin unionista tai kolmansista maista, mahdollistaa selkeän tiedon antamisen tällaisten tuotteiden ekologisesta kestävyydestä. Tästä syystä on välttämätöntä, että komissio tarkastelee mahdollisuutta kehittää ja vahvistaa unionin laajuisen kalastus- ja vesiviljelytuotteiden ympäristömerkin laatimista koskevat vähimmäisvaatimukset.
(23)
Jotta kuluttajia suojeltaisiin, tässä asetuksessa vahvistettujen velvoitteiden noudattamisen seurannasta ja valvonnasta vastaavien toimivaltaisten kansallisten viranomaisten olisi hyödynnettävä kaikkia käytettävissä olevia tekniikoita, muun muassa DNA-testausta, jotta estetään toimijoiden väärennetyt saalismerkinnät.
(24)
Kalastus- ja vesiviljelytuotteiden tuotantoon tai kaupan pitämiseen olisi sovellettava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 1 kohdassa ja 102 artiklassa tarkoitettuja kilpailusääntöjä, jotka koskevat sopimuksia, päätöksiä ja menettelytapoja, jollei niiden soveltaminen estä yhteisen markkinajärjestelyn toimintaa tai vaaranna perussopimuksen 39 artiklassa säädettyjen tavoitteiden saavuttamista.
(25)
On aiheellista vahvistaa kalastus- ja vesiviljelytuotteiden tuotantoon ja kaupan pitämiseen sovellettavat kilpailusäännöt ottaen huomioon kalastus- ja vesiviljelyalan erityispiirteet, kuten alan pirstaloituneisuus, se että kala on yhteinen luonnonvara ja tuonnin suuri määrä, ja tuontiin olisi sovellettava samoja sääntöjä kuin unionin kalastus- ja vesiviljelytuotteisiin. Yksinkertaistamissyistä tähän asetukseen olisi sisällytettävä neuvoston asetukseen (EY) N:o 1184/2006 (5) sisältyvät asiaa koskevat säännökset. Sen vuoksi asetusta (EY) N:o 1184/2006 ei enää olisi sovellettava kalastus- ja vesiviljelytuotteisiin.
(26)
On tarpeen parantaa taloudellisia kalastus- ja vesiviljelytuotteiden markkinoita koskevien tietojen keräämistä, käsittelyä ja jakamista unionissa.
(27)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen säännösten yhdenmukainen täytäntöönpano määräaikojen, tuottajaorganisaatioiden ja toimialakohtaisten organisaatioiden hyväksymistä sekä hyväksynnän peruuttamista koskevien hakemusten menettelyn ja muodon, hyväksymisen myöntämisestä tai peruuttamisesta tiedottamista koskevien jäsenvaltioiden muotojen, määräaikojen ja menettelyiden, jäsenvaltioiden kaikkia tuottajia tai toimijoita koskevista säännöistä tiedottamisen muodon ja menettelyn, tuotannon ja markkinointisuunnitelmien muotoa ja rakennetta sekä niiden antamista ja hyväksymistä koskevien menettelyn ja määräaikojen, jäsenvaltioiden käynnistyshintojen julkaisemista koskevan muodon osalta, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (6) mukaisesti.
(28)
Asetus (EY) N:o 104/2000 olisi kumottava. Kuluttajille tiedottamisen jatkuvuuden varmistamiseksi sen 4 artiklaa olisi kuitenkin sovellettava 12 päivään joulukuuta 2014 asti,
(29)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa yhteisen kalastuspolitiikan tavoitetta eli kalastus- ja vesiviljelyalan yhteisen organisaation perustamista, koska kalastus- ja vesiviljelytuotemarkkinat ovat luonteeltaan yhteiset markkinat, vaan ne voidaan yhteisen toiminnan tarpeen vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(30)
Asetuksia (EY) N:o 1184/2006 ja (EY) N:o 1225/2009 olisi siten muutettava,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
1. Perustetaan kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteinen markkinajärjestely, jäljempänä 'yhteinen markkinajärjestely'.
2. Yhteinen markkinajärjestely sisältää seuraavat osatekijät:
a)
ammatilliset organisaatiot;
b)
kaupan pitämistä koskevat vaatimukset;
c)
kuluttajille tiedottaminen;
d)
kilpailusäännöt;
e)
markkinatietous.
3. Yhteistä markkinajärjestelyä täydennetään ulkoisten näkökohtien osalta neuvoston asetuksella (EU) N:o 1220/2012 (7) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1026/2012 (8).
4. Yhteisen markkinajärjestelyn täytäntöönpano kuuluu unionin rahoitustuen piiriin myöhemmin annettavan, meri- ja kalastuspolitiikan rahoituksen ehtoja vuosina 2014-2020 koskevan unionin säädöksen mukaisesti.
2 artikla
Soveltamisala
Yhteistä markkinajärjestelyä sovelletaan tämän asetuksen liitteessä I lueteltuihin kalastus- ja vesiviljelytuotteisiin, joita pidetään kaupan unionissa.
3 artikla
Tavoitteet
Yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteet on vahvistettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 (9) 35 artiklassa.
4 artikla
Periaatteet
Yhteistä markkinajärjestelyä ohjaavat asetuksen (EU) N:o 1380/2013 3 artiklassa vahvistetut hyvän hallintotavan periaatteet.
5 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1380/2013 4 artiklassa, neuvoston asetuksen (EY) N:o 1224/2009 (10) 4 artiklassa, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 (11) 2 artiklassa, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 (12) 2 ja 3 artiklassa sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1333/2008 (13) 3 artiklassa tarkoitettuja määritelmiä. Lisäksi sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
'kalastustuotteilla' tarkoitetaan liitteessä I lueteltuja, mistä tahansa kalastustoiminnasta peräisin olevia vesieliöitä tai niistä johdettuja tuotteita;
b)
'vesiviljelytuotteilla' tarkoitetaan liitteessä I lueteltuja, mistä tahansa vesiviljelytoiminnasta peräisin olevia vesieliöitä niiden elinkaaren kaikissa vaiheissa tai niistä johdettuja tuotteita;
c)
'tuottajalla' tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka käyttää tuotantovälineitä kalastus- tai vesiviljelytuotteiden hankkimiseksi tarkoituksena niiden markkinoille saattaminen;
d)
'kalastus- ja vesiviljelyalalla' tarkoitetaan talouden alaa, johon kuuluvat kaikki kalastus- tai vesiviljelytuotteiden tuotantoa, jalostusta ja kaupan pitämistä koskevat toiminnot;
e)
'asettamisella saataville markkinoilla' tarkoitetaan kalastus- tai vesiviljelytuotteen toimittamista unionin markkinoille liiketoiminnan yhteydessä jakelua, kulutusta tai käyttöä varten joko maksua vastaan tai maksutta;
f)
'markkinoille saattamisella' tarkoitetaan kalastus- tai vesiviljelytuotteen asettamista ensimmäistä kertaa saataville unionin markkinoilla;
g)
'vähittäiskaupalla' tarkoitetaan elintarvikkeiden käsittelyä ja/tai jalostusta, säilytystä myyntipaikassa ja jakelua loppukuluttajalle, mukaan lukien jakelukeskukset, ateriapalvelutoimet, tehdasruokalat, laitosruokalat, ravintolat sekä muut samankaltaiset elintarvikepalvelutoimet ja -kaupat, markettien jakelukeskukset ja tukkuliikkeet;
h)
'valmiiksi pakatulla kalastus- ja vesiviljelytuotteella' tarkoitetaan kalastus- ja vesiviljelytuotetta, joka on asetuksen (EY) N:o 1169/2011 2 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettu 'valmiiksi pakattu elintarvike'.
II LUKU
AMMATILLISET ORGANISAATIOT
I JAKSO
PErustaminen, tavoitteet ja toimenpiteet
6 artikla
Kalastus- ja vesiviljelyalan tuottajaorganisaatioiden perustaminen
1. Kalastusalan tuottajaorganisaatioita ja vesiviljelyalan tuottajaorganisaatioita, jäljempänä 'tuottajaorganisaatiot', voidaan perustaa yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa toimivien kalastus- tai vesiviljelytuotteiden tuottajien aloitteesta, ja ne voidaan hyväksyä II jakson mukaisesti.
2. Tuottajaorganisaatioita perustettaessa on tarvittaessa otettava huomioon pienimuotoista kalastusta harjoittavien tuottajien erityistilanne.
3. Sekä kalastus- että vesiviljelytoimintaa edustava tuottajaorganisaatio voidaan perustaa kalastus- ja vesiviljelyalan yhteiseksi tuottajaorganisaatioksi.
7 artikla
Tuottajaorganisaatioiden tavoitteet
1. Kalastusalan tuottajaorganisaatiot edistävät seuraavien tavoitteiden saavuttamista:
a)
jäsenten taloudellisesti kannattavan ja kestävän kalastustoiminnan edistäminen siten, että noudatetaan kaikilta osin etenkin asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 ja ympäristölainsäädännössä vahvistettua luonnonvarojen suojelupolitiikkaa ja otetaan samalla huomioon sosiaalipolitiikka; kalastusalan tuottajaorganisaation on osallistuttava myös meren elollisten luonnonvarojen hoitoon, jos asianomainen jäsenvaltio säätää niin;
b)
kaupallisten kantojen tahattomien saaliiden välttäminen ja vähentäminen niin pitkälle kuin se on mahdollista ja tarvittaessa näiden saaliiden hyödyntäminen parhaalla mahdollisella tavalla luomatta säilyttämisen vähimmäisviitekokoa pienempien kalojen saaliille tarkoitettuja markkinoita asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan mukaisesti;
c)
kalastustuotteiden jäljitettävyyden ja kuluttajille suunnatun selkeän ja kattavan tiedon saatavuuden edistäminen;
d)
myötävaikuttaminen laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen poistamiseen.
2. Vesiviljelyalan tuottajaorganisaatioiden on edistettävä seuraavien tavoitteiden saavuttamista:
a)
jäsentensä kestävän vesiviljelyn edistäminen tarjoamalla näille kehittymismahdollisuuksia siten, että noudatetaan kaikilta osin erityisesti asetusta (EU) N:o 1380/2013 ja ympäristölainsäädäntöä ja otetaan samalla huomioon sosiaalipolitiikka;
b)
sen varmistaminen, että jäsenten toiminta on yhdenmukaista asetuksen (EU) N:o 1380/2013 34 artiklassa tarkoitettujen kansallisten strategiasuunnitelmien kanssa;
c)
pyritään varmistamaan, että vesiviljelyssä käytettävä kalaperäinen rehu on peräisin kestävällä tavalla hoidetusta kalastuksesta.
3. Tuottajaorganisaatiot edistävät 1 ja 2 kohdassa esitettyjen tavoitteiden lisäksi vähintään kahden seuraavan tavoitteen edistämistä:
a)
jäsentensä kalastus- ja vesiviljelytuotteiden markkinoille saattamisen edellytysten parantaminen;
b)
tuottojen parantaminen;
c)
markkinoiden vakauttaminen;
d)
elintarviketarjonnan lisääminen ja elintarvikkeiden laatua ja turvallisuutta koskevien korkeiden vaatimusten tukeminen edistämällä samalla työllisyyttä rannikko- ja maaseutualueilla;
e)
kalastuksen ympäristövaikutusten vähentäminen muun muassa pyydysten valikoivuutta parantavilla toimenpiteillä.
4. Tuottajaorganisaatiot voivat pyrkiä muihin toisiaan täydentäviin tavoitteisiin.
8 artikla
Tuottajaorganisaatioiden käytettävissä olevat toimenpiteet
1. Tuottajaorganisaatiot voivat käyttää muun muassa seuraavia toimenpiteitä 7 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi:
a)
tuotannon mukauttaminen markkinoiden vaatimuksiin;
b)
jäsentensä tuotteiden tarjonnan ja kaupan pitämisen kanavointi;
c)
jäsentensä unionin kalastus- ja vesiviljelytuotteiden menekin edistäminen syrjimättömällä tavalla käyttämällä hyväksi esimerkiksi sertifiointia, erityisesti alkuperämerkintöjen, laatumerkintöjen, maantieteellisten merkintöjen, aitojen perinteisten tuotteiden ja kestävyysmerkintöjen sertifiointiin;
d)
valvonta ja toimenpiteiden toteuttaminen, jotta jäsenten toiminta vastaisi asianomaisen tuottajaorganisaation vahvistamia sääntöjä;
e)
niiden ammatillista koulutusta koskevien ja yhteistyöohjelmien edistäminen, joilla rohkaistaan nuoria tulemaan alalle;
f)
kalastuksen ympäristövaikutusten vähentäminen muun muassa pyydysten valikoivuutta parantavilla toimenpiteillä;
g)
tieto- ja viestintätekniikan käytön edistäminen markkinoinnin parantamiseksi ja hintojen nostamiseksi;
h)
kuluttajille suunnattujen kalastus- vesiviljelytuotteita koskevien tietojen saannin helpottaminen.
2. Kalastusalan tuottajaorganisaatiot voivat käyttää myös seuraavia toimenpiteitä:
a)
jäsenten kalastustoiminnan yhteinen suunnittelu ja hallinnointi, ellei meren elollisten luonnonvarojen hoitoa koskevasta jäsenvaltioiden järjestelystä muuta johdu, mukaan lukien toimenpiteiden kehittäminen ja täytäntöönpano kalastustoiminnan valikoivuuden parantamiseksi ja toimivaltaisten viranomaisten neuvominen;
b)
tahattomien saaliiden välttäminen ja minimoiminen osallistumalla teknisten toimenpiteiden kehittämiseen ja soveltamiseen ja kaupallisten kantojen tahattomien saaliiden hyödyntäminen mahdollisimman hyvin luomatta säilyttämisen vähimmäisviitekokoa pienempien kalojen saaliille tarkoitettuja markkinoita asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 11 kohdan ja tarvittaessa tämän asetuksen 34 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
c)
kalastustuotteiden väliaikaisen varastoinnin hallinnointi tämän asetuksen 30 ja 31 artiklan mukaisesti.
3. Vesiviljelyalan tuottajaorganisaatiot voivat hyödyntää myös seuraavia toimenpiteitä:
a)
kestävän vesiviljelyn edistäminen erityisesti ympäristönsuojelun sekä eläinten terveyden ja hyvinvoinnin osalta;
b)
tietojen kerääminen kaupan pidetyistä tuotteista, mukaan lukien ensimyyntejä koskevat taloustiedot, sekä tuotantoennusteista;
c)
ympäristöön liittyvien tietojen keruu;
d)
jäsenten vesiviljelytoiminnan hoidon suunnittelu; ja
e)
ammattilaisille tarkoitettujen sellaisten ohjelmien tukeminen, joilla edistetään kestävien vesiviljelytuotteiden menekkiä.
9 artikla
Tuottajaorganisaatioiden liittojen perustaminen
1. Tuottajaorganisaatioiden liitto voidaan perustaa yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa hyväksyttyjen tuottajaorganisaatioiden aloitteesta.
2. Tuottajaorganisaatioihin sovellettavia tämän asetuksen säännöksiä sovelletaan myös tuottajaorganisaatioiden liittoihin, jollei toisin mainita.
10 artikla
Tuottajaorganisaatioiden liittojen tavoitteet
1. Tuottajaorganisaatioiden liittojen on edistettävä seuraavien tavoitteiden saavuttamista:
a)
jonkin 7 artiklassa vahvistetun jäsentuottajaorganisaatioiden tavoitteen saavuttamisen edistäminen tehokkaammalla ja kestävämmällä tavalla;
b)
jäsentuottajaorganisaatioiden yhteistä etua palvelevan toiminnan yhteensovittaminen ja kehittäminen.
2. Tuottajaorganisaatioiden liitoille on myönnettävä rahoitustukea myöhemmin annettavan, meri- ja kalastuspolitiikan rahoituksen ehtoja vuosina 2014-2020 koskevan unionin säädöksen mukaisesti.
11 artikla
Toimialakohtaisten organisaatioiden perustaminen
Toimialakohtainen organisaatio voidaan perustaa yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa toimivan kalastus- ja vesiviljelytuotealan toimijan aloitteesta, ja se voidaan hyväksyä II jakson säännösten mukaisesti.
12 artikla
Toimialakohtaisten organisaatioiden tavoitteet
Toimialakohtaisten organisaatioiden on parannettava unionin kalastus- ja vesiviljelytuotteiden markkinoilla saataville asettamisen koordinointia ja edellytyksiä.
13 artikla
Toimialakohtaisten organisaatioiden käytettävissä olevat toimenpiteet
Toimialakohtaiset organisaatiot voivat käyttää seuraavia toimenpiteitä 12 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi:
a)
unionin lainsäädännön mukaisten mallisopimusten laatiminen;
b)
unionin kalastus- ja vesiviljelytuotteiden menekin edistäminen syrjimättömällä tavalla käyttämällä hyväksi esimerkiksi sertifiointia ja erityisesti alkuperämerkintöjä, laatumerkintöjä, maantieteellisiä merkintöjä sekä aitojen perinteisten tuotteiden ja kestävyysmerkintöjen sertifiointia;
c)
unionin tai kansallisen lainsäädännön säännöksiä tiukempien sääntöjen vahvistaminen kalastus- ja vesiviljelytuotteiden tuotannolle ja kaupan pitämiselle;
d)
laadun sekä tuotantoa ja markkinoita koskevan tietämyksen ja niiden avoimuuden parantaminen sekä ammatillisen koulutustoiminnan toteuttaminen esimerkiksi laatu- ja jäljitettävyysasioissa elintarviketurvallisuuden ja tutkimusaloitteiden edistämiseksi;
e)
markkina- ja muiden tutkimusten suorittaminen sekä markkinoiden toiminnan optimointiin tähtäävien tekniikoiden kehittäminen, tieto- ja viestintätekniikan käyttö mukaan luettuna, sekä sosioekonomisten tietojen kerääminen;
f)
tietojen tuottaminen ja tutkimustoiminta sellaisen kestävän tarjonnan aikaansaamiseksi, joka määrältään, laadultaan ja hinnaltaan vastaa markkinoiden tarpeita ja kuluttajien toiveita;
g)
kestävässä tilassa olevista kalakannoista peräisin olevien, ravintoarvoltaan merkittävien ja vähän kulutettujen lajien menekin edistäminen kuluttajien keskuudessa;
h)
valvonta ja toimenpiteiden toteuttaminen, jotta jäsenten toiminta vastaisi asianomaisen toimialakohtaisen organisaation vahvistamia sääntöjä.
II JAKSO
Hyväksyminen
14 artikla
Tuottajaorganisaatioiden hyväksyminen
1. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä tuottajaorganisaatioiksi kaikki hyväksyntää hakevat kalastus- tai vesiviljelyalan tuottajien aloitteesta perustetut ryhmät edellyttäen, että
a)
ne noudattavat 17 artiklassa esitettyjä periaatteita ja niiden soveltamista varten hyväksyttyjä sääntöjä;
b)
niillä on riittävän laajaa taloudellista toimintaa kyseisen jäsenvaltion alueella tai alueen osalla erityisesti jäsenmäärän tai kaupan pidettävän tuotannon määrän osalta;
c)
niillä on asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti oikeushenkilöys, ne ovat sijoittautuneet sen alueelle ja niiden päätoimipaikka on kyseisen jäsenvaltion alueella;
d)
ne kykenevät pyrkimään 7 artiklassa vahvistettuihin tavoitteisiin;
e)
ne noudattavat V luvussa tarkoitettuja kilpailusääntöjä;
f)
ne eivät käytä väärin määräävää asemaa tietyillä markkinoilla; ja
g)
ne antavat jäsenyyttään, hallintoaan ja rahoituslähteitään koskevia tietoja.
2. Ennen 29. joulukuuta 2013 hyväksytyt tuottajaorganisaatiot katsotaan tässä asetuksessa tarkoitetuiksi hyväksytyiksi tuottajaorganisaatioiksi ja sen säännökset sitovat niitä.
15 artikla
Rahoitustuki tuottajaorganisaatioille tai tuottajaorganisaatioiden liitoille
Kalastus- ja vesiviljelytuotteiden kaupan pitämistä koskevat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on perustaa tuottajaorganisaatioita tai tuottajaorganisaatioiden liittoja tai toteuttaa niihin liittyviä uudelleenjärjestelyjä, voivat saada rahoitustukea myöhemmin annettavan, meri- ja kalastuspolitiikan rahoituksen ehtoja vuosina 2014-2020 koskevan unionin säädöksen mukaisesti.
16 artikla
Toimialakohtaisten organisaatioiden hyväksyminen
1. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä toimialakohtaisiksi organisaatioiksi niiden alueelle sijoittautuneet hyväksyntää hakevat toimijaryhmät edellyttäen, että
a)
ne noudattavat 17 artiklassa esitettyjä periaatteita ja niiden soveltamista varten hyväksyttyjä sääntöjä;
b)
ne edustavat merkittävää osaa tuotantotoiminnasta sekä kalastus- ja vesiviljelytuotteiden tai niistä jalostettujen tuotteiden jalostuksesta tai kaupan pitämisestä taikka molemmista;
c)
ne eivät itse harjoita kalastus- ja vesiviljelytuotteiden tai niistä jalostettujen tuotteiden tuotantoa, jalostusta tai kaupan pitämistä;
d)
niillä on jonkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti oikeushenkilöys, ne ovat sijoittautuneet sen alueelle ja niiden päätoimipaikka on kyseisen jäsenvaltion alueella;
e)
ne kykenevät saavuttamaan 12 artiklassa vahvistetut tavoitteet;
f)
ne ottavat huomioon kuluttajien edun;
g)
ne eivät estä yhteisen markkinajärjestelyn moitteetonta toimintaa; ja
h)
ne noudattavat V luvussa tarkoitettuja kilpailusääntöjä.
2. Ennen 29. joulukuuta 2013 tämän asetuksen voimaantuloa perustetut organisaatiot voidaan hyväksyä tässä asetuksessa tarkoitetuiksi toimialakohtaisiksi organisaatioiksi edellyttäen, että asianomainen jäsenvaltio on vakuuttunut siitä, että ne noudattavat tämän asetuksen toimialakohtaisia organisaatioita koskevia säännöksiä.
3. Ennen 29. joulukuuta 2013 hyväksytyt toimialakohtaiset organisaatiot katsotaan tässä asetuksessa tarkoitetuiksi hyväksytyiksi toimialakohtaisiksi organisaatioiksi ja sen säännökset sitovat niitä.
17 artikla
Tuottajaorganisaatioiden ja toimialakohtaisten organisaatioiden sisäinen toiminta
Edellä 14 ja 16 artiklassa tarkoitettujen tuottajaorganisaatioiden ja toimialakohtaisten organisaatioiden sisäisen toiminnan on perustuttava seuraaviin periaatteisiin:
a)
organisaation jäsenet noudattavat kyseisen organisaation hyväksymiä sääntöjä kalastuksen hyödyntämisen, tuotannon ja kaupan pitämisen osalta;
b)
jäsenten välistä erityisesti kansallisuuteen tai sijoittautumispaikkaan perustuvaa syrjintää ei esiinny;
c)
organisaation rahoitukseen tarkoitetun rahoitusosuuden vaatiminen jäsenilta;
d)
demokraattinen toiminta, jonka ansiosta jäsenet voivat tutkia tarkoin organisaatiotaan ja sen päätöksiä;
e)
tehokkaiden, oikeasuhteisten ja varoittavien seuraamusten määrääminen asianomaisen organisaation sisäisten sääntöjen mukaisten velvollisuuksien rikkomisesta erityisesti silloin kun rahoitusosuus on jätetty maksamatta;
f)
uusien jäsenien hyväksymistä ja jäsenyyden peruuttamista koskevien sääntöjen määrittely;
g)
organisaation hallinnointiin tarvittavien kirjanpitoa ja talousarviota koskevien sääntöjen määrittely.
18 artikla
Jäsenvaltioiden tarkastukset ja hyväksynnän peruuttaminen
1. Jäsenvaltioiden on todennettava säännöllisin väliajoin, että tuottajaorganisaatiot noudattavat 14 artiklassa ja toimialakohtaiset organisaatiot 16 artiklassa säädettyjä hyväksymisedellytyksiä. Jos edellytykset eivät täyty, hyväksyntä voidaan peruuttaa.
2. Jäsenvaltion, jonka alueella on sellaisen tuottajaorganisaation tai toimialakohtaisen organisaation päätoimipaikka, jonka jäsenet tulevat eri jäsenvaltioista, tai eri jäsenvaltioissa hyväksyttyjen tuottajaorganisaatioiden liiton päätoimipaikka, on harjoitettava asianomaisten muiden jäsenvaltioiden kanssa hallinnollista yhteistyötä, jota tällaisen organisaation tai liiton toiminnan valvonta edellyttää.
19 artikla
Kalastusmahdollisuuksien jakaminen
Tuottajaorganisaation, jonka jäsenet ovat eri jäsenvaltioiden kansalaisia, tai eri jäsenvaltioissa hyväksyttyjen tuottajaorganisaatioiden liiton on suorittaessaan tehtäviään noudatettava kalastusmahdollisuuksien jakamista jäsenvaltioiden kesken sääteleviä säännöksiä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan mukaisesti.
20 artikla
Komission tekemät tarkastukset
1. Varmistaakseen, että 14 artiklassa vahvistetut tuottajaorganisaatioiden ja 16 artiklassa vahvistetut toimialakohtaisten organisaatioiden hyväksynnän edellytykset täyttyvät, komissio saa tehdä tarkastuksia ja tarvittaessa pyytää jäsenvaltioita peruuttamaan tuottajaorganisaation tai toimialakohtaisen organisaation hyväksynnän.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle sähköisesti kaikki hyväksynnän myöntämistä tai peruuttamista koskevat päätökset. Komissio saattaa kyseiset tiedot julkisesti saataville.
21 artikla
Täytäntöönpanosäädökset
1. Komission on hyväksyttävä täytäntöönpanosäädöksiä
a)
määräajoista ja menettelyistä sekä hakulomakkeista, jotka on tarkoitettu tuottajaorganisaatioiden hyväksyntään 14 artiklan nojalla ja toimialakohtaisten organisaatioiden hyväksyntään 16 artiklan nojalla, tai tällaisen hyväksynnän peruuttamiseen 18 artiklan nojalla;
b)
ilmoituksen muodosta, määräajoista ja menettelyistä, joita jäsenvaltioiden on sovellettava ilmoittaessaan 20 artiklan 2 kohdan nojalla komissiolle hyväksynnän myöntämistä tai peruuttamista koskevan päätöksen.
Edellä a alakohdan nojalla hyväksyttäviä täytäntöönpanosäädöksiä mukautetaan tarvittaessa pienimuotoisen kalastuksen ja vesiviljelyn erityispiirteisiin.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 43 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
III JAKSO
Sääntöjen laajentaminen
22 artikla
Tuottajaorganisaatioiden sääntöjen laajentaminen
1. Jäsenvaltio voi tehdä tuottajaorganisaation sopimat säännöt sitoviksi sellaisten kyseiseen organisaatioon kuulumattomien tuottajien osalta, jotka pitävät kaupan yhtä tai useaa asianomaista tuotetta alueella, jolla organisaatio on edustava, edellyttäen että:
a)
tuottajaorganisaatio on perustettu vähintään vuodeksi ja se katsotaan tuotannon ja kaupan pitämisen, tarvittaessa myös pienimuotoisen kalastuksen, osalta edustavaksi jossakin jäsenvaltiossa, ja se tekee jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille hakemuksen;
b)
laajennettavat säännöt koskevat jotakin tuottajaorganisaatioille 8 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa, 8 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa sekä 8 artiklan 3 kohdan a-e alakohdassa vahvistettua toimenpidettä;
c)
V luvussa tarkoitettuja kilpailua koskevia sääntöjä noudatetaan.
2. Edellä olevan 1 kohdan a alakohtaa sovellettaessa kalastusalan tuottajaorganisaatiota pidetään edustavana, jos sen osuus asianomaisen tuotteen edellisenä vuonna kaupan pidetystä määrästä on vähintään 55 prosenttia alueella, jolla sääntöjen laajentamista ehdotetaan.
3. Edellä olevan 1 kohdan a alakohtaa sovellettaessa vesiviljelyalan tuottajaorganisaatiota pidetään edustavana, jos sen osuus asianomaisen tuotteen edellisenä vuonna kaupan pidetystä määrästä on vähintään 40 prosenttia alueella, jolla sääntöjen laajentamista ehdotetaan.
4. Sääntöjä, jotka laajennetaan koskemaan muita kuin jäseniä, on sovellettava vähintään 60 päivää ja enintään 12 kuukautta.
23 artikla
Toimialakohtaisten organisaatioiden sääntöjen laajentaminen
1. Jäsenvaltio voi tehdä jotkin toimialakohtaisen organisaation sopimat päätökset, sopimukset tai yhdenmukaistetut menettelytavat sitoviksi tietyllä alueella tai tietyillä alueilla muiden, kyseiseen organisaatioon kuulumattomien toimijoiden osalta edellyttäen, että
a)
toimialakohtainen organisaatio kattaa vähintään 65 prosenttia vähintään kahdesta seuraavasta toiminnosta kustakin: asianomaisen tuotteen tuotanto, jalostus tai kaupan pitäminen edellisen vuoden aikana jäsenvaltion kyseisellä alueella tai kyseisillä alueilla; ja organisaatio tekee toimivaltaisille kansallisille viranomaisille hakemuksen; ja
b)
säännöt, jotka on tarkoitus laajentaa koskemaan muita toimijoita, koskevat jotakin 13 artiklan a-g alakohdassa vahvistettua toimialakohtaisen organisaation toimenpidettä eivätkä aiheuta vahinkoa muille kyseisen jäsenvaltion tai unionin toimijoille.
2. Sääntöjen laajentaminen voidaan tehdä sitovaksi enintään kolmen vuoden ajaksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 25 artiklan 4 kohdan soveltamista.
24 artikla
Taloudellinen vastuu
Kun säännöt laajennetaan koskemaan muita kuin jäseniä 22 ja 23 artiklan mukaisesti, asianomainen jäsenvaltio voi päättää, että organisaatioon kuulumattomat ovat velvollisia korvaamaan kokonaan tai osittain tuottajaorganisaatiolle tai toimialakohtaiselle organisaatiolle kustannukset, jotka jäsenet ovat sääntöjen laajentamisen organisaatioon kuulumattomiin soveltamisen seurauksena maksaneet.
25 artikla
Komission myöntämä lupa
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle säännöt, jotka ne aikovat tehdä 22 ja 23 artiklan nojalla kaikkia tuottajia tai toimijoita sitoviksi tietyllä alueella tai tietyillä alueilla.
2. Komissio tekee päätöksen 1 kohdassa tarkoitettujen sääntöjen laajentamisen hyväksymisestä edellyttäen, että
a)
22 ja 23 artiklan säännöksiä noudatetaan;
b)
V luvussa tarkoitettuja kilpailua koskevia sääntöjä noudatetaan;
c)
laajentaminen ei vaaranna vapaata kauppaa; eikä
d)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavuttaminen vaarannu.
3. Komissio tekee päätöksen sääntöjen laajentamisen hyväksymisestä tai epäämisestä ja ilmoittaa siitä jäsenvaltioille kuukauden kuluessa ilmoituksen vastaanottamisesta. Jos komissio ei ole tehnyt päätöstä kuukauden kuluessa ilmoituksen vastanottamisesta, sen katsotaan hyväksyneen sääntöjen laajentamisen.
4. Sääntöjen hyväksyttyä laajentamista voidaan soveltaa edelleen alustavan määräajan päätyttyä, myös hiljaisella sopimuksella, ilman että lupaa nimenomaisesti uusitaan, edellyttäen että asianomainen jäsenvaltio on ilmoittanut komissiolle uudesta soveltamiselle asetetusta määräajasta vähintään kuukautta ennen edellä mainitun alustavan määräajan päättymistä ja komissio on joko hyväksynyt soveltamisen jatkamisen tai ei ole vastustanut sitä kuukauden kuluessa ilmoituksen vastaanottamisesta.
26 artikla
Luvan peruuttaminen
Komissio voi suorittaa tarkastuksia ja peruuttaa sääntöjen laajentamista koskevan luvan, jos se toteaa, että jokin luvan edellytyksistä ei täyty. Komissio ilmoittaa tällaisesta peruuttamisesta jäsenvaltioille.
27 artikla
Täytäntöönpanosäädökset
Komissio vahvistaa 25 artiklan 1 kohdassa säädetyn ilmoituksen muodon ja ilmoitusmenettelyn täytäntöönpanosäädöksillä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 43 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
IV JAKSO
Tuotannon ja kaupan pitämisen suunnittelu
28 artikla
Tuotantoa ja kaupan pitämistä koskeva suunnitelma
1. Kunkin tuottajaorganisaation on toimitettava toimivaltaisten kansallisten viranomaistensa hyväksyttäväksi tuotantoa ja kaupan pitämistä koskeva suunnitelma ainakin tärkeimmistä lajeista, joita se pitää kaupan. Kyseisten tuotantoa ja kaupan pitämistä koskevien suunnitelmien avulla pyritään saavuttamaan 3 ja 7 artiklassa tarkoitetut tavoitteet.
2. Tuotantoa ja kaupan pitämistä koskevan suunnitelman on sisällettävä
a)
pyydystettäviä tai viljeltäviä lajeja koskeva tuotanto-ohjelma;
b)
kaupan pitämistä koskeva strategia, jossa tarjonnan määrä, laatu ja tarjonnan muoto mukautetaan markkinoiden vaatimuksiin;
c)
tuottajaorganisaation toteuttamat toimenpiteet, joilla edistetään 7 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamista;
d)
erityiset ennakoivat toimenpiteet niiden lajien tarjonnan sopeuttamiseksi, joiden kaupan pitäminen aiheuttaa tavallisesti ongelmia vuoden mittaan;
e)
seuraamukset, joita sovelletaan jäseniin, jotka rikkovat asianomaisen suunnitelman toteuttamiseksi tehtäviä päätöksiä.
3. Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on hyväksyttävä tuotantoa ja kaupan pitämistä koskeva suunnitelma. Kun suunnitelma on hyväksytty, tuottajaorganisaation on viipymättä pantava se täytäntöön.
4. Tuottajaorganisaatiot voivat tarkistaa tuotantoa ja kaupan pitämistä koskevaa suunnitelmaa ja tällaisessa tapauksessa niiden on toimitettava se kansallisten toimivaltaisten viranomaisten hyväksyttäväksi.
5. Tuottajaorganisaation on laadittava tuotantoa ja kaupan pitämistä koskevaan suunnitelmaan perustuvasta toiminnastaan vuosikertomus ja toimitettava se kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten hyväksyttäväksi.
6. Tuottajaorganisaatiot voivat saada tuotantoa ja kaupan pitämistä koskevien suunnitelmien laatimista ja täytäntöönpanoa varten tarkoitettua rahoitustukea myöhemmin annettavan, meri- ja kalastuspolitiikan rahoituksen ehtoja vuosina 2014-2020 koskevan unionin säädöksen mukaisesti.
7. Jäsenvaltioiden on tehtävä tarkastuksia sen varmistamiseksi, että jokainen tuottajaorganisaatio täyttää tässä artiklassa säädetyt velvollisuudet. Jos edellytykset eivät täyty, hyväksyntä voidaan peruuttaa.
29 artikla
Täytäntöönpanosäädökset
1. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä:
a)
28 artiklassa tarkoitetun tuotanto- ja kaupanpitämissuunnitelman muodosta ja rakenteesta;
b)
menettelyistä ja määräajoista, joita tuottajaorganisaatioiden on noudatettava 28 artiklassa tarkoitettua tuotanto- ja kaupanpitämissuunnitelmaa toimittaessaan ja jäsenvaltioiden suunnitelmaa hyväksyessään.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 43 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
V JAKSO
Markkinoiden vakauttaminen
30 artikla
Varastointijärjestelmä
Kalastusalan tuottajaorganisaatiot voivat saada rahoitustukea liitteessä II lueteltujen kalastustuotteiden varastointia varten edellyttäen, että:
a)
edellytyksiä, jotka on säädetty myöhemmin annettavassa, meri- ja kalastuspolitiikan rahoituksen ehtoja vuosina 2014-2020 koskevassa unionin säädöksessä, noudatetaan;
b)
tuotteet ovat kalastusalan tuottajaorganisaatioiden markkinoille saattamia, mutta niille ei ole löytynyt ostajaa 31 artiklassa tarkoitettuun käynnistyshintaan;
c)
tuotteet ovat 33 artiklan mukaisesti vahvistettujen kaupan pitämistä koskevien yhteisten vaatimusten mukaisia ja riittävän laadukkaita ihmisravinnoksi;
d)
tuotteet on stabiloitu tai jalostettu ja varastoitu säiliöihin tai häkkeihin jäädyttämällä ne joko aluksessa tai maalla sijaitsevissa tiloissa, suolaamalla, kuivaamalla, marinoimalla tai tarvittaessa keittämällä ja pastöroimalla, riippumatta siitä, onko näiden toimien lisäksi suoritettu fileoiminen, paloitteleminen tai tarvittaessa pään poistaminen;
e)
tuotteet tuodaan myöhemmin uudelleen varastosta markkinoille ihmisravinnoksi;
f)
tuotteet jäävät varastoon vähintään viideksi päiväksi.
31 artikla
Varastointimekanismin käynnistävät hinnat
1. Ennen kunkin vuoden alkua jokainen kalastusalan tuottajaorganisaatio voi tehdä omissa nimissään ehdotuksen hinnaksi, joka käynnistää 30 artiklassa tarkoitetun varastointimekanismin liitteessä II luetelluille kalastustuotteille.
2. Käynnistyshinta saa olla enintään 80 prosenttia painotetusta keskihinnasta, joka kyseessä olevalle tuotteelle on rekisteröity asianomaisen tuottajaorganisaation toiminta-alueella sitä vuotta edeltävien kolmen vuoden aikana, jolle käynnistyshinta vahvistetaan.
3. Käynnistyshintaa vahvistettaessa on otettava huomioon
a)
tuotannon ja kysynnän kehitysnäkymät;
b)
markkinahintojen vakauttaminen;
c)
markkinoiden lähentyminen;
d)
tuottajien tulot;
e)
kuluttajien edut.
4. Jäsenvaltioiden on alueellaan hyväksyttyjen tuottajaorganisaatioiden ehdotuksia koskevan tarkastelun jälkeen määrättävä käynnistyshinnat, joita tuottajaorganisaatioiden on sovellettava. Kyseiset hinnat on vahvistettava 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen perusteiden mukaisesti. Hinnat on julkaistava.
32 artikla
Täytäntöönpanosäädökset
Komissio vahvistaa julkaisumuodon, jota jäsenvaltioiden on käytettävä, kun ne 31 artiklan 4 kohdan mukaisesti julkaisevat käynnistyshinnat, täytäntöönpanosäädöksillä. Nämä täytäntöönpanosäädökset on hyväksyttävä 43 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
III LUKU
KAUPAN PITÄMISTÄ KOSKEVAT YHTEISET VAATIMUKSET
33 artikla
Kaupan pitämistä koskevien yhteisten vaatimusten vahvistaminen
1. Ihmisravinnoksi tarkoitettuja ja liitteessä I lueteltuja kalastustuotteita varten voidaan niiden alkuperästä (unionin tuotteita tai tuontituotteita) riippumatta vahvistaa yhteiset kaupan pitämistä koskevat vaatimukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 47 artiklan soveltamista.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut vaatimukset voivat koskea tuotteiden laatua, kokoa, painoa, pakkausta, esillepanoa tai merkintöjä sekä erityisesti
a)
kaupallisia vähimmäiskokoja ottaen huomioon paras tieteellinen tieto. Kyseisten kaupallisten vähimmäiskokojen on tarvittaessa vastattava asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 10 kohdassa tarkoitettuja säilyttämisen viitekokoja;
b)
suojeluvaatimusten ja kansainvälisten sitoumusten mukaisia säilyketuotteiden eritelmiä.
3. Edellä olevaa 1 ja 2 kohtaa sovelletaan rajoittamatta seuraavien säädösten soveltamista:
a)
asetus (EY) N:o 178/2002;
b)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 852/2004 (14);
c)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 853/2004 (15);
d)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 854/2004 (16);
e)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 882/2004 (17);
f)
neuvoston asetus (EY) N:o 1005/2008 (18); ja
g)
asetus (EY) N:o 1224/2009.
34 artikla
Kaupan pitämistä koskevien yhteisten vaatimusten noudattaminen
1. Ihmisravinnoksi tarkoitettuja tuotteita, joille on vahvistettu kaupan pitämistä koskevat yhteiset vaatimukset, voidaan asettaa saataville unionin markkinoilla vain näiden vaatimusten mukaisesti.
2. Kaikki aluksista puretut kalastustuotteet, myös ne, jotka eivät täytä kaupan pitämiselle asetettuja yhteisiä vaatimuksia, voidaan käyttää muuhun tarkoitukseen kuin suoraan ihmisravinnoksi, esimerkiksi kalajauhoksi, kalaöljyksi, lemmikkieläinten ruoaksi, elintarvikelisäaineiksi, lääkkeiksi tai kosmeettisiksi valmisteiksi.
IV LUKU
KULUTTAJILLE TIEDOTTAMINEN
35 artikla
Pakolliset tiedot
1. Rajoittamatta asetuksen (EU) N:o 1169/2011 soveltamista, unionissa kaupan pidettäviä, tämän asetuksen liitteessä I olevassa a, b, c ja e kohdassa tarkoitettuja kalastus- ja vesiviljelytuotteita saa niiden alkuperästä tai kaupan pitämisen tavasta riippumatta tarjota myytäväksi loppukuluttajalle tai suurtaloudelle ainoastaan, jos asianmukaisella merkinnällä tai etiketillä ilmoitetaan
a)
lajin kauppanimi ja tieteellinen nimi;
b)
tuotantomenetelmä, erityisesti seuraavin sanoin: "… pyydetty …" tai "… pyydetty makeasta vedestä …" tai "… viljelty …";
c)
alue, jolla tuote on pyydetty tai viljelty, ja kalastuksessa käytetty tämän asetuksen liitteessä III olevan ensimmäisen sarakkeen mukainen pyydystyyppi;
d)
onko tuote sulatettu;
e)
vähimmäissäilyvyysaika.
Edellä d alakohdassa tarkoitettua vaatimusta ei sovelleta
a)
lopputuotteessa esiintyviin ainesosiin;
b)
elintarvikkeisiin, joiden kohdalla jäädyttäminen on teknisesti tarpeellinen vaihe tuotantoprosessissa;
c)
asetuksen (EY) N:o 853/2004 liitteessä III olevassa VIII jaksossa tarkoitettuihin kalastus- ja vesiviljelytuotteisiin, jotka on aikaisemmin jäädytetty tuotteiden terveyttä koskevan turvallisuuden varmistamiseksi;
d)
kalastus- ja vesiviljelytuotteisiin, jotka on sulatettu ennen savustamista, suolaamista, kypsentämistä, marinointia, kuivaamista tai mitä hyvänsä mainittujen käsittelyjen yhdistelmää.
2. Pakkaamattomien kalastus- ja vesiviljelytuotteiden osalta 1 kohdassa luetellut pakolliset tiedot voidaan vähittäismyynnissä ilmoittaa kaupalliseen tiedottamiseen käytettävien välineiden, kuten mainostaulujen tai julisteiden, avulla.
3. Jos samoista lajeista koostuvaa mutta eri tuotantomenetelmillä tuotettua sekoitetuotetta tarjotaan myytäväksi loppukuluttajalle tai suurtaloudelle, kunkin erän tuotantomenetelmä on ilmoitettava. Jos samoista lajeista koostuvaa mutta eri pyyntialueilta tai kalanviljelyä harjoittavista eri maista peräisin olevaa sekoitetuotetta tarjotaan myytäväksi loppukuluttajalle tai suurtaloudelle, on vähintään ilmoitettava määrältään suurimman erän alue ja mainittava, että myös tuotteet ovat peräisin eri pyynti- tai kalanviljelyalueilta.
4. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa 1 kohdassa tarkoitetuista vaatimuksista suoraan kalastusaluksilta kuluttajille myytävät pienet tuotemäärät edellyttäen, että näiden määrien arvo ei ylitä asetuksen (EY) N:o 1224/2009 58 artiklan 8 kohdassa tarkoitettua arvoa.
5. Ennen 13 päivää joulukuuta 2014 merkittyjä tai etiketillä varustettuja kalastus- ja vesiviljelytuotteita ja niiden pakkauksia, jotka eivät ole tämän artiklan mukaisia, voidaan pitää kaupan siihen asti, kunnes varastot on käytetty loppuun.
36 artikla
Ympäristömerkintää koskeva selvitys
Komission on jäsenvaltioita ja sidosryhmiä kuultuaan toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle 1 päivään tammikuuta 2015 mennessä toteutettavuusselvitys kalastus- ja vesiviljelytuotteiden ympäristömerkkijärjestelmää koskevista vaihtoehdoista, mitä tulee erityisesti tällaisen järjestelmän luomiseen unionin laajuisena järjestelmänä ja jäsenvaltioissa käytettävää unionin ympäristömerkkiä koskevien vähimmäisvaatimusten vahvistamiseen.
37 artikla
Kauppanimi
1. Edellä olevan 35 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on laadittava ja julkaistava luettelo alueellaan sallituista tuotteiden kauppanimistä ja niiden tieteellisistä nimistä. Luettelossa on ilmoitettava
a)
tarvittaessa kunkin lajin tieteellinen nimi FishBase-tietojärjestelmän tai YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO:n AFSIS-tietokannan mukaisesti;
b)
kauppanimi:
i)
lajin nimi kyseisen jäsenvaltion virallisella kielellä tai virallisilla kielillä;
ii)
mahdolliset paikallisesti tai alueellisesti hyväksytyt tai sallitut muut nimet.
2. Kaikkia kalalajeja voidaan nimittää "kalaksi", jos kyseinen kala muodostaa toisen elintarvikkeen ainesosan, edellyttäen, että kyseisen elintarvikkeen nimessä ja esillepanossa ei viitata tiettyyn lajiin.
3. Jäsenvaltion hyväksymän kauppanimien luettelon mahdollisista muutoksista on ilmoitettava komissiolle, joka tiedottaa asiasta muille jäsenvaltioille.
38 artikla
Pyynti- tai tuotantoaluetta koskeva merkintä
1. Edellä olevan 35 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetussa pyynti- tai tuotantoaluetta koskevassa merkinnässä on oltava seuraavat tiedot:
a)
merestä pyydetyillä kalastustuotteilla FAO-kalastusalueiden luettelon mukaisen suuralueen tai alueen nimi kirjallisena sekä kyseisen alueen nimi kuluttajille ymmärrettävässä muodossa ilmaistuna tai alueen osoittava kartta tai kuvake, tai tästä vaatimuksesta poiketen muilta kuin Koillis-Atlantin (FAO-kalastusalue 27) ja Välimeren ja Mustanmeren (FAO-kalastusalue 37) vesiltä pyydettyjen kalastustuotteiden osalta FAO-kalastusalueen nimeä koskeva maininta;
b)
makeasta vedestä pyydetyillä kalastustuotteilla viittaus siihen alkuperäisen vesialueen jäsenvaltioon tai kolmanteen maahan, josta tuote on peräisin;
c)
vesiviljelytuotteilla viittaus jäsenvaltioon tai kolmanteen maahan, jossa tuotteen lopullisesta painosta on kertynyt yli puolet tai jossa tuote on ollut yli puolet kasvatusajasta tai simpukoiden osalta jossa se on läpikäynyt vähintään kuusi kuukautta kestäneen viimeisen kasvatus- tai viljelyvaiheen.
2. Toimijat voivat ilmoittaa 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen lisäksi tarkemman pyynti- tai tuotantoalueen.
39 artikla
Vapaaehtoiset lisätiedot
1. Edellä olevan 35 artiklan mukaisesti edellytettyjen pakollisten tietojen lisäksi voidaan ilmoittaa vapaaehtoisuuden pohjalta seuraavia tietoja edellyttäen, että ne ovat selviä ja yksiselitteisiä:
a)
tietoja kalastustuotteiden pyyntipäivästä tai vesiviljelytuotteiden nostopäivästä;
b)
tietoja kalastustuotteiden purkamispäivästä tai satamasta, jossa tuotteet on purettu;
c)
yksityiskohtaisempia tietoja liitteen III toisen sarakkeen mukaisista pyydystyypeistä;
d)
merestä pyydetyillä kalastustuotteilla tuotteet pyytäneen aluksen lippuvaltio;
e)
ympäristöön liittyviä tietoja;
f)
eettisiä ja/tai sosiaalisia tietoja;
g)
tietoja tuotantotekniikoista ja -käytännöistä;
h)
tietoja tuotteen ravintoainekoostumuksesta.
2. QR-koodia (Quick Response) voidaan käyttää kaikkien tai joidenkin 35 artiklan 1 kohdassa lueteltujen tietojen esittämiseen.
3. Vapaaehtoisia tietoja ei saa esittää siten, että pakollisia tietoja varten merkinnöissä tai etiketissä käytettävissä oleva tila pienenee.
4. Vapaaehtoisia tietoja, joita ei voida tarkastaa, ei saa ilmoittaa.
V LUKU
KILPAILUSÄÄNNÖT
40 artikla
Kilpailusääntöjen soveltaminen
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101-106 artiklaa ja niiden täytäntöönpanosäännöksiä sovelletaan sellaisiin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 1 kohdassa ja 102 artiklassa tarkoitettuihin sopimuksiin, päätöksiin ja menettelytapoihin, jotka liittyvät kalastus- ja vesiviljelytuotteiden tuotantoon tai kaupan pitämiseen.
41 artikla
Poikkeukset kilpailusääntöjen soveltamisesta
1. Sen estämättä, mitä tämän asetuksen 40 artiklassa säädetään, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta sellaisiin tuottajaorganisaatioiden sopimuksiin, päätöksiin ja menettelytapoihin, jotka koskevat kalastus- ja vesiviljelytuotteiden tuotantoa tai myyntiä tai kalastus- ja vesiviljelytuotteiden yhteisten varastointi-, käsittely- tai jalostustilojen käyttöä ja jotka:
a)
ovat tarpeen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklassa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi;
b)
eivät merkitse velvoitetta veloittaa samoja hintoja;
c)
eivät johda markkinoiden lokeroitumiseen unionissa;
d)
eivät sulje pois kilpailua; ja
e)
eivät poista kilpailua merkittävältä osalta asianomaisia tuotteita.
2. Sen estämättä, mitä tämän asetuksen 40 artiklassa säädetään, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta sellaisiin toimialakohtaisten organisaatioiden sopimuksiin, päätöksiin ja menettelytapoihin, jotka:
a)
ovat tarpeen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklassa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi;
b)
eivät merkitse velvoitetta soveltaa kiinteää hintaa;
c)
eivät johda markkinoiden lokeroitumiseen unionissa;
d)
eivät merkitse erilaisten edellytysten soveltamista muiden kauppakumppaneiden samankaltaisiin liiketoimiin ja sitä kautta niiden asettamista epäedulliseen kilpailuasemaan;
e)
eivät poista kilpailua merkittävältä osalta asianomaisia tuotteita;
f)
eivätkä rajoita kilpailua tavoilla, jotka eivät ole olennaisia yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi.
VI LUKU
MARKKINATIETOUS
42 artikla
Markkinatietous
1. Komissio
a)
kerää, analysoi ja jakaa taloudellista tietoa ja ymmärtämystä unionin kalastus- ja vesiviljelytuotemarkkinoista koko toimitusketjun osalta ottaen huomioon kansainvälisen kontekstin;
b)
tarjoaa käytännön tukea tuottajaorganisaatioille ja toimialakohtaisille organisaatioille, jotta markkinatoimijoiden ja jalostajien välistä tiedonkulkua voidaan koordinoida paremmin;
c)
seuraa säännöllisesti kalastus- ja vesiviljelytuotteiden hintoja koko toimitusketjussa unionin markkinoilla ja laatii analyysejä markkinoiden kehityssuunnista;
d)
suorittaa tapauskohtaisia markkinatutkimuksia ja asettaa käyttöön menetelmät hinnanmuodostusselvityksiä varten.
2. Edellä olevan 1 kohdan toimeenpanemiseksi komissio käyttää seuraavia toimenpiteitä:
a)
unionin lainsäädännön nojalla kerätyn, käytettävissä olevan kalastus- ja vesiviljelytuotteita koskevan tiedon saannin helpottaminen;
b)
hintakartoitusten, markkina-analyysien ja -tutkimusten kaltaisten markkinatietojen saattaminen kaikkien sidosryhmien ja yleisön saataville helpolla ja ymmärrettävällä tavalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 45/2001 (19) soveltamista.
3. Jäsenvaltioiden on edistettävä 1 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamista.
VII LUKU
MENETTELYSÄÄNNÖKSET
43 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
VIII LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
44 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1184/2006 muuttaminen
Korvataan asetuksen (EY) N:o 1184/2006 1 artikla seuraavasti:
"1 artikla
Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt, jotka koskevat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101-106 artiklan sekä 108 artiklan 1 ja 3 kohdan soveltamista perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen tuotteiden tuotantoon tai kauppaan, lukuun ottamatta neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1234/2007 (20) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksesta (EU) N:o 1379/2013 (21) tarkoitettuja tuotteita.
45 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 muuttaminen
Muutetaan asetus (EY) N:o 1224/2009 seuraavasti:
1)
Lisätään 57 artiklan 1 kohtaan virkkeet seuraavasti:
"Jäsenvaltioiden on tehtävä tarkastuksia vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi. Tarkastukset voidaan tehdä kaupan pitämisen kaikissa vaiheissa ja kuljetuksen aikana."
2)
Muutetaan 58 artiklan 5 kohta seuraavasti:
a)
korvataan g alakohta seuraavasti:
"g)
kuluttajille annettavat tiedot, joista säädetään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1379/2013 (22) 35 artiklassa;
b)
kumotaan h alakohta.
46 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 104/2000. Mainitun asetuksen 4 artiklaa sovelletaan kuitenkin 12 päivään joulukuuta 2014.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä IV olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
47 artikla
Säännöt kaupan pitämistä koskevien yhteisten vaatimusten vahvistamisesta
On edelleen sovellettava sääntöjä kaupan pitämistä koskevien yhteisten vaatimusten vahvistamisesta, erityisesti neuvoston asetusta (ETY) N:o 2136/89 (23), neuvoston asetusta (ETY) N:o 1536/92 (24), neuvoston asetusta (EY) N:o 2406/96 (25) sekä muita kaupan pitämistä koskevien yhteisten vaatimusten soveltamiseksi vahvistettuja sääntöjä, kuten komission asetusta (ETY) N:o 3703/85 (26).
48 artikla
Uudelleentarkastelu
Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle tulokset tämän asetuksen soveltamisesta viimeistään 31 joulukuuta 2022.
49 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014, lukuun ottamatta IV lukua ja 45 artiklaa, joita sovelletaan 13 päivästä joulukuuta 2014.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 11 päivänä joulukuuta 2013.