NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 651/2014
ze dne 17. června 2014,
kterým se v souladu s články 107 a 108 Smlouvy prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné s vnitřním trhem
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (1), a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro státní podpory,
Vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Státní financování, které splňuje podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy, představuje státní podporu a vyžaduje oznámení Komisi podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Podle článku 109 Smlouvy však Rada může vymezit druhy podpor, které jsou z této oznamovací povinnosti vyňaty. V souladu s čl. 108 odst. 4 Smlouvy může Komise přijmout nařízení týkající se těchto kategorií státní podpory. Nařízením Rady (ES) č. 994/98 je Komise zmocněna v souladu s článkem 109 Smlouvy prohlásit, že z oznamovací povinnosti mohou být za určitých podmínek vyňaty tyto kategorie podpor: podpora ve prospěch malých a středních podniků, výzkumu a vývoje, ochrany životního prostředí, zaměstnanosti a vzdělávání a dále podpora, jež odpovídá mapě poskytování regionální podpory schválené Komisí pro každý členský stát. Na tomto základě přijala Komise nařízení (ES) č. 800/2008 (2). Nařízení (ES) č. 800/2008 bylo původně použitelné do 31. prosince 2013, avšak jeho období použitelnosti bylo následně prodlouženo nařízením Komise (EU) č. 1224/2013 ze dne 29. listopadu 2013, kterým se mění nařízení (ES) č. 800/2008, pokud jde o dobu jeho použitelnosti (3), a nyní končí ke dni 30. června 2014. Dne 22. července 2013 bylo nařízení (ES) č. 994/98 změněno nařízením Rady (EU) č. 733/2013 ze dne 22. července 2013, kterým se mění nařízení (ES) č. 994/98 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (4), tak aby byla Komise zmocněna rozšířit blokovou výjimku na nové kategorie podpory, u nichž lze vymezit přesné podmínky slučitelnosti. K těmto novým kategoriím podpory v působnosti blokové výjimky patří: podpora na náhradu škod způsobených některými přírodními pohromami, sociální podpora na dopravu obyvatel odlehlých regionů, podpora na širokopásmovou infrastrukturu, podpora inovací, podpora kultury a zachování kulturního dědictví a podpora na sportovní a multifunkční rekreační infrastrukturu. Budou-li shromážděny dostatečné zkušenosti z praxe, jež umožní koncipovat praktická kritéria pro vyjímání podpory z oznamovací povinnosti, která zajistí slučitelnost dalších kategorií podpory ex ante, má Komise v úmyslu přezkoumat oblast působnosti tohoto nařízení s cílem zahrnout do těchto oblastí některé druhy podpory. Komise má zejména v úmyslu vypracovat do prosince 2015 kritéria pro přístavní a letištní infrastrukturu.
(2)
Svým sdělením o modernizaci státní podpory v EU (5) zahájila Komise širší přezkum pravidel státní podpory. K hlavním cílům této modernizace patří: i) dosáhnout udržitelného, inteligentního a inkluzivního růstu na konkurenceschopném vnitřním trhu a současně přispět k úsilí členských států o efektivnější využívání veřejných financí, ii) soustředit kontrolu ex ante, jíž Komise podrobuje opatření podpory, na případy s největším dopadem na vnitřní trh a současně posílit spolupráci členských států při vymáhání pravidel státní podpory a iii) racionalizovat právní úpravu a upravit rychlejší, informovanější a lépe podložená rozhodnutí, která se opírají o jasnou ekonomickou logiku, společný přístup a přesně vymezené povinnosti. Ústředním prvkem modernizace státní podpory je pak přezkum nařízení (ES) č. 800/2008.
(3)
Toto nařízení by mělo umožnit lépe stanovovat priority činností v oblasti prosazování pravidel státní podpory, mělo by přinést větší zjednodušení a posílit transparentnost, účinné posuzování a kontrolu souladu s pravidly státní podpory na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie při současném zachování institucionálních pravomocí Komise a členských států. V souladu se zásadou proporcionality toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(4)
Zkušenosti, které Komise získala při uplatňování nařízení (ES) č. 800/2008, jí umožnily lépe stanovit podmínky, za nichž lze určité kategorie podpory považovat za slučitelné s vnitřním trhem, a rozšířit oblast působnosti blokových výjimek. Tyto zkušenosti též ukázaly nutnost posílit transparentnost, kontrolu a řádné posuzování režimů podpory značného rozsahu na základě jejich účinku na hospodářskou soutěž na vnitřním trhu.
(5)
Obecné podmínky pro uplatňování tohoto nařízení by měly být stanoveny na základě souboru společných zásad, které zajišťují, aby podpora sloužila společnému zájmu, měla jednoznačný motivační účinek, byla vhodná a přiměřená, byla poskytována zcela transparentně, podléhala kontrolnímu mechanismu a pravidelnému hodnocení a neměla negativní vliv na podmínky obchodu v rozsahu, který odporuje společnému zájmu.
(6)
Podpora, která splňuje všechny podmínky stanovené v tomto nařízení, a to jak obecné podmínky, tak i zvláštní podmínky vztahující se na příslušné kategorie podpory, by měla být vyňata z oznamovací povinnosti stanovené v čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
(7)
Státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, na niž se toto nařízení nevztahuje, podléhá i nadále oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Tímto nařízením není dotčena možnost členských států oznámit poskytnutí podpory, jejíž cíle odpovídají cílům, na něž se vztahuje toto nařízení.
(8)
Vzhledem k potenciálně výraznějšímu dopadu velkých režimů na obchod a hospodářskou soutěž by ty režimy státní podpory, jejichž průměrný roční rozpočet překračuje prahovou hodnotu odvozenou od určité absolutní částky, měly být v zásadě předmětem hodnocení státní podpory. Při tomto hodnocení by mělo být ověřeno, zda byly naplněny předpoklady a podmínky slučitelnosti režimu, i by měla být ověřena účinnost opatření podpory podle obecných i specifických cílů a měly by být stanoveny ukazatele pro hodnocení dopadu režimu na hospodářskou soutěž a obchod. Aby se zajistilo rovné zacházení, mělo by toto hodnocení státní podpory být prováděno na základě plánu hodnocení schváleného Komisí. Tento plán by měl být obvykle navržen v okamžiku přípravy režimu a schválen v dostatečném předstihu, aby režim vstoupil v platnost, to však nemusí být ve všech případech možné. Aby se proto neodkládal vstup takových režimů v platnost, toto nařízení se na ně použije po dobu maximálně šesti měsíců. Komise může rozhodnout, že tuto dobu poté, co schválí plán hodnocení, prodlouží. Plán hodnocení by proto měl být oznámen Komisi do dvaceti pracovních dní po vstupu režimu v platnost. Ve výjimečných případech může také Komise rozhodnout, že hodnocení není vzhledem ke specifickým okolnostem daného případu zapotřebí. Členské státy by měly Komisi poskytnout veškeré informace, které jsou zapotřebí k tomu, aby mohla bez zbytečného odkladu provést posouzení plánu hodnocení a vyžádat si doplňující informace, což členskému státu umožní doplnit prvky chybějící k tomu, aby Komise přijala rozhodnutí. Komise s ohledem na skutečnost, že je tento proces zcela nový, poskytne v samostatném dokumentu podrobné pokyny o postupu použitelném v období prvních šesti měsíců pro účely schválení plánu hodnocení a příslušné šablony, na nichž se plány hodnocení budou předkládat. Změny posuzovaných režimů, které nejsou změnami, jež nemohou ovlivnit slučitelnost režimu podpory v rámci tohoto nařízení nebo nemohou významně ovlivnit obsah schváleného plánu hodnocení, by měly být zhodnoceny na základě výsledků uvedeného hodnocení a měly by být vyloučeny z oblasti působnosti tohoto nařízení. Takové změny, jako jsou čistě formální změny, administrativní změny nebo změny provedené v rámci opatření spolufinancovaného z prostředků EU, by v zásadě neměly být považovány za změny, jež mohou významně ovlivnit obsah schváleného plánu hodnocení.
(9)
Toto nařízení by se nemělo použít na podporu, která je podmíněna přednostním použitím domácích výrobků před výrobky dováženými, ani na podporu činností spojených s vývozem. Zejména by se nemělo použít na podporu k financování zřízení a provozu distribuční sítě v jiných zemích. Podporu činností spojených s vývozem zpravidla nepředstavuje podpora na pokrytí nákladů na účast na veletrzích nebo na studie či poradenské služby potřebné k uvedení nového nebo stávajícího výrobku na nový trh v jiném členském státě nebo třetí zemi.
(10)
Toto nařízení by se mělo v zásadě použít na většinu hospodářských odvětví. V některých odvětvích, např. v odvětví rybolovu a akvakultury či zemědělské prvovýroby, by oblast působnosti měla být omezena na základě zvláštních použitelných pravidel.
(11)
Toto nařízení by se mělo použít na zpracování zemědělských produktů a jejich uvádění na trh za předpokladu, že jsou splněny určité podmínky. Pro účely tohoto nařízení by se za zpracování nebo uvedení na trh neměly považovat činnosti probíhající v zemědělských podnicích potřebné pro přípravu produktu k prvnímu prodeji, první prodej prvovýrobcem dalším prodejcům nebo zpracovatelům ani činnosti, jimiž se produkt k prvnímu prodeji připravuje.
(12)
Toto nařízení by se nemělo použít na podporu k usnadnění uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů, kterou upravuje rozhodnutí Rady ze dne 10. prosince 2010 o státní podpoře k usnadnění uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů (6). Na jiné druhy podpory v uhelném průmyslu, s výjimkou podpory regionální, by se toto nařízení použít mělo.
(13)
Komise by měla zajistit, aby schválená podpora neměla negativní vliv na podmínky obchodu v rozsahu, který by odporoval společnému zájmu. Z oblasti působnosti tohoto nařízení by proto měla být vyňata podpora poskytnutá příjemci, vůči němuž je vydán inkasní příkaz poté, co Komise svým rozhodnutím prohlásí tuto podporu za protiprávní a neslučitelnou s vnitřním trhem, s výjimkou režimů podpory na náhradu škod způsobených některými přírodními pohromami.
(14)
Z oblasti působnosti tohoto nařízení by měla být vyňata podpora poskytnutá podnikům v obtížích, neboť takováto podpora by se měla posuzovat podle pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích ze dne 1. října 2004 (7), jejichž platnost byla prodloužena sdělením Komise o prodloužení používání pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích ze dne 1. října 2004 (8), nebo podle pokynů, které je nahradí, tak aby se zamezilo jejich obcházení; výjimku představují režimy podpory na náhradu škod způsobených některými přírodními pohromami. V zájmu právní jistoty je vhodné stanovit jednoznačná kritéria, která nevyžadují posouzení všech zvláštních aspektů situace určitého podniku k tomu, aby bylo stanoveno, zda se dotyčný podnik považuje pro účely tohoto nařízení za podnik v obtížích.
(15)
Prosazování pravidel státní podpory velmi závisí na spolupráci členských států. Členské státy by proto měly přijmout všechna nezbytná opatření k zajištění souladu s tímto nařízením, včetně souladu jednotlivé podpory poskytnuté na základě režimů, na něž se vztahují blokové výjimky.
(16)
Vzhledem k vysokému riziku, že budou negativně ovlivněny podmínky obchodu, by Komise měla na základě oznámení posuzovat podporu dosahující značné výše, ať již byla tato podpora poskytnuta jednotlivě, nebo kumulativně. Pro každou kategorii podpory, jež spadá do oblasti působnosti tohoto nařízení, by proto měly být stanoveny prahové hodnoty ve výši, která zohledňuje kategorii dotyčné podpory a její pravděpodobný účinek na podmínky obchodu. Podpora poskytnutá ve výši, jež tyto prahové hodnoty překračuje, by měla nadále podléhat oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Prahové hodnoty stanovené v tomto nařízení by neměly být obcházeny tím způsobem, že budou režimy či projekty podpory uměle rozdělovány do několika režimů či projektů podpory, jež se budou vyznačovat podobnými charakteristikami či cíli nebo budou mít podobné příjemce.
(17)
Pro účely transparentnosti, rovného zacházení a účinné kontroly by se toto nařízení mělo použít pouze na podporu, u níž lze předem přesně vypočítat hrubý grantový ekvivalent, aniž by bylo nutné provést posouzení rizik (dále jen „transparentní podpora“). U určitých zvláštních nástrojů podpory, jako jsou půjčky, záruky, daňová opatření, opatření v oblasti rizikového financování, a zejména vratné zálohy, by toto nařízení mělo stanovit, za jakých podmínek je lze považovat za transparentní. Za transparentní podporu by neměly být považovány kapitálové injekce; tím nejsou dotčeny zvláštní podmínky pro rizikové financování a podporu na zahájení činnosti. Podpora obsažená v zárukách by se měla považovat za transparentní tehdy, je-li její hrubý grantový ekvivalent vypočítán na základě prémií „safe-harbour“ stanovených pro příslušnou kategorii podniku. V případě malých a středních podniků se ve sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy ES na státní podpory ve formě záruk (9) uvádí výše ročních prémií, při jejichž překročení by se státní záruka za podporu nepovažovala.
(18)
Aby bylo zaručeno, že podpora je nezbytná a že působí jako pobídka k dalšímu rozvoji činností nebo projektů, nemělo by se toto nařízení použít na podporu těch činností, které by příjemce v každém případě vykonával, a to i bez poskytnutí podpory. Podpora by měla být vyňata z oznamovací povinnosti na základě tohoto nařízení pouze tehdy, byla-li práce na podporovaném projektu nebo podporovaná činnost zahájena až poté, co příjemce podal písemnou žádost o podporu.
(19)
Co se týká podpory ad hoc, na niž se vztahuje toto nařízení a která byla poskytnuta velkému podniku jakožto příjemci, měl by členský stát kromě dodržení podmínek týkajících se motivačního účinku, které se uplatňují na malé a střední podniky, rovněž zajistit, aby tento příjemce v interním dokumentu analyzoval, nakolik jsou podporovaný projekt nebo činnost životaschopné s podporou a bez podpory. Členský stát by měl ověřit, zdali tento interní dokument potvrzuje, že se významně zvýší rozsah projektu či činnosti nebo celková částka, kterou příjemce na subvencovaný projekt nebo činnost vynaloží, nebo že se dokončování příslušného projektu či činnosti významně urychlí. U regionální podpory by se mělo mít za to, že má motivační účinek v případě, že by investiční projekt nebyl v daném podporovaném regionu bez poskytnutí podpory realizován.
(20)
Pro automatické režimy podpory v podobě daňových zvýhodnění by měla i nadále platit zvláštní podmínka motivačního účinku vzhledem k tomu, že k poskytování tohoto druhu podpory dochází jinými postupy než u ostatních kategorií podpory. Tyto režimy by měly být přijaty již před zahájením prací na podporovaném projektu nebo podporované činnosti. Tato podmínka by se však neměla použít v případě následných daňových režimů, pokud se na danou činnost vztahoval již předchozí daňový režim v podobě daňových zvýhodnění. Pro účely posouzení motivačního účinku těchto režimů je rozhodující okamžik, k němuž bylo daňové opatření poprvé uvedeno v původním režimu, jenž byl poté nahrazen režimem následným.
(21)
U následujících kategorií podpory se požadavek týkající se motivačního účinku neuplatní nebo by měl být pokládán za splněný, jsou-li dodrženy příslušné zvláštní podmínky stanovené tímto nařízením: regionální provozní podpora, regionální urbanistická podpora, podpora přístupu malých a středních podniků k financování, podpora na nábor znevýhodněných pracovníků, podpora na zaměstnávání pracovníků se zdravotním postižením a na úhradu souvisejících dodatečných nákladů, podpora v podobě úlev na ekologických daních, podpora na náhradu škod způsobených některými přírodními pohromami, sociální podpora na dopravu obyvatel odlehlých regionů a podpora kultury a zachování kulturního dědictví.
(22)
V zájmu zajištění přiměřenosti a omezení podpory na nezbytnou výši by maximální výše podpory měla být pokud možno vymezena intenzitou podpory v poměru k souboru způsobilých nákladů. Nelze-li maximální intenzitu podpory stanovit, jelikož nelze identifikovat způsobilé náklady, nebo je-li v případě malých částek vhodné poskytnout jednodušší nástroje, měla by být maximální výše podpory stanovena v nominálním vyjádření, aby byla zajištěna přiměřenost opatření podpory. Intenzita a maximální výše podpory by měly být stanoveny na základě zkušeností Komise v objemu, který minimalizuje narušení hospodářské soutěže v podporovaném odvětví, přičemž náležitě řeší selhání trhu nebo problém soudržnosti. U regionální investiční podpory by intenzita podpory měla být v souladu s přípustnou intenzitou podpory podle map regionální podpory.
(23)
Při výpočtu intenzity podpory by se měly použít pouze způsobilé náklady. Na základě nařízení nebude vyňata podpora, která přesahuje relevantní intenzitu podpory v důsledku toho, že obsahuje nezpůsobilé náklady. Identifikace způsobilých nákladů by měla být podpořena jednoznačnými, konkrétními a aktuálními doklady. Všechny použité číselné údaje by se měly uvádět před srážkou daně nebo jiných poplatků. Podpora splatná v několika splátkách by měla být diskontována na hodnotu v době jejího poskytnutí. Na hodnotu v době poskytnutí podpory by měly být diskontovány rovněž způsobilé náklady. Úrokovou sazbou, která se použije pro účely diskontování nebo pro výpočet výše podpory, jež nemá podobu dotace, by měla být diskontní, resp. referenční sazba použitelná v době poskytnutí podpory, kterou stanoví sdělení Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (10). Je-li podpora poskytnuta ve formě daňového zvýhodnění, měly by být jednotlivé tranše podpory diskontovány pomocí diskontních sazeb použitelných v den, kdy nastane účinnost příslušných daňových zvýhodnění. Mělo by se podporovat využívání podpory ve formě vratných záloh, jelikož tyto nástroje k sdílení rizik přispívají k posílení motivačního účinku podpory. Proto je vhodné stanovit, že je-li podpora poskytnuta ve formě vratných záloh, může být použitelná intenzita podpory stanovená v tomto nařízení navýšena, avšak s výjimkou regionální podpory, jelikož ta může být vyňata pouze v případě, je-li v souladu se schválenými mapami.
(24)
V případě budoucího daňového zvýhodnění je možné, že použitelná diskontní sazba ani přesná výše jednotlivých tranší podpory nejsou předem známy. V těchto případech by členské státy měly předem stanovit horní limit diskontované hodnoty podpory, který respektuje příslušnou intenzitu podpory. Jakmile bude následně výše tranše podpory k danému dni známa, lze diskontování provést pomocí diskontní sazby platné v tento den. Diskontovaná hodnota jednotlivých tranší podpory by se měla odečítat od celkového horního limitu („omezená částka“).
(25)
Za účelem určení, zda jsou dodrženy prahové hodnoty oznamovací povinnosti a maximální intenzita podpory stanovené v tomto nařízení, měl by se u podporované činnosti nebo projektu brát v úvahu celkový objem opatření státní podpory. Toto nařízení by mělo mimoto stanovit podmínky, za nichž lze jednotlivé kategorie podpory kumulovat. Podporu vyňatou tímto nařízením a jinou slučitelnou podporu vyňatou podle jiného nařízení nebo podporu schválenou Komisí lze kumulovat, pokud se tato opatření týkají různých způsobilých nákladů, které lze identifikovat. Pokud se různé zdroje podpory týkají týchž - částečně či plně se překrývajících - identifikovatelných způsobilých nákladů, měla by být kumulace přípustná až do dosažení nejvyšší intenzity nebo výše podpory použitelné na danou podporu podle tohoto nařízení. Toto nařízení by mělo stanovit rovněž zvláštní pravidla, jimiž se bude řídit kumulace opatření podpory s identifikovatelnými způsobilými náklady a bez takovýchto nákladů, dále kumulace s podporou de minimis a kumulace s podporou ve prospěch pracovníků se zdravotním postižením. Podpora de minimis často není poskytována na pokrytí konkrétních identifikovatelných způsobilých nákladů nebo není takovýmto nákladům přiřaditelná. V takovém případě by mělo být možné kumulovat bez omezení podporu de minimis se státní podporou vyňatou z oznamovací povinnosti podle tohoto nařízení. Je-li však podpora de minimis poskytnuta k pokrytí týchž identifikovatelných způsobilých nákladů jako státní podpora vyňatá z oznamovací povinnosti podle tohoto nařízení, mělo by možné tyto podpory kumulovat pouze do výše maximální intenzity podpory, kterou stanoví kapitola III tohoto nařízení.
(26)
O státní podporu se nejedná v případě financování z prostředků Unie, které centrálně spravují orgány, agentury, společné podniky a jiné subjekty Unie a které není přímo ani nepřímo pod kontrolou členských států. Je-li toto financování z prostředků Unie kombinováno se státní podporou, pak při určování, zda jsou dodrženy prahové hodnoty oznamovací povinnosti a maximální intenzita podpory, by měla být brána v potaz pouze tato státní podpora, a to za předpokladu, že celková výše veřejných finančních prostředků poskytnutých k úhradě týchž způsobilých nákladů nepřekračuje nejvýhodnější sazbu financování, kterou stanoví použitelná ustanovení práva Unie.
(27)
Jelikož je státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy v zásadě zakázána, je důležité, aby byly všechny strany s to ověřit, zda je podpora poskytnuta v souladu s použitelnými pravidly. Transparentnost státních podpor je proto nezbytná pro správné uplatňování pravidel Smlouvy a vede k lepšímu dodržování pravidel, větší odpovědnosti, vzájemnému hodnocení a nakonec k efektivnějšímu vynakládání veřejných prostředků. V zájmu transparentnosti by členským státům mělo být uloženo, aby na regionální nebo vnitrostátní úrovni zřídily souhrnné internetové stránky věnované státní podpoře, které by uváděly souhrnné informace o jednotlivých opatřeních podpory vyňatých podle tohoto nařízení. Tato povinnost by měla být podmínkou slučitelnosti jednotlivé podpory s vnitřním trhem. V souladu se zavedenou praxí při zveřejňování informací, jež vyplývá ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/37/ES ze dne 26. června 2013, kterou se mění směrnice 2003/98/ES o opakovaném použití informací veřejného sektoru (11), by měl být používán standardní formát, který umožňuje informace vyhledávat, stahovat a snadno zveřejňovat na internetu. Odkazy na internetové stránky všech členských států věnované státním podporám by měly být zveřejněny na internetových stránkách Komise. Souhrnné informace o jednotlivých opatřeních podpory vyňatých podle tohoto nařízení by měly být zveřejněny na internetové stránce Komise v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 994/98 ve znění nařízení (EU) č. 733/2013.
(28)
V zájmu účinné kontroly opatření podpory v souladu s nařízením (ES) č. 994/98 ve znění nařízení (EU) č. 733/2013 je vhodné stanovit požadavky na zprávy členských států týkající se opatření podpory, která byla vyňata podle tohoto nařízení, a uplatňování tohoto nařízení. Mimoto je vhodné stanovit pravidla pro záznamy, které by členské státy měly uchovávat o podpoře vyňaté tímto nařízením, s ohledem na promlčecí lhůtu stanovenou v článku 15 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (12).
(29)
K posílení účinnosti podmínek slučitelnosti podle tohoto nařízení by mělo být možné, aby Komise odňala výhodu blokové výjimky budoucím opatřením podpory v případě, že tyto požadavky nebudou plněny. Komise by měla mít možnost omezit toto odnětí výhody blokové výjimky jen na určité druhy podpory, určité příjemce nebo opatření podpory přijatá určitými orgány, a to v případě, že se nedodržení tohoto nařízení týká pouze omezené skupiny opatření nebo některých orgánů. Takové cílené odnětí výhody by mělo být přiměřeným prostředkem nápravy, který by přímo souvisel se zjištěným případem nedodržení tohoto nařízení. V případě nedodržení podmínek slučitelnosti, které jsou stanoveny v kapitole I a III, se na poskytnutou podporu toto nařízení nevztahuje, a ta tudíž představuje protiprávní podporu, kterou Komise přezkoumá v rámci příslušného postupu podle nařízení (ES) č. 659/1999. V případě nesplnění požadavků stanovených v kapitole II není odnětí výhody blokové výjimky budoucím opatřením podpory ovlivněno skutečností, že se na minulá opatření, jež splňovala požadavky tohoto nařízení, bloková výjimka vztahovala.
(30)
Za účelem odstranění rozdílů, které mohou vést k narušení hospodářské soutěže, v zájmu koordinace mezi různými iniciativami Unie a členských států, které se zaměřují na malé a střední podniky, jakož i z důvodu administrativní transparentnosti a právní jistoty by definice malých a středních podniků použitá pro účely tohoto nařízení měla vycházet z definice v doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků (13).
(31)
Regionální podpora řeší nedostatky znevýhodněných regionů, a tím podporuje hospodářskou, sociální a územní soudržnost členských států a celé Unie. Cílem regionální podpory je napomáhat rozvoji nejvíce znevýhodněných regionů prostřednictvím podpory investic a vytváření pracovních příležitostí udržitelným způsobem. V oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy lze regionální podporu poskytnout na založení nové provozovny, rozšíření kapacity stávající provozovny, rozšíření výrobního sortimentu provozovny nebo zásadní změnu celkového výrobního postupu stávající provozovny. Vzhledem ke skutečnosti, že při investování v oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy jsou velké podniky dotčeny regionálními nevýhodami méně než podniky malé a střední, měla by být regionální podpora poskytnutá velkým podnikům vyňata z oznamovací povinnosti pouze v případě počátečních investic, které jsou v těchto oblastech realizovány do nových hospodářských činností.
(32)
Je-li režim regionální podpory zaměřen jen na vybraná hospodářská odvětví, je možné, že jeho cíl a pravděpodobné účinky jsou odvětvové, a nikoli horizontální povahy. Odvětvové režimy proto nemohou být z oznamovací povinnosti vyňaty. Komise však může po oznámení posoudit jejich případné kladné účinky na základě příslušných pokynů, rámců nebo rozhodnutí. Tak je tomu zejména v případě režimů podpory hospodářských činností v uhelném průmyslu a v odvětvích stavby lodí a dopravy. U odvětví oceli a výroby syntetických vláken se má vzhledem k jejich konkrétním charakteristikám za to, že negativní účinky regionální podpory v těchto odvětvích nelze vyvážit kladnými účinky, jež tato podpora má z hlediska soudržnosti; z těchto důvodů nelze regionální podporu v těchto odvětvích poskytnout. Významnou roli v národním hospodářství hrají v neposlední řadě odvětví cestovního ruchu a širokopásmové infrastruktury, jež mají všeobecně velmi pozitivní účinky na regionální rozvoj. Režimy regionální podpory zaměřené na cestovní ruch a širokopásmovou infrastrukturu by proto měly být vyňaty z oznamovací povinnosti. Silnou vazbu na místní a regionální ekonomiku má též zpracování zemědělských produktů a jejich uvádění na trh a mělo být mít možnost využívat blokové výjimky.
(33)
Výroba a distribuce energie a energetická infrastruktura jsou předmětem zvláštních odvětvových právních předpisů o vnitřním trhu, což se odráží v kritériích, jež mají zajistit, aby byla podpora v těchto oblastech slučitelná s vnitřním trhem a v souladu s environmentální a energetickou politikou Unie. Regionální podpora poskytovaná podle oddílu 1 tohoto nařízení sleduje cíle spočívající v hospodářském rozvoji a soudržnosti, a platí pro ni tedy velmi odlišné podmínky slučitelnosti. Na opatření v oblasti výroby a distribuce energie a energetické infrastruktury by se tedy ustanovení tohoto nařízení týkající se regionální podpory neměla použít.
(34)
Fungování trhů s energií přímo neovlivňují investice, jež podnikům umožňují řídit se přísnějšími normami, než jsou normy Unie, nebo zvyšovat ochranu životního prostředí v případě, že norma Unie neexistuje, ani investice za účelem včasného přizpůsobení budoucím normám Unie, investice do opatření ke zvýšení energetické účinnosti včetně projektů ke zvýšení energetické účinnosti budov, investice do sanace kontaminovaných lokalit či podpora na ekologické studie. Současně mohou takové investice přispívat k cílům regionální politiky i k cílům Evropské unie na poli energetiky a ochrany životního prostředí. V takových případech mohou být použitelná ustanovení tohoto nařízení týkající se jak regionální podpory, tak podpory na ochranu životního prostředí, a to v závislosti na hlavním cíli, jejž dané opatření sleduje.
(35)
Aby se nezvýhodňovaly kapitálové investice před investicemi do nákladů na pracovní sílu, mělo by být možné měřit regionální investiční podporu buď podle investičních nákladů, nebo podle mzdových nákladů spojených s vytvořením nových pracovních příležitostí v přímé souvislosti s realizací investičního projektu.
(36)
Z oznamovací povinnosti by neměla být vyňata regionální investiční podpora, jejíž příjemce v posledních dvou letech před podáním žádosti o regionální investiční podporu ukončil stejnou nebo podobnou činnost v Evropském hospodářském prostoru nebo má v době podání žádosti o podporu konkrétní plány na to, že takovou činnost v dotyčné oblasti ukončí během dvou let od dokončení počáteční investice, pro niž žádá o podporu.
(37)
Komise získala dostatečné zkušenosti s uplatňováním čl. 107 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy, co se týká regionální provozní podpory na úhradu dodatečných nákladů na dopravu zboží vyrobeného v nejvzdálenějších regionech nebo v řídce osídlených oblastech a zboží v těchto oblastech dále zpracovaného, jakož i na úhradu dodatečných výrobních a provozních nákladů (s výjimkou dodatečných dopravních nákladů), které vznikly příjemcům usazeným v nejvzdálenějších regionech. Vzhledem k tomu, že v odvětví zemědělství existuje riziko nadměrných náhrad dopravních nákladů poskytovaných z dodatečné podpory v rámci programů POSEI, a vzhledem k tomu, že nelze vyloučit, že některé zemědělské produkty nejsou vyráběny v jiné lokalitě, regionální provozní podpora na kompenzaci dodatečných nákladů na dopravu zboží vyrobeného v nejvzdálenějších regionech nebo v řídce osídlených oblastech podle tohoto nařízení by neměla být poskytována v odvětví zemědělství. Regionální provozní podpora na úhradu dodatečných nákladů v nejvzdálenějších regionech (s výjimkou dodatečných dopravních nákladů) by měla být pokládána za slučitelnou s vnitřním trhem a být vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy pouze tehdy, je-li výše této podpory omezena na 15 % hrubé přidané hodnoty, kterou příjemce v daném nejvzdálenějším regionu za rok vytvoří, na 25 % nákladů na pracovní sílu, jež příjemci v daném nejvzdálenějším regionu za rok vzniknou, nebo na 10 % obratu, jehož příjemce v daném nejvzdálenějším regionu za rok dosáhne. Nepřekračuje-li podpora částku vypočtenou pomocí některé z těchto alternativních metod k určení dodatečných provozních nákladů (s výjimkou nákladů dopravních), lze ji pokládat za opodstatněnou z hlediska příspěvku k regionálnímu rozvoji a za přiměřenou nevýhodám, s nimiž se potýkají podniky v nejvzdálenějších regionech.
(38)
Urbanistická podpora přispívá k hospodářské, sociální a územní soudržnosti členských států a Unie jako celku, neboť řeší vysokou koncentraci ekonomických, environmentálních a sociálních problémů v městských oblastech, které se nacházejí v podporovaných oblastech vyznačených v mapách regionální podpory. Selhání trhu, které je nutno urbanistickou podporou řešit, souvisí s podmínkami financování rozvoje měst, s chybějícím uceleným přístupem k rozvoji měst, se schodkem ve financování, v jehož důsledku musí být omezené veřejné prostředky schopny větší měrou aktivovat další finanční zdroje, jakož i s nutností uplatňovat vůči obnově městských oblastí komerčnější přístup. Na urbanistickou podporu, která má pomoci rozvíjet participativní, ucelené a udržitelné strategie k řešení dalších problémů, jež se v podporovaných oblastech vyskytují, by se proto měla vztahovat bloková výjimka.
(39)
Investice, které jsou realizovány v podporovaných oblastech vyznačených v příslušné mapě regionální podpory do ekologických technologií a do přechodu na nízkouhlíkové hospodářství v souladu s prioritami strategie Evropa 2020 (14), by měly být způsobilé k získání vyšší podpory prostřednictvím regionálního bonusu.
(40)
Malé a střední podniky hrají rozhodující roli při tvorbě pracovních příležitostí a obecně jsou faktorem sociální stability a hospodářského rozvoje. Jejich rozvoji však může bránit selhání trhu, v důsledku čehož tyto podniky čelí dále uvedeným typickým nevýhodám. Tyto podniky mají často potíže při získávání kapitálu nebo půjček, které jsou dány přetrvávající neochotou riskovat na straně některých finančních trhů a omezeným zajištěním, které mohou tyto podniky nabídnout. Jejich omezené zdroje jim mohou rovněž zúžit přístup k informacím, zejména o nových technologiích a potenciálních trzích. V zájmu ulehčení rozvoje hospodářské činnosti malých a středních podniků by toto nařízení proto mělo vyjmout některé kategorie podpory, pokud jsou poskytnuty ve prospěch malých a středních podniků. U těchto kategorií podpory by se mělo jednat zejména o investiční podporu určenou malým a středním podnikům a o podporu na účast těchto podniků na veletrzích.
(41)
Malé a střední podniky, které se účastní projektů Evropské územní spolupráce podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 ze dne 17. prosince 2013 o zvláštních ustanoveních týkajících se podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj pro cíl Evropská územní spolupráce (15), se začasté potýkají s potížemi při financování dodatečných nákladů, které jim plynou ze spolupráce s partnery usazenými v různých regionech a různých členských státech či třetích zemích. Vzhledem k významu, který Evropské územní spolupráci připadá v politice soudržnosti, v jejímž rámci probíhají společná opatření a politické výměny mezi aktéry z různých členských států a třetích zemí na vnitrostátní, regionální a místní úrovni, mělo by toto nařízení řešit určité obtíže, na něž projekty Evropské územní spolupráce narážejí, tak aby tyto projekty lépe plnily podmínky souladu s pravidly státní podpory. U těchto specifických otázek Evropské územní spolupráce, které by toto nařízení mělo řešit, se jedná o intenzitu regionální podpory, která se použije na projekty Evropské územní spolupráce, dále o náklady na spolupráci, jež v souvislosti s uvedenými projekty vznikají malým a středním podnikům, a o povinnost zveřejňovat, informovat, podávat zprávy a uchovávat záznamy pro účely monitorování.
(42)
Vzhledem k zvláštním nevýhodám a rozdílům mezi malými a středními podniky lze použít odlišnou základní intenzitu podpory a odlišné bonusy.
(43)
Ze zkušeností s uplatňováním pokynů Společenství pro státní podporu investic rizikového kapitálu do malých a středních podniků (16) vyplývá, že u některých druhů investic v různých fázích rozvoje podniku v Unii nezřídka selhává trh rizikového kapitálu. Toto selhání trhu je dáno nedokonalým sladěním nabídky a poptávky po rizikovém kapitálu. V důsledku toho může být výše rizikového kapitálu poskytovaného na trhu příliš omezená a podniky nemohou získat finanční prostředky, třebaže mají dobrý podnikatelský záměr a perspektivu růstu. Hlavní příčinou tohoto selhání trhů rizikového kapitálu, které negativně ovlivňuje zvláště přístup malých a středních podniků ke kapitálu a které může ospravedlnit veřejný zásah, jsou nedokonalé nebo asymetrické informace. To nejenže ovlivňuje poskytování rizikového kapitálu, nýbrž omezuje to rovněž přístup některých malých a středních podniků k dluhovému financování. Opatření v oblasti rizikového financování, která mají přilákat soukromý kapitál k rizikovému financování nekotovaných malých a středních podniků dotčených nedostatečným financováním a která zajišťují ziskovou orientaci rozhodnutí o financování a komerční způsob řízení finančních zprostředkovatelů, by měla být za určitých podmínek vyňata z oznamovací povinnosti.
(44)
Z oznamovací povinnosti by za určitých podmínek měla být vyňata i podpora na zahájení činnosti malých podniků, podpora určená alternativním obchodním platformám zaměřeným na malé a střední podniky a podpora na náklady spojené s výběrem vhodného malého nebo středního podniku jakožto investičního objektu.
(45)
Podpora výzkumu, vývoje a inovací je schopna napomoci udržitelnému hospodářskému růstu, posílit konkurenceschopnost a podpořit zaměstnanost. Zkušenosti s uplatňováním nařízení (ES) č. 800/2008 a rámce Společenství pro státní podporu výzkumu, vývoje a inovací (17) ukazují, že selhání trhu může bránit v dosažení optimálního výkonu trhu, a tím snižovat efektivitu související s externalitami, veřejnými statky/přeléváním znalostí, s nedokonalými a asymetrickými informacemi, jakož i s nedostatečnou koordinací a selháním sítě.
(46)
Malé a střední podniky se mohou potýkat s potížemi při získávání přístupu k novým technologiím, přenosu znalostí nebo vysoce kvalifikovaným pracovníkům. Podpora na výzkumné a vývojové projekty, podpora na studie proveditelnosti a podpora na inovace určená malým a středním podnikům, včetně podpory na pokrytí nákladů malých a středních podniků na práva průmyslového vlastnictví, může tyto potíže odstranit, a měla by být proto za určitých podmínek vyňata z oznamovací povinnosti.
(47)
Pokud jde o podporu na výzkumné a vývojové projekty, měla by podpořená část výzkumného projektu zcela spadat do kategorií základního výzkumu, průmyslového výzkumu nebo experimentálního vývoje. Zahrnuje-li projekt různé úkoly, měl by být každý z nich zařazen do některé z uvedených kategorií, nebo být klasifikován jako úkol, který nespadá do žádné z nich. Toto zařazení nemusí nutně sledovat chronologický přístup s postupným přesouváním v čase od základního výzkumu k činnostem bližším trhu. V souladu s tím může být úkol, který se provádí v pozdější fázi projektu, považován za průmyslový výzkum. Stejně tak může určitá činnost prováděná v ranější fázi projektu představovat experimentální vývoj. Podporovaná část projektu může zahrnovat rovněž studie proveditelnosti v rámci přípravy výzkumných činností.
(48)
Vysoce kvalitní výzkumná infrastruktura je stále nezbytnější z hlediska průlomového výzkumu a inovací, jelikož láká talenty z celého světa a je nezbytná při podpoře nových informačních a komunikačních technologií a klíčových základních technologií. Veřejná výzkumná infrastruktura by měla pokračovat v partnerské spolupráci s průmyslovým výzkumem. Přístup k veřejně financované výzkumné infrastruktuře by měl být umožněn za transparentních a nediskriminačních tržních podmínek. Nejsou-li tyto podmínky dodrženy, nemělo by být opatření podpory vyňato z oznamovací povinnosti. Danou výzkumnou infrastrukturu může vlastnit, provozovat a využívat více osob a využívat jí mohou společně veřejné subjekty a podniky.
(49)
Výzkumná infrastruktura může vykonávat hospodářské i nehospodářské činnosti. Aby se zamezilo poskytování státní podpory na hospodářské činnosti prostřednictvím veřejného financování činností nehospodářských, měly by být náklady a financování hospodářských a nehospodářských činností zřetelně oddělené. Je-li infrastruktura využívána pro činnosti jak hospodářské, tak nehospodářské povahy, pak státní podporou není financování nákladů na nehospodářské činnosti dané infrastruktury, jež plyne ze státních prostředků. Veřejné financování spadá do působnosti pravidel státní podpory pouze tehdy, pokud pokrývá náklady na činnosti hospodářské. Pouze k těmto hospodářským činnostem by se mělo přihlížet pro účely dodržení prahových hodnot oznamovací povinnosti a maximální intenzity podpory. Je-li infrastruktura využívána téměř výhradně pro nehospodářskou činnost, na její financování se nemusí pravidla státní podpory vztahovat vůbec v případě, že je hospodářské využití čistě vedlejší povahy, tj. činnost, která přímo souvisí s provozováním infrastruktury a je nezbytná pro její provozování nebo je neoddělitelně spojena s hlavním nehospodářským využitím a je svým rozsahem omezena. Tento požadavek by měl být považován za splněný v případě, že hospodářské činnosti spotřebovávají stejné vstupy (např. materiál, zařízení, pracovní sílu, fixní kapitál) jako nehospodářské činnosti a kapacita výzkumné infrastruktury přidělovaná každoročně na tuto hospodářskou činnost nepřekračuje 20 % z celkové roční kapacity.
(50)
Cílem podpory určené inovačním klastrům je řešit selhání trhu související s problémy koordinace, které brzdí rozvoj klastru nebo omezují vzájemné působení a toky poznatků v rámci klastru. Státní podpora může být určena buď na podporu investic do otevřené a společné infrastruktury pro inovační klastr, nebo na podporu provozu klastru tak, aby se zlepšila spolupráce, vytváření sítí a získávání poznatků. Provozní podporu lze však inovačním klastrům poskytnout pouze dočasně po omezenou dobu nejvýše deseti let. Poměr celkové výše poskytnuté podpory k celkovým způsobilým nákladům by neměl během období, kdy je podpora poskytována, překročit 50 %.
(51)
Inovace postupů a organizační inovace mohou být postiženy selháním trhu v podobě nedokonalých informací a kladných externalit, které by měly být řešeny pomocí zvláštních opatření. Podpora na tento druh inovací je důležitá především pro malé a střední podniky, jež čelí překážkám, které mohou bránit jejich schopnosti zlepšit své výrobní postupy nebo metody dodávek nebo významně zdokonalit své obchodní praktiky, zlepšit organizaci pracoviště a vnější vztahy. S cílem stimulovat velké podniky ke spolupráci s malými a středními podniky v oblasti inovací postupů a organizačních inovací by opatření na podporu nákladů velkých podniků pro tyto činnosti měla mít rovněž možnost využívat za určitých podmínek blokové výjimky.
(52)
Podpora vzdělávání a náboru/zaměstnávání znevýhodněných pracovníků a pracovníků se zdravotním postižením je jedním z hlavních cílů hospodářských a sociálních strategií Unie a jejích členských států.
(53)
Vzdělávání obvykle vytváří kladné externality pro společnost jako celek, jelikož zvyšuje rezervu kvalifikovaných pracovníků, kterou mohou využít ostatní podniky, zvyšuje konkurenceschopnost průmyslu Unie a hraje důležitou úlohu ve strategii Unie v oblasti zaměstnanosti. Podpora vzdělávání by proto měla být za určitých podmínek vyňata z oznamovací povinnosti. Vzhledem ke konkrétním nevýhodám, kterým čelí malé a střední podniky, a s ohledem na relativně vyšší náklady, které musí nést, když investují do vzdělávání, by se intenzita podpory vyňaté tímto nařízením měla pro malé a střední podniky zvýšit. Intenzita podpory vyňaté tímto nařízením by se mimoto měla zvýšit, je-li vzdělávání poskytováno znevýhodněným pracovníkům nebo pracovníkům se zdravotním postižením. Charakteristiky vzdělávání v odvětví námořní dopravy ospravedlňují specifický přístup k uvedenému odvětví.
(54)
Určité kategorie znevýhodněných pracovníků a pracovníků se zdravotním postižením se dosud potýkají se zvláštními obtížemi při vstupu na trh práce a setrvání na něm. Proto orgány veřejné moci mohou uplatňovat opatření, která podnikům poskytují pobídky k většímu zaměstnávání těchto kategorií pracovníků, zejména mladých lidí. Vzhledem k tomu, že náklady na zaměstnávání jsou součástí běžných provozních nákladů podniku, podpora na zaměstnávání znevýhodněných pracovníků a pracovníků se zdravotním postižením by měla mít pozitivní dopad na zaměstnanost u těchto kategorií pracovníků, a neměla by proto pouze umožňovat podnikům snižovat náklady, které by jinak musely nést. Tato podpora by proto měla být vyňata z oznamovací povinnosti, je-li pravděpodobné, že těmto kategoriím pracovníků pomůže při vstupu či opětovném vstupu na trh práce a setrvání na něm. Jak vyplývá ze sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů s názvem Evropská strategie pro pomoc osobám se zdravotním postižením 2010-2020: Obnovený závazek pro bezbariérovou Evropu (18), k hlavním prvkům strategie EU pro pomoc osobám se zdravotním postižením patří zákaz diskriminace, rovnost příležitostí a opatření k aktivnímu zapojování těchto osob do života společnosti, přičemž reflektuje Úmluvu Organizace spojených národů o právech osob se zdravotním postižením, jejíž stranou je EU a většina členských států. Na podporu pro pracovníky se zdravotním postižením by mělo toto nařízení odkazovat ve smyslu článku 1 uvedené úmluvy.
(55)
Jak je uvedeno ve sdělení Komise Evropa 2020: Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění (19), udržitelný růst ve službách ekologičtější a konkurenceschopnější ekonomiky účinně využívající zdroje je jedním z hlavních pilířů této strategie zaměřené na inteligentní, udržitelný a inkluzivní růst. Udržitelný rozvoj je mimo jiné založen na vysoké úrovni ochrany a zlepšování kvality životního prostředí. Oblast ochrany životního prostředí čelí selhání trhu, takže za běžných tržních podmínek nemusí být podniky nutně motivovány snižovat znečišťování, které způsobují, jelikož takovéto snižování může zvýšit jejich náklady bez odpovídajících přínosů. Nejsou-li podniky povinny internalizovat náklady znečištění, nese tyto náklady celá společnost.
(56)
Toto selhání trhu může pomoci řešit zavedení závazných environmentálních norem. Silnější ochrany životního prostředí lze dosáhnout investicemi, které jdou nad rámec povinných norem Unie. Podniky by měly být stimulovány k tomu, aby zlepšovaly úroveň ochrany životního prostředí nad rámec těchto povinných norem Unie, a proto by se na státní podporu v této oblasti měla vztahovat bloková výjimka. Jelikož by členské státy neměly být odrazovány od zavádění závazných vnitrostátních norem, které jsou přísnější než odpovídající normy Unie, měla by být taková státní podpora vyňata bez ohledu na to, že jsou závazné vnitrostátní normy přísnější než normy Unie.
(57)
Podpora by v zásadě neměla být poskytována, pokud podniky tyto investice realizují k dosažení souladu s normami Unie, které již byly schváleny, ale dosud nenabyly účinnosti. Státní podpora však může vést podniky k tomu, aby zlepšily své environmentální chování, pokud je stimuluje k tomu, aby se včas přizpůsobily budoucím normám Unie, než tyto normy nabydou účinnosti a pokud se tyto normy nepoužijí se zpětnou účinností. Podpora na přizpůsobení podniků budoucím normám Unie může vést k tomu, že bude vysoké úrovně ochrany životního prostředí dosaženo v předstihu, a tato podpora by tedy měla být vyňata.
(58)
V rámci své strategie Evropa 2020 si Unie vytkla cíl dosáhnout do roku 2020 20 % zvýšení energetické účinnosti, a zejména přijala směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU ze dne 25. října 2012 o energetické účinnosti, o změně směrnic 2009/125/ES a 2010/30/EU a o zrušení směrnic 2004/8/ES a 2006/32/ES (20), která zavádí společný rámec na podporu energetické účinnosti v Unii, jehož hlavním cílem je uspořit v Unii nejméně 20 % spotřeby primární energie. V zájmu snazšího dosažení těchto cílů by se měla na opatření k podpoře energetické účinnosti, vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny a energeticky účinného dálkového vytápění a chlazení vztahovat bloková výjimka.
(59)
Opatření ke zvýšení energetické účinnosti budov jsou v souladu s prioritami strategie Evropa 2020, pokud jde o přechod na nízkouhlíkové hospodářství. Jelikož k energetické účinnosti budov není zaujímán ucelený přístup, mohou tyto investice nezřídka narážet na nedostatek finančních prostředků, a vzácné veřejné zdroje tak musí aktivovat více soukromých zdrojů. Členské státy by tak měly mít možnost stimulovat investice zaměřené na zvýšení energetické účinnosti budov tím způsobem, že budou poskytovat podporu nejen formou přímých dotací vlastníkům či nájemcům budov v souladu s obecnými ustanoveními o opatřeních ke zvýšení energetické účinnosti, ale i formou půjček a záruk poskytovaných prostřednictvím finančních zprostředkovatelů, kteří budou vybíráni za pomoci transparentních mechanismů podle zvláštních ustanovení o projektech ke zvýšení energetické účinnosti budov.
(60)
V zájmu dosažení cílů Unie v oblasti obnovitelných zdrojů energie vyplývajících ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (21) a v rozsahu, v jakém je kromě regulačního rámce - např. systému Unie pro obchodování s emisemi podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (22) - by se na podporu poskytovanou na investice podněcující využívání energie z obnovitelných zdrojů měla vztahovat bloková výjimka.
(61)
Vzhledem k omezenému narušení obchodu a hospodářské soutěže by se za přesně vymezených podmínek měla bloková výjimka rovněž vztahovat na provozní podporu určenou malým zařízením vyrábějícím energii z obnovitelných zdrojů. Na provozní podporu určenou větším zařízením by se bloková výjimka měla vztahovat tehdy, jestliže jsou případná narušení hospodářské soutěže omezená. Na takovou provozní podporu se bloková výjimka může vztahovat v případě, že se podpora poskytuje na nové a inovativní technologie, jestliže je tato podpora poskytována na základě soutěžního nabídkového řízení, které je otevřeno alespoň jedné takové technologii, a za použití mechanismu, který výrobce energie z obnovitelných zdrojů vystavuje tržním cenám. Celková podpora poskytnutá na tomto základě nemůže být určena na více než 5 % plánované nové kapacity elektrické energie z obnovitelných zdrojů. Na podporu poskytnutou na základě nabídkového řízení, které je otevřeno všem technologiím pro výrobu energie z obnovitelných zdrojů, by se bloková výjimka měla vztahovat v plném rozsahu. Aby se omezilo nepřípustné narušení hospodářské soutěže, režimy provozní podpory by měly být v zásadě otevřeny i jiným zemím EHP a smluvním stranám Energetického společenství. Členské státy se vybízí, aby dříve, než umožní poskytování přeshraniční podpory, zvážily zavedení mechanismu spolupráce. V případě neexistence takového mechanismu spolupráce se energie vyrobená v zařízeních, které se nacházejí v jiných zemích, nebude započítávat pro účely dosažení národního cíle v oblasti energie z obnovitelných zdrojů. Členským státům by měl být s ohledem na tato omezení poskytnut dostatečný časový předstih, aby navrhly vhodné režimy podpory, které jsou otevřeny i jiným zemím. Toto otevření režimů podpory proto není podmínkou pro výjimku z oznamovací povinnosti, jestliže není vyžadováno Smlouvou.
(62)
Pokud jde o podporu na výrobu vodní energie, její dopad může být dvojí. Na straně jedné má tato podpora pozitivní dopad v podobě nízkých emisí skleníkových plynů, na straně druhé by mohla negativně ovlivňovat vodní systémy a biologickou rozmanitost. Proto by členské státy měly při poskytování podpory na vodní energii dodržovat směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (23), a zejména čl. 4 odst. 7 uvedené směrnice, který vymezuje kritéria, za nichž jsou přípustné nové změny vodních útvarů.
(63)
Podpora by měla být poskytována pouze na udržitelné formy energie z obnovitelných zdrojů. Na podporu biopaliv by se toto nařízení mělo vztahovat pouze v případě, je-li poskytována udržitelným biopalivům v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES. Z podpory, na niž se použije toto nařízení, by však měla být vyloučena podpora na biopaliva z potravinářských plodin, tak aby byl stimulován přechod na produkci pokročilejších forem biopaliv. Podpora na biopaliva, na něž se vztahuje povinnost dodávek nebo přimíchávání, by měla být vyloučena z oblasti působnosti blokové výjimky, protože výše uvedená právní povinnost může poskytnout dostatečnou pobídku pro investice do těchto druhů energie z obnovitelných zdrojů.
(64)
Podpora na ochranu životního prostředí podle tohoto nařízení, která má podobu snížení daní podle směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (24), může životnímu prostředí prospět nepřímo. Ekologické daně by však měly reflektovat náklady na emise, jež nese společnost, s tím, že snížení daní může dosažení tohoto cíle negativně ovlivnit. Dobu trvání tohoto snížení je tedy vhodné omezit dobou použitelnosti tohoto nařízení. Po uplynutí tohoto období by měly členské státy vhodnost úlev na daních opětovně posoudit. S cílem minimalizovat narušení hospodářské soutěže by měla být podpora poskytována stejným způsobem všem soutěžitelům, kteří se nacházejí v podobné faktické situaci. S cílem nezkreslovat signál o cenách, který má podnikům environmentální daň dávat, měly by mít členské státy možnost koncipovat režim úlev na daních tak, aby jeho základem byl mechanismus vyplácení pevné roční náhrady (vrácení daně).
(65)
S ohledem na zásadu „znečišťovatel platí“ by náklady na opatření určená k odstranění znečištění měl nést znečišťovatel, který znečištění způsobuje. Podpora na sanaci kontaminovaných lokalit je odůvodněná v případech, kdy nelze zjistit osobu odpovědnou za kontaminaci podle použitelných právních předpisů. Měly by se však použít podmínky odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí (25), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES (26) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/31/ES ze dne 23. dubna 2009 o geologickém ukládání oxidu uhličitého a o změně směrnice Rady 85/337/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES, 2001/80/ES, 2004/35/ES, 2006/12/ES a 2008/1/ES a nařízení (ES) č. 1013/2006 (27). V zájmu snazší nápravy stávajících škod na životním prostředí by se proto na tento druh podpory měla za určitých podmínek vztahovat bloková výjimka.
(66)
S ohledem na hierarchii odpadů zavedenou rámcovou směrnicí Evropské unie o odpadech řadí sedmý akční program pro životní prostředí opětovné použití a recyklaci odpadů mezi klíčové priority politiky Evropské unie v oblasti životního prostředí. Státní podpora na tyto činnosti může přispět k ochraně životního prostředí za předpokladu, že jsou dodrženy podmínky vyplývající z čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (rámcová směrnice o odpadech) (28). Dále by taková podpora neměla zbavovat znečišťovatele zátěže, kterou by měli podle práva Unie nést, ani zátěže, jež by měla být pokládána za standardní náklady společnosti. Na podporu uvedených činností by se tedy měla bloková výjimka vztahovat i v případě, že se týká odpadu jiných podniků a že by zpracovávaný materiál byl za jiných okolností odstraněn či zpracován ekologicky méně šetrným způsobem.
(67)
Pro integrovaný trh s energií i pro schopnost Unie plnit své cíle na poli ochrany klimatu a energie má zásadní význam moderní energetická infrastruktura. Zejména výstavba a modernizace infrastruktury v podporovaných regionech přispívá k hospodářské, sociální a územní soudržnosti členských států a Unie jako celku, neboť podporuje investice a tvorbu pracovních míst a fungování trhů s energií v nejvíce znevýhodněných regionech. Aby bylo omezeno nepřípustné narušení hospodářské soutěže, jež taková podpora může vyvolávat, měla by se bloková výjimka vztahovat pouze na podporu infrastruktury, kterou upravují právní předpisy o vnitřním trhu s energií a která je s těmito předpisy v souladu.
(68)
Při zjišťování, jaké investice jsou zapotřebí k dosažení vyšší úrovně ochrany životního prostředí, mohou pomoci environmentální studie. Na státní podporu zpracovávání těchto studií, jež mají napomáhat investicím do ochrany životního prostředí v působnosti tohoto nařízení, by se proto měla vztahovat bloková výjimka. Výhoda státní podpory by neměla být poskytována velkým podnikům vzhledem k tomu, že musí povinně provádět energetický audit.
(69)
V souladu s čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy je podpora na náhradu škod způsobených přírodními pohromami slučitelná s vnitřním trhem. V zájmu právní jistoty je nutno vymezit druhy událostí, jež mohou představovat přírodní pohromu, na niž se vztahuje výjimka podle tohoto nařízení. Za přírodní pohromy by měly být pro účely tohoto nařízení považovány zemětřesení, sesuvy půdy, záplavy, zejména záplavy vyvolané vodami z přetékajících řek a jezer, dále laviny, tornáda, hurikány, sopečné erupce a samovolné požáry lesní a další vegetace. Za přírodní pohromy ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy by neměly být považovány škody způsobené nepříznivými povětrnostními podmínkami, např. mrazem, krupobitím, ledem, deštěm či suchem, k nimž dochází spíše pravidelně. V zájmu toho, aby podpora na náhradu škod způsobených některými přírodními pohromami opravdu spadala do působnosti výjimky, mělo by toto nařízení vymezit podmínky podle zavedených postupů, jejichž splnění zajistí, aby pro režimy uvedené podpory mohla bloková výjimka platit. Tyto podmínky by se měly týkat zejména formálního uznání události za přírodní pohromu ze strany orgánů členských států a přímé příčinné souvislosti mezi přírodní pohromou a škodou vzniklou podniku, který je příjemcem podpory a jímž může být i podnik v obtížích, a měly by zajistit, že nedojde k nepřiměřeně vysoké náhradě škod. Náhrada škody by neměla přesáhnout rámec nezbytný k tomu, aby byl příjemci umožněn návrat ke stavu, který převládal před tím, než došlo k pohromě.
(70)
V letecké a námořní přepravě cestujících má podpora sociální charakter tehdy, pokud řeší problém pravidelného dopravního spojení pro obyvatele odlehlých regionů snížením některých jejich nákladů na jízdné. Tak tomu může být v případě nejvzdálenějších regionů, Malty, Kypru, Ceuty a Melilly, dalších ostrovů, které jsou součástí území členského státu, a řídce osídlených oblastí. Pokud je odlehlý region spojen s Evropským hospodářským prostorem několika dopravními trasami, včetně tras nepřímých, měla by být podpora k dispozici pro všechny tyto trasy a pro všechny dopravce, kteří dopravu na těchto trasách provozují. Pokud jde o totožnost dopravce nebo druh dopravy - včetně zejména pravidelných, nepravidelných a nízkonákladových služeb - měla by být podpora poskytována bez diskriminace.
(71)
Širokopásmové připojení má strategický význam jednak pro dosažení cíle strategie Evropa 2020, kterým jsou inteligentní, udržitelný a inkluzivní růst a inovace, jednak pro sociální a územní soudržnost (29). Cílem investiční podpory na širokopásmovou infrastrukturu je zavádění této infrastruktury a provádění souvisejících stavebních a inženýrských prací v oblastech, kde žádná srovnatelná infrastruktura neexistuje a ani není pravděpodobné, že ji zde v blízké budoucnosti tržní subjekty zavedou. Podle zkušeností Komise taková investiční podpora nezpůsobuje neoprávněné narušení obchodu a hospodářské soutěže za předpokladu, že jsou splněny určité podmínky. Cílem těchto podmínek by mělo být zejména omezit narušení hospodářské soutěže tím, že se podpora podrobí technologicky neutrálnímu výběru podle pravidel hospodářské soutěže a že se k dotovaným sítím zajistí velkoobchodní přístup s přihlédnutím k podpoře, kterou získal provozovatel sítě. Přestože za určitých podmínek a do doby, než bude získáno více zkušeností, může být za rovnocenné fyzickému zpřístupnění pokládáno zpřístupnění virtuální, je zapotřebí k zodpovězení otázky, zda by měl být v případě zpřístupnění účastnického vedení v rámci kovové nebo optické sítě pokládán za jemu rovnocenný určitý produkt nefyzického či virtuálního velkoobchodního přístupu, vždy provádět individuální posouzení. Z tohoto důvodu a do doby, než bude při budoucím přezkumu možno zohlednit zkušenosti s případy individuální státní podpory a zkušenosti získané s uplatňováním nové regulace, by měl být stanoven požadavek fyzického zpřístupnění, tak aby daná podpora mohla spadat do působnosti tohoto nařízení o blokové výjimce. V případech, kdy je budoucí vývoj nákladů a výnosů nejistý a informace jsou velmi asymetrické, měly by členské státy rovněž schválit modely financování, které zahrnují monitoring a mechanismus zpětného vyžádání prostředků, který by umožnil vyrovnané sdílení neplánovaných zisků. S cílem zabránit neúměrně vysoké zátěži pro malé místní projekty by měly být takovéto modely zavedeny pouze pro projekty překračující určitou minimální hranici.
(72)
U řady opatření, která členské státy přijímají v oblasti kultury a zachování kulturního dědictví, je možné, že nemají charakter podpory, protože nesplňují všechna kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy, například proto, že daná činnost není hospodářskou činností nebo protože není ovlivněn obchod mezi členskými státy. V rozsahu, ve kterém tato opatření spadají do působnosti čl. 107 odst. 1 Smlouvy, kulturní instituce a projekty obvykle nezpůsobují významné narušení hospodářské soutěže a z rozhodovací praxe vyplývá, že tato podpora má omezené účinky na obchod. Článek 167 Smlouvy uznává význam podpory kultury pro Unii a její členské státy a stanoví, že Unie by ve své činnosti podle ostatních ustanovení Smluv měla přihlížet ke kulturním hlediskům, zejména s cílem uznávat a podporovat rozmanitost svých kultur. Vzhledem k tomu, že přírodní dědictví má často zásadní význam při formování uměleckého a kulturního dědictví, zachování dědictví ve smyslu tohoto nařízení by mělo být chápáno tak, že se vztahuje i na přírodní dědictví, které má vazbu na kulturní dědictví nebo tak bylo formálně uznáno příslušnými orgány veřejné moci daného členského státu. Vzhledem k dvojímu charakteru kultury, která je na jedné straně ekonomickým statkem nabízejícím významné příležitosti k tvorbě bohatství a vytváření pracovních míst a na straně druhé výrazem identity, hodnot a významů, které odrážejí a utvářejí naši společnost, by pravidla pro kontrolu státní podpory měla přihlédnout ke specifické povaze kultury a s ní spojených hospodářských činností. Měl by být vypracován seznam způsobilých kulturních účelů a činností a měly by být upřesněny způsobilé náklady. Bloková výjimka by měla platit jak pro investiční, tak pro provozní podporu, která nedosahuje určených prahových hodnot, za předpokladu, že nebude docházet k nepřiměřeně vysoké náhradě. Bloková výjimka by se obecně neměla vztahovat na činnosti, které sice mohou představovat kulturní hledisko, avšak mají převážně komerční charakter v důsledku vyššího potenciálu narušit hospodářskou soutěž, např. noviny a časopisy (v tištěné i elektronické podobě). Na seznam způsobilých kulturních účelů a činností by dále neměly být zařazeny komerční činnosti, k nimž patří např. móda, design či videohry.
(73)
Při utváření evropské identity hrají významnou úlohu audiovizuální díla, jež jsou odrazem různých tradic členských států a regionů. Ačkoli je mezi filmy vyrobenými mimo Unii silná konkurence, dostávají se evropské filmy do oběhu mimo svou zemi původu již méně v důsledku roztříštěnosti trhu na trhy vnitrostátní a regionální. Pro toto odvětví jsou typické vysoké investiční náklady a vnímaná nedostatečná ziskovost, která je dána omezeným okruhem diváků a potížemi při získávání dalších finančních prostředků ze soukromých zdrojů. Vzhledem k těmto faktorům vypracovala Komise zvláštní kritéria, podle nichž lze posoudit nezbytnost, přiměřenost a vhodnost podpory na psaní scénářů, rozvoj, produkci, distribuci a propagaci audiovizuálních děl. Nová kritéria, jež byla stanovena ve sdělení Komise o státní podpoře filmů a dalších audiovizuálních děl (30), by se měla promítnout i do pravidel, podle nichž bude bloková výjimka uplatňována na režimy podpory audiovizuálních děl. V případě přeshraničních produkcí a koprodukcí, kde je pravděpodobnější, že budou distribuovány v několika členských státech, je odůvodněné povolit vyšší intenzitu podpory.
(74)
Na opatření investiční podpory na sportovní infrastrukturu by se měla vztahovat bloková výjimka, pokud splňují podmínky tohoto nařízení a představují státní podporu. U řady opatření přijatých členskými státy ve sportovním odvětví je možné, že nepředstavují státní podporu, protože příjemce nevykonává hospodářskou činnost nebo opatření nemá žádné účinky na obchod mezi členskými státy. Za určitých okolností by tomu tak mohlo být u opatření podpory, která mají čistě místní povahu nebo která byla přijata v odvětví amatérského sportu. Článek 165 Smlouvy uznává podporu evropských hledisek sportu s přihlédnutím k jeho zvláštní povaze, jeho strukturám založeným na dobrovolné činnosti a jeho společenské a výchovné funkci. Na podporu na infrastruktury, které jsou využívány pro více než jeden rekreační účel a jsou tedy multifunkční, by se rovněž měla vztahovat bloková výjimka. Nicméně na podporu na multifunkční infrastrukturu cestovního ruchu, jako jsou například zábavní parky a hotelová zařízení, by se výjimka měla vztahovat pouze tehdy, je-li podpora součástí režimu regionální podpory zaměřeného na cestovní ruch v podporovaném regionu, který má obzvlášť pozitivní účinek na regionální rozvoj. Podmínky slučitelnosti podpory na sportovní a multifunkční infrastrukturu by měly zajišťovat zejména otevřený a nediskriminační přístup k této infrastruktuře a spravedlivý postup udělování koncesí třetím stranám na výstavbu, modernizaci a/nebo provoz infrastruktury, který je v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie a judikaturou Unie. Využívají-li sportovní infrastruktury profesionální sportovní kluby, měly by být cenové podmínky užívání infrastruktury těmito kluby zveřejněny, tak aby byla zajištěna transparentnost a rovné zacházení s uživateli. Mělo by být zajištěno, že nebude docházet k nepřiměřeně vysoké náhradě.
(75)
Jak bylo zdůrazněno v závěrech ze zasedání Evropské rady dne 17. června 2010, v nichž byla schválena strategie Evropa 2020 (31), je třeba usilovat o překonání hlavních překážek, které stojí v cestě růstu na úrovni EU, včetně překážek týkajících se fungování vnitřního trhu a infrastruktury. Dostupnost místní infrastruktury je důležitým předpokladem rozvoje obchodního a spotřebitelského prostředí a modernizace a rozvoje průmyslové základny tak, aby se dosáhlo plné funkčnosti vnitřního trhu, jak vyplývá z doporučení Rady o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (32), které jsou součástí integrovaných hlavních směrů strategie Evropa 2020. Tato infrastruktura, je-li dána za otevřených, transparentních a nediskriminačních podmínek k dispozici subjektům, jež o ni projeví zájem, umožňuje vytvářet prostředí příznivé pro soukromé investice a růst, čímž se pozitivně podílí na plnění cílů ve společném zájmu, a zejména na dosahování cílů a priorit vyplývajících ze strategie Evropa 2020 (33), zatímco rizika narušení hospodářské soutěže zůstávají omezena. Řada opatření, jež členské státy přijímají v oblasti místní infrastruktury, nepředstavuje podporu, neboť nesplňuje všechna kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy, například proto, že příjemce nevykonává hospodářskou činnost, protože nemají účinky na obchod mezi členskými státy nebo protože opatření spočívá v náhradě za službu obecného hospodářského zájmu, která splňuje veškerá kritéria judikatury ve věci Altmark (34). Nicméně v případech, kdy financování této místní infrastruktury skutečně představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, taková podpora by měla být vyňata z oznamovací povinnosti pouze v případě, že je poskytována v malém objemu.
(76)
Vzhledem k tomu, že podpora na jiné druhy infrastruktury může podléhat zvláštním a pečlivě koncipovaným kritériím, jež zajišťují její slučitelnost s vnitřním trhem, ustanovení tohoto nařízení o podpoře na místní infrastrukturu by se neměla uplatňovat na poskytování podpory na tyto druhy infrastruktury: výzkumná infrastruktura, inovační klastry, energeticky účinné dálkové vytápění a chlazení, energetická infrastruktura, recyklace a opětovné použití odpadu, širokopásmová infrastruktura, kultura a zachování kulturního dědictví, sportovní a multifunkční rekreační infrastruktura, letiště a přístavy.
(77)
Na základě zkušeností Komise v této oblasti by politika státní podpory měla podléhat pravidelnému přezkumu. Doba použitelnosti tohoto nařízení by proto měla být omezena. Je vhodné stanovit přechodná ustanovení, včetně pravidel, jimiž se budou na konci doby použitelnosti tohoto nařízení řídit vyňaté režimy podpory. Tato pravidla by měla členským státům poskytnout čas na to, aby se přizpůsobily jakémukoli budoucímu režimu. Toto adaptační období by však nemělo platit pro režimy regionální podpory, včetně režimů regionální urbanistické podpory, v jejichž případě musí účinky jejich vynětí skončit k datu, kdy vyprší platnost schválených map regionální podpory, a dále by nemělo platit pro některé režimy podpory rizikového financování,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
OBSAH
KAPITOLA I
Společná ustanovení 15
KAPITOLA II
Kontrola 36
KAPITOLA III
Zvláštní ustanovení pro různé kategorie podpory 37
Oddíl 1 -
Regionální podpora 37
Oddíl 2 -
Podpora určená malým a středním podnikům 41
Oddíl 3 -
Podpora přístupu malých a středních podniků k financování 43
Oddíl 4 -
Podpora výzkumu, vývoje a inovací 47
Oddíl 5 -
Podpora na vzdělávání 51
Oddíl 6 -
Podpora pro znevýhodněné pracovníky a pracovníky se zdravotním postižením 52
Oddíl 7 -
Podpora na ochranu životního prostředí 53
Oddíl 8 -
Podpora na náhradu škod způsobených některými přírodními pohromami 62
Oddíl 9 -
Sociální podpora na dopravu obyvatel odlehlých regionů 63
Oddíl 10 -
Podpora na širokopásmovou infrastrukturu 63
Oddíl 11 -
Podpora kultury a zachování kulturního dědictví 64
Oddíl 12 -
Podpora na sportovní a multifunkční rekreační infrastrukturu 67
Oddíl 13 -
Podpora na místní infrastrukturu 68
KAPITOLA IV
Závěrečná ustanovení 68
KAPITOLA I
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se použije na tyto kategorie podpory:
a)
regionální podpora;
b)
podpora určená malým a středním podnikům ve formě investiční podpory, provozní podpory a podpory přístupu malých a středních podniků k financování;
c)
podpora na ochranu životního prostředí;
d)
podpora výzkumu, vývoje a inovací;
e)
podpora na vzdělávání;
f)
podpora na nábor a zaměstnávání znevýhodněných pracovníků a pracovníků se zdravotním postižením;
g)
podpora na náhradu škod způsobených některými přírodními pohromami;
h)
sociální podpora na dopravu obyvatel odlehlých regionů;
i)
podpora na širokopásmovou infrastrukturu;
j)
podpora kultury a zachování kulturního dědictví;
k)
podpora na sportovní a multifunkční rekreační infrastrukturu a
l)
podpora na místní infrastrukturu.
2. Toto nařízení se nepoužije na:
a)
režimy podle oddílů 1 (s výjimkou článku 15), 2, 3, 4, 7 (s výjimkou článku 44) a 10 kapitoly III tohoto nařízení, pokud průměrný roční rozpočet státní podpory překračuje 150 milionů EUR, a to po uplynutí šesti měsíců od jejich vstupu v platnost. Komise může na základě hodnocení příslušného plánu hodnocení, který jí byl oznámen členským státem do 20 pracovních dní od vstupu daného režimu v platnost, rozhodnout, že se toto nařízení bude na jakýkoli z těchto režimů podpory používat i po uplynutí výše uvedeného období;
b)
veškeré změny režimů uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a), jestliže se nejedná o změny, které nemohou mít dopad na slučitelnost režimu podpory s tímto nařízením nebo nemohou významně ovlivnit obsah schváleného plánu hodnocení;
c)
podporu činností spojených s vývozem do třetích zemí nebo členských států, a to podporu přímo spojenou s vyváženým množstvím, podporu na zřízení a provoz distribuční sítě nebo na jiné běžné náklady spojené s vývozní činností;
d)
podporu podmíněnou použitím domácího zboží na úkor zboží dováženého.
3. Toto nařízení se nepoužije na:
a)
podporu poskytnutou v odvětví rybolovu a akvakultury, na niž se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné organizaci trhů s produkty rybolovu a akvakultury a o změně nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (35), s výjimkou podpory na vzdělávání, podpory přístupu malých a středních podniků k financování, podpory v oblasti výzkumu a vývoje, podpory na inovace určenou malým a středním podnikům a podpory pro znevýhodněné pracovníky a pracovníky se zdravotním postižením;
b)
podporu poskytnutou v odvětví zemědělské prvovýroby, vyjma náhrady dodatečných nákladů (s výjimkou dopravních nákladů) v nejvzdálenějších regionech podle čl. 15 odst. 2 písm. b), podpory na poradenství ve prospěch malých a středních podniků, podpory rizikového financování, podpory výzkumu a vývoje, podpory na inovace určenou malým a středním podnikům, podpory na ochranu životního prostředí, podpory na vzdělávání a podpory pro znevýhodněné pracovníky a pracovníky se zdravotním postižením;
c)
podporu poskytnutou v odvětví zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh v následujících případech:
i)
je-li výše podpory stanovena na základě ceny nebo množství těchto produktů získaných od prvovýrobců nebo uvedených na trh dotyčnými podniky nebo
ii)
je-li poskytnutí podpory závislé na podmínce, že bude zčásti nebo zcela předána prvovýrobcům;
d)
podporu k usnadnění uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů podle rozhodnutí Rady 2010/787;
e)
kategorie regionální podpory vyňaté v článku 13.
Pokud je určitý podnik činný ve vyňatých odvětvích uvedených v písm. a), b) nebo c) prvního pododstavce a zároveň v jiných odvětvích, která do oblasti působnosti tohoto nařízení spadají, použije se toto nařízení na podporu poskytovanou na tato jiná odvětví nebo činnosti za předpokladu, že členské státy vhodnými způsoby, jako je oddělení činností nebo rozlišení nákladů, zajistí, aby činnosti ve vyňatých odvětvích nebyly předmětem podpory poskytnuté v souladu s tímto nařízením.
4. Toto nařízení se nepoužije na:
a)
režimy podpory, které výslovně nevylučují vyplacení jednotlivé podpory ve prospěch podniku, vůči němuž byl v návaznosti na rozhodnutí Komise, jímž je podpora prohlášena za protiprávní a neslučitelnou s vnitřním trhem, vystaven inkasní příkaz; výjimku představují režimy podpory na náhradu škod způsobených některými přírodními pohromami;
b)
podporu ad hoc ve prospěch podniku uvedeného v písmeni a);
c)
podporu určenou podnikům v obtížích, s výjimkou režimů podpory na náhradu škod způsobených některými přírodními pohromami.
5. Toto nařízení se nepoužije na opatření státní podpory, která jako taková, podmínkami, které jsou s nimi spojeny, nebo způsobem svého financování vedou k porušení práva Unie, jež je s těmito opatřeními neoddělitelně spjato, zejména:
a)
opatření podpory, jejíž poskytnutí je podmíněno povinností příjemce mít ústředí v příslušném členském státě nebo být usazen převážně v tomto členském státě. Přípustný je však požadavek, aby v okamžiku vyplacení podpory měl příjemce v členském státě, jenž podporu poskytuje, provozovnu či pobočku;
b)
opatření podpory, jejíž poskytnutí je podmíněno povinností příjemce používat domácí zboží nebo služby;
c)
opatření podpory omezující možnost příjemců využívat v jiných členských státech výsledků výzkumu, vývoje a inovací.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí následující definice:
1)
„podporou“ se rozumí opatření, jež splňuje všechna kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy;
2)
„malými a středními podniky“ se rozumějí podniky, které splňují kritéria stanovená v příloze I;
3)
„pracovníkem se zdravotním postižením“ se rozumí osoba, která:
a)
je uznána za pracovníka se zdravotním postižením podle vnitrostátních právních předpisů nebo
b)
má jedno či více dlouhodobých fyzických, mentálních, duševních nebo smyslových postižení, která v interakci s různými překážkami mohou bránit jejímu plnému a účinnému zapojení do pracovního života stejným způsobem, jakým jsou do něj zapojeni ostatní pracovníci;
4)
„znevýhodněným pracovníkem“ se rozumí osoba, která:
a)
během předchozích šesti měsíců neměla pravidelné placené zaměstnání nebo
b)
je ve věku od 15 do 24 let nebo
c)
nezískala střední vzdělání ukončené maturitou nebo odbornou kvalifikaci (mezinárodní standardní klasifikace vzdělávání 3) nebo během dvou let od ukončení řádného denního studia dosud nezískala první pravidelné placené zaměstnání; nebo
d)
je starší 50 let nebo
e)
žije jako svobodná dospělá osoba s jednou nebo několika závislými osobami nebo
f)
pracuje v odvětví nebo v profesi v členském státě, kde je nerovnováha mezi zastoupením mužů a žen alespoň o 25 % vyšší než průměrná nerovnováha mezi zastoupením mužů a žen ve všech hospodářských odvětvích v daném členském státě, a která patří do příslušné menšiny, nebo
g)
je příslušníkem etnické menšiny v členském státě a potřebuje rozvíjet své jazykové a odborné vzdělání nebo pracovní zkušenosti, aby zlepšila své vyhlídky na získání přístupu k trvalému zaměstnání;
5)
„dopravou“ se rozumí letecká, námořní, silniční, železniční a vnitrozemská vodní přeprava cestujících nebo nákladu pro cizí potřebu;
6)
„dopravními náklady“ se rozumí náklady na dopravu pro cizí potřebu skutečně vynaložené příjemci s ohledem na danou trasu, které zahrnují:
a)
přepravní poplatky, náklady na manipulaci a dočasné uskladnění, pokud tyto náklady souvisí s danou trasou;
b)
náklady na pojištění nákladu;
c)
daně, cla nebo dávky vztahující se na náklad a případně na nosnost, a to v místě původu i v místě určení, a
d)
náklady na kontroly v souvislosti s bezpečností a ochranou, příplatky za vyšší náklady na pohonné hmoty;
7)
„odlehlými regiony“ se rozumí nejvzdálenější regiony, Malta, Kypr, Ceuta a Melilla, ostrovy, které jsou součástí území členského státu, a řídce osídlené oblasti;
8)
„uváděním zemědělských produktů na trh“ se rozumí přechovávání nebo vystavování produktu za účelem jeho prodeje, nabízení produktu k prodeji, dodávka produktu nebo jakýkoliv další způsob umístění produktu na trh s výjimkou prvního prodeje prvovýrobcem dalším prodejcům nebo zpracovatelům a jakékoliv činnosti související s přípravou produktu k tomuto prvnímu prodeji; prodej konečným spotřebitelům ze strany prvovýrobce se považuje za uvádění na trh, pokud k němu dochází na místech vyhrazených k tomuto účelu;
9)
„zemědělskou prvovýrobou“ se rozumí produkce produktů rostlinné a živočišné výroby uvedených v příloze I Smlouvy, aniž by byly provedeny jakékoli další operace měnící povahu těchto produktů;
10)
„zpracováním zemědělských produktů“ se rozumí jakékoliv upravení zemědělského produktu, jehož výsledkem je produkt, který je též zemědělským produktem, s výjimkou činností probíhajících v zemědělských podnicích a potřebných pro přípravu živočišných nebo rostlinných produktů k prvnímu prodeji;
11)
„zemědělským produktem“ se rozumějí produkty uvedené v příloze I Smlouvy, s výjimkou produktů rybolovu a akvakultury uvedených v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury;
12)
„nejvzdálenějšími regiony“ se rozumí regiony vymezené v článku 349 Smlouvy. V souladu s rozhodnutím Evropské rady 2010/718/EU přestal být ostrov Svatý Bartoloměj ode dne 1. ledna 2012 nejvzdálenějším regionem. V souladu s rozhodnutím Evropské rady 2012/419/EU se ostrov Mayotte stal ode dne 1. ledna 2014 nejvzdálenějším regionem;
13)
„uhlím“ se rozumí uhlí vysoké, střední a nízké kvality, kategorie A a B, ve smyslu mezinárodního systému kodifikace uhlí stanoveného Evropskou hospodářskou komisí OSN a ve smyslu vyjasnění vyplývajícího z rozhodnutí Rady ze dne 10. prosince 2010 o státní podpoře k usnadnění uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů (36);
14)
„jednotlivou podporou“ se rozumí:
i)
podpora ad hoc a
ii)
podpora, která je poskytnuta jednotlivým příjemcům na základě režimu podpory;
15)
„režimem podpory“ se rozumí akt, na jehož základě může být bez dalších prováděcích opatření poskytnuta jednotlivá podpora podnikům, jež jsou v tomto aktu vymezeny obecným a abstraktním způsobem, a dále akt, na jehož základě může být jednomu nebo několika podnikům poskytnuta na neurčitou dobu nebo v neurčené výši podpora, která není spojena s konkrétním projektem;
16)
„plánem hodnocení“ se rozumí dokument obsahující alespoň tyto minimální prvky: cíle režimu podpory, který má být hodnocen, otázky pro hodnocení, výsledné ukazatele, metodiku, jež se pro účely hodnocení navrhuje, požadavky na sběr údajů, navrhovaný časový harmonogram hodnocení, včetně data předložení závěrečné hodnotící zprávy, popis nezávislého orgánu, který hodnocení provádí, nebo kritérií, která se použijí při jeho výběru, a podmínky pro zajištění dostatečné publicity tohoto hodnocení;
17)
„podporou ad hoc“ se rozumí podpora, která není poskytnuta na základě režimu podpory;
18)
„podnikem v obtížích“ se rozumí podnik, v jehož případě nastane alespoň jedna z následujících okolností:
a)
V případě společnosti s ručením omezeným (která není malým nebo středním podnikem a jejíž existence nepřesahuje tři roky nebo - pro účely způsobilosti pro rizikové financování - která není malým nebo středním podnikem do sedmi let od jeho prvního komerčního prodeje, jenž je na základě hloubkové kontroly provedené vybraným finančním zprostředkovatelem způsobilý pro investice v oblasti rizikového financování), kde v důsledku kumulace ztrát došlo ke ztrátě více než poloviny upsaného základního kapitálu. Tento případ nastává, když je výsledek odečtení kumulovaných ztrát od rezerv (a všech dalších prvků, jež se obecně považují za kapitál společnosti) negativní a svou výší překračuje polovinu upsaného základního kapitálu. Pro účely tohoto ustanovení se za „společnost s ručením omezeným“ považují zejména formy podniků uvedené v příloze I směrnice 2013/34/EU (37) a „základní kapitál“ zahrnuje případně jakékoli emisní ážio.
b)
V případě společnosti, v níž alespoň někteří společníci plně ručí za závazky společnosti (která není malým nebo středním podnikem a jejíž existence nepřesahuje tři roky nebo - pro účely způsobilosti pro rizikové financování - která není malým nebo středním podnikem do sedmi let od jeho prvního komerčního prodeje, jenž je na základě hloubkové kontroly provedené vybraným finančním zprostředkovatelem způsobilý pro investice v oblasti rizikového financování), kde v důsledku kumulace ztrát došlo ke ztrátě více než poloviny jejího kapitálu zaznamenaného v účetnictví této společnosti. Pro účely tohoto ustanovení se za „společnost, v níž alespoň někteří společníci plně ručí za závazky společnosti“ považují zejména formy podniků uvedené v příloze II směrnice 2013/34/EU.
c)
Jestliže vůči podniku bylo zahájeno kolektivní úpadkové řízení nebo tento podnik splňuje kritéria vnitrostátního práva pro zahájení kolektivního úpadkového řízení na žádost svých věřitelů.
d)
Jestliže podnik obdržel podporu na záchranu a zatím nesplatil půjčku nebo neukončil záruku nebo jestliže obdržel podporu na restrukturalizaci a stále se na něj uplatňuje plán restrukturalizace.
e)
V případě podniku, který není malým nebo středním podnikem, kde v uplynulých dvou letech:
1)
účetní poměr dluhu společnosti k vlastnímu kapitálu je vyšší než 7,5 a
2)
poměr úrokového krytí hospodářského výsledku společnosti před úroky, zdaněním a odpisy (EBITDA) je nižší než 1,0.
19)
„povinnou územní vázaností výdajů“ se rozumí povinnost, kterou poskytovatel podpory příjemcům ukládá, aby vynaložili na určitém území určitou minimální částku nebo na tomto území provedli určitý minimální objem produkční činnosti;
20)
„upravenou výší podpory“ se rozumí maximální přípustná výše podpory na velký investiční projekt, která se vypočte podle následujícího vzorce:
maximální výše podpory = R × (A + 0,50 × B + 0 × C),
kde: R je maximální intenzita podpory použitelná v dané oblasti podle schválené mapy regionální podpory a platná k datu poskytnutí podpory, s výjimkou navýšené intenzity podpory určené malým a středním podnikům; A je původních 50 milionů EUR způsobilých nákladů, B je část způsobilých nákladů v rozmezí 50 milionů EUR a 100 milionů EUR a C je část způsobilých nákladů nad 100 milionů EUR;
21)
„vratnou zálohou“ se rozumí půjčka na projekt, která je vyplacena v jedné či více splátkách a za podmínek splacení, které závisejí na výsledku projektu;
22)
„hrubým grantovým ekvivalentem“ se rozumí výše, kterou by podpora dosáhla, kdyby byla příjemci poskytnuta formou dotace před srážkou daně nebo jiných poplatků;
23)
„zahájením prací“ se rozumí buď zahájení stavebních prací v rámci investice, nebo první právně vymahatelný závazek objednat zařízení či jiný závazek, v jehož důsledku se investice stává nezvratnou, podle toho, která událost nastane dříve. Za zahájení prací se nepovažují nákup pozemků a přípravné práce, jako je získání povolení a zpracování studií proveditelnosti. V případě převzetí se „zahájením prací“ rozumí okamžik, kdy je pořízen majetek přímo související s pořízenou provozovnou;
24)
„velkými podniky“ se rozumějí podniky, které nesplňují kritéria stanovená v příloze I;
25)
„následným daňovým režimem“ se rozumí režim v podobě daňových zvýhodnění, který představuje pozměněnou verzi dřívějšího režimu v podobě daňových zvýhodnění a který jej nahrazuje;
26)
„intenzitou podpory“ se rozumí hrubá výše podpory vyjádřená jako procentní podíl způsobilých nákladů před odpočtem daně nebo jiných poplatků;
27)
„podporovanými oblastmi“ se rozumějí oblasti určené ve schválené mapě regionální podpory na období 1.7.2014-31.12.2020 při použití čl. 107 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy;
28)
„datem poskytnutí podpory“ se rozumí datum, kdy příjemce získá podle platného vnitrostátního právního režimu na tuto podporu právní nárok;
29)
„hmotným majetkem“ se rozumí majetek ve formě pozemků, staveb, zařízení, strojů a vybavení;
30)
„nehmotným majetkem“ se rozumí majetek, který nemá hmotnou nebo finanční podobu, např. patenty, licence, know-how nebo jiná práva duševního vlastnictví;
31)
„mzdovými náklady“ se rozumí celková částka, kterou má příjemce podpory skutečně zaplatit ve vztahu k danému pracovnímu místu a která za vymezené období zahrnuje hrubou mzdu před zdaněním a povinné příspěvky, například poplatky na sociální zabezpečení a náklady na péči o nezaopatřené děti a rodiče;
32)
„čistým zvýšením počtu zaměstnanců“ se rozumí čisté zvýšení počtu zaměstnanců v dotyčné provozovně v porovnání s průměrným počtem za určité období, přičemž je nutno odečíst pracovní místa, která v daném období zanikla, a počet pracovníků s plným úvazkem, pracovníků s částečným úvazkem a sezónních pracovníků je nutno zohlednit ve výši příslušného zlomku roční pracovní jednotky;
33)
„vyhrazenou infrastrukturou“ se rozumí infrastruktura vybudovaná pro jeden či více) předem identifikovatelných podniků a přizpůsobená přesně jejich potřebám;
34)
„finančním zprostředkovatelem“ se rozumí finanční instituce bez ohledu na její formu a vlastnictví, včetně fondu fondů, investičních fondů soukromého kapitálu, veřejných investičních fondů, bank, mikrofinančních institucí a záručních společností;
35)
„trasou“ se rozumí přeprava zboží z místa původu do místa určení, včetně případných meziúseků nebo etap v rámci dotyčného členského státu nebo mimo něj s využitím jednoho či více způsobů dopravy;
36)
„přiměřenou mírou rentability (Fair Rate of Return)“ se rozumí očekávaná rentabilita odpovídající diskontní sazbě upravené o vliv rizika, která odráží úroveň rizika projektu a charakter a objem kapitálu, jejž soukromí investoři plánují investovat;
37)
„celkovým financováním“ se rozumí celková výše investice do způsobilého podniku či projektu podle oddílu 3 nebo podle článků 16 či 39 tohoto nařízení, s výjimkou čistě soukromých investic, které jsou realizovány za tržních podmínek a nejsou předmětem příslušného opaření státní podpory.
38)
„soutěžním nabídkovým řízením“ se rozumí nediskriminační nabídkové řízení, jehož se účastní dostatečný počet podniků a v němž je podpora poskytnuta buď na základě nabídky původně předložené nabízejícím, nebo na základě zúčtovací ceny. Dále platí, že rozpočet či objem stanovený v souvislosti s nabídkovým řízením představuje závazné omezení, v jehož důsledku nemohou podporu obdržet všichni nabízející;
39)
„provozním ziskem“ se rozumí kladný rozdíl mezi diskontovanými výnosy a diskontovanými provozními náklady za příslušnou dobu životnosti investice. K provozním nákladům patří např. osobní náklady, náklady na materiál, služby, komunikaci, energii, údržbu, nájemné a správní náklady, avšak pro účely tohoto nařízení k nim nejsou zahrnovány odpisy a finanční náklady, pokud na ně byla poskytnuta investiční podpora.
Definice platné pro regionální podporu
40)
Na příslušná ustanovení o regionální podpoře se použijí definice v oblasti podpory na širokopásmovou infrastrukturu (oddíl 10).
41)
„regionální investiční podporou“ se rozumí regionální podpora poskytnutá na počáteční investici nebo na počáteční investici do nové hospodářské činnosti;
42)
„regionální provozní podporou“ se rozumí podpora určená k snížení běžných výdajů podniku, které nesouvisí s počáteční investicí. K těmto výdajům patří např. osobní náklady, náklady na materiál, služby, komunikaci, energii, údržbu, nájemné, správní náklady atd., nepatří k nim však odpisy a finanční náklady, pokud byly zahrnuty do způsobilých nákladů při poskytnutí investiční podpory;
43)
„odvětvím oceli“ se rozumí všechny činnosti související s výrobou jednoho nebo několika následujících produktů:
a)
surové železo a feroslitiny:
surové železo pro výrobu oceli, pro slévárenství a jiné druhy surového železa, kovy obsahující mangan a karburovaný ferromangan, mimo ostatní feroslitiny;
b)
surové výrobky a polotovary ze železa, běžné nebo ušlechtilé oceli:
odlévaná ocel bez ohledu na to, zda je nebo není v ingotech, včetně ingotů určených na kování: bloky, předvalky a bramy; kanystry a kotouče; plechy válcované za tepla, s výjimkou výroby odlévané oceli pro odlitky z malých a středních sléváren;
c)
výrobky ze železa s konečnou úpravou za tepla, výrobky z běžné nebo ušlechtilé oceli:
kolejnice, příčné nosníky, desky a styčnice, nosníky, těžké ocelové profily a vodicí kolejnice od 80 mm výše, štětovnice, vodicí kolejnice a profily pod 80 mm a kotouče pod 150 mm, válcovaný drát, kotouče a panely na trubky, pásy válcované za tepla (včetně pásů na trubky), plechy válcované za tepla (pokovené nebo nepokovené), desky a plechy s tloušťkou 3 mm a vyšší, kotouče s průměrem 150 mm a více, s výjimkou drátů a drátěných výrobků, lesklých tyčí a litiny;
d)
hotové výrobky s konečnou úpravou za studena:
pocínovaný plech, plech pokrytý vrstvou olova, černé plechy, pozinkované plechy, jiné plechy opatřené vrstvou kovu, plechy válcované za studena, magnetické plechy, pásy na výrobu cínových pásů, plechy válcované za studena, ve svitcích nebo v listech;
e)
trubky:
všechny bezešvé ocelové trubky, svařované ocelové trubky s průměrem vyšším než 406,4 mm;
44)
„odvětvím výroby syntetických vláken“ se rozumí:
a)
extruze či texturace všech generických typů vláken a příze na bázi polyesteru, polyamidu, akrylátu nebo polypropylenu, bez ohledu na jejich koncové využití nebo
b)
polymerizace (včetně polykondenzace), pokud je na úrovni používaného zařízení integrována do extruze, nebo
c)
jakýkoli vedlejší proces spojený se souběžnou instalací kapacity extruze či texturace budoucím příjemcem nebo jinou společností ze skupiny, k níž náleží, a který je při dané specifické průmyslové činnosti do této kapacity na úrovni používaných zařízení běžně integrován;
45)
„odvětvím dopravy“ se rozumí letecká, námořní, silniční nebo železniční a vnitrozemská vodní přeprava cestujících nebo nákladu pro cizí potřebu; konkrétněji se „odvětvím dopravy“ rozumějí tyto činnosti ve smyslu statistické klasifikace ekonomických činností NACE Revize 2:
a)
NACE 49: Pozemní a potrubní doprava, s výjimkou NACE 49.32 Taxislužba a pronájem osobních vozů s řidičem, 49.42 Stěhovací služby a 49.5 Potrubní doprava;
b)
NACE 50: Vodní doprava;
c)
NACE 51: Letecká doprava, s výjimkou NACE 51.22 Kosmická doprava.
46)
„režimem zaměřeným na vybraná zvláštní odvětví hospodářské činnosti“ se rozumí režim, jehož předmětem jsou činnosti zařazené do méně než pěti tříd (označených čtyřmístným číselným kódem) statistické klasifikace NACE Revize 2;
47)
„cestovním ruchem“ se rozumí tyto činnosti ve smyslu statistické klasifikace ekonomických činností NACE Revize 2:
a)
NACE 55: Ubytování;
b)
NACE 56: Stravování a pohostinství;
c)
NACE 79: Činnosti cestovních agentur a kanceláří a jiné rezervační a související činnosti;
d)
NACE 90: Tvůrčí, umělecké a zábavní činnosti;
e)
NACE 91: Činnosti knihoven, archivů, muzeí a jiných kulturních zařízení;
f)
NACE 93: Sportovní, zábavní a rekreační činnosti;
48)
„řídce osídlenými oblastmi“ se rozumí ty oblasti, které Komise jako takové uznala individuálními rozhodnutími o mapách regionální podpory na období 1. 7. 2014-31. 12. 2020;
49)
„počáteční investicí“ se rozumí:
a)
investice do hmotného a nehmotného majetku za účelem založení nové provozovny, rozšíření kapacity stávající provozovny, rozšíření výrobního sortimentu provozovny o výrobky, které nebyly dříve v této provozovně vyráběny, nebo za účelem zásadní změny celkového výrobního postupu stávající provozovny, nebo
b)
pořízení majetku náležejícího provozovně, která byla uzavřena nebo by byla uzavřena, pokud by nedošlo k jejímu odkoupení, a kterou odkoupil investor, který není spřízněný s prodávajícím; počáteční investicí není pouhé nabytí podílů v podniku;
50)
„stejnou nebo podobnou činností“ se rozumí činnosti zařazené do stejné třídy (čtyřmístný číselný kód) statistické klasifikace ekonomických činností NACE Revize 2, která vyplývá z nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 ze dne 20. prosince 2006, kterým se zavádí statistická klasifikace ekonomických činností NACE Revize 2 a kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 3037/90 a některá nařízení ES o specifických statistických oblastech (38);
51)
„počáteční investicí do nové hospodářské činnosti“ se rozumí:
a)
investice do hmotného a nehmotného majetku za účelem založení nové provozovny nebo rozšíření škály činností provozovny, za podmínky, že se u nové činnosti nejedná o stejnou nebo podobnou činnost, jaká byla v dané provozovně vykonávána dříve;
b)
pořízení majetku náležejícího provozovně, která byla uzavřena nebo by byla uzavřena, pokud by nedošlo k jejímu odkoupení, a kterou odkoupil investor, který není spřízněný s prodávajícím, pod podmínkou, že se u nové činnosti, která má být vykonávána pomocí pořízeného majetku, nejedná o stejnou nebo podobnou činnost, jaká byla v dané provozovně vykonávána před pořízením;
52)
„velkým investičním projektem“ se rozumí počáteční investice, jejíž způsobilé náklady vypočtené na základě cen a směnných kurzů k datu poskytnutí podpory přesahují 50 milionů EUR;
53)
„místem určení“ se rozumí místo, kde je zboží vyloženo;
54)
„místem původu“ se rozumí místo, kde je zboží naloženo k přepravě;
55)
„oblastmi způsobilými k získání provozní podpory“ se rozumí nejvzdálenější region podle článku 349 Smlouvy nebo řídce osídlená oblast stanovená ve schválené mapě regionální podpory pro příslušný členský stát na období 1.7.2014-31.12.2020;
56)
„způsobem dopravy“ se rozumí železniční doprava, silniční nákladní doprava, vnitrozemská vodní doprava, námořní doprava, letecká doprava a intermodální doprava;
57)
„fondem urbanistického rozvoje“ se rozumí specializovaný investiční nástroj zřízený za účelem investování do projektů urbanistického rozvoje v rámci opatření urbanistické podpory. Fond urbanistického rozvoje je řízen správcem fondu urbanistického rozvoje;
58)
„správcem fondu urbanistického rozvoje“ se rozumí profesionální správcovská společnost s právní subjektivitou, která vybírá způsobilé urbanistické projekty a investuje do nich;
59)
„urbanistickým projektem“ se rozumí investiční projekt, který má potenciál podpořit intervence v rámci uceleného přístupu k udržitelnému rozvoji měst a přispět k dosažení cílů vymezených tímto přístupem; do této kategorie patří též projekty, jejichž vnitřní výnosové procento (Internal Rate of Return) nemusí postačovat k přilákání financování na čistě komerční bázi. Urbanistický projekt lze koncipovat buď jako samostatný blok financování v rámci právních struktur soukromého investora jakožto příjemce, nebo jako samostatný právní subjekt, např. jako zvláštní účelovou jednotku;
60)
„ucelenou strategií pro udržitelný rozvoj měst“ se rozumí strategie, kterou oficiálně navrhl a ověřil příslušný místní orgán nebo agentura veřejného sektoru, která je vymezena pro konkrétní městskou zeměpisnou oblast a období a která stanoví ucelená opatření za účelem řešení hospodářských, environmentálních, klimatických, demografických a sociálních problémů, jež mají dopad na městské oblasti;
61)
„nepeněžitým plněním“ se rozumí vklad pozemku nebo nemovitosti, jestliže tento pozemek či nemovitost tvoří součást urbanistického projektu;
Definice v oblasti podpory určené malým a středním podnikům
62)
„pracovními místy vytvořenými v přímé souvislosti s investičním projektem“ se rozumějí pracovní místa týkající se činnosti, k níž se investice vztahuje, včetně pracovních míst vytvořených na základě vyššího využití kapacity dosaženého touto investicí;
63)
„organizační spoluprací“ se rozumí vypracování společných podnikatelských strategií nebo struktur řízení, poskytování společných služeb nebo služeb k usnadnění spolupráce, koordinované činnosti, jako je výzkum nebo marketing, podpora sítí a klastrů, zlepšení dostupnosti a komunikace, využívání společných nástrojů na podporu podnikání a obchodování s malými a středními podniky;
64)
„poradenskými službami v oblasti spolupráce“ se rozumí poradenství, pomoc a vzdělávání za účelem výměny poznatků a zkušeností a zlepšení spolupráce;
65)
„podpůrnými službami v oblasti spolupráce“ se rozumí poskytování kancelářských prostor, internetových stránek, databází a knihoven, průzkum trhu, jakož i poskytování příruček a pracovních a vzorových dokumentů;
Definice v oblasti podpory přístupu malých a středních podniků k financování
66)
„kvazikapitálovou investicí“ se rozumí takový typ financování, které stojí mezi kapitálovou investicí a dluhem, je rizikovější než přednostní dluh a méně rizikové než běžná kapitálová investice, jehož výnos pro držitele je založen především na ziscích nebo ztrátách cílového podniku a které není zajištěno pro případ selhání. Kvazikapitálové investice mohou mít strukturu dluhu, nezajištěného a podřízeného, včetně dluhu mezzaninového, který lze v některých případech převést na kapitál nebo na preferenční kapitál;
67)
„zárukou“ v kontextu oddílů 1, 3 a 7 tohoto nařízení se rozumí písemný závazek, kterým ručitel přebírá odpovědnost za všechny nebo některé nové transakce třetí osoby na bázi půjčky, například dluhové nebo leasingové nástroje, jakož i kvazikapitálové nástroje;
68)
„mírou zajištění“ se rozumí procentní sazba, v jejíž výši veřejný investor pokrývá ztrátu z každé jednotlivé transakce, která je způsobilá podle příslušného opatření státní podpory;
69)
„výstupem“ se rozumí likvidace účasti finančního zprostředkovatele či investora, včetně obchodního prodeje, odpisů, vyplacení akcií či splacení půjček, prodeje jinému finančnímu zprostředkovateli či investorovi, prodeje finanční instituci a prodeje cestou veřejné nabídky, včetně primární veřejné nabídky akcií;
70)
„finanční dotací“ se rozumí vratná veřejná investice do finančního zprostředkovatele realizovaná za účelem investic v rámci opatření v oblasti rizikového financování, jejíž veškeré výnosy musí být vráceny veřejnému investorovi;
71)
„investicí rizikového financování“ se rozumí kapitálové a kvazikapitálové investice, půjčky včetně leasingu, záruky nebo kombinace těchto nástrojů, které jsou poskytovány způsobilým podnikům pro účely realizace nových investic;
72)
„nezávislým soukromým investorem“ se rozumí soukromý investor, který není společníkem způsobilého podniku, do nějž investuje, včetně business angels a finančních institucí, a to bez ohledu na jejich vlastnictví a v míře, v níž nesou plné riziko své investice. Při založení nové společnosti se má za to, že jsou soukromí investoři včetně zakladatelů na této společnosti nezávislí;
73)
„fyzickou osobou“ se pro účely článků 21 a 23 rozumí osoba, která není právnickou osobou a není podnikem pro účely čl. 107 odst. 1 Smlouvy;
74)
„kapitálovou investicí“ se rozumí poskytnutí kapitálu ve prospěch podniku s tím, že tento kapitál je investován přímo či nepřímo výměnou za vlastnictví odpovídajícího podílu v tomto podniku;
75)
„prvním komerčním prodejem“ se rozumí první prodej realizovaný společností na trhu výrobků nebo služeb, s výjimkou omezeného prodeje za účelem otestování trhu;
76)
„nekotovaným malým nebo středním podnikem“ se rozumí malý nebo střední podnik, který není uveden na oficiálním seznamu burzy, s výjimkou alternativních obchodních platforem;
77)
„následnou investicí“ se rozumí dodatečná investice rizikového financování do společnosti, jež následuje po jednom či více předchozích kolech investic rizikového financování;
78)
„náhradním kapitálem“ se rozumí koupě stávajících podílů ve společnosti od dřívějšího investora nebo podílníka;
79)
„pověřeným subjektem“ se rozumí Evropská investiční banka a Evropský investiční fond, mezinárodní finanční instituce, jejímž podílníkem je členský stát, nebo finanční instituce usazená v členském státě, jejímž úkolem je plnit veřejný zájem pod kontrolou orgánu veřejné moci, veřejnoprávního subjektu nebo subjektu soukromého práva pověřeného výkonem veřejné služby; pověřený subjekt může být vybrán nebo přímo jmenován v souladu s ustanoveními směrnice 2004/18/ES o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (39) nebo následnými právními předpisy, jež tuto směrnici zčásti či zcela nahradí;
80)
„inovativním podnikem“ se rozumí podnik,
a)
který může prostřednictvím hodnocení provedeného externím odborníkem prokázat, že v dohledné budoucnosti vyvine výrobky, služby nebo postupy, které jsou nové nebo podstatně zdokonalené ve srovnání se současným stavem techniky v daném odvětví a které s sebou nesou riziko technického nebo průmyslového neúspěchu, nebo
b)
jehož náklady na výzkum a vývoj představují přinejmenším 10 % jeho celkových provozních nákladů alespoň v jednom ze tří let předcházejících udělení podpory, nebo v případě začínajícího podniku, který nemůže vykázat svou finanční situaci v předchozích letech, v souladu s auditem za jeho současné účetní období potvrzeným externím auditorem;
81)
„alternativní obchodní platformou“ se rozumí mnohostranný systém obchodování (multilateral trading facility) podle čl. 4 odst. 1 bodu 15 směrnice 2004/39/ES, kde většinu finančních nástrojů přijatých k obchodování emitovaly malé či střední podniky;
82)
„půjčkou“ se rozumí smlouva, která zavazuje poskytovatele půjčky k tomu, aby dal příjemci půjčky k dispozici peněžní částku v dohodnuté výši a na dohodnutou dobu a podle níž je příjemce půjčky povinen splatit tuto částku v dohodnuté lhůtě. Může mít podobu půjčky či jiného nástroje financování včetně leasingu, které zaručují poskytovateli půjčky zejména minimální výnos. Způsobilou půjčkou není refinancování stávající půjčky;
Definice v oblasti podpory výzkumu, vývoje a inovací
83)
„organizací pro výzkum a šíření znalostí“ se rozumí subjekt (např. univerzita nebo výzkumný ústav, agentura pro transfer technologií, zprostředkovatel v oblasti inovací, fyzický nebo virtuální spolupracující subjekt zaměřený na výzkum) bez ohledu na jeho právní postavení (zřízený podle veřejného nebo soukromého práva) nebo způsob financování, jehož hlavním cílem je provádět nezávisle základní výzkum, průmyslový výzkum nebo experimentální vývoj nebo veřejně šířit výsledky těchto činností formou výuky, publikací nebo transferu znalostí. Vykonává-li tento subjekt rovněž hospodářské činnosti, je třeba o financování, nákladech a příjmech souvisejících s těmito činnostmi vést oddělené účetnictví. Podniky, jež mohou uplatňovat rozhodující vliv na takovýto subjekt, například jako podílníci nebo členové, nesmějí mít přednostní přístup k výsledkům, jichž dosáhl;
84)
„základním výzkumem“ se rozumí experimentální nebo teoretická práce vykonávaná především za účelem získání nových poznatků o základních principech jevů a pozorovatelných skutečností, která není zaměřena na přímé komerční uplatnění nebo využití;
85)
„průmyslovým výzkumem“ se rozumí plánovitý výzkum nebo kritické šetření zaměřené na získání nových poznatků a dovedností pro vývoj nových výrobků, postupů nebo služeb nebo k podstatnému zdokonalení stávajících výrobků, postupů nebo služeb. Zahrnuje vytváření dílčích částí složitých systémů a může zahrnovat výrobu prototypů v laboratorním prostředí nebo v prostředí se simulovaným rozhraním se stávajícími systémy a rovněž výrobu pilotních linek, je-li to nezbytné pro průmyslový výzkum, a zejména pro obecné ověřování technologie;
86)
„experimentálním vývojem“ se rozumí získávání, spojování, formování a používání stávajících vědeckých, technologických, obchodních a jiných příslušných poznatků a dovedností za účelem vývoje nových nebo zdokonalených výrobků, postupů nebo služeb. Může se jednat například o činnosti zaměřené na vymezení koncepce, plánování a dokumentaci nových výrobků, postupů nebo služeb.
Experimentální vývoj může zahrnovat vývoj prototypů, demonstrační činnosti, pilotní projekty, testování a ověřování nových nebo zdokonalených výrobků, postupů nebo služeb v prostředí reprezentativním z hlediska reálných provozních podmínek, pokud hlavní cíl spočívá v dalším technickém zlepšení výrobků, postupů nebo služeb, které nejsou z velké části dosud stanoveny. Tyto činnosti mohou zahrnovat vývoj komerčně využitelného prototypu nebo pilotního projektu, který je nutně konečným komerčním produktem a jehož výroba je příliš nákladná na to, aby byl použit pouze pro účely demonstrace a ověření.
Experimentálním vývojem nejsou běžné nebo pravidelné změny stávajících výrobků, výrobních linek, výrobních postupů, služeb a jiných nedokončených operací, i když tyto změny mohou představovat zlepšení;
87)
„studií proveditelnosti“ se rozumí hodnocení a analýza potenciálu projektu, které mají za cíl podpořit proces rozhodování tím, že objektivně a racionálně zjistí silné a slabé stránky projektu, jeho příležitosti a hrozby a určí zdroje potřebné pro jeho uskutečnění, jakož i jeho vyhlídky na úspěch;
88)
„osobními náklady“ se rozumí náklady na výzkumné pracovníky, techniky a ostatní podpůrný personál v rozsahu, který připadá na příslušný projekt nebo činnost;
89)
„obvyklými tržními podmínkami“ se rozumí, že se podmínky transakce mezi smluvními stranami neliší od podmínek, jež by byly sjednány mezi nezávislými podniky, a že nezahrnují prvek tajné dohody. Má se za to, že zásada týkající se obvyklých tržních podmínek je splněna v případě transakce, jíž předcházelo otevřené, transparentní a nediskriminační řízení;
90)
„účinnou spoluprací“ se rozumí spolupráce nejméně dvou nezávislých stran za účelem výměny znalostí či technologií nebo k dosažení společného cíle na základě dělby práce, kde příslušné strany společně stanoví rozsah projektu spolupráce, přispívají k jeho realizaci a sdílejí jeho rizika a výsledky. Náklady na projekt může nést v plné výši jedna či více stran a tím zbavit ostatní strany jejich finančních rizik. Za formy spolupráce nejsou považovány smluvní výzkum a poskytování výzkumných služeb;
91)
„výzkumnou infrastrukturou“ se rozumí zařízení, zdroje a související služby, které vědecká obec využívá k provádění výzkumu v příslušných oborech, zahrnující vědecké vybavení a výzkumný materiál, zdroje založené na znalostech, například sbírky, archivy a strukturované vědecké informace, infrastruktury informačních a komunikačních technologií, například sítě GRID, počítačové a programové vybavení, komunikační prostředky, jakož i veškeré další prvky jedinečné povahy, které jsou nezbytné k provádění výzkumu. Tyto infrastruktury se mohou nacházet na jednom místě nebo mohou být „rozmístěné“ v rámci sítě (organizovaná síť zdrojů) v souladu s čl. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 723/2009 ze dne 25. června 2009 o právním rámci Společenství pro konsorcium evropské výzkumné infrastruktury (ERIC) (40);
92)
„inovačními klastry“ se rozumí struktury nebo organizovaná seskupení nezávislých subjektů (jako jsou inovativní začínající podniky, malé, střední a velké podniky, jakož i organizace pro výzkum a šíření znalostí, neziskové organizace a další související hospodářské subjekty), jejichž účelem je povzbuzovat inovace podporou, sdílením zařízení a výměnou poznatků a odborných znalostí, jakož i účinným podílem na transferu znalostí, vytváření sítí, šíření informací a spolupráci mezi podniky a dalšími organizacemi klastru;
93)
„vysoce kvalifikovanými pracovníky“ se rozumí pracovníci s vysokoškolským vzděláním a nejméně pětiletou relevantní odbornou praxí, která může zahrnovat rovněž dobu studia v doktorském programu;
94)
„poradenskými službami v oblasti inovací“ se rozumí konzultace, pomoc a vzdělávání v oblasti transferu znalostí, nabývání, ochrany a využívání nehmotného majetku a používání norem a právních předpisů, v nichž jsou tyto normy obsaženy;
95)
„podpůrnými službami v oblasti inovací“ se rozumí poskytování kancelářských prostor, databází a knihoven, průzkum trhu, laboratorní služby, označování, zkoušení a certifikace kvality za účelem vývoje efektivnějších výrobků, postupů nebo služeb;
96)
„organizačními inovacemi“ se rozumí realizace nového způsobu organizace obchodních postupů, pracoviště nebo vnějších vztahů podniku; organizačními inovacemi nejsou změny, které jsou založeny na způsobech organizace, jež jsou již v podniku používány, změny ve strategii řízení, fúze a akvizice, upuštění od používání určitého postupu, prostá obnova nebo rozšíření kapitálu, změny plynoucí výlučně ze změn v cenách výrobních faktorů, úprav, lokalizace, pravidelných sezónních nebo jiných cyklických změn a obchodování s novými nebo podstatně zdokonalenými výrobky;
97)
„inovacemi postupů“ se rozumí uplatňování nového nebo podstatně zdokonaleného způsobu výroby nebo poskytování služeb (včetně významných změn technik, zařízení nebo programového vybavení); inovacemi postupů nejsou menší změny nebo zlepšení, zvýšení výrobní kapacity nebo kapacity k poskytování služeb přidáním výrobních nebo logistických systémů, které jsou velmi podobné již používaným systémům, upuštění od používání určitého postupu, prostá obnova nebo rozšíření kapitálu, změny plynoucí výlučně ze změn v cenách výrobních faktorů, úprav, lokalizace, pravidelných, sezónních a jiných cyklických změn a obchodování s novými nebo podstatně zdokonalenými výrobky;
98)
„vysíláním“ se rozumí dočasné zaměstnávání zaměstnanců příjemcem, které je spojeno s právem zaměstnance vrátit se ke svému předchozímu zaměstnavateli;
Definice v oblasti podpory pro znevýhodněné pracovníky a pracovníky se zdravotním postižením
99)
„vážně znevýhodněným pracovníkem“ se rozumí osoba, která:
a)
neměla pravidelné placené zaměstnání po dobu nejméně 24 měsíců nebo
b)
neměla pravidelné placené zaměstnání po dobu nejméně 12 měsíců a patří do jedné z kategorií uvedených v definici „znevýhodněného pracovníka“ v písmenech b) až g);
100)
„chráněným zaměstnáním“ se rozumí zaměstnání v podniku, kde alespoň 30 % pracovníků tvoří pracovníci se zdravotním postižením.
Definice platné pro podporu na ochranu životního prostředí
101)
„ochranou životního prostředí“ se rozumí činnost určená k odstranění nebo zamezení poškození fyzického přírodního prostředí nebo přírodních zdrojů vlastní činností příjemce, ke snížení nebezpečí takovéhoto poškození nebo vedoucí k účinnějšímu využívání přírodních zdrojů, včetně opatření na úsporu energie a využívání obnovitelných zdrojů energie;
102)
„normou Unie“ se rozumí:
a)
povinná norma Unie stanovující úrovně, jichž mají jednotlivé podniky dosáhnout v souvislosti se životním prostředím, nebo
b)
směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU (41) uložená povinnost používat nejlepší dostupné techniky a zajistit, aby úroveň emisí znečišťujících látek nebyla vyšší než při použití těchto nejlepších dostupných technik; v případech, kdy jsou v prováděcích aktech přijatých podle směrnice 2010/75/EU vymezeny úrovně emisí spojené s použitím nejlepších dostupných technik, použijí se pro účely tohoto nařízení tyto úrovně; pokud jsou tyto úrovně vyjádřeny jako rozpětí, použije se mezní hodnota, při níž se poprvé dosáhne úrovně emisí spjaté s nejlepší dostupnou technikou;
103)
„energetickou účinností“ se rozumí množství uspořené energie určené měřením nebo odhadem spotřeby před provedením opatření ke zvýšení energetické účinnosti a po něm při zajištění normalizace vnějších podmínek, které spotřebu energie ovlivňují;
104)
„projektem ke zvýšení energetické účinnosti“ se rozumí investiční projekt, který zvyšuje energetickou účinnost budovy;
105)
„fondem energetické účinnosti“ se rozumí specializovaný investiční nástroj zřízený za účelem investování do projektů určených ke zvýšení energetické účinnosti budov, a to jak v sektoru domácností, tak mimo tento sektor. Tento fond je řízen správcem fondu energetické účinnosti;
106)
„správcem fondu energetické účinnosti“ se rozumí profesionální správcovská společnost s právní subjektivitou, která vybírá způsobilé projekty ke zvýšení energetické účinnosti a investuje do nich;
107)
„vysoce účinnou kombinovanou výrobou tepla a elektřiny“ se rozumí kombinovaná výroba tepla a elektřiny, která splňuje definici v čl. 2 bodu 34 směrnice 2012/27/EU ze dne 25. října o energetické účinnosti, o změně směrnic 2009/125/ES a 2010/30/EU a o zrušení směrnic 2004/8/ES a 2006/32/ES (42);
108)
„kombinovanou výrobou tepla a elektřiny“ neboli „kogenerací“ (KVET) se rozumí současná výroba tepelné energie a elektrické a/nebo mechanické energie v jednom procesu;
109)
„energií z obnovitelných zdrojů“ se rozumí energie vyrobená v zařízeních, která využívají pouze obnovitelné zdroje energie, a z hlediska výhřevnosti určená část energie vyrobená z obnovitelných zdrojů v hybridních zařízeních, která využívají i konvenční zdroje energie. Patří sem i obnovitelná elektrická energie používaná k doplnění akumulačních systémů, nikoli však elektrická energie vyrobená využitím těchto akumulačních systémů;
110)
„obnovitelnými zdroji energie“ se rozumí následující obnovitelné nefosilní zdroje energie: energie větrná, solární, aerotermální, geotermální, hydrotermální a energie z oceánů, vodní energie, energie z biomasy, ze skládkového plynu, z kalového plynu z čistíren odpadních vod a z bioplynů;
111)
„biopalivem“ se rozumí kapalné nebo plynné palivo používané pro dopravu vyráběné z biomasy;
112)
„udržitelným biopalivem“ se rozumí biopalivo, které splňuje kritéria udržitelnosti stanovená v článku 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES;
113)
„biopalivem z potravinářských plodin“ se rozumí biopalivo vyráběné z obilovin a jiných plodin bohatých na škrob, cukronosných plodin a olejnin ve smyslu návrhu předloženého Komisí na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice 98/70/ES o jakosti benzinu a motorové nafty a směrnice 2009/28/ES o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů (43);
114)
„novou a inovativní technologií“ se rozumí taková technologie, která je ve srovnání se současným stavem techniky v daném odvětví nová a nedoložená a která s sebou nese riziko technického nebo průmyslového neúspěchu, přičemž se nejedná o optimalizace nebo rozšiřování stávající technologie;
115)
„odpovědností za odchylku subjektu zúčtování“ se rozumí odpovědnost za odchylky (tj. rozdíly mezi výrobou, spotřebou a komerčními transakcemi), kterou nese účastník trhu nebo jeho zvolený zástupce, tzv. „subjekt zúčtování“, v rámci určitého období, které se označuje jako „časový interval pro vypořádání odchylky“;
116)
„běžnou odpovědností za odchylku subjektu zúčtování“ se rozumí odpovědnost za odchylku subjektu zúčtování, kterou nesou bez rozdílu všichni výrobci bez ohledu na použitou technologii;
117)
„biomasou“ se rozumí biologicky rozložitelná část produktů, odpadů a zbytků biologického původu ze zemědělství (včetně rostlinných a živočišných látek), z lesnictví a souvisejících průmyslových odvětví včetně rybolovu a akvakultury, jakož i bioplyn a biologicky rozložitelná část průmyslových a komunálních odpadů;
118)
„celkovými měrnými náklady na výrobu energie“ (Total Levelized Costs of Producing Energy) se rozumí kalkulované náklady na výrobu elektrické energie v místě připojení do odběrného místa či elektrické sítě. Jejich kalkulace vychází z počátečního kapitálu, diskontní sazby a z nákladů na nepřetržitý provoz, palivo a údržbu;
119)
„ekologickou daní“ se rozumí daň, jejíž specifický základ má jednoznačně nepříznivý účinek na životní prostředí nebo která upravuje zdanění určitých činností, zboží nebo služeb za účelem zahrnutí environmentálních nákladů do jejich ceny a/nebo zaměření výrobce a spotřebitele na činnosti, které více respektují životní prostředí;
120)
„minimální úrovní zdanění v Unii“ se rozumí minimální úroveň zdanění stanovená právními předpisy Unie; v případě energetických produktů a elektřiny se jí rozumí minimální úroveň zdanění uvedená v příloze I směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (44);
121)
„kontaminovanou lokalitou“ se rozumí lokalita, kde byla potvrzena přítomnost nebezpečných látek způsobená člověkem v takové míře, že představuje značné riziko pro lidské zdraví nebo životní prostředí s ohledem na stávající a budoucí schválené využívání půdy v této lokalitě;
122)
„zásadou znečišťovatel platí“ se rozumí skutečnost, že by náklady na opatření určená k odstranění znečištění měl nést znečišťovatel, který znečištění způsobil;
123)
„znečištěním“ se rozumí škoda, kterou znečišťovatel přímo nebo nepřímo způsobil poškozením životního prostředí nebo vytvořením podmínek vedoucích ke vzniku této škody na fyzickém okolí nebo přírodních zdrojích;
124)
„energeticky účinným dálkovým vytápěním a chlazením“ se rozumí soustava dálkového vytápění a chlazení, která splňuje definici soustavy účinného dálkového vytápění a chlazení v čl. 2 bodech 41 a 42 směrnice 2012/27/EU; definice zahrnuje i zařízení pro výrobu tepla/chladicí zařízení a síť (včetně souvisejících zařízení) pro rozvod tepla/chladu z výrobních zařízení do prostor zákazníka;
125)
„znečišťovatelem“ se rozumí osoba, která přímo nebo nepřímo poškozuje životní prostředí nebo vytváří podmínky, které k takovému poškození vedou;
126)
„opětovným použitím“ se rozumí jakýkoliv postup, kterým jsou výrobky nebo jejich části, které nejsou odpadem, znovu použity pro tentýž účel, pro který byly původně určeny;
127)
„přípravou k opětovnému použití“ se rozumí způsoby využití zahrnující kontrolu, čištění nebo opravu a spočívající v tom, že jsou výrobky nebo části výrobků, které se staly odpady, upraveny tak, že budou opětovně použity bez dalšího předzpracování;
128)
„recyklací“ jakýkoli způsob využití, jímž je odpad znovu zpracován na výrobky, materiály nebo látky, ať pro původní nebo pro jiné účely. Zahrnuje přepracování organických materiálů, ale nezahrnuje energetické využití a přepracování na materiály, které mají být použity jako palivo nebo jako zásypový materiál;
129)
„současnému stavu techniky“ odpovídá takový proces, ve kterém je opětovné použití odpadu při výrobě koncového produktu běžná praxe přinášející zisk. V případě potřeby musí být pojem „současný stav techniky“ vykládán z hlediska technologií a vnitřního trhu Unie;
130)
„energetickou infrastrukturou“ se rozumí jakékoli fyzické vybavení nebo zařízení nacházející se v Unii nebo propojující Unii a jednu nebo více třetích zemí, které spadá do jedné z těchto kategorií:
a)
v oblasti elektrické energie:
i)
infrastruktura pro přenos ve smyslu čl. 2 bodu 3 směrnice 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou (45),
ii)
infrastruktura pro distribuci ve smyslu čl. 2 bodu 5 směrnice 2009/72/ES,
iii)
skladování elektřiny definované jako zařízení pro trvalé nebo dočasné skladování elektřiny v nadzemní či podzemní infrastruktuře nebo v geologických úložištích za předpokladu, že jsou přímo připojena k přenosovému vedení vysokého napětí zkonstruovanému pro napětí 110 kV či více,
iv)
veškeré vybavení nebo zařízení nezbytné pro bezpečný, zabezpečený a efektivní provoz systémů uvedených v bodech i) až iii), včetně ochranných, monitorovacích a kontrolních systémů na všech úrovních napětí a ve všech trakčních napájecích stanicích, a
v)
inteligentní sítě definované jako veškeré vybavení, pevná přípojka, kabelové připojení nebo zařízení jak na přenosové, tak na distribuční úrovni nízkého a středně vysokého napětí, jehož cílem je obousměrná digitální komunikace v reálném čase nebo téměř v reálném čase, interaktivní a inteligentní sledování a řízení výroby, přenosu, distribuce a spotřeby elektřiny v rámci elektrické sítě směřující k rozvoji sítě, která efektivně začlení chování a akce všech uživatelů na ni napojených - výrobců, spotřebitelů a těch, kteří představují obě skupiny - s cílem zajistit ekonomicky efektivní a udržitelnou elektrickou soustavu s malými ztrátami a vysokou úrovní jakosti a zabezpečení dodávek a bezpečnosti;
b)
v oblasti zemního plynu:
i)
plynovody pro přepravu a distribuci zemního plynu a bioplynu, které jsou součástí sítě s výjimkou vysokotlakých plynovodů používaných pro přívod zemního plynu,
ii)
podzemní zásobníky napojené na vysokotlaké a velmi vysokotlaké plynovody uvedené v bodu i),
iii)
přijímací, skladovací a znovuzplynovací nebo dekompresní zařízení pro zkapalněný zemní plyn (LNG) či stlačený zemní plyn (CNG) a
iv)
veškeré vybavení nebo zařízení nezbytné pro bezpečný, spolehlivý a efektivní provoz systému nebo pro zajištění obousměrné kapacity, včetně kompresorových stanic;
c)
v oblasti ropy:
i)
ropovody sloužící k přepravě ropy,
ii)
čerpací stanice a skladovací prostory nutné pro provoz ropovodů a
iii)
veškeré vybavení nebo zařízení nezbytné pro řádné, bezpečné a efektivní fungování daného systému včetně ochranných, monitorovacích a kontrolních systémů a zařízení umožňujících zpětný tok;
d)
v oblasti CO2: síť plynovodů, včetně připojených kompresních stanic, pro přepravu CO2 do úložišť s cílem zajistit jeho injektáž do vhodných podzemních geologických formací za účelem trvalého uložení;
131)
„právní předpisy o vnitřním trhu s energií“ zahrnují směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou, směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem (46), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 713/2009 ze dne 13. července 2009, kterým se zřizuje Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (47), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 714/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou (48) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu k plynárenským přepravním soustavám (49) nebo veškeré následné právní předpisy, jež tyto akty zcela nebo zčásti nahradí;
Definice platné pro oblast sociální podpory na dopravu obyvatel odlehlých regionů
132)
„obvyklým bydlištěm“ se rozumí místo, kde fyzická osoba žije alespoň 185 dní v každém kalendářním roce z důvodu osobních a profesních vazeb; v případě osoby, jejíž profesní vazby jsou spojeny s místem jiným než její osobní vazby a která žije ve dvou nebo více členských státech, se za místo jejího obvyklého bydliště považuje místo jejích osobních vazeb, pokud se na něj pravidelně vrací; pokud žije osoba v určitém členském státě proto, aby v něm vykonala úkol, který je časově omezen, považuje se za její bydliště místo, k němuž má osobní vazby, bez ohledu na to, zda se tam v průběhu výkonu uvedené činnosti vrací; docházka na vysokou školu nebo do školy v jiném členském státě se nepovažuje za přesun obvyklého bydliště; alternativně má „obvyklé bydliště“ význam, který tento pojem má podle vnitrostátních právních předpisů členských států;
Definice v oblasti podpory na širokopásmovou infrastrukturu
133)
„základní širokopásmovou sítí“ se rozumí sítě se základními funkcemi, které jsou založeny na technologických platformách, jako například asymetrické digitální účastnické přípojky (až po sítě ADSL2+), tradiční kabelové sítě (např. DOCSIS 2.0), mobilní sítě třetí generace (UMTS) a satelitní systémy;
134)
„stavebními a inženýrskými pracemi souvisejícími s širokopásmovou infrastrukturou“ se rozumí stavební a inženýrské práce nezbytné pro zavedení širokopásmové sítě, například výkopy komunikací s cílem umožnit umístění (širokopásmových) kabelovodů;
135)
„kabelovody“ se rozumí podzemní potrubí nebo vedení používané k uložení kabelů (optických, kovových či koaxiálních) širokopásmové sítě;
136)
„fyzickým zpřístupněním“ je poskytnut přístup k přístupové lince koncového zákazníka a přenosovým systémům konkurenta je umožněno přenášet přes tuto linku přímo;
137)
„pasivní širokopásmovou infrastrukturou“ se rozumí širokopásmová síť bez jakýchkoli jiných aktivních komponentů. Obvykle se skládá z infrastruktury inženýrských sítí, kabelovodů, nenasvícených vláken a rozvodných skříní;
138)
„přístupovými sítěmi nové generace (sítěmi NGA)“ se rozumí vyspělé sítě, které mají alespoň tyto vlastnosti: a) spolehlivé poskytování služeb při současném zajištění velmi vysoké rychlosti na účastníka - pomocí páteřní sítě z optických vláken (nebo rovnocenné technologie) a v dostatečné blízkosti prostor uživatele tak, aby se zajistilo skutečné vysokorychlostní připojení; b) podpora nejrůznějších vyspělých digitálních služeb včetně konvergovaných služeb spočívajících plně na technologii IP a c) podstatně vyšší rychlost uploadu (ve srovnání se základními širokopásmovými sítěmi). V současném stadiu vývoje trhu a technologií jsou sítěmi NGA: a) přístupové sítě z optických vláken (FTTx), b) vyspělé modernizované kabelové sítě a c) některé vyspělé bezdrátové přístupové sítě, díky kterým lze účastníkovi poskytnout spolehlivé vysokorychlostní připojení;
139)
„velkoobchodním přístupem“ se rozumí přístup, který umožňuje provozovateli využít zařízení jiného provozovatele. Co nejširší přístup, který je třeba poskytnout v rámci příslušné sítě, zahrnuje na základě současného technického rozvoje alespoň následující přístupové produkty. Pro sítě FTTH/FTTB: přístup ke kabelovodům, přístup k nenasvíceným vláknům, zpřístupnění účastnického vedení a přístup k bitovému toku. Pro kabelové sítě: přístup ke kabelovodům a přístup k bitovému toku. Pro sítě FTTC: přístup ke kabelovodům, zpřístupnění úseků účastnického vedení a přístup k bitovému toku. Pro pasivní síťovou infrastrukturu: přístup ke kabelovodům, přístup k nenasvíceným vláknům a/nebo zpřístupnění účastnického vedení. Pro širokopásmové sítě založené na ADSL: zpřístupnění účastnického vedení a přístup k bitovému toku. Pro mobilní a bezdrátové sítě: přístup k bitovému toku, sdílení fyzických stožárů a přístup k sítím páteřního propojení. Pro satelitní platformy: přístup k bitovému toku;
Definice v oblasti kultury a zachování kulturního dědictví
140)
„náročnými audiovizuálními díly“ se rozumí díla, jež jako taková členské státy označí na základě předem vymezených kritérií při zavádění režimů nebo poskytování podpory; k těmto dílům mohou patřit filmy, jejichž jediný originál existuje v jazyce členského státu s menší rozlohou, nízkým počtem obyvatel či omezenou jazykovou oblastí, krátké filmy, filmy začínajících režisérů, dokumentární filmy, nízkorozpočtová či jinak komerčně problematická díla;
141)
„seznamem Výboru pro rozvojovou pomoc (DAC) organizace OECD“ se rozumí seznam všech zemí a území způsobilých k získání oficiální rozvojové pomoci, jejž sestavila Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD);
142)
„přiměřený zisk“ se stanoví s ohledem na zisky běžné v dotčeném odvětví. V každém případě se za přiměřenou bude považovat taková míra rentability kapitálu, která nepřevyšuje relevantní swapovou sazbu navýšenou o 100 bazických bodů;
Definice v oblasti podpory na sportovní a multifunkční rekreační infrastrukturu
143)
„profesionálním sportem“ se rozumí provozování sportu jakožto výdělečného zaměstnání nebo placené služby bez ohledu na to, zda profesionální sportovec a příslušná sportovní organizace uzavřou formální pracovněprávní smlouvu, jestliže odměna sportovce překračuje náklady na účast a tvoří významnou část jeho příjmů. Za odměnu pro účely tohoto nařízení se nepovažují náhrady cestovních nákladů a nákladů na ubytování souvisejících s účastí na sportovní akci.
Článek 3
Podmínky vynětí
Režimy podpory, jednotlivá podpora poskytnutá na základě těchto režimů a podpora ad hoc jsou slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 nebo 3 Smlouvy a jsou vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud tato podpora splňuje všechny podmínky stanovené v kapitole I tohoto nařízení a rovněž zvláštní podmínky platné pro příslušnou kategorii podpory stanovené v kapitole III tohoto nařízení.
Článek 4
Prahové hodnoty oznamovací povinnosti
1. Toto nařízení se nepoužije na podporu, jejíž výše přesahuje tyto prahové hodnoty:
a)
u regionální investiční podpory: „upravená výše podpory“ vypočtená podle vzorce v čl. 2 bodě 20 v případě investice se způsobilými náklady ve výši 100 milionů EUR;
b)
u regionální urbanistické podpory: 20 milionů EUR jak je stanoveno v čl. 16 odst. 3;
c)
u investiční podpory určené malým a středním podnikům: 7,5 milionu EUR na podnik a investiční projekt;
d)
u podpory na poradenské služby ve prospěch malých a středních podniků: 2 miliony EUR na podnik a projekt;
e)
u podpory na účast malých a středních podniků na veletrzích: 2 miliony EUR ročně na podnik;
f)
u podpory poskytované malým a středním podnikům na náklady spolupráce vynaložené na účast na projektech Evropské územní spolupráce: 2 miliony EUR na podnik a projekt;
g)
u podpory rizikového financování: 15 milionů EUR na způsobilý podnik, jak je stanoveno v čl. 21 odst. 9;
h)
u podpory na zahájení činnosti: výše podpory stanovené pro jednotlivé podniky v čl. 22 odst. 3, 4 a 5;
i)
u podpory výzkumu a vývoje:
i)
je-li předmětem projektu převážně základní výzkum: 40 milionů EUR na podnik a projekt; o takový případ se jedná tehdy, jestliže více než polovina způsobilých nákladů na projekt vzniká při činnostech, jež spadají do kategorie základního výzkumu,
ii)
je-li předmětem projektu převážně průmyslový výzkum: 20 milionů EUR na podnik a projekt; o takový případ se jedná tehdy, jestliže více než polovina způsobilých nákladů na projekt vzniká při činnostech, jež spadají do kategorie průmyslového výzkumu nebo společně do kategorií průmyslového i základního výzkumu,
iii)
je-li předmětem projektu převážně experimentální vývoj: 15 milionů EUR na podnik a projekt; o takový případ se jedná tehdy, jestliže více než polovina způsobilých nákladů na projekt vzniká při činnostech, jež spadají do kategorie experimentálního vývoje,
iv)
částky uvedené v bodech i) až iii) se zdvojnásobují, jedná-li se o projekt Eureka nebo je-li projekt prováděn v rámci společného podniku zřízeného na základě článku 185 nebo 187 Smlouvy,
v)
částky uvedené v bodech i) až iv) se navyšují o 50 %, jestliže je podpora na výzkumné a vývojové projekty poskytnuta ve formě vratných záloh, které jsou v důsledku neexistence schválené metodiky pro výpočet jejich hrubého grantového ekvivalentu vyjádřeny procentem způsobilých nákladů, a jestliže opatření stanoví, že v případě úspěšného výsledku projektu stanoveného na základě přiměřené a uvážlivé hypotézy budou zálohy vráceny spolu s úroky, jejichž sazba bude stanovena alespoň ve výši diskontní sazby použitelné v době poskytnutí podpory,
vi)
podpora na studie proveditelnosti v rámci přípravy výzkumných činností: 7,5 milionu EUR na studii;
j)
u investiční podpory na výzkumnou infrastrukturu: 20 milionů EUR na infrastrukturu;
k)
u podpory určená inovačním klastrům: 7,5 milionu EUR na klastr;
l)
u podpory na inovace určené malým a středním podnikům: 5 milionů EUR na podnik a projekt;
m)
u podpory na inovace postupů a organizační inovace: 7,5 milionu EUR na podnik a projekt;
n)
u podpory na vzdělávání: 2 miliony EUR na vzdělávací projekt;
o)
u podpory na nábor znevýhodněných pracovníků: 5 milionů EUR ročně na podnik;
p)
u podpory na zaměstnávání pracovníků se zdravotním postižením v podobě subvencování mzdových nákladů: 10 milionů EUR ročně na podnik;
q)
u podpory na úhradu dodatečných nákladů na zaměstnávání pracovníků se zdravotním postižením: 10 milionů EUR ročně na podnik;
r)
u podpory na náhradu nákladů na asistenci poskytovanou znevýhodněným pracovníkům: 5 milionů EUR ročně na podnik;
s)
u investiční podpory na ochranu životního prostředí, s výjimkou investiční podpory na sanaci kontaminovaných lokalit a podpory ve prospěch distribuční sítě, která je součástí zařízení energeticky účinného dálkového vytápění a chlazení: 15 milionů EUR na podnik a investiční projekt;
t)
u investiční podpory na projekty ke zvýšení energetické účinnosti: 10 milionů EUR, jak je stanoveno v čl. 39 odst. 5;
u)
u investiční podpory na sanaci kontaminovaných lokalit: 20 milionů EUR na podnik a investiční projekt;
v)
u provozní podpory elektrické energie z obnovitelných zdrojů a provozní podpory energie z obnovitelných zdrojů v malých zařízeních: 15 milionů EUR na podnik a projekt; Je-li podpora poskytována na základě soutěžního nabídkového řízení podle článku 42: 150 milionů EUR ročně, přičemž se zohlední spojený rozpočet všech režimů podpory, na které se vztahuje článek 42;
w)
u investiční podpory distribuční sítě dálkového vytápění a chlazení: 20 milionů EUR na podnik a investiční projekt;
x)
u investiční podpory na energetickou infrastrukturu: 50 milionů EUR na podnik a investiční projekt;
y)
u podpory na širokopásmovou infrastrukturu: celkové náklady ve výši 70 milionů EUR na projekt;
z)
u investiční podpory kultury a zachování kulturního dědictví: 100 milionů EUR na projekt; u provozní podpory kultury a zachování kulturního dědictví: 50 milionů EUR na podnik ročně;
aa)
u režimů podpory audiovizuálních děl: 50 milionů EUR na režim ročně;
bb)
u investiční podpory na sportovní a multifunkční infrastrukturu: 15 milionů EUR nebo část celkových nákladů přesahující 50 milionů EUR na projekt; u provozní podpory na sportovní infrastrukturu: 2 miliony EUR na infrastrukturu ročně, a
cc)
u investiční podpora na místní infrastrukturu: 10 milionů EUR nebo část celkových nákladů přesahující 20 milionů EUR na tutéž infrastrukturu.
2. Prahové hodnoty uvedené v odstavci 1 nesmí být obcházeny tím způsobem, že se režimy či projekty podpory uměle rozdělí.
Článek 5
Transparentnost podpory
1. Toto nařízení se použije pouze na podporu, u níž lze předem přesně vypočítat hrubý grantový ekvivalent bez nutnosti provádět hodnocení rizik („transparentní podpora“).
2. Za transparentní se považují níže uvedené kategorie podpory:
a)
podpora sestávající z dotací a ze subvencí úrokových sazeb;
b)
podpora poskytovaná formou půjček, jestliže byl její hrubý grantový ekvivalent vypočten pomocí referenční sazby platné v době poskytnutí podpory;
c)
podpora obsažená v zárukách:
i)
jestliže byl hrubý grantový ekvivalent vypočítán na základě prémií „safe-harbour“ stanovených ve sdělení Komise nebo
ii)
jestliže před provedením opatření byla Komisi - v souladu s jejím nařízením v oblasti státních podpor platným v době oznámení - oznámena metodika pro výpočet hrubého grantového ekvivalentu záruky, jestliže Komise tuto metodiku schválila na základě sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (50), příp. sdělení následného, a jestliže se tato schválená metodika výslovně týká daného typu záruky a daného typu hlavní transakce, o něž se v souvislosti s uplatňováním tohoto nařízení jedná;
d)
podpora poskytovaná formou daňových zvýhodnění, pokud dané opatření stanoví horní mez, která zajišťuje, že nebude překročena příslušná prahová hodnota;
e)
regionální urbanistická podpora, jsou-li splněny podmínky článku 16;
f)
podpora obsažená v opatřeních v oblasti rizikového financování, jsou-li splněny podmínky článku 21;
g)
podpora na zahájení činnosti, jsou-li splněny podmínky článku 22;
h)
podpora na projekty ke zvýšení energetické účinnosti, jsou-li splněny podmínky článku 39;
i)
podpora ve formě prémií vyplácených nad rámec tržní ceny, jsou-li splněny podmínky článku 42;
j)
podpora ve formě vratných záloh, pokud celková nominální výše vratné zálohy nepřesahuje příslušné prahové hodnoty podle tohoto nařízení, nebo pokud byla předtím, než bylo opatření provedeno, Komisi oznámena metodika pro výpočet hrubého grantového ekvivalentu vratné zálohy a Komise tuto metodiku schválila.
Článek 6
Motivační účinek
1. Toto nařízení se použije pouze na podporu, která má motivační účinek.
2. Podpora se považuje za podporu s motivačním účinkem, pokud příjemce předložil dotyčnému členskému státu písemnou žádost o podporu před zahájením prací na projektu nebo činnosti. V žádosti o podporu se uvedou alespoň tyto údaje:
a)
název a velikost podniku;
b)
popis projektu, včetně termínu jeho zahájení a ukončení,
c)
umístění projektu;
d)
seznam nákladů projektu;
e)
druh podpory (dotace, půjčka, záruka, vratná záloha, kapitálová injekce nebo jiné) a výše veřejného financování, které je pro daný projekt zapotřebí.
3. Podpora ad hoc poskytnutá velkým podnikům se považuje za podporu s motivačním účinkem, pokud je zajištěno splnění podmínky podle odstavce 2 a pokud členský stát před poskytnutím podpory ověřil, že dokumentace vyhotovená příjemcem dokládá, že podpora povede alespoň k jednomu z následujících výsledků:
a)
v případě regionální investiční podpory: je realizován projekt, který by bez poskytnutí podpory nebyl v dané oblasti realizován nebo by nebyl pro příjemce v dané oblasti dostatečně ziskový;
b)
ve všech ostatních případech, že existuje:
-
významný nárůst rozsahu projektu či činnosti v důsledku podpory nebo
-
významné zvýšení celkové částky vynaložené příjemcem na projekt či činnost v důsledku podpory nebo
-
významné urychlení při dokončování příslušného projektu či činnosti.
4. Odchylně od odstavců 2 a 3 se má za to, že opatření v podobě daňových zvýhodnění mají motivační účinek, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
opatření zakládá právo na podporu na základě objektivních kritérií a bez dalšího uplatnění rozhodovací pravomoci členského státu a
b)
opatření bylo přijato a nabylo účinnosti před tím, než byly zahájeny práce na podporovaném projektu nebo činnosti; s výjimkou následných daňových režimů, pokud se na danou činnost vztahoval již předchozí režim podpory v podobě daňových zvýhodnění.
5. Odchylně od odstavců 2, 3 a 4 se u následujících kategorií podpory nevyžaduje motivační účinek nebo se má za to, že podpora má motivační účinek:
a)
regionální provozní podpora, jsou-li splněny podmínky článku 15;
b)
podpora přístupu malých a středních podniků k financování, jsou-li splněny příslušné podmínky vyplývající z článků 21 a 22;
c)
podpora na nábor znevýhodněných pracovníků v podobě subvencování mzdových nákladů a podpora na zaměstnávání pracovníků se zdravotním postižením v podobě subvencování mzdových nákladů, jsou-li splněny příslušné podmínky vyplývající z článků 32, resp. 33;
d)
podpora na úhradu dodatečných nákladů na zaměstnávání pracovníků se zdravotním postižením, jsou-li splněny podmínky vyplývající z článku 34;
e)
podpora v podobě úlev na ekologických daních podle směrnice 2003/96/ES, jsou-li splněny podmínky článku 44 tohoto nařízení;
f)
podpora na náhradu škod způsobených některými přírodními pohromami, jsou-li splněny podmínky článku 50;
g)
sociální podpora na dopravu obyvatel odlehlých regionů, jsou-li splněny podmínky článku 51;
h)
podpora kultury a zachování kulturního dědictví, jsou-li splněny podmínky článku 53.
Článek 7
Intenzita podpory a způsobilé náklady
1. Pro účely výpočtu intenzity podpory a způsobilých nákladů se všechny použité číselné údaje uvádějí před srážkou daně nebo jiných poplatků. Způsobilé náklady musí být doloženy písemnými doklady, které musí být jasné, konkrétní a aktuální.
2. Je-li podpora poskytnuta jinak než formou grantu, stanoví se její výše jako hrubý grantový ekvivalent podpory.
3. Podpora splatná v několika splátkách se diskontuje na svou hodnotu v okamžiku poskytnutí. Způsobilé náklady jsou diskontovány na hodnotu platnou v době, kdy byla podpora poskytnuta. Úrokovou sazbou, která se použije pro účely diskontace, je diskontní sazba platná v době, kdy byla podpora poskytnuta.
4. Je-li podpora poskytnuta formou daňového zvýhodnění, jsou jednotlivé tranše podpory diskontovány pomocí diskontní sazby platné v jednotlivých obdobích, kdy nastala účinnost daňového zvýhodnění.
5. Je-li podpora poskytnuta formou vratných záloh, které jsou vzhledem k neexistenci schválené metodiky pro výpočet jejich hrubého grantového ekvivalentu vyjádřeny procentem způsobilých nákladů, a jestliže opatření stanoví, že v případě úspěšného výsledku projektu, stanoveného na základě přiměřené a uvážlivé hypotézy, budou zálohy vráceny spolu s úroky, jejichž sazba bude stanovena alespoň ve výši diskontní sazby platné v době, kdy je podpora poskytnuta, lze maximální intenzitu podpory stanovenou v kapitole III navýšit o 10 procentních bodů.
6. Je-li formou vratných záloh poskytnuta regionální podpora, nelze navýšit maximální intenzitu podpory stanovenou v mapě regionální podpory platné v době, kdy je podpora poskytnuta.
Článek 8
Kumulace
1. Při zjišťování, zda jsou dodrženy prahové hodnoty oznamovací povinnosti podle článku 4 a maximální intenzita podpory podle kapitoly III, se přihlíží k celkové výši státní podpory na podpořenou činnost, projekt nebo podnik.
2. Je-li financování z prostředků Unie, které centrálně spravují orgány, agentury, společné podniky a jiné subjekty Unie a které není přímo ani nepřímo pod kontrolou členských států, kombinováno se státní podporou, pak je při určování, zda jsou dodrženy prahové hodnoty oznamovací povinnosti a maximální intenzita či výše podpory, brána v potaz pouze tato státní podpora, a to za předpokladu, že celková výše veřejných finančních prostředků poskytnutých k úhradě týchž způsobilých nákladů nepřekračuje nejvýhodnější sazbu financování, kterou stanoví použitelná ustanovení práva Unie.
3. Podporu vyňatou podle tohoto nařízení, u níž lze identifikovat způsobilé náklady, lze kumulovat s:
a)
jinou státní podporou, pokud se tato opatření týkají různých identifikovatelných způsobilých nákladů;
b)
jinou státní podporou na úhradu týchž - částečně či plně se překrývajících - způsobilých nákladů, avšak pouze tehdy, nevede-li taková kumulace k překročení nejvyšší intenzity nebo výše podpory, která se na danou podporu použije podle tohoto nařízení.
4. Podporu vyňatou podle článků 21, 22 a 23 tohoto nařízení, u níž nelze identifikovat způsobilé náklady, lze kumulovat s jinou státní podporou, u níž způsobilé náklady identifikovat lze. Podporu, u níž nelze identifikovat způsobilé náklady, lze kumulovat s jinou státní podporou, u níž tyto náklady nelze identifikovat, pokud není překročena příslušná maximální prahová hodnota pro celkové financování, kterou stanoví za zvláštních okolností v jednotlivém případě toto či jiné nařízení o blokové výjimce či rozhodnutí Komise.
5. Státní podporu vyňatou tímto nařízením nelze kumulovat s podporou de minimis na tytéž způsobilé náklady, pokud by taková kumulace vedla k překročení intenzity podpory stanovené v kapitole III tohoto nařízení.
6. Odchylně od odst. 3 písm. b) lze podporu ve prospěch pracovníků se zdravotním postižením podle článků 33 a 34 kumulovat s jinou podporou na tytéž způsobilé náklady vyňatou podle tohoto nařízení při současném překročení nejvyšší prahové hodnoty použitelnou podle tohoto nařízení, pokud v důsledku této kumulace nepřekročí intenzita podpory 100 % příslušných nákladů za období, během nějž jsou dotyční pracovníci zaměstnáváni.
Článek 9
Zveřejňování a informování
1. Dotyčný členský stát zajistí, aby se na souhrnné internetové stránce věnované státní podpoře na celostátní nebo regionální úrovni zveřejnily:
a)
souhrnné informace podle článku 11 ve standardizovaném formátu uvedeném v příloze II nebo odkaz na tyto informace;
b)
úplné znění každého opatření podpory podle článku 11 nebo odkaz umožňující přístup k úplnému znění;
c)
informace uvedené v příloze III týkající se každého poskytnutí jednotlivé podpory, která přesahuje 500 000 EUR.
Pokud jde o podporu poskytovanou na projekty Evropské územní spolupráce, informace uvedené v tomto odstavci se zveřejní na internetových stránkách členského státu, v němž se nachází příslušný řídicí orgán definovaný v článku 21 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013. Zúčastněné členské státy se mohou alternativně rozhodnout, že každý z nich poskytne na příslušných internetových stránkách informace týkající se opatření podpory na svém území.
2. V případě režimů v podobě daňových zvýhodnění a režimů, na které se vztahují články 16 a 21 (51), se podmínky odst. 1 písm. c) tohoto článku pokládají za splněné v případě, že členský stát zveřejní požadované údaje k výši jednotlivých podpor v následujících rozpětích (v milionech EUR):
0,5-1;
1-2;
2-5;
5-10;
10-30 a
30 a více.
3. V případě režimů podpory podle článku 51 tohoto nařízení se povinnost zveřejňování informací vyplývající z tohoto článku nevztahuje na konečné spotřebitele.
4. Informace uvedené v odst. 1 písm. c) tohoto článku musí být uspořádány a být přístupné ve standardizovaném formátu, který je specifikován v příloze III, a musí být možné je efektivně vyhledávat a stahovat. Informace uvedené v odstavci 1 se zveřejní ve lhůtě šesti měsíců od poskytnutí podpory nebo v případě podpory v podobě daňových zvýhodnění ve lhůtě jednoho roku od data, k němuž se předkládá daňové přiznání, a jsou k dispozici po dobu alespoň deseti let ode dne, kdy byla podpora poskytnuta.
5. Komise na svých internetových stránkách zveřejňuje:
a)
odkazy na internetové stránky věnované státní podpoře uvedené v odstavci 1 tohoto článku;
b)
souhrnné informace uvedené v článku 11.
6. Členské státy musí dosáhnout souladu s ustanovením tohoto článku nejpozději do dvou let od vstupu tohoto nařízení v platnost.
KAPITOLA II
KONTROLA
Článek 10
Odnětí výhody blokové výjimky
Pokud členský stát poskytne podporu, která je údajně vyňata z oznamovací povinnosti podle tohoto nařízení, aniž by splňovala podmínky stanovené v kapitolách I až III, může Komise poté, co danému členskému státu umožní sdělit své stanovisko, přijmout rozhodnutí, podle nějž veškerá nebo některá budoucí opatření podpory, která dotyčný členský stát přijme a která by jinak splňovala požadavky tohoto nařízení, musí být oznámena Komisi podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Oznamovací povinnost lze omezit na opatření, jimiž se poskytují určité druhy podpory či nebo která byla poskytnuta ve prospěch určitých příjemců, nebo na opatření podpory, která přijaly určité orgány dotyčného členského státu.
Článek 11
Podávání zpráv
Členské státy, resp. v případě podpory poskytnuté na projekty Evropské územní spolupráce alternativně členský stát, kde se nachází řídicí orgán definovaný v článku 21 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013, předloží Komisi:
a)
prostřednictvím systému Komise pro elektronické oznamování souhrnné informace o každém opatření podpory vyňatém podle tohoto nařízení, které jsou ve standardizovaném formátu uvedeném v příloze II, společně s odkazem umožňujícím přístup k úplnému znění opatření podpory, včetně jeho změn, a to do dvaceti pracovních dnů ode dne, kdy opatření nabylo účinnosti;
b)
výroční zprávu o uplatňování tohoto nařízení, která je uvedena v nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (52), ve znění pozdějších předpisů, je sestavena v elektronické podobě a obsahuje informace stanovené v prováděcím nařízení, a to za každý celý rok nebo část roku, během něhož se toto nařízení používá
Článek 12
Kontrola
Aby mohla Komise kontrolovat podporu, která je tímto nařízením vyňata z oznamovací povinnosti, jsou členské státy, respektive v případě podpory poskytnuté na projekty Evropské územní spolupráce členský stát, v němž se nachází řídicí orgán, povinny vést podrobné záznamy s informacemi a podklady, které jsou nezbytné k ověření, zda jsou splněny všechny podmínky tohoto nařízení. Tyto záznamy se uchovávají po dobu deseti let ode dne poskytnutí podpory ad hoc nebo ode dne, kdy byla v rámci příslušného režimu poskytnuta poslední podpora. Dotčený členský stát poskytne Komisi ve lhůtě dvaceti pracovních dnů nebo ve lhůtě delší, která je stanovena v žádosti, všechny informace a podklady, které Komise považuje za nezbytné ke kontrole uplatňování tohoto nařízení.
KAPITOLA III
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO RŮZNÉ KATEGORIE PODPORY
ODDÍL 1
Regionální podpora
Pododdíl A
Regionální investiční a provozní podpora
Článek 13
Rozsah regionální podpory
Tento oddíl se nepoužije na:
a)
podporu ve prospěch činností v odvětví oceli, v uhelném průmyslu, v odvětví stavby lodí, v odvětví výroby syntetických vláken, v odvětví dopravy, jakož i v odvětví související infrastruktury, ve výrobě a distribuci energie a v oblasti energetické infrastruktury;
b)
regionální podporu ve formě režimů, které jsou zaměřeny na vybraná zvláštní odvětví hospodářské činnosti; za režimy zaměřené na zvláštní odvětví hospodářské činnosti se nepovažují režimy zaměřené na cestovní ruch, širokopásmovou infrastrukturu a zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh;
c)
regionální podporu ve formě režimů na úhradu nákladů na dopravu zboží vyrobeného v nejvzdálenějších regionech nebo v řídce osídlených oblastech a poskytnutou ve prospěch:
i)
výroby, zpracování nebo uvádění produktů uvedených v příloze I Smlouvy na trh nebo
ii)
ve prospěch činností klasifikovaných v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 ze dne 20. prosince 2006, kterým se zavádí statistická klasifikace ekonomických činností NACE Revize 2 a kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 3037/90 a některá nařízení ES o specifických statistických oblastech (53), jako zemědělství, lesnictví a rybolov v sekci A statistické klasifikace ekonomických činností NACE Rev. 2, těžba a dobývání v sekci B klasifikace NACE Rev. 2 a dodávání elektřiny, plynu, páry a klimatizovaného vzduchu v sekci D klasifikace NACE Rev. 2, nebo
iii)
přepravy zboží potrubím;
d)
jednotlivou regionální investiční podporu poskytnutou příjemci, který v posledních dvou letech před podáním žádosti o regionální investiční podporu ukončil stejnou nebo podobnou činnost v Evropském hospodářském prostoru nebo který má - v době podání žádosti o podporu - konkrétní plány na to, že tuto činnost ukončí během dvou let poté, co v dotyčné oblasti dokončí počáteční investici, pro niž žádá o podporu;
e)
regionální provozní podporu poskytnutou podnikům, jejichž hlavní činnosti spadají do oddílu K „Peněžnictví a pojišťovnictví“ klasifikace NACE Rev. 2, nebo podnikům, které provádějí činnosti v rámci skupiny a jejichž hlavní činnosti spadají do třídy 70.10 „Činnosti vedení podniků“ nebo 70.22 „Ostatní poradenství v oblasti podnikání a řízení“ klasifikace NACE Rev. 2.
Článek 14
Regionální investiční podpora
1. Opatření regionální investiční podpory jsou slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a jsou vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Tato podpora musí být poskytnuta v podporovaných oblastech.
3. V podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy lze podporu na počáteční investici poskytnout bez ohledu na velikost příjemce. V podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy lze malým a středním podnikům poskytnout podporu na jakoukoli formu počáteční investice. Podporu velkým podnikům lze poskytovat pouze na počáteční investici ve prospěch nové hospodářské činnosti v dané oblasti.
4. Způsobilé jsou tyto náklady:
a)
náklady na investice do hmotného a nehmotného majetku;
b)
mzdové náklady odhadované na období dvou let, jež jsou spojeny s pracovními místy vytvořenými počáteční investicí, nebo
c)
kombinace nákladů podle písmene a) a b), přičemž nesmí být překročena vyšší z částek podle písmene a) nebo b).
5. Investice musí být v přijímající oblasti zachována po dokončení investice po dobu alespoň pěti let, nebo - v případě malých a středních podniků - po dobu alespoň tří let. Toto nebrání reprodukci zařízení nebo vybavení, které během tohoto období zastará nebo se porouchá, za podmínky, že dotyčná hospodářská činnost zůstane v dané oblasti zachována po relevantní minimální dobu.
6. Pořízený majetek musí být nový, s výjimkou malých a středních podniků a s výjimkou pořízení provozovny. Náklady související s pronájmem hmotného majetku lze zohlednit za těchto podmínek:
a)
u pozemků a budov musí nájem pokračovat alespoň po dobu pěti let od předpokládaného data ukončení investičního projektu v případě velkých podniků a po dobu tří let v případě podniků malých a středních;
b)
v případě zařízení nebo strojů musí mít nájem podobu finančního leasingu a být spojen s povinností příjemce odkoupit tento majetek po uplynutí sjednané doby nájmu.
V případě pořízení majetku provozovny ve smyslu čl. 2 bodu 49 se zohlední pouze náklady na nákup majetku od třetích osob, které nejsou spřízněny s kupujícím. Tato transakce se musí uskutečnit za tržních podmínek. Pokud již byla poskytnuta podpora na pořízení majetku před jeho nákupem, pak se náklady na tento majetek odečítají od způsobilých nákladů na pořízení provozovny. Jestliže se malý podnik převádí na rodinného příslušníka původního vlastníka nebo na zaměstnance, podmínka, že majetek musí být koupen od třetích osob nespřízněných s kupujícím, se nepoužije. Nabytí podílů se nepovažuje za počáteční investici.
7. V případě podpory na zásadní změnu výrobního postupu musí být způsobilé náklady vyšší než odpisy provedené za předcházející tři účetní období z majetku užívaného při činnosti, jež má být modernizována. V případě podpory na rozšíření výrobního sortimentu stávající provozovny musí být způsobilé náklady o nejméně 200 % vyšší než účetní hodnota znovu použitého majetku, která je zachycena v účetním období předcházejícím zahájení prací.
8. Nehmotný majetek je způsobilý pro výpočet investičních nákladů, jestliže splňuje tyto podmínky:
a)
musí se používat výlučně jen v provozovně, která je příjemcem podpory;
b)
musí se jednat o odepisovaný majetek;
c)
musí být pořízen za tržních podmínek od třetích osob nespřízněných s kupujícím; a
d)
musí být zařazen do majetku podniku, který je příjemcem podpory, a musí být využíván při projektu, na nějž je poskytnuta podpora, po dobu nejméně pěti let nebo - v případě malých a středních podniků - tří let.
U velkých podniků jsou náklady na nehmotný majetek způsobilé pouze do výše 50 % celkových způsobilých investičních nákladů na počáteční investici.
9. Jsou-li způsobilé náklady vypočteny na základě odhadovaných mzdových nákladů podle odst. 4 písm. b), musí být splněny tyto podmínky:
a)
investiční projekt musí v příslušné provozovně vést k čistému zvýšení počtu zaměstnanců oproti průměrnému stavu za předchozích dvanáct měsíců, což znamená, že od počtu zjevně vytvořených pracovních míst se odečtou pracovní místa, jež za uvedené období zanikla;
b)
všechna pracovní místa musí být obsazena do tří let od dokončení prací; a
c)
všechna pracovní místa vytvořená investicí musí ode dne svého prvního obsazení zůstat v dotyčné oblasti zachována po dobu alespoň pěti let, resp. - v případě malých a středních podniků - po dobu tří let.
10. Regionální podpora na rozvoj širokopásmové sítě musí splňovat tyto podmínky:
a)
podpora musí být poskytnuta pouze v oblastech, kde neexistuje síť stejné kategorie (buď základní širokopásmová síť nebo NGA) a kde je nepravděpodobné, že taková síť bude do tří let od přijetí rozhodnutí o poskytnutí podpory vybudována za komerčních podmínek, a
b)
provozovatel dotované sítě musí nabízet aktivní i pasivní velkoobchodní přístup za spravedlivých a nediskriminačních podmínek, včetně fyzického zpřístupnění v případě sítí NGA, a
c)
podpora musí být přidělena na základě soutěžního výběrového řízení.
11. Regionální podpora na výzkumnou infrastrukturu je poskytována pouze tehdy, je-li podmíněna poskytnutím transparentního a nediskriminačního přístupu k podporované infrastruktuře.
12. Intenzita podpory vyjádřená hrubým grantovým ekvivalentem nesmí přesáhnout maximální intenzitu podpory, která je pro dotyčnou oblast stanovena v mapě regionální podpory platné v době poskytnutí podpory. Je-li intenzita podpory vypočtena podle odst. 4 písm. c), nesmí být maximální intenzitou podpory překročena nejvýhodnější částka, která se vypočte použitím této intenzity na investiční nebo mzdové náklady. V případě velkých investičních projektů nesmí výše podpory přesahovat upravenou výši podpory, která se vypočte pomocí mechanismu uvedeného v čl. 2 bodě 20.
13. Počáteční investice, kterou tentýž příjemce (na úrovni skupiny) zahájí během tří let ode dne, kdy byly zahájeny práce na jiné podpořené investici v témže regionu úrovně 3 klasifikace územních statistických jednotek, se považuje za součást jediného investičního projektu. Jedná-li se u tohoto jediného investičního projektu o velký investiční projekt, pak celková výše podpory poskytnuté na tento jediný investiční projekt nesmí překročit upravenou výši podpory povolené u velkých investičních projektů.
14. Příjemce podpory musí poskytnout finanční příspěvek ve výši alespoň 25 % způsobilých nákladů, buď z vlastních zdrojů, nebo prostřednictvím externího financování, a to ve formě, která neobsahuje žádnou veřejnou podporu. Malý a střední podnik, který realizuje investici v některém z nejvzdálenějších regionů, může získat podporu, jejíž maximální intenzita přesahuje 75 %; v takovém případě zbývající část poskytne příjemce podpory formou finančního příspěvku.
15. V případě počáteční investice související s projekty Evropské územní spolupráce, na které se vztahuje nařízení (EU) č. 1299/2013, se intenzita podpory platná pro oblast, kde se počáteční investice nachází, použije na všechny příjemce, kteří se projektu účastní. Je-li počáteční investice realizována ve dvou či více podporovaných oblastech, je maximální intenzitou podpory intenzita podpory použitelná v podporované oblasti, v níž vznikla největší část způsobilých nákladů. V podporovaných oblastech způsobilých pro podporu podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy se toto ustanovení použije na velké podniky pouze v případě, je-li předmětem počáteční investice nová hospodářská činnost.
Článek 15
Regionální provozní podpora
1. Režimy regionální provozní podpory v nejvzdálenějších regionech a řídce osídlených oblastech vymezených členskými státy v regionální mapě podpory, kterou Komise schválila v souladu s bodem 161 pokynů k regionální státní podpoře na období 2014-2020 (54), jsou slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a jsou vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I
2. Režimy regionální provozní podpory poskytují náhradu za:
a)
dodatečné náklady na dopravu zboží, které bylo vyrobeno v oblastech způsobilých pro provozní podporu, jakož i dodatečné náklady na dopravu zboží, které je v těchto oblastech dále zpracováváno, a to za následujících podmínek:
i)
příjemci vyvíjejí v těchto oblastech svou výrobní činnost,
ii)
podpora je objektivně předem vyčíslitelná pevnou částkou, v tunách na kilometr nebo v jiné vhodné jednotce,
iii)
tyto dodatečné náklady na dopravu zboží jsou vypočteny na základě trasy zboží v rámci vnitrostátních hranic dotčeného členského státu za použití dopravních prostředků, jež jsou pro příjemce spojeny s nejnižšími náklady. Pouze v případě nejvzdálenějších regionů mohou dodatečné náklady na dopravu zboží, které je v těchto oblastech dále zpracováváno, zahrnovat náklady na dopravu zboží z místa produkce do těchto oblastí;
b)
dodatečné provozní náklady (s výjimkou dopravních nákladů), které vznikly v nejvzdálenějších regionech v přímém důsledku jednoho či více trvalých znevýhodnění uvedených v článku 349 Smlouvy, za těchto podmínek:
i)
příjemci vyvíjejí v některém z nejvzdálenějších regionů svou hospodářskou činnost;
ii)
roční výše podpory na příjemce v rámci všech režimů provozní podpory nepřekračuje:
-
15 % hrubé přidané hodnoty, kterou za rok vytvoří příjemce v dotyčném nejvzdálenějším regionu, nebo
-
25 % nákladů na pracovní sílu, které za rok vzniknou příjemci v dotyčném nejvzdálenějším regionu nebo
-
10 % ročního obratu, jehož příjemce dosáhl v dotyčném nejvzdálenějším regionu.
3. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 100 % způsobilých dodatečných nákladů stanovených v tomto článku.
Pododdíl B
Urbanistická podpora
Článek 16
Regionální urbanistická podpora
1. Regionální urbanistická podpora je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Urbanistické projekty musí splňovat následující kritéria:
a)
projekty jsou realizovány v podporovaných oblastech prostřednictvím fondů urbanistického rozvoje;
b)
jsou spolufinancovány z evropských strukturálních a investičních fondů;
c)
podporují provádění „ucelené strategie pro udržitelný rozvoj měst“.
3. Celková investice do urbanistického projektu v rámci opatření urbanistické podpory nesmí přesáhnout 20 milionů EUR.
4. Způsobilé jsou celkové náklady na urbanistický projekt, nakolik splňují požadavky článků 65 a 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č.1303/2013 (55).
5. Podpora, kterou fond urbanistického rozvoje poskytuje na způsobilé urbanistické projekty, může mít podobu kapitálu, kvazikapitálu, půjček, záruk nebo kombinace těchto nástrojů.
6. Urbanistická podpora musí na úrovni fondu urbanistického rozvoje nebo urbanistických projektů aktivovat dodatečné investice od soukromých investorů, tak aby výsledná celková částka dosahovala alespoň 30 % z celkových finančních prostředků poskytnutých na daný urbanistický projekt.
7. Soukromí a veřejní investoři mohou na realizaci urbanistického projektu poskytnout peněžité nebo nepeněžité plnění nebo jejich kombinaci. Nepeněžité plnění se ocení tržní hodnotou, kterou osvědčí nezávislý způsobilý znalec nebo oprávněný úřední orgán.
8. Opatření v oblasti urbanistického rozvoje musí splňovat tyto podmínky:
a)
správci fondu urbanistického rozvoje musí být vybráni na základě otevřeného, transparentního a nediskriminačního výběrového řízení v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátními právními předpisy. Zejména nesmí být mezi správci fondů urbanistického rozvoje rozlišováno podle jejich místa usazení či sídla v určitém členském státě. Po správcích fondů urbanistického rozvoje může být požadováno, aby splnili určitá předem stanovená kritéria, která jsou objektivně odůvodněna povahou investic;
b)
nezávislí soukromí investoři musí být vybráni prostřednictvím otevřeného, transparentního a nediskriminačního výběrového řízení, které je vedeno v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátními právními předpisy a jehož cílem je uzavřít pro jiné investice, než jsou záruky, odpovídající ujednání o sdílení rizik a odměny s tím, že asymetrickému sdílení zisku je dávána přednost před stanovením horního limitu ztráty (Downside Protection). Nejsou-li soukromí investoři vybráni prostřednictvím takovéhoto řízení, musí přiměřenou míru rentability (fair rate of return) investic soukromých investorů určit nezávislý znalec vybraný prostřednictvím otevřeného, transparentního a nediskriminačního výběrového řízení;
c)
v případě asymetrického sdílení ztrát mezi veřejnými a soukromými investory musí být první ztráta převzatá veřejným investorem omezena na nejvýše 25 % celkové investice;
d)
v případě záruk poskytnutých soukromým investorům na urbanistické projekty musí být míra zajištění omezena na 80 % a celkové ztráty převzaté členským státem musí být omezeny na nejvýše 25 % podkladového portfolia krytého zárukou;
e)
investoři musí mít možnost být zastoupeni ve správních orgánech fondu urbanistického rozvoje, např. v dozorčí radě nebo poradním výboru;
f)
fond urbanistického rozvoje musí být založen podle použitelných právních předpisů. Členské státy stanoví, že musí být provedena hloubková kontrola, která ověří komerční solidnost investiční strategie pro účely realizace opatření urbanistické podpory.
9. Fondy urbanistického rozvoje musí být řízeny podle komerčních zásad a jejich rozhodování o financování musí být orientováno na zisk. Takový stav se předpokládá, jestliže správci fondu urbanistického rozvoje splňují tyto podmínky:
a)
správci fondů urbanistického rozvoje musí být ze zákona nebo na základě smlouvy povinni jednat s péčí řádného hospodáře, v dobré víře a vyhýbat se střetu zájmů; použijí se osvědčené postupy a regulatorní dohled;
b)
odměna správců fondů urbanistického rozvoje musí odpovídat tržním podmínkám. Má se za to, že je tento požadavek splněn, je-li správce vybrán prostřednictvím otevřeného, transparentního a nediskriminačního výběrového řízení podle objektivních kritérií, jimiž je hodnocena praxe, odborné znalosti a provozní a finanční způsobilost;
c)
odměna, kterou správci fondů urbanistického rozvoje pobírají, musí být vázána na výkon nebo se musejí správci podílet na části investičních rizik tím způsobem, že spoluinvestují vlastní zdroje, tak aby bylo zajištěno, že jsou jejich zájmy trvale sladěny se zájmy veřejných investorů;
d)
správci fondů urbanistického rozvoje musí vypracovat investiční strategii a kritéria a navrhnout harmonogram investic do urbanistických projektů, které předem dokládají finanční životaschopnost investic a jejich očekávaný dopad na urbanistický rozvoj;
e)
pro jednotlivé kapitálové a kvazikapitálové investice je stanovena jasná a realistická výstupní strategie.
10. Jestliže se z fondu urbanistického rozvoje poskytují půjčky nebo záruky na urbanistické projekty, musí být splněny tyto podmínky:
a)
v případě půjček se při výpočtu maximální výše investice pro účely odstavce 3 tohoto článku vychází z nominální výše půjčky;
b)
v případě záruk se při výpočtu maximální výše investice pro účely odstavce 3 tohoto článku vychází z nominální výše podkladové půjčky.
11. Členský stát může provádění opatření v oblasti urbanistického rozvoje uložit pověřenému subjektu.
ODDÍL 2
Podpora určená malým a středním podnikům
Článek 17
Investiční podpora určená malým a středním podnikům
1. Investiční podpora určená malým a středním podnikům, jež působí na území Unie či mimo něj, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Způsobilé náklady mohou zahrnovat jak libovolnou z níže uvedených kategorií nákladů, tak obě tyto kategorie:
a)
náklady na investice do hmotného a nehmotného majetku;
b)
odhadované mzdové náklady spojené s pracovními místy vytvořenými v přímé souvislosti s investičním projektem a vypočtené za období dvou let.
3. Aby byly náklady považovány pro účely tohoto článku za způsobilé, musí investice sestávat z:
a)
investice do hmotného nebo nehmotného majetku za účelem založení nové provozovny, rozšíření stávající provozovny, rozšíření výrobního sortimentu provozovny o nové, dodatečné výrobky nebo za účelem zásadní změny celkového výrobního postupu stávající provozovny; nebo
b)
pořízení majetku náležejícího provozovně, jestliže jsou splněny tyto podmínky:
-
provozovna byla uzavřena nebo by byla uzavřena, pokud by nedošlo k jejímu odkoupení,
-
majetek byl koupen od třetích osob nespřízněných s kupujícím,
-
transakce se uskutečňuje za tržních podmínek.
Jestliže se malý podnik převádí na rodinného příslušníka původního vlastníka nebo na zaměstnance, podmínka, že majetek musí být koupen od třetích osob nespřízněných s kupujícím, se nepoužije. Za investici se nepovažuje pouhé nabytí podílů podniku.
4. Nehmotný majetek musí splňovat všechny tyto podmínky:
a)
používá se výlučně jen v provozovně, která je příjemcem podpory;
b)
nakládá se s ním jako s odpisovaným majetkem;
c)
je pořízen za tržních podmínek od třetích osob nespřízněných s kupujícím;
d)
je zařazen do majetku podniku alespoň po dobu tří let.
5. Pracovní místa vytvořená v přímé souvislosti s investičním projektem musí splňovat tyto podmínky:
a)
jsou vytvořena do tří let od dokončení investice;
b)
v příslušné provozovně vedou k čistému zvýšení počtu zaměstnanců oproti průměrnému stavu za předchozích dvanáct měsíců;
c)
jsou zachována nejméně po dobu tří let ode dne, kdy byla poprvé obsazena.
6. Intenzita podpory nesmí přesáhnout:
a)
20 % způsobilých nákladů v případě malých podniků;
b)
10 % způsobilých nákladů v případě středních podniků.
Článek 18
Podpora na poradenské služby ve prospěch malých a středních podniků
1. Podpora na poradenské služby ve prospěch malých a středních podniků je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 50 % způsobilých nákladů.
3. Způsobilými náklady jsou náklady na poradenské služby poskytnuté externími poradci.
4. Uvedené služby nemají charakter stálé nebo pravidelné činnosti ani nesouvisejí s obvyklými provozními náklady podniku na služby jako například běžné daňové poradenství, pravidelné právní služby nebo reklama.
Článek 19
Podpora na účast malých a středních podniků na veletrzích
1. Podpora na účast malých a středních podniků na veletrzích je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Způsobilými náklady jsou náklady vynaložené na nájem, zřízení a provoz stánku při účasti podniku na konkrétním veletrhu nebo výstavě.
3. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 50 % způsobilých nákladů.
Článek 20
Podpora na náklady spolupráce vzniklé malým a středním podnikům, které se účastní projektů v rámci Evropské územní spolupráce
1. Podpora na náklady spolupráce vzniklé malým a středním podnikům, které se účastní projektů v rámci Evropské územní spolupráce, na něž se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Způsobilé jsou tyto náklady:
a)
náklady na organizační spolupráci, včetně nákladů na zaměstnance a kancelářské prostory, a to v rozsahu, který připadá na projekt spolupráce;
b)
náklady na poradenské a podpůrné služby spojené se spoluprací a poskytované externími poradci a poskytovateli služeb;
c)
cestovní výdaje, výdaje na vybavení a investiční výdaje přímo spojené s projektem a odpisy nástrojů a vybavení přímo používaného pro projekt.
3. U služeb uvedených v odst. 2 písm. b) se nesmí jednat o trvalou nebo pravidelnou činnost a tyto služby nesmějí souviset ani s obvyklými provozními náklady podniku, jako je tomu v případě běžného daňového poradenství, pravidelných právních služeb nebo běžné reklamy.
4. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 50 % způsobilých nákladů.
ODDÍL 3
Podpora přístupu malých a středních podniků k financování
Článek 21
Podpora rizikového financování
1. Režimy podpory rizikového financování ve prospěch malých a středních podniků jsou slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a jsou vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Na úrovni finančních zprostředkovatelů může mít podpora rizikového financování určená nezávislým soukromým investorům jednu z následujících forem:
a)
kapitálová či kvazikapitálová investice nebo finanční dotace, z níž jsou přímo či nepřímo realizovány investice rizikového financování do způsobilých podniků;
b)
půjčky, z nichž jsou přímo či nepřímo realizovány investice rizikového financování do způsobilých podniků;
c)
záruky na pokrytí ztrát, jež plynou z investic rizikového financování realizovaných přímo či nepřímo do způsobilých podniků.
3. Na úrovni nezávislých soukromých investorů může mít podpora rizikového financování formy uvedené v odstavci 2 tohoto článku nebo formu daňových pobídek určených soukromým investorům, kteří jsou fyzickými osobami poskytujícími způsobilým podnikům přímo či nepřímo rizikové financování.
4. Na úrovni způsobilých podniků může mít podpora rizikového financování formu kapitálových či kvazikapitálových investic, půjček, záruk nebo jejich kombinace.
5. Způsobilé jsou podniky, jež jsou v době počáteční investice rizikového financování nekotovanými malými či středními podniky a splňují alespoň jednu z níže uvedených podmínek:
a)
nepůsobí na žádném trhu;
b)
působí na libovolném trhu po dobu kratší než sedm let od svého prvního komerčního prodeje;
c)
potřebují počáteční investici rizikového financování, která podle podnikatelského záměru zpracovaného pro účely vstupu na nový výrobkový nebo zeměpisný trh přesahuje 50 % jejich průměrného ročního obratu za předchozích pět let.
6. Podporu rizikového financování lze poskytnout též následným investicím, které jsou do způsobilých podniků realizovány, a to i po uplynutí sedmiletého období podle odst. 5 písm. b), jsou-li kumulativně splněny tyto podmínky:
a)
není překročena celková výše rizikového financování podle odstavce 9;
b)
možnost následných investic se předpokládala v původním podnikatelském záměru;
c)
podnik, do nějž je realizována následná investice, se nestal propojeným podnikem ve smyslu článku 3 odst. 3 přílohy I jiného podniku, u kterého se nejedná o finančního zprostředkovatele ani nezávislého soukromého investora, jenž rizikové financování v rámci daného opatření poskytuje, pokud tento nový subjekt nenaplňuje znaky definice malého nebo středního podniku.
7. V případě kapitálových a kvazikapitálových investic do způsobilých podniků lze opatřením v oblasti rizikového financování podpořit náhradní financování (náhradní kapitál) pouze v případě, je-li způsobilému podniku současně poskytnut i čerstvý kapitál, na nějž v jednotlivých kolech investování připadá nejméně 50 %.
8. U kapitálových a kvazikapitálových investic podle odst. 2 písm. a) lze pro účely řízení likvidity použít nejvýše 30 % z celkového kapitálového vkladu finančního zprostředkovatele a přislíbeného, avšak nesplaceného kapitálu.
9. Celková výše rizikového financování podle odstavce 4 nesmí v rámci libovolného opatření v oblasti rizikového financování přesáhnout 15 milionů EUR na způsobilý podnik.
10. Opatření v oblasti rizikového financování, která spočívají v kapitálových či kvazikapitálových investicích nebo v půjčkách pro způsobilé podniky, musí na úrovni finančních zprostředkovatelů nebo způsobilého podniku aktivovat dodatečné zdroje financování od nezávislých soukromých investorů, tak aby celkový podíl soukromé účasti dosahoval těchto minimálních prahových hodnot:
a)
10 % rizikového financování poskytnutého způsobilým podnikům předtím, než na trhu uskuteční první komerční prodej;
b)
40 % rizikového financování poskytnutého způsobilým podnikům uvedeným v odst. 5 písm. b) tohoto článku;
c)
60 % rizikového financování v případě investic, které jsou realizovány do způsobilých podniků uvedených v odst. 5 písm. c) tohoto článku, a v případě následných investic do způsobilých podniků po uplynutí sedmiletého období podle odst. 5 písm. b) tohoto článku.
11. Je-li opatření v oblasti rizikového financování realizováno prostřednictvím finančního zprostředkovatele, zaměřuje se na způsobilé podniky v různých fázích vývoje podle odstavce 10 a na úrovni způsobilých podniků neposkytuje účast soukromých investorů, finanční zprostředkovatel musí dosáhnout takového celkového podílu soukromé účasti, který odpovídá alespoň váženému průměru, který vychází z objemu jednotlivých investic v podkladovém portfoliu a odpovídá uplatnění minimálních podílů účasti na tyto investice podle odstavce 10.
12. Opatření v oblasti rizikového financování nesmí rozlišovat mezi finančními zprostředkovateli podle jejich místa usazení či sídla v určitém členském státě. Po finančních zprostředkovatelích může být požadováno, aby splnili určitá předem stanovená kritéria, která jsou objektivně odůvodněna povahou investic.
13. Opatření v oblasti rizikového financování musí splňovat tyto podmínky:
a)
provádí je jeden nebo více finančních zprostředkovatelů, s výjimkou daňových pobídek pro soukromé investory, které se týkají jejich přímých investic do způsobilých podniků;
b)
finanční zprostředkovatelé, investoři a správci fondů jsou vybráni prostřednictvím otevřeného, transparentního a nediskriminačního výběrového řízení, které je vedeno v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátními právními předpisy a jehož cílem je uzavřít odpovídající ujednání o sdílení rizik a odměny s tím, že - v případě investic, u nichž se nejedná o záruky - je asymetrickému sdílení zisku dávána přednost před stanovením horního limitu ztráty za účelem ochrany investice (Downside Protection);
c)
v případě asymetrického sdílení ztrát mezi veřejnými a soukromými investory musí být první ztráta převzatá veřejným investorem omezena na nejvýše 25 % celkové investice;
d)
v případě záruk podle odst. 2 písm. c) je míra zajištění omezena na 80 % a celkové ztráty převzaté členským státem jsou omezeny na nejvýše 25 % podkladového portfolia krytého zárukou. Bezúplatně lze poskytnout pouze záruku, která pokrývá očekávané ztráty z jí krytého podkladového portfolia. Vztahuje-li se záruka rovněž na neočekávané ztráty, je finanční zprostředkovatel povinen za tuto část záruky, která neočekávané ztráty pokrývá, zaplatit prémii v obvyklé tržní výši.
14. Opatření v oblasti rizikového financování musí zajistit, aby se rozhodování o financování orientovalo na zisk. Toho je dosaženo, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
finanční zprostředkovatelé musí být založeni podle použitelných právních předpisů;
b)
členský stát nebo subjekt odpovídající za realizaci opatření zajistí hloubkovou kontrolu, která ověří komerční solidnost investiční strategie pro účely realizace opatření v oblasti rizikového financování, včetně náležité strategie diverzifikace rizik, jejímž cílem je dosáhnout hospodářské životaschopnosti a efektivního rozsahu z hlediska objemu a zeměpisného pokrytí relevantního investičního portfolia;
c)
rizikové financování poskytnuté způsobilým podnikům musí vycházet z životaschopného podnikatelského záměru, který obsahuje podrobnosti o vývoji výrobku, tržeb a ziskovosti a předem dokládá finanční životaschopnost;
d)
pro jednotlivé kapitálové a kvazikapitálové investice je stanovena jasná a realistická výstupní strategie.
15. Finanční zprostředkovatelé musí být řízeni podle komerčních zásad. Tento požadavek se považuje za splněný, pokud finanční zprostředkovatel a - v závislosti na druhu opatření v oblasti rizikového financování - správce fondu splňují tyto podmínky:
a)
musí být ze zákona nebo na základě smlouvy povinni jednat s péčí řádného hospodáře a v dobré víře a vyhýbat se střetu zájmů; použijí se osvědčené postupy a regulatorní dohled;
b)
jejich odměna musí odpovídat tržním podmínkám. Má se za to, že je tento požadavek splněn, je-li správce nebo finanční zprostředkovatel vybrán prostřednictvím otevřeného, transparentního a nediskriminačního výběrového řízení podle objektivních kritérií, jimiž je hodnocena praxe, odborné znalosti a provozní a finanční způsobilost;
c)
jimi pobíraná odměna musí být vázána na výkon nebo se musejí podílet na části investičních rizik tím způsobem, že spoluinvestují vlastní zdroje, tak aby bylo zajištěno, že jsou jejich zájmy trvale sladěny se zájmy veřejného investora;
d)
musí vypracovat investiční strategii a kritéria a navrhnout harmonogram investic;
e)
investoři musí mít možnost být zastoupeni ve správních orgánech investičního fondu, např. v dozorčí radě nebo poradním výboru.
16. Opatření v oblasti rizikového financování, jímž jsou způsobilým podnikům poskytnuty záruky či půjčky, musí splňovat tyto podmínky:
a)
v důsledku opatření musí finanční zprostředkovatel realizovat investice, které by nebyly bez poskytnutí podpory realizovány nebo by byly realizovány v omezeném rozsahu či odlišným způsobem. Finanční zprostředkovatel musí být schopen prokázat, že provozuje mechanismus, který zajišťuje, aby veškeré výhody v podobě vyššího objemu financování, rizikovějších portfolií, méně přísných požadavků na zajištění, nižších prémií za záruky nebo nižších úrokových sazeb byly v co největším rozsahu postupovány konečným příjemcům;
b)
v případě půjček musí být při výpočtu maximální výše investic pro účely odstavce 9 zohledněna nominální výše půjčky;
c)
v případě záruk musí být při výpočtu maximální výše investic pro účely odstavce 9 zohledněna nominální výše podkladové půjčky. Záruka nesmí převýšit 80 % podkladové půjčky;
17. Členský stát může provádění opatření v oblasti rizikového financování uložit pověřenému subjektu.
18. Podpora rizikového financování určená malým a středním podnikům, které nesplňují podmínky odstavce 5, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, jestliže
a)
na úrovni malých a středních podniků splňuje podmínky nařízení (EU) č. 1407/2013 a
b)
jsou splněny všechny podmínky tohoto článku, s výjimkou podmínek odstavců 5, 6, 9, 10 a 11 a
c)
opatření v oblasti rizikového financování, která spočívají v kapitálových či kvazikapitálových investicích nebo v půjčkách pro způsobilé podniky, musí na úrovni finančních zprostředkovatelů nebo malých a středních podniků aktivovat dodatečné zdroje financování od nezávislých soukromých investorů, tak aby celkový podíl soukromé účasti na rizikovém financování poskytnutém malým a středním podnikům dosahoval alespoň 60 %.
Článek 22
Podpora na zahájení činnosti
1. Režimy podpory na zahájení činnosti jsou slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a jsou vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Způsobilými podniky jsou nekotované malé podniky v době do pěti let od své registrace, které dosud nerozdělovaly zisk a nevznikly spojením podniků. Pokud jde o způsobilé podniky, které nepodléhají registraci, za počátek pětiletého období způsobilosti lze považovat okamžik, kdy podnik zahájil svou hospodářskou činnost, nebo kdy mu vznikla daňová povinnost z hospodářské činnosti.
3. Podpora na zahájení činnosti má podobu:
a)
půjček, jejichž úrokové sazby neodpovídají tržním podmínkám, jež jsou poskytnuty na dobu deseti let a jejichž nominální výše dosahuje maximálně 1 milionu EUR, nebo - v případě podniků usazených v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy - 1,5 milionu EUR, nebo - v případě podniků usazených v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy - 2 milionů EUR. V případě půjček s dobou splatnosti od pěti do deseti let lze tyto maximální částky upravit tím způsobem, že se výše uvedené částky vynásobí podílem deseti let a skutečné doby splatnosti půjčky. U půjček s dobou splatnosti kratší pěti let je maximální částka stejná jako u půjček s dobou splatnosti pěti let;
b)
záruk, jejichž prémie neodpovídají tržním podmínkám, jež jsou poskytnuty na dobu deseti let a u nichž dosahuje částka krytá zárukou maximálně 1,5 milionu EUR, nebo - v případě podniků usazených v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy - 2,25 milionu EUR, nebo - v případě podniků usazených v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy - 3 milionů EUR. V případě záruk s dobou platnosti od pěti do deseti let lze tuto maximální částku krytou zárukou upravit tím způsobem, že se výše uvedené částky vynásobí podílem deseti let a skutečné doby platnosti záruky. U záruk s dobou platnosti kratší pěti let je maximální částka krytá zárukou stejná jako u záruk s dobou platnosti pěti let. Záruka nesmí převýšit 80 % podkladové půjčky;
c)
dotace včetně kapitálových a kvazikapitálových investic, snížení úrokových sazeb a prémií za poskytnutí záruk, jejichž hrubý grantový ekvivalent činí nejvýše 0,4 milionu EUR, nebo - v případě podniků usazených v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy - 0,6 milionu EUR, nebo - v případě podniků usazených v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy - 0,8 milionu EUR.
4. Příjemci lze poskytnout podporu z více nástrojů uvedených v odstavci 3 tohoto článku za předpokladu, že podíl částky poskytnuté z jednoho nástroje, která se vypočte z maximální výše podpory přípustné za tento nástroj, je vzat jako základ k určení zbývajícího podílu maximální výše podpory přípustné za ostatní nástroje, z nichž je tato kombinovaná podpora poskytována.
5. V případě malých a inovativních podniků lze maximální částky uvedené v odstavci 3 zdvojnásobit.
Článek 23
Podpora určená alternativním obchodním platformám zaměřeným na malé a střední podniky
1. Podpora ve prospěch alternativních obchodních platforem zaměřených na malé a střední podniky je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Je-li provozovatelem platformy malý podnik, může mít opatření podpory podobu podpory na zahájení činnosti provozovatele platformy, přičemž v tomto případě se použijí podmínky článku 22.
Opatření podpory může mít podobu daňových pobídek pro nezávislé soukromé investory, kteří své investice v rámci rizikového financování realizované do podniků způsobilých podle článku 21 uskutečňují jakožto fyzické osoby prostřednictvím alternativní obchodní platformy.
Článek 24
Podpora na náklady spojené s výběrem vhodného investičního objektu
1. Podpora na náklady spojené s výběrem vhodného investičního objektu je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Způsobilé jsou náklady na počáteční přezkum a formální hloubkovou kontrolu, které provádějí správci finančních zprostředkovatelů nebo investoři s cílem nalézt podniky způsobilé podle článků 21 a 22.
3. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 50 % způsobilých nákladů.
ODDÍL 4
Podpora výzkumu, vývoje a inovací
Článek 25
Podpora na výzkumné a vývojové projekty
1. Podpora na výzkumné a vývojové projekty je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Podpořená část výzkumného a vývojového projektu musí plně spadat do jedné či několika z těchto kategorií:
a)
základní výzkum;
b)
průmyslový výzkum;
c)
experimentální vývoj;
d)
studie proveditelnosti.
3. Způsobilé náklady na výzkumné a vývojové projekty musí být přiděleny na konkrétní kategorie výzkumu a vývoje a tvoří je:
a)
osobní náklady: výzkumní pracovníci, technici a ostatní podpůrný personál v rozsahu nezbytném pro účely projektu;
b)
náklady na nástroje a vybavení v rozsahu a po dobu, kdy jsou využívány pro účely projektu. Jestliže nejsou tyto nástroje a vybavení používány v rámci projektu po celou dobu své životnosti, jsou za způsobilé náklady považovány pouze odpisy za dobu trvání projektu vypočítané na základě všeobecně uznávaných účetních zásad;
c)
náklady na budovy a pozemky v rozsahu a po dobu, kdy jsou využívány pro účely projektu. U budov jsou způsobilými náklady pouze odpisy za dobu trvání projektu vypočítané na základě všeobecně uznávaných účetních zásad. V případě pozemků se za způsobilé náklady považují náklady na obchodní převod nebo skutečně vzniklé náklady na kapitál;
d)
náklady na smluvní výzkum, poznatky a patenty zakoupené nebo pořízené v rámci licence z vnějších zdrojů za obvyklých tržních podmínek a rovněž náklady na poradenské a rovnocenné služby využité výlučně pro účely projektu;
e)
dodatečné režijní a ostatní provozní náklady včetně nákladů na materiál, dodávky a podobné výrobky, které vznikly bezprostředně v důsledku projektu.
4. U studií proveditelnosti jsou způsobilé náklady na studii.
5. Intenzita podpory nesmí u žádného z příjemců přesáhnout:
a)
100 % způsobilých nákladů u základního výzkumu;
b)
50 % způsobilých nákladů u průmyslového výzkumu;
c)
25 % způsobilých nákladů u experimentálního vývoje;
d)
50 % způsobilých nákladů na studie proveditelnosti.
6. Intenzitu podpory průmyslového výzkumu a experimentálního vývoje lze zvýšit až na 80 % způsobilých nákladů takto:
a)
o 10 procentních bodů u středních podniků a o 20 procentních bodů u malých podniků;
b)
o 15 procentních bodů, je-li splněna jedna z těchto podmínek:
i)
projekt zahrnuje účinnou spolupráci:
-
mezi podniky, z nichž alespoň jeden je malým nebo středním podnikem, nebo k této spolupráci dochází alespoň ve dvou členských státech nebo v členském státě a v státě, který je smluvní stranou Dohody o EHP, a jednotlivý podnik nehradí více než 70 % způsobilých nákladů, nebo
-
mezi podnikem a jednou nebo více organizacemi pro výzkum a šíření znalostí, jestliže tato organizace nese alespoň 10 % způsobilých nákladů a má právo zveřejňovat výsledky vlastního výzkumu,
ii)
výsledky projektu jsou veřejně šířeny prostřednictvím konferencí, publikací, zdrojů s otevřeným přístupem nebo prostřednictvím volného softwaru nebo softwaru s otevřeným zdrojovým kódem.
7. Intenzitu podpory na studie proveditelnosti lze u středních podniků zvýšit o 10 procentních bodů a u malých podniků o 20 procentních bodů.
Článek 26
Investiční podpora na výzkumnou infrastrukturu
1. Podpora na výstavbu nebo modernizaci výzkumné infrastruktury, která vykonává hospodářské činnosti, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Jestliže výzkumná infrastruktura vykonává hospodářské i nehospodářské činnosti, musí být příslušné financování, náklady a výnosy jednotlivých druhů činností účtovány odděleně na základě důsledně uplatňovaných a objektivně zdůvodnitelných zásad nákladového účetnictví.
3. Cena účtovaná za provoz nebo užívání infrastruktury musí odpovídat ceně tržní.
4. Přístup k infrastruktuře musí být umožněn více uživatelům za transparentních a nediskriminačních podmínek. Podniky, které financovaly alespoň 10 % investičních nákladů na infrastrukturu, mohou získat přednostní přístup se zvýhodněnými podmínkami. Tento přístup musí být přiměřený příspěvku daného podniku na investiční náklady a tyto podmínky musí být zveřejněny, aby nedocházelo k nadměrné kompenzaci.
5. Způsobilými náklady jsou náklady na investice do nehmotného a hmotného majetku.
6. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 50 % způsobilých nákladů.
7. V případě výzkumné infrastruktury, která dostává příspěvky z veřejných zdrojů na své hospodářské i nehospodářské činnosti, musí členské státy zavést mechanismus monitorování a zpětného vymáhání podpory, tak aby v důsledku navýšení v podílu hospodářských činností oproti stavu, který se předpokládal v době poskytnutí podpory, nedocházelo k překročení použitelné intenzity podpory.
Článek 27
Podpora určená inovačním klastrům
1. Podpora určená inovačním klastrům je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Podpora určená inovačním klastrům se poskytuje výhradně právnické osobě, která inovační klastr provozuje (klastrová organizace).
3. Přístup do provozoven klastru a k jeho zařízení a činnostem musí být umožněn více uživatelům za transparentních a nediskriminačních podmínek. Podniky, které financovaly alespoň 10 % investičních nákladů na inovační klastr, mohou získat přednostní přístup se zvýhodněnými podmínkami. Tento přístup musí být přiměřený příspěvku daného podniku na investiční náklady a tyto podmínky musí být zveřejněny, aby nedocházelo k nadměrné kompenzaci.
4. Poplatky účtované za využívání zařízení daného klastru a podílení se na jeho činnostech musí odpovídat tržní ceně nebo odrážet příslušné náklady klastru.
5. Na výstavbu či modernizaci inovačních klastrů lze poskytnout investiční podporu. Způsobilými náklady jsou náklady na investice do nehmotného a hmotného majetku.
6. Intenzita investiční podpory určené inovačním klastrům nesmí přesáhnout 50 % způsobilých nákladů. V případě inovačních klastrů, které se nacházejí v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy, lze intenzitu podpory navýšit o 15 procentních bodů a v případě inovačních klastrů, které se nacházejí v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, o 5 procentních bodů.
7. Na provoz inovačních klastrů lze poskytnout provozní podporu. Doba poskytování podpory nesmí přesáhnout deset let.
8. Způsobilými náklady v případě provozní podpory určené inovačním klastrům jsou osobní a správní náklady (včetně režijních) související s těmito činnostmi:
a)
řízení a provoz klastru s cílem usnadnit spolupráci, sdílení informací a poskytování nebo zprostředkování specializovaných a personalizovaných služeb pro podporu podnikání,
b)
marketing klastru s cílem zvýšit účast nových podniků nebo organizací a zviditelnění,
c)
správa zařízení klastru; organizace vzdělávacích programů, seminářů a konferencí na podporu výměny znalostí a vytváření sítí a nadnárodní spolupráce.
9. V případě provozní podpory nesmí intenzita podpory přesáhnout 50 % celkových způsobilých nákladů za období, kdy je podpora poskytována.
Článek 28
Podpora na inovace určená malým a středním podnikům
1. Podpora na inovace určená malým a středním podnikům je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Způsobilé jsou tyto náklady:
a)
náklady na získání, uznání a obranu patentů a dalších nehmotných aktiv;
b)
náklady na vyslání vysoce kvalifikovaných pracovníků z organizace pro výzkum a šíření znalostí nebo velkého podniku, kteří u příjemce podpory pracují na činnostech v oblasti výzkumu, vývoje a inovací v nově vytvořené funkci, avšak nenahrazují jiné pracovníky;
c)
náklady na poradenské a podpůrné služby v oblasti inovací.
3. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 50 % způsobilých nákladů.
4. Pouze v případě podpory na poradenské a podpůrné služby v oblasti inovací lze intenzitu podpory zvýšit až na 100 % způsobilých nákladů za předpokladu, že celková výše podpory na tyto poradenské a podpůrné služby poskytnutá v kterémkoli období tří let nepřesáhne 200 000 EUR na jeden podnik.
Článek 29
Podpora na inovace postupů a organizační inovace
1. Podpora na inovace postupů a organizační inovace je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Podpora určená velkým podnikům je slučitelná pouze tehdy, pokud tyto podniky v podporované činnosti účinně spolupracují s malými a středními podniky, přičemž spolupracujícím malým a středním podnikům musí vzniknout nejméně 30 % z celkových způsobilých nákladů.
3. Způsobilé jsou tyto náklady:
a)
osobní náklady;
b)
náklady na nástroje, vybavení, budovy a pozemky v rozsahu a za období, kdy jsou využívány pro projekt;
c)
náklady na smluvní výzkum, poznatky a patenty, které byly zakoupeny nebo na něž byla pořízena licence od vnějších zdrojů za obvyklých tržních podmínek;
d)
dodatečné režijní a ostatní provozní náklady včetně nákladů na materiál, dodávky a podobné výrobky, které vznikly přímo v důsledku provádění projektu.
4. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 15 % způsobilých nákladů u velkých podniků a 50 % způsobilých nákladů u malých a středních podniků.
Článek 30
Podpora výzkumu a vývoje v odvětví rybolovu a akvakultury
1. Podpora výzkumu a vývoje v odvětví rybolovu a akvakultury je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Podporovaný projekt je předmětem zájmu všech podniků v příslušném konkrétním odvětví nebo pododvětví.
3. Přede dnem zahájení podporovaného projektu musí být na internetu zveřejněny tyto informace:
a)
skutečnost, že podporovaný projekt proběhne;
b)
jaké jsou cíle podporovaného projektu;
c)
přibližné datum, k němuž budou zveřejněny očekávané výsledky podporovaného projektu, a místo jejich zveřejnění na internetu;
d)
odkaz na to, že výsledky podporovaného projektu budou zdarma k dispozici všem podnikům činným v příslušném konkrétním odvětví nebo pododvětví.
4. Výsledky podporovaného projektu musí být zveřejněny na internetu ode dne ukončení podporovaného projektu nebo ode dne, kdy byly informace o těchto výsledcích dány k dispozici členům určité organizace, podle toho, která událost nastane dříve. Výsledky musí být na internetu zpřístupněny po dobu nejméně pěti let ode dne ukončení podporovaného projektu.
5. Podpora musí být poskytnuta přímo organizaci, jež se zabývá výzkumem a šířením poznatků, s tím, že její součástí není přímá podpora na nevýzkumné činnosti ve prospěch podniku, který vyrábí, zpracovává nebo uvádí na trh produkty rybolovu či akvakultury.
6. Způsobilé jsou náklady uvedené v čl. 25 odst. 3.
7. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 100 % způsobilých nákladů.
ODDÍL 5
Podpora na vzdělávání
Článek 31
Podpora na vzdělávání
1. Podpora na vzdělávání je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Podpora nesmí být poskytnuta na vzdělávání, které podnik organizuje za účelem, aby dodržel závazné vnitrostátní normy vzdělávání.
3. Způsobilé jsou tyto náklady:
a)
osobní náklady školitelů za hodiny, během kterých se školitelé účastní vzdělávání;
b)
provozní náklady školitelů a školených osob přímo spojené s projektem vzdělávání, např. cestovní výdaje, výdaje na materiál a vybavení přímo spojené s projektem, odpisy nástrojů a vybavení v rozsahu, který připadá na jejich výlučné používání pro projekt vzdělávání. Náklady na ubytování způsobilé nejsou, s výjimkou minimálních nezbytných nákladů na ubytování školených osob, jedná-li se o pracovníky se zdravotním postižením;
c)
náklady na poradenské služby týkající se projektu vzdělávání;
d)
osobní náklady školených osob a obecné nepřímé náklady (správní náklady, nájemné, režijní náklady) připadající na hodiny, během nichž se školené osoby účastní vzdělávání.
4. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 50 % způsobilých nákladů. Lze ji navýšit až na 70 % způsobilých nákladů takto:
a)
o 10 procentních bodů, je-li vzdělávání poskytováno pracovníkům se zdravotním postižením nebo znevýhodněným pracovníkům;
b)
o 10 procentních bodů, je-li podpora poskytnuta středním podnikům, a o 20 procentních bodů, je-li podpora poskytnuta malým podnikům.
5. Pokud se podpora poskytuje v odvětví námořní dopravy, lze intenzitu podpory zvýšit na 100 % způsobilých nákladů, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
školené osoby nejsou aktivními členy posádky, ale jsou na palubě nadpočetné, a
b)
školení se provádí na palubě lodí zapsaných v registrech Unie.
ODDÍL 6
Podpora pro znevýhodněné pracovníky a pracovníky se zdravotním postižením
Článek 32
Podpora na nábor znevýhodněných pracovníků v podobě subvencování mzdových nákladů
1. Režimy podpory na nábor znevýhodněných pracovníků je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Způsobilé jsou mzdové náklady za dobu nejvýše dvanácti měsíců od náboru znevýhodněného pracovníka. Jedná-li se u příslušného pracovníka o pracovníka vážně znevýhodněného, jsou způsobilé mzdové náklady za období nepřesahující 24 měsíců po jeho náboru.
3. Jestliže nábor nepředstavuje čisté zvýšení počtu zaměstnanců dotyčného podniku ve srovnání s průměrem za předcházejících dvanáct měsíců, pak důvodem uvolnění dotyčného pracovního místa nebo dotyčných pracovních míst musí být dobrovolný odchod, tělesné postižení, odchod do důchodu z důvodu věku, dobrovolné zkrácení pracovní doby nebo oprávněné propuštění pro porušení pracovních povinností, nikoli však snižování počtu pracovníků.
4. S výjimkou oprávněného propuštění pro porušení pracovních povinností musí mít znevýhodnění pracovníci nárok na nepřetržité zaměstnání alespoň po dobu odpovídající příslušným vnitrostátním právním předpisům nebo kolektivním dohodám, kterými se pracovní smlouvy řídí.
5. Pokud je doba zaměstnání kratší než 12 měsíců, popřípadě 24 měsíců v případě vážně znevýhodněných pracovníků, podpora se poměrně sníží.
6. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 50 % způsobilých nákladů.
Článek 33
Podpora na zaměstnávání pracovníků se zdravotním postižením v podobě subvencování mzdových nákladů
1. Podpora na zaměstnávání pracovníků se zdravotním postižením je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Způsobilé jsou mzdové náklady za období, během něhož je pracovník se zdravotním postižením zaměstnáván.
3. Jestliže nábor nepředstavuje čisté zvýšení počtu zaměstnanců dotyčného podniku ve srovnání s průměrem za předcházejících dvanáct měsíců, pak důvodem uvolnění dotyčného pracovního místa nebo dotyčných pracovních míst musí být dobrovolný odchod, tělesné postižení, odchod do důchodu z důvodu věku, dobrovolné zkrácení pracovní doby nebo oprávněné propuštění pro porušení pracovních povinností, nikoli však snižování počtu pracovníků.
4. S výjimkou oprávněného propuštění pro porušení pracovních povinností musí mít pracovníci se zdravotním postižením nárok na nepřetržité zaměstnání alespoň po dobu odpovídající příslušným vnitrostátním právním předpisům nebo kolektivním dohodám, které jsou pro podnik právně závazné a jimiž se pracovní smlouvy řídí.
5. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 75 % způsobilých nákladů.
Článek 34
Podpora na úhradu dodatečných nákladů na zaměstnávání pracovníků se zdravotním postižením
1. Podpora na úhradu dodatečných nákladů na zaměstnávání pracovníků se zdravotním postižením je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Způsobilé jsou tyto náklady:
a)
náklady na přizpůsobení provozovny;
b)
náklady na zaměstnance odpovídající rozsahu doby, která připadá výhradně na asistenci pracovníkům se zdravotním postižením, a náklady na školení těchto zaměstnanců, kteří mají pracovníkům se zdravotním postižením asistovat;
c)
náklady na přizpůsobení či pořízení vybavení nebo náklady na pořízení a ověření počítačového programového vybavení, které mají používat pracovníci se zdravotním postižením, včetně přizpůsobených a pomocných technologických zařízení, které jdou nad rámec nákladů, jež by příjemci vznikly, pokud by zaměstnával pracovníky, kteří nemají zdravotní postižení;
d)
náklady přímo spojené s dopravou pracovníků se zdravotním postižením na místo výkonu práce a činností s prací souvisejících;
e)
mzdové náklady připadající na hodiny, jež pracovník se zdravotním postižením stráví na rehabilitaci;
f)
jestliže příjemce poskytuje chráněné zaměstnání, jsou způsobilé náklady na výstavbu, vestavbu nebo modernizaci výrobních jednotek dotyčného podniku a dále všechny správní a dopravní náklady, které ze zaměstnávání pracovníků se zdravotním postižením přímo vyplývají.
3. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 100 % způsobilých nákladů.
Článek 35
Podpora na úhradu nákladů na asistenci poskytovanou znevýhodněným pracovníkům
1. Podpora na náhradu nákladů na asistenci poskytovanou znevýhodněným pracovníkům je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Způsobilými náklady jsou náklady na:
a)
zaměstnávání pracovníků výhradně na tu část pracovní doby, kterou věnují asistenci znevýhodněným pracovníkům, za období nepřesahující dvanáct měsíců po přijetí znevýhodněného pracovníka nebo za období nepřesahující 24 měsíců po přijetí pracovníka vážně znevýhodněného;
b)
náklady na školení zaměstnanců, kteří mají znevýhodněným pracovníkům asistovat.
3. Poskytovaná asistence spočívá v opatřeních na podporu samostatnosti znevýhodněného pracovníka a jeho přizpůsobení se pracovnímu prostředí, v pomoci pracovníkovi v rámci sociálních procesů i administrativních postupů a v usnadnění komunikace se zaměstnavatelem a ve zvládání konfliktů.
4. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 50 % způsobilých nákladů.
ODDÍL 7
Podpora na ochranu životního prostředí
Článek 36
Investiční podpora, která podnikům umožní řídit se přísnějšími environmentálními normami, než jsou normy Unie, nebo zvyšovat ochranu životního prostředí v případě, že norma Unie neexistuje
1. Investiční podpora, která podnikům umožní řídit se přísnějšími environmentálními normami, než jsou normy Unie, nebo zvyšovat ochranu životního prostředí v případě, že norma Unie neexistuje, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Investice musí splňovat jednu z těchto podmínek:
a)
investice příjemci umožňuje, aby v rámci svých činností, bez ohledu na existenci závazných vnitrostátních norem, které jsou přísnější než normy Unie, plnil přísnější požadavky, než vyžadují platné normy Unie, a tím zvyšoval ochranu životního prostředí;
b)
investice příjemci umožňuje, aby v rámci svých činností zvyšoval ochranu životního prostředí v případě, že norma Unie neexistuje.
3. Podporu nelze poskytnout v případě, má-li být realizací investic dosaženo toho, aby podniky splnily normy Unie, které již byly schváleny, ale dosud nenabyly účinnosti.
4. Odchylně od odstavce 3 může být podpora poskytnuta na
a)
pořízení nových dopravních prostředků pro dopravu po silnici, železnici, vnitrozemských vodních cestách a moři, které splňují schválené normy Unie, pokud k pořízení dojde předtím, než tyto normy nabydou účinnosti, a pokud se tyto nové normy poté, co se stanou závaznými, nepoužijí na dopravní prostředky již zakoupené před tímto datem;
b)
dodatečné montáže zařízení do stávajících dopravních prostředků pro dopravu po silnici, železnici, vnitrozemských vodních cestách a moři, pokud v okamžiku uvedení těchto dopravních prostředků do provozu nebyly normy Unie dosud účinné a pokud se tyto nové normy poté, co se stanou závaznými, nepoužijí na tyto dopravní prostředky se zpětnou účinností.
5. Způsobilé náklady jsou dodatečné investiční náklady nezbytné k tomu, aby bylo možné řídit se přísnějšími normami, než jsou použitelné normy Unie, nebo zvýšit ochranu životního prostředí v případě, že norma Unie neexistuje. Způsobilé náklady se určují takto:
a)
pokud lze náklady na investici do ochrany životního prostředí identifikovat v celkových investičních nákladech jako samostatnou investici, jsou způsobilými náklady tyto náklady spojené s ochranou životního prostředí;
b)
ve všech ostatních případech se náklady na investici do ochrany životního prostředí určují na základě srovnání s podobnou investicí, která je méně šetrná k životnímu prostředí a která by byla pravděpodobně realizována, kdyby nedošlo k poskytnutí podpory. Rozdíl mezi náklady na obě investice představuje náklady na ochranu životního prostředí a odpovídá způsobilým nákladům.
Náklady, které nejsou přímo spojeny s dosažením vyšší úrovně ochrany životního prostředí, způsobilé nejsou
6. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 40 % způsobilých nákladů.
7. Intenzitu podpory lze zvýšit o 10 procentních bodů v případě podpory poskytnuté středním podnikům a o 20 procentních bodů v případě podpory poskytnuté malým podnikům.
8. V případě investic, které jsou realizovány v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy, lze intenzitu podpory navýšit o 15 procentních bodů a v případě investic, které jsou realizovány v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, o 5 procentních bodů.
Článek 37
Investiční podpora na včasné přizpůsobení se budoucím normám Unie
1. Podpora, jež povzbuzuje podniky, aby splnily nové normy Unie, které zvyšují ochranu životního prostředí a které dosud nenabyly účinnosti, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Normy Unie musí být schváleny a investice musí být realizována a dokončena nejméně jeden rok přede dnem, kdy příslušná norma nabyla účinnosti.
3. Způsobilými náklady jsou dodatečné investiční náklady nezbytné k tomu, aby bylo možné řídit se přísnějšími normami, než jsou použitelné normy Unie. Způsobilé náklady se určují takto:
a)
pokud lze náklady na investici do ochrany životního prostředí identifikovat v celkových investičních nákladech jako samostatnou investici, jsou způsobilými náklady tyto náklady spojené s ochranou životního prostředí;
b)
ve všech ostatních případech se náklady na investici do ochrany životního prostředí určují na základě srovnání s podobnou investicí, která je méně šetrná k životnímu prostředí a která by byla pravděpodobně realizována, kdyby nedošlo k poskytnutí podpory. Rozdíl mezi náklady na obě investice vymezuje náklady související s ochranou životního prostředí a představuje způsobilé náklady.
Náklady, které nejsou přímo spojeny s dosažením vyšší úrovně ochrany životního prostředí, způsobilé nejsou
4. Intenzita podpory nesmí přesáhnout:
a)
20 % způsobilých nákladů u malých podniků, 15 % způsobilých nákladů u středních podniků a 10 % způsobilých nákladů u velkých podniků, pokud je investice realizována a ukončena více než tři roky přede dnem, kdy nová norma Unie nabývá účinnosti;
b)
15 % způsobilých nákladů u malých podniků, 10 % způsobilých nákladů u středních podniků a 5 % způsobilých nákladů u velkých podniků, pokud je investice realizována a ukončena v rozmezí jednoho až tří let přede dnem, kdy nová norma Unie nabývá účinnosti.
5. V případě investic, které jsou realizovány v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy, lze intenzitu podpory navýšit o 15 procentních bodů a v případě investic, které jsou realizovány v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, o 5 procentních bodů.
Článek 38
Investiční podpora na opatření ke zvýšení energetické účinnosti
1. Investiční podpora, která podnikům umožňuje zvýšit energetickou účinnost, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Podpora se podle tohoto článku nesmí poskytnout v případě, provádí-li se zlepšení za tím účelem, aby podniky splnily normy Unie, které již byly schváleny, ale dosud nenabyly účinnosti.
3. Způsobilými náklady jsou dodatečné investiční náklady nezbytné k dosažení vyšší úrovně energetické účinnosti. Způsobilé náklady se určují takto:
a)
lze-li náklady na investici do energetické účinnosti identifikovat v celkových investičních nákladech jako samostatnou investici, jsou způsobilé tyto náklady související s energetickou účinností;
b)
ve všech ostatních případech se náklady na investici do energetické účinnosti určují na základě srovnání s podobnou investicí, která nedosahuje stejné energetické účinnosti a která by byla pravděpodobně realizována bez poskytnutí podpory. Rozdíl mezi náklady na obě investice vymezuje náklady související s energetickou účinností a představuje způsobilé náklady.
Náklady, které nejsou přímo spojeny s dosažením vyšší úrovně energetické účinnosti, způsobilé nejsou.
4. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 30 % způsobilých nákladů.
5. Intenzitu podpory lze navýšit o 20 procentních bodů v případě podpory poskytnuté malým podnikům a o 10 procentních bodů v případě podpory poskytnuté středním podnikům.
6. V případě investic, které jsou realizovány v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy, lze intenzitu podpory navýšit o 15 procentních bodů a v případě investic, které jsou realizovány v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, o 5 procentních bodů.
Článek 39
Investiční podpora na projekty ke zvýšení energetické účinnosti budov
1. Investiční podpora na projekty ke zvýšení energetické účinnosti budov je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. K získání podpory podle tohoto článku jsou způsobilé projekty ke zvýšení energetické účinnosti budov.
3. Způsobilými náklady jsou celkové náklady na projekt ke zvýšení energetické účinnosti.
4. Podpora se poskytuje v podobě finanční dotace, kapitálové investice, záruky nebo půjčky a je určena fondu energetické účinnosti nebo jinému finančnímu zprostředkovateli, kteří ji v plné výši předají dále konečným příjemcům, tj. vlastníkům nebo nájemníkům budov.
5. Podpora poskytnutá prostřednictvím fondu energetické účinnosti nebo jiného finančního zprostředkovatele na projekty ke zvýšení energetické účinnosti může mít podobu půjček nebo záruk. Nominální hodnota půjčky nebo částka, která je zajištěna zárukou, nesmí na úrovni konečných příjemců přesáhnout 10 milionů EUR na projekt. Záruka by neměla převýšit 80 % podkladové půjčky.
6. Částka, kterou vlastníci budov splácejí fondu energetické účinnosti nebo jinému finančnímu zprostředkovateli, nesmí být nižší než nominální hodnota půjčky.
7. Podpora na zvýšení energetické účinnosti musí aktivovat dodatečné investice od soukromých investorů, jejichž výše musí dosahovat alespoň 30 % z celkových finančních prostředků poskytnutých na daný projekt. Poskytuje-li podporu fond energetické účinnosti, lze soukromé investice aktivovat na úrovni tohoto fondu nebo projektů ke zvýšení energetické účinnosti s cílem dosáhnout celkového podílu soukromých investic ve výši nejméně 30 % z celkových finančních prostředků poskytnutých na daný projekt.
8. Pro účely poskytování podpory ke zvýšení energetické účinnosti mohou členské státy zřídit fondy energetické účinnosti nebo využít finančních zprostředkovatelů. Musí být splněny tyto podmínky:
a)
správci finančního zprostředkovatele a správci fondu energetické účinnosti musí být vybráni prostřednictvím otevřeného, transparentního a nediskriminačního výběrového řízení v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátními právními předpisy. Zejména nesmí být mezi těmito subjekty rozlišováno podle jejich místa usazení či sídla v určitém členském státě. Po finančních zprostředkovatelích a správcích fondů energetické účinnosti může být požadováno, aby splnili určitá předem stanovená kritéria, která jsou objektivně odůvodněna povahou investic;
b)
nezávislí soukromí investoři musí být vybráni prostřednictvím otevřeného, transparentního a nediskriminačního výběrového řízení, které je vedeno v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátními právními předpisy a jehož cílem je uzavřít pro jiné investice, než jsou záruky, odpovídající ujednání o sdílení rizik a odměny s tím, že asymetrickému sdílení zisku je dávána přednost před stanovením horního limitu ztráty za účelem ochrany investice (Downside Protection). Nejsou-li soukromí investoři vybráni prostřednictvím takovéhoto řízení, musí přiměřenou míru rentability (fair rate of return) investic soukromých investorů určit nezávislý znalec vybraný prostřednictvím otevřeného, transparentního a nediskriminačního výběrového řízení;
c)
v případě asymetrického sdílení ztrát mezi veřejnými a soukromými investory musí být první ztráta převzatá veřejným investorem omezena na nejvýše 25 % celkové investice;
d)
v případě záruk je míra zajištění omezena na 80 % a celkové ztráty převzaté členským státem jsou omezeny na nejvýše 25 % podkladového portfolia krytého zárukou. Bezúplatně lze poskytnout pouze záruku, která pokrývá očekávané ztráty z jí krytého podkladového portfolia. Vztahuje-li se záruka rovněž na neočekávané ztráty, je finanční zprostředkovatel povinen za tuto část záruky, která neočekávané ztráty pokrývá, zaplatit prémii v obvyklé tržní výši.
e)
investoři musí mít možnost být zastoupeni ve správních orgánech fondu energetické účinnosti nebo finančního zprostředkovatele, např. v dozorčí radě nebo poradním výboru;
f)
fond energetické účinnosti nebo finanční zprostředkovatel musí být založen podle použitelných právních předpisů a členské státy zajistí hloubkovou kontrolu, která ověří komerční solidnost investiční strategie pro účely realizace opatření podpory ke zvýšení energetické účinnosti.
9. Finanční zprostředkovatelé, včetně fondů energetické účinnosti musí být spravovány podle komerčních zásad a jejich rozhodování o financování musí být orientováno na zisk. Takový stav se předpokládá, jestliže finanční zprostředkovatel, a případně správci fondu energetické účinnosti splňují tyto podmínky:
a)
jsou ze zákona nebo na základě smlouvy povinni jednat s péčí řádného hospodáře a v dobré víře a vyhýbat se střetu zájmů; použijí se osvědčené postupy a regulatorní dohled;
b)
jejich odměna odpovídá tržním podmínkám. Má se za to, že je tento požadavek splněn, je-li správce vybrán prostřednictvím otevřeného, transparentního a nediskriminačního výběrového řízení podle objektivních kritérií, jimiž je hodnocena praxe, odborné znalosti a provozní a finanční způsobilost;
c)
jimi pobíraná odměna musí být vázána na výkon nebo se musejí podílet na části investičních rizik tím způsobem, že spoluinvestují vlastní zdroje, tak aby bylo zajištěno, že jsou jejich zájmy trvale sladěny se zájmy veřejného investora;
d)
musí vypracovat investiční strategii a kritéria a navrhnout harmonogram investic do projektů ke zvýšení energetické účinnosti, které předem dokládají finanční životaschopnost investic a jejich očekávaný dopad na energetickou účinnost;
e)
pro veřejné prostředky investované do fondu energetické účinnosti nebo poskytnuté finančnímu zprostředkovateli musí být stanovena jasná a realistická výstupní strategie, která umožní, aby do projektů ke zvýšení energetické účinnosti investoval trh, až k tomu bude připraven.
10. Výjimka z oznamovací povinnosti podle tohoto článku se nevztahuje na zvýšení energetické účinnosti provedená za tím účelem, aby příjemce splnil již schválené normy Unie.
Článek 40
Investiční podpora na vysoce účinnou kombinovanou výrobu tepla a elektrické energie
1. Investiční podpora na vysoce účinnou kombinovanou výrobu tepla a elektrické energie je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Investiční podporu lze poskytnout pouze na nově instalované nebo modernizované kapacity.
3. Nová kogenerační jednotka musí ve srovnání s oddělenou výrobou tepla a elektřiny dosahovat celkově úspor primární energie stanovených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU ze dne 25. října 2012 o energetické účinnosti, o změně směrnic 2009/125/ES a 2010/30/EU a o zrušení směrnic 2004/8/ES a 2006/32/ES (56). Vylepšení stávající kogenerační jednotky nebo přebudování stávající jednotky na výrobu energie na kogenerační jednotku musí ve srovnání s původní situací přinést úsporu primární energie.
4. Způsobilými náklady jsou dodatečné náklady na investice do vybavení potřebného k tomu, aby mohlo být zařízení provozováno jako zařízení pro vysoce účinnou kombinovanou výrobu tepla a elektřiny, a to ve srovnání s běžným zařízením na výrobu elektřiny nebo tepla se stejnou kapacitou, nebo dodatečné náklady na investice určené k tomu, aby bylo zařízení, které již splňuje limit vysoké energetické účinnosti, modernizováno na vyšší stupeň této účinnosti.
5. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 45 % způsobilých nákladů. Intenzitu podpory lze navýšit o 20 procentních bodů v případě podpory poskytnuté malým podnikům a o 10 procentních bodů v případě podpory poskytnuté středním podnikům.
6. V případě investic, které jsou realizovány v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy, lze intenzitu podpory navýšit o 15 procentních bodů a v případě investic, které jsou realizovány v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, o 5 procentních bodů.
Článek 41
Investiční podpora energie z obnovitelných zdrojů
1. Investiční podpora energie z obnovitelných zdrojů je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Investiční podpora na výrobu biopaliv je vyňata z oznamovací povinnosti pouze v míře, v níž jsou investice, na které se podpora poskytuje, používány na výrobu udržitelných biopaliv, přičemž se nejedná o biopaliva z potravinářských plodin. Investiční podpora na přeměnu stávajících elektráren na biopaliva z potravinářských plodin v elektrárny na vyspělá biopaliva je však na základě tohoto článku vyňata za předpokladu, že se výroba z potravinářských plodin sníží v rozsahu, který odpovídá nové kapacitě.
3. Podpora nesmí být poskytnuta na biopaliva, na něž se vztahují povinné dodávky nebo povinné přimíchávání.
4. Podpora se nesmí poskytnout ve prospěch vodních elektráren, které nesplňují podmínky vyplývající ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES.
5. Investiční podporu lze poskytnout pouze na nová zařízení. Podpora nesmí být poskytnuta ani vyplacena poté, co zařízení zahájilo provoz, nesmí být závislá na výkonu.
6. Způsobilými náklady jsou dodatečné investiční náklady nezbytné k podpoře výroby energie z obnovitelných zdrojů. Způsobilé náklady se určují takto:
a)
lze-li náklady na investici do výroby energie z obnovitelných zdrojů identifikovat v celkových investičních nákladech jako samostatnou investici, například jako snadno identifikovatelnou doplňkovou složku stávajícího zařízení, jsou způsobilé tyto náklady související s energií z obnovitelných zdrojů;
b)
lze-li náklady na investici do výroby energie z obnovitelných zdrojů určit na základě srovnání s podobnou investicí, která je méně šetrná k životnímu prostředí a která by byla pravděpodobně realizována, kdyby nedošlo k poskytnutí podpory, tento rozdíl mezi náklady na obě investice vymezuje náklady související s výrobou energie z obnovitelných zdrojů a představuje způsobilé náklady;
c)
v případě některých malých zařízení, u nichž nelze investici, která je méně šetrná k životnímu prostředí, identifikovat, protože tak malé elektrárny neexistují, způsobilé náklady představují celkové investiční náklady vynaložené na dosažení vyšší úrovně ochrany životního prostředí.
Náklady, které nejsou přímo spojeny s dosažením vyšší úrovně ochrany životního prostředí, způsobilé nejsou.
7. Intenzita podpory nesmí přesáhnout:
a)
45 % způsobilých nákladů, jsou-li způsobilé náklady vypočítávány na základě odst. 6 písm. a) nebo odst. 6 písm. b);
b)
30 % způsobilých nákladů, jsou-li způsobilé náklady vypočítávány na základě odst. 6 písm. c).
8. Intenzitu podpory lze navýšit o 20 procentních bodů v případě podpory poskytnuté malým podnikům a o 10 procentních bodů v případě podpory poskytnuté středním podnikům.
9. V případě investic, které jsou realizovány v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy, lze intenzitu podpory navýšit o 15 procentních bodů a v případě investic, které jsou realizovány v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, o 5 procentních bodů.
10. Je-li podpora poskytována na základě jednoznačných, transparentních a nediskriminačních kritérií v soutěžním nabídkovém řízení, může intenzita podpory dosáhnout 100 % způsobilých nákladů. Toto nabídkové řízení musí být nediskriminační a musí zajistit účast všech zájemců z řad podniků. Rozpočet stanovený v souvislosti s nabídkovým řízením představuje závazné omezení v tom smyslu, že podporu nemohou obdržet všechny subjekty, které se řízení účastní, a že se podpora poskytne na základě původní nabídky předložené nabízejícím subjektem, čímž se vylučují následná vyjednávání.
Článek 42
Provozní podpora elektrické energie z obnovitelných zdrojů
1. Provozní podpora elektrické energie z obnovitelných zdrojů je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Podpora musí být poskytnuta na základě jednoznačných, transparentních a nediskriminačních kritérií v soutěžním nabídkovém řízení, které je za nediskriminačních podmínek otevřené pro všechny výrobce elektrické energie z obnovitelných zdrojů.
3. Nabídkové řízení může být omezeno na konkrétní technologie, pokud by řízení otevřené všem výrobcům energie vedlo k neoptimálnímu výsledku, který nelze vyřešit v rámci návrhu postupu zejména s ohledem na:
i)
potenciál dané nové a inovativní technologie v dlouhodobějším horizontu nebo
ii)
nutnost zajistit diverzifikaci nebo
iii)
omezení sítě a stabilitu rozvodné sítě nebo
iv)
systémové náklady (na integraci) nebo
v)
nutnost zabránit narušením na trzích se surovinami v důsledku podpory biomasy.
Členské státy provedou podrobné posouzení použitelnosti těchto podmínek a předají ho Komisi na základě podmínek vyplývajících z čl. 11 písm. a).
4. Podpora na novou a inovativní technologii výroby energie z obnovitelných zdrojů musí být poskytnuta na základě jednoznačných, transparentních a nediskriminačních kritérií v soutěžním nabídkovém řízení, které je otevřené alespoň pro jednu takovou technologii. Roční podpora nesmí být poskytnuta na více než 5 % celkového objemu plánované nové kapacity výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů.
5. Podpora se poskytuje ve formě příplatků k tržní ceně s tím, že výrobci prodávají vyrobenou elektrickou energii přímo na trhu.
6. Příjemci podpory nesou běžnou odpovědnost za odchylku subjektu zúčtování. Příjemci mohou zajistit, aby jejich jménem nesly odpovědnost za odchylku subjektu zúčtování jiné podniky, např. agregátory.
7. Podpora se nesmí poskytnout, jestliže jsou ceny záporné.
8. I když nebylo vyhlášeno soutěžní nabídkové řízení uvedené v odstavci 2, lze podporu poskytnout ve prospěch zařízení s instalovanou kapacitou na výrobu elektrické energie nižší než 1 MW, pokud jde o výrobu elektrické energie ze všech obnovitelných zdrojů, s výjimkou větrné energie, v jejímž případě lze mimo rámec soutěžního nabídkového řízení podle odstavce 2 poskytnout podporu ve prospěch zařízení s instalovanou kapacitou na výrobu elektrické energie nižší než 6 MW nebo ve prospěch zařízení s méně než šesti výrobními jednotkami. Jestliže se podpora poskytuje mimo rámec soutěžního nabídkového řízení, musí být dodrženy podmínky vyplývající z odstavců 5, 6 a 7; tím není dotčeno ustanovení odstavce 9. Navíc jestliže se podpora poskytuje mimo rámec soutěžního nabídkového řízení, použijí se podmínky vyplývající z čl. 43 odst. 5, 6 a 7.
9. Podmínky vyplývající z odstavců 5, 6 a 7 se nepoužijí na provozní podporu poskytovanou zařízením s instalovanou kapacitou na výrobu elektrické energie nižší než 500 kW, pokud jde o výrobu elektrické energie ze všech obnovitelných zdrojů, s výjimkou větrné energie, v jejímž případě se podmínky nepoužijí na provozní podporu poskytovanou zařízením s instalovanou kapacitou nižší než 3 MW nebo zařízením s méně než třemi výrobními jednotkami.
10. Pro účely výpočtu maximálních kapacit uvedených v odstavcích 8 a 9 se zařízení se společným místem připojení k elektrické síti považují za zařízení jediné.
11. Podporu lze poskytovat pouze po dobu, dokud výrobna elektrické energie z obnovitelných zdrojů není podle všeobecně uznávaných účetních zásad v plném rozsahu odepsána. Od provozní podpory je nutno odečíst případně dříve poskytnutou podporu investiční.
Článek 43
Provozní podpora energie z obnovitelných zdrojů v malých zařízeních
1. Provozní podpora energie z obnovitelných zdrojů v malých zařízeních je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Podpora se poskytuje pouze zařízením s instalovanou kapacitou na výrobu elektrické energie nižší než 500 kW, pokud jde o výrobu elektrické energie ze všech obnovitelných zdrojů, s výjimkou větrné energie, v jejímž případě se podpora poskytuje zařízením s instalovanou kapacitou nižší než 3 MW nebo zařízením s méně než třemi výrobními jednotkami, a s výjimkou biopaliv, v jejichž případě se podpora poskytuje zařízením s instalovanou kapacitou nižší než 50 000 tun ročně. Pro účely výpočtu těchto maximálních kapacit se malá zařízení se společným místem připojení k elektrické síti považují za zařízení jediné.
3. Podpora se poskytuje pouze zařízením, která vyrábějí udržitelná biopaliva, která nejsou biopalivy z potravinářských plodin. Podle tohoto článku je vyňata i provozní podpora určená podnikům vyrábějícím biopaliva z potravinářských plodin, které zahájily svou činnost před dnem 31. prosince 2013 a jejichž účetní hodnota není zatím zcela odepsána; tato výjimka v každém případě platí nejpozději do roku 2020.
4. Podpora nesmí být poskytnuta na biopaliva, na něž se vztahují povinné dodávky nebo povinné přimíchávání.
5. Podpora na jednotku energie nesmí překročit rozdíl mezi celkovými měrnými náklady na výrobu energie z příslušného obnovitelného zdroje a tržní cenou daného druhu energie. Tyto měrné náklady musí být pravidelně aktualizovány, minimálně jednou ročně.
6. Maximální míra rentability použitá při výpočtu měrných nákladů nesmí překročit příslušnou swapovou sazbu navýšenou o prémii ve výši 100 bazických bodů. Příslušnou swapovou sazbou je swapová sazba měny, v níž je podpora poskytnuta, na dobu splatnosti, která odpovídá období odpisování podporovaných zařízení.
7. Podporu lze poskytovat pouze po dobu, dokud zařízení není podle všeobecně uznávaných účetních zásad v plném rozsahu odepsáno. Od provozní podpory poskytnuté danému zařízení se odečte případně dříve poskytnutou podporu investiční.
Článek 44
Podpora v podobě úlev na ekologických daních podle směrnice 2003/96/ES
1. Režimy podpory v podobě úlev na ekologických daních, které splňují podmínky směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (57), jsou slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a jsou vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Příjemci úlev na daních musí být vybráni na základě transparentních a objektivních kritérií a musí zaplatit alespoň odpovídající minimální úroveň zdanění vyplývající ze směrnice 2003/96/ES.
3. Podstatou režimů podpory v podobě úlev na daních je snížení platné sazby ekologické daně, zaplacení pevně stanovené částky vyrovnávací platby nebo kombinace těchto mechanismů.
4. Podpora nesmí být poskytnuta na biopaliva, na něž se vztahují povinné dodávky nebo povinné přimíchávání.
Článek 45
Investiční podpora na sanaci kontaminovaných lokalit
1. Investiční podpora určená podnikům odstraňujícím ekologické škody tím, že provádějí sanaci kontaminovaných lokalit, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Tyto investice musí vést k nápravě škody na životním prostředí, včetně poškození kvality půdy nebo povrchové či podzemní vody.
3. Je-li zjištěna právnická nebo fyzická osoba, která je podle právních předpisů použitelných v daném členském státě odpovědná za vzniklou škodu na životním prostředí, aniž jsou dotčena pravidla Unie v dané oblasti - zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí (58), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu (59), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/31/ES ze dne 23. dubna 2009 o geologickém ukládání oxidu uhličitého a o změně směrnice Rady 85/337/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES, 2001/80/ES, 2004/35/ES, 2006/12/ES a 2008/1/ES a nařízení (ES) č. 1013/2006 (60) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/30/EU ze dne 12. června 2013 o bezpečnosti činností v odvětví ropy a zemního plynu v moři a o změně směrnice 2004/35/ES (61), musí sanaci financovat tato osoba v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ s tím, že v takovém případě nelze poskytnout státní podporu. Není-li osoba, která je podle platných právních předpisů odpovědná, zjištěna nebo nelze-li dosáhnout toho, aby nesla související náklady, pak osobě, v jejíž gesci budou v takovém případě sanační či dekontaminační práce probíhat, lze poskytnout státní podporu.
4. Způsobilými náklady jsou náklady na sanační práce, od nichž se odečte navýšení hodnoty pozemku. V případě sanace kontaminovaných lokalit lze za způsobilé investice považovat veškeré náklady, které podnik v rámci sanace své lokality vynaloží, bez ohledu na to, může-li je vykázat ve své účetní rozvaze jako dlouhodobý majetek.
5. Navýšení hodnoty pozemku vyplývající ze sanace musí posoudit nezávislý odborník.
6. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 100 % způsobilých nákladů.
Článek 46
Investiční podpora na energeticky účinné dálkové vytápění a chlazení
1. Investiční podpora na zavedení soustavy energeticky účinného dálkového vytápění a chlazení je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Způsobilými náklady na výrobní soustavu jsou dodatečné náklady, které jsou ve srovnání s běžnou soustavou potřebné k výstavbě, rozšíření a rekonstrukci jedné či více výrobních jednotek, které mají fungovat jako soustava energeticky účinného dálkového vytápění a chlazení. Investice musí být nedílnou součástí této soustavy energeticky účinného dálkového vytápění a chlazení.
3. Intenzita podpory na výrobní soustavu nesmí přesáhnout 45 % způsobilých nákladů. Intenzitu podpory lze navýšit o 20 procentních bodů v případě podpory poskytnuté malým podnikům a o 10 procentních bodů v případě podpory poskytnuté středním podnikům.
4. V případě investic, které jsou realizovány v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy, lze intenzitu podpory na výrobní soustavu navýšit o 15 procentních bodů a v případě investic, které jsou realizovány v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, o 5 procentních bodů.
5. Způsobilými náklady v případě distribuční sítě jsou investiční náklady.
6. Výše podpory určené pro distribuční sítě nesmí přesáhnout výši rozdílu mezi způsobilými náklady a provozním ziskem z investice. Od způsobilých nákladů se odečte provozní zisk, a to buď ex ante nebo uplatněním mechanismu zpětného vymáhání podpory.
Článek 47
Investiční podpora na recyklaci a opětovné použití odpadu
1. Investiční podpora na recyklaci a opětovné použití odpadu je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Investiční podpora se poskytuje na recyklaci a opětovné použití odpadu produkovaného jinými podniky.
3. Recyklované nebo opětovně použité materiály, které se zpracovávají, by jinak musely být odstraněny nebo zpracovány způsobem, jenž je méně šetrný k životnímu prostředí. Bloková výjimka podle tohoto článku se nevztahuje na jiné způsoby využití odpadu, než je recyklace.
4. Podpora nesmí nepřímo zbavovat znečišťovatele zátěže, kterou by podle práva Unie měli nést, nebo zátěže, která by měla patřit mezi standardní náklady společnosti.
5. Investice nesmí pouze zvyšovat poptávku po materiálech k recyklaci, aniž by zvýšila míru sběru těchto materiálů.
6. Investice musí směřovat do postupů, které jsou dokonalejší než současný stav techniky.
7. Způsobilými náklady jsou dodatečné investiční náklady nezbytné k realizaci investice, jež vede k lepším nebo účinnějším činnostem v oblasti recyklace a opětovného použití odpadu oproti běžnému postupu opětovného použití a recyklace o stejné kapacitě, který by byl uplatňován bez poskytnutí podpory.
8. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 35 % způsobilých nákladů. Intenzitu podpory lze navýšit o 20 procentních bodů v případě podpory poskytnuté malým podnikům a o 10 procentních bodů v případě podpory poskytnuté středním podnikům.
9. V případě investic, které jsou realizovány v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy, lze intenzitu podpory navýšit o 15 procentních bodů a v případě investic, které jsou realizovány v podporovaných oblastech splňujících podmínky čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, o 5 procentních bodů.
10. Vynětí z oznamovací povinnosti na základě tohoto článku se nevztahuje na podporu investic příjemce do recyklace a opětovného použití jeho vlastního odpadu.
Článek 48
Investiční podpora na energetickou infrastrukturu
1. Investiční podpora na výstavbu nebo modernizaci energetické infrastruktury je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Podpora se poskytuje ve prospěch energetické infrastruktury, jež se nachází v podporovaných oblastech.
3. Na energetickou infrastrukturu se použije regulace tarifů a regulace přístupu v plném rozsahu podle právních předpisů v oblasti vnitřního trhu s energií.
4. Způsobilými náklady jsou investiční náklady.
5. Výše podpory nesmí přesáhnout výši rozdílu mezi způsobilými náklady a provozním ziskem z investice. Od způsobilých nákladů se odečte provozní zisk, a to buď ex ante nebo uplatněním mechanismu zpětného vymáhání podpory.
6. Vynětí z oznamovací povinnosti na základě tohoto článku se nevztahuje na podporu na investice do projektů skladování elektrické energie a plynu a do ropné infrastruktury.
Článek 49
Podpora na ekologické studie
1. Podpora na studie (včetně energetických auditů) přímo související s investicemi uvedenými v tomto oddíle je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Způsobilými náklady jsou náklady na studie uvedené v odstavci 1.
3. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 50 % způsobilých nákladů.
4. Intenzitu podpory lze navýšit o 20 procentních bodů u studií vypracovaných jménem malých podniků a o 10 procentních bodů u studií vypracovaných jménem středních podniků.
5. Podpora se nesmí poskytnout velkým podnikům na energetické audity prováděné podle čl. 8 odst. 4 směrnice 2012/27/EU s výjimkou případů, kdy se audit provádí vedle povinného energetického auditu podle uvedené směrnice.
ODDÍL 8
Podpora na náhradu škod způsobených některými přírodními pohromami
Článek 50
Režimy podpory na náhradu škod způsobených některými přírodními pohromami
1. Režimy podpory na náhradu škod způsobených zemětřeseními, lavinami, sesuvy půdy, záplavami, tornády, hurikány, sopečnými erupcemi a samovolné požáry lesní a další vegetace jsou slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy a jsou vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Na poskytnutí podpory se vztahují tyto podmínky:
a)
příslušné orgány veřejné moci členského státu formálně uznaly, že událost má povahu přírodní pohromy, a
b)
existuje přímá příčinná souvislost mezi přírodní pohromou a škodami, které dotčenému podniku vznikly.
3. Režimy podpory vztahující se na konkrétní přírodní pohromu se zavedou do tří let od doby, kdy k pohromě došlo. Podpora udělená na základě těchto režimů se poskytne do čtyř let od doby, kdy k pohromě došlo.
4. Způsobilými náklady jsou náklady související se škodou vzniklou v přímém důsledku přírodní pohromy, které ocení nezávislý odborník uznaný příslušným vnitrostátním orgánem nebo pojišťovnou. Tyto škody mohou zahrnovat škody na majetku, jako např. budovách, vybavení, strojích či zásobách, a ztrátu příjmů v důsledku úplného nebo částečného pozastavení činnosti po dobu nejvýše šesti měsíců od doby, kdy k pohromě došlo. Výpočet škody na majetku vychází z nákladů na opravu nebo z ekonomické hodnoty daného majetku před pohromou. Jeho výsledek nesmí přesáhnout výši nákladů na opravu nebo částku, o níž se v důsledku pohromy snížila reálná tržní hodnota majetku, tj. rozdíl mezi hodnotou majetku bezprostředně před vznikem pohromy a bezprostředně po ní. Ztráta příjmu se vypočte z finančních ukazatelů dotčeného podniku (zisků před úroky a zdaněním (EBIT), odpisů a nákladů na pracovní sílu, které vykazuje provozovna zasažená přírodní pohromou), a to srovnáním finančních ukazatelů za šest měsíců po vzniku pohromy s průměrem tří let zvolených z období pěti let před vznikem pohromy (vyloučí se rok, v němž byl vykázán nejlepší a nejhorší finanční výsledek), a vypočte se za stejné šestiměsíční období roku. Škoda se vypočítává na úrovni jednotlivého příjemce.
5. Podpora a všechny ostatní platby obdržené jako náhrada škody, včetně plateb z pojistných smluv, nesmí přesáhnout 100 % způsobilých nákladů.
ODDÍL 9
Sociální podpora na dopravu obyvatel odlehlých regionů
Článek 51
Sociální podpora na dopravu obyvatel odlehlých regionů
1. Podpora na leteckou a námořní přepravu cestujících je slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 2 písm. a) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Prospěch z podpory musí v plném rozsahu plynout konečným spotřebitelům, kteří mají obvyklé bydliště v odlehlých regionech.
3. Podpora se poskytuje pro přepravu cestujících na trase mezi letištěm nebo přístavem v odlehlém regionu a jiným letištěm nebo přístavem v Evropském hospodářském prostoru.
4. Pokud jde o totožnost dopravce nebo druh dopravy, poskytuje se podpora bez diskriminace a omezování konkrétní trasy do odlehlého regionu nebo z něj.
5. Způsobilými náklady jsou cena zpáteční letenky či přepravního dokladu z odlehlého regionu nebo do něj, včetně všech daní a poplatků účtovaných dopravcem spotřebiteli.
6. Intenzita podpory nesmí přesáhnout 100 % způsobilých nákladů.
ODDÍL 10
Podpora na širokopásmovou infrastrukturu
Článek 52
Podpora na širokopásmovou infrastrukturu
1. Investiční podpora na širokopásmovou infrastrukturu je slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Způsobilé jsou tyto náklady:
a)
investiční náklady na vybudování pasivní širokopásmové infrastruktury;
b)
investiční náklady na stavební a inženýrské práce související s širokopásmovou infrastrukturou;
c)
investiční náklady na vybudování základních širokopásmových sítí a
d)
investiční náklady na vybudování přístupových sítí nové generace („sítě NGA“).
3. Investice musí být provedeny v oblastech, kde neexistuje infrastruktura stejné kategorie (buď základní širokopásmové sítě nebo sítě NGA) a kde je nepravděpodobné, že tato infrastruktura bude do tří let ode dne zveřejnění plánovaného opatření vybudována za komerčních podmínek, přičemž tento předpoklad je třeba ověřit v otevřené veřejné konzultaci.
4. Podpora se poskytne na základě otevřeného, transparentního a nediskriminačního výběrového řízení za dodržení zásady technologické neutrality.
5. Provozovatel sítě musí nabízet co nejširší aktivní a pasivní velkoobchodní přístup podle čl. 2 bodu 139 tohoto nařízení za spravedlivých a nediskriminačních podmínek, včetně fyzického zpřístupnění v případě sítí NGA. Tento velkoobchodní přístup se poskytuje na dobu alespoň sedmi let a právo na přístup ke kabelovodům nebo stožárům není časově omezeno. V případě podpory na výstavbu kabelovodů musí být kabelovody dostatečně velké na to, aby umožňovaly fungování několika kabelových sítí a různých síťových topologií.
6. Cena za velkoobchodní přístup musí vycházet ze zásad stanovování cen, které určí vnitrostátní regulační orgán, a z referenčních hodnot, které platí v jiných srovnatelných konkurenčnějších oblastech členského státu nebo Unie, při zohlednění podpory, kterou provozovatel sítě obdržel. V otázce podmínek přístupu (včetně stanovování cen) a v případě sporu mezi zájemci o přístup a dotovaným provozovatelem infrastruktury musí být konzultován vnitrostátní regulační orgán.
7. Členské státy zavedou mechanismy monitorování a zpětného vyžádání prostředků, pokud výše podpory poskytnuté na projekt přesahuje 10 milionů EUR.
ODDÍL 11
Podpora kultury a zachování kulturního dědictví
Článek 53
Podpora kultury a zachování kulturního dědictví
1. Podpora kultury a zachování kulturního dědictví je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Podpora se poskytuje na tyto kulturní účely a činnosti:
a)
muzea, archivy, knihovny, umělecká a kulturní centra či prostory, divadla, opery, koncertní síně, další organizace pořádající živá vystoupení, filmové archivy a další podobná umělecká a kulturní zařízení, organizace a instituce;
b)
hmotné dědictví, včetně všech forem movitého a nemovitého kulturního dědictví a archeologických nalezišť, památek, historických památek a budov; přírodní dědictví související s kulturním dědictvím nebo, pokud je formálně uznáno za kulturní nebo přírodní dědictví, příslušnými orgány veřejné moci členského státu;
c)
nehmotné dědictví v jakékoli formě včetně folklorních tradic a řemesel;
d)
umělecké či kulturní akce a vystoupení, festivaly, výstavy a podobné kulturní činnosti;
e)
činnosti v oblasti kulturního a uměleckého vzdělávání, jakož i podpora porozumění významu ochrany a prosazování rozmanitosti kulturního vyjádření prostřednictvím vzdělávání a programů, jež mají zvýšit informovanost veřejnosti, včetně činností využívajících nové technologie;
f)
psaní, editace, produkce, distribuce, digitalizace a vydávání hudby a literatury, včetně překladů;
3. Podpora může mít podobu:
a)
investiční podpory, včetně podpory na výstavbu nebo modernizaci kulturní infrastruktury;
b)
provozní podpory.
4. V případě investiční podpory jsou způsobilé náklady na investice do hmotného a nehmotného majetku, včetně:
a)
nákladů na výstavbu, modernizaci, pořízení, zachování nebo zlepšení infrastruktury, jejíž časová či prostorová kapacita se používá nejméně z 80 % ročně pro kulturní účely;
b)
nákladů na pořízení, včetně leasingu, nákladů na převod vlastnictví nebo fyzické přemístění kulturního dědictví;
c)
nákladů na zajištění, zachování, obnovu a asanaci hmotného a nehmotného kulturního dědictví, včetně dodatečných nákladů na skladování za vhodných podmínek, nákladů na speciální nástroje a materiály a nákladů na dokumentaci, výzkum, digitalizaci a zveřejnění;
d)
nákladů na zlepšení dostupnosti kulturního dědictví pro veřejnost, včetně nákladů na digitalizaci a další nové technologie, dále náklady na zlepšení dostupnosti pro osoby se zvláštními potřebami (zejména rampy a zdviže pro zdravotně postižené osoby, nápisy v Braillově písmu a praktické exponáty v muzeích) a nákladů na propagaci kulturní rozmanitosti souvisejících s prezentací, programy a návštěvníky;
e)
nákladů na kulturní projekty a činnosti, spolupráci a výměnné programy a granty, včetně nákladů na výběrová řízení, nákladů na propagaci a nákladů, které vznikly přímo v důsledku provádění projektu.
5. V případě provozní podpory jsou způsobilé tyto náklady:
a)
náklady, které kulturní instituci nebo lokalitě kulturního dědictví vznikly v souvislosti se stálými nebo pravidelnými činnostmi, včetně výstav, představení a akcí a podobných kulturních činností, k nimž dochází v rámci běžné činnosti;
b)
náklady na činnosti v oblasti kulturního a uměleckého vzdělávání, jakož i podpora porozumění významu ochrany a prosazování rozmanitosti kulturního vyjádření prostřednictvím vzdělávání a programů, jež mají zvýšit informovanost veřejnosti, včetně činností využívajících nové technologie;
c)
náklady na zlepšení přístupu veřejnosti ke kulturním institucím nebo lokalitám a činnostem kulturního dědictví, včetně nákladů na digitalizaci a používání nových technologií, jakož i nákladů na zlepšení přístupu osob se zdravotním postižením;
d)
provozní náklady týkající se přímo kulturního projektu nebo činnosti, jako je pronájem nemovitostí a kulturních prostor, cestovní výdaje, výdaje na materiály a vybavení související přímo s kulturním projektem nebo činností, architektonické konstrukce pro výstavy a jeviště, pronájem, leasing a odpisy nástrojů, softwaru a vybavení, náklady na užití děl chráněných autorskými právy a dalších souvisejících obsahů chráněných právy duševního vlastnictví, náklady na propagaci a náklady, které vznikly přímo v důsledku provádění projektu nebo činnosti; odpisy a finanční náklady jsou způsobilé pouze v případě, že nebyly pokryty investiční podporou;
e)
náklady na personál pracující v kulturní instituci, v lokalitě kulturního dědictví nebo na projektu;
f)
náklady na poradenské a podpůrné služby poskytované externími poradci a poskytovateli služeb, které vznikly přímo v důsledku provádění projektu.
6. Pokud jde o investiční podporu, výše podpory nesmí přesáhnout výši rozdílu mezi způsobilými náklady a provozním ziskem z investice. Od způsobilých nákladů se odečte provozní zisk, a to buď ex ante na základě odůvodněných odhadů nebo uplatněním mechanismu zpětného vymáhání podpory. Provozovatel infrastruktury má právo ponechat si během příslušného období přiměřený zisk.
7. Pokud jde o provozní podporu, výše podpory nesmí přesáhnout částku, která je nezbytná k pokrytí provozních ztrát a vygenerování přiměřeného zisku za příslušné období. Splnění tohoto požadavku se zajistí ex ante na základě odůvodněných předpokladů nebo uplatněním mechanismu zpětného vymáhání podpory.
8. Pokud jde o podporu, která nepřesahuje 1 milion EUR, vedle metod uvedených v odstavcích 6 a 7 lze maximální výši podpory stanovit také jako 80 % způsobilých nákladů.
9. Pokud jde o vydávání hudby a literatury definované v odst. 2 písm. f), maximální výše podpory nesmí přesáhnout buď rozdíl mezi způsobilými náklady a diskontovanými výnosy z projektu, nebo 70 % způsobilých nákladů. Od způsobilých nákladů se odečtou výnosy, a to buď ex ante nebo uplatněním mechanismu zpětného vymáhání podpory. Způsobilými náklady jsou náklady na vydávání hudby a literatury, včetně autorských honorářů (náklady na autorská práva), honorářů překladatelů a editorů, dalších nákladů souvisejících s vydáním (korektura, oprava a revize), náklady na grafickou úpravu, náklady na předtiskovou přípravu a náklady na tisk nebo elektronickou publikaci.
10. Podle tohoto článku není způsobilá podpora pro noviny a časopisy, ať již jsou zveřejňovány v tištěné nebo elektronické podobě.
Článek 54
Režimy podpory audiovizuálních děl
1. Režimy podpory na psaní scénářů a rozvoj, produkci, distribuci a propagaci audiovizuálních děl jsou slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 Smlouvy a jsou vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Podpora musí být zaměřena na produkt v oblasti kultury. V zájmu zamezení zjevných chyb při posouzení určitého produktu jakožto produktu v oblasti kultury je každý členský stát povinen zavést účinné postupy, např. výběr návrhů jednou či několika osobami, jež jsou pověřeny jejich výběrem či ověřením podle předem určeného seznamu kulturních kritérií.
3. Podpora může mít podobu:
a)
podpory na produkci audiovizuálních děl;
b)
podpory na přípravu produkce a
c)
podpory na distribuci.
4. Jestliže členské státy stanoví u podpory povinnou územní vázanost výdajů, pak režimy podpory na produkci audiovizuálních děl mohou buď:
a)
požadovat, aby na území členského státu, který podporu poskytuje, bylo vynaloženo až 160 % podpory na produkci určitého audiovizuálního díla, nebo
b)
vypočítávat výši podpory na produkci určitého audiovizuálního díla jako procentní podíl výdajů na produkční činnosti v členském státě, který podporu poskytuje; tento postup se obvykle použije u režimů podpory v podobě daňových pobídek.
V obou případech, pokud členský stát vyžaduje, aby produkční činnosti na projektech, jež mají být způsobilé z hlediska podpory, dosáhly na dotyčném území určitého minimálního objemu, nesmí tento objem překročit 50 % z celkového rozpočtu produkce. Mimoto nesmí maximální výdaje, pro něž platí povinnost územní vázanosti, překročit v žádném případě 80 % z celkového rozpočtu produkce.
5. Způsobilé jsou tyto náklady:
a)
pokud jde o podporu na produkci: celkové náklady na produkci audiovizuálních děl, včetně nákladů na zlepšení přístupnosti pro osoby s tělesným postižením;
b)
pokud jde o podporu na přípravu produkce: náklady na psaní scénářů a na rozvoj audiovizuálních děl;
c)
pokud jde o podporu na distribuci: náklady na distribuci a propagaci audiovizuálních děl.
6. Intenzita podpory na produkci audiovizuálních děl nesmí přesáhnout 50 % způsobilých nákladů.
7. Intenzitu podpory lze navýšit takto:
a)
na 60 % způsobilých nákladů v případě přeshraničních produkcí, jež jsou financovány více než jedním členským státem a na nichž se podílí producenti pocházející z více než jednoho členského státu;
b)
na 100 % způsobilých nákladů v případě náročných audiovizuálních děl a koprodukcí, na nichž se podílejí země vedené v seznamu DAC organizace OECD.
8. Intenzita podpory na přípravu produkce nesmí přesáhnout 100 % způsobilých nákladů. Pokud je výsledný scénář či projekt zpracován do podoby audiovizuálního díla, např. je nafilmován, pak se náklady na přípravu produkce začlení do celkového rozpočtu a zohlední při výpočtu intenzity podpory. Intenzita podpory na distribuci musí být stejná jako intenzita podpory na produkci.
9. Podpora nesmí být vyhrazena na konkrétní produkční činnosti ani jednotlivé části produkčního hodnotového řetězce. Způsobilá podle tohoto článku není podpora na infrastrukturu filmových studií.
10. Podpora nesmí být vyhrazena pouze pro státní příslušníky daného členského státu a pro příjemce nesmí být stanoven požadavek, aby měli postavení podniku zřízeného podle vnitrostátního obchodního práva.
ODDÍL 12
Podpora na sportovní a multifunkční rekreační infrastrukturu
Článek 55
Podpora na sportovní a multifunkční rekreační infrastrukturu
1. Podpora na sportovní a multifunkční rekreační infrastrukturu je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Sportovní infrastrukturu nesmí výhradně využívat jediný uživatel v oblasti profesionálního sportu. Jiní uživatelé v oblasti profesionálního nebo amatérského sportu musí ročně využívat danou sportovní infrastrukturu alespoň z 20 % její kapacity. Využívá-li této infrastruktury několik uživatelů současně, je nutno vypočítat odpovídající podíl časové kapacity, jež na ně připadá.
3. Multifunkční rekreační infrastrukturu tvoří rekreační zařízení multifunkční povahy, která nabízejí zejména kulturní a rekreační služby, s výjimkou zábavních parků a hotelových zařízení.
4. Přístup ke sportovní či multifunkční rekreační infrastruktuře musí být umožněn více uživatelům za transparentních a nediskriminačních podmínek. Podniky, které financovaly alespoň 30 % investičních nákladů na infrastrukturu, mohou získat přednostní přístup za zvýhodněných podmínek za předpokladu, že jsou tyto podmínky zveřejněny.
5. Je-li sportovní infrastruktura využívána profesionálními sportovními kluby, členské státy zajistí, aby podmínky stanovování cen za její využívání byly zveřejněny.
6. Jakékoli koncese nebo jiná pověření třetí strany k výstavbě, modernizaci a/nebo provozu sportovní nebo multifunkční rekreační infrastruktury se musí řídit otevřenými, transparentními a nediskriminačními podmínkami s náležitým zohledněním platných pravidel pro zadávání veřejných zakázek.
7. Podpora může mít podobu:
a)
investiční podpory, včetně podpory na výstavbu nebo modernizaci sportovní a multifunkční rekreační infrastruktury;
b)
provozní podpory na sportovní infrastrukturu.
8. V případě investiční podpory na sportovní a multifunkční rekreační infrastrukturu jsou způsobilé náklady na investice do hmotného a nehmotného majetku.
9. V případě provozní podpory na sportovní infrastrukturu jsou způsobilými náklady provozní náklady na služby, které infrastruktura poskytuje. Mezi tyto provozní náklady patří takové náklady, jako např. osobní náklady, náklady na materiál, služby, komunikaci, energii, údržbu, nájemné, správní náklady atd., ale nepatří k nim odpisy a finanční náklady, pokud se na ně vztahovala investiční podpora.
10. Pokud jde o investiční podporu na sportovní a multifunkční rekreační infrastrukturu, výše podpory nesmí přesáhnout výši rozdílu mezi způsobilými náklady a provozním ziskem z investice. Od způsobilých nákladů se odečte provozní zisk, a to buď ex ante na základě odůvodněných předpokladů nebo uplatněním mechanismu zpětného vymáhání podpory.
11. Pokud jde o provozní podporu na sportovní infrastrukturu, výše podpory nesmí přesáhnout provozní ztrátu za příslušné období. Splnění tohoto požadavku se zajistí ex ante na základě odůvodněných předpokladů nebo uplatněním mechanismu zpětného vymáhání podpory.
12. Pokud jde o podporu, která nepřesahuje 1 milion EUR, vedle metod uvedených v odstavcích 10 a 11 lze maximální výši podpory stanovit také jako 80 % způsobilých nákladů.
ODDÍL 13
Podpora na místní infrastrukturu
Článek 56
Investiční podpora na místní infrastrukturu
1. Financování výstavby nebo modernizace místní infrastruktury, které se týká infrastruktury, jež na místní úrovni přispívá ke zlepšování podnikatelského a spotřebitelského prostředí a k modernizaci a rozvoji průmyslové základny, je slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 Smlouvy a je vyňato z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku a v kapitole I.
2. Tento článek se nepoužije na podporu infrastruktur, na níž se vztahují jiné oddíly kapitoly III tohoto nařízení, s výjimkou oddílu 1 - Regionální podpora. Tento článek se rovněž nevztahuje na letištní a přístavní infrastrukturu.
3. Infrastruktura musí být k dispozici uživatelům, kteří o to projeví zájem, za otevřených, transparentních a nediskriminačních podmínek. Cena účtovaná za užívání infrastruktury musí odpovídat ceně tržní.
4. Jakékoli koncese nebo jiná pověření třetí strany k provozu infrastruktury se musí řídit otevřenými, transparentními a nediskriminačními podmínkami s náležitým zohledněním platných pravidel pro zadávání veřejných zakázek.
5. Způsobilými náklady jsou náklady na investice do hmotného a nehmotného majetku.
6. Výše podpory nesmí přesáhnout výši rozdílu mezi způsobilými náklady a provozním ziskem z investice. Od způsobilých nákladů se odečte provozní zisk, a to buď ex ante na základě odůvodněných předpokladů nebo uplatněním mechanismu zpětného vymáhání podpory.
7. Výjimka podle tohoto článku se nevztahuje na vyhrazenou infrastrukturu.
KAPITOLA IV
Závěrečná ustanovení
Článek 57
Zrušení
Nařízení (ES) č. 800/2008 se zrušuje.
Článek 58
Přechodná ustanovení
1. Toto nařízení se použije na jednotlivou podporu poskytnutou před jeho vstupem v platnost, pokud tato podpora splňuje veškeré podmínky stanovené v tomto nařízení, s výjimkou článku 9.
2. Podporu, která není vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy na základě tohoto nařízení ani jiných dříve platných nařízení přijatých podle článku 1 nařízení (ES) č. 994/98, posuzuje Komise v souladu s příslušnými rámci, pokyny, sděleními a oznámeními.
3. Podpora, jež byla poskytnuta před 1. lednem 2015 na základě tehdy platného nařízení přijatého podle článku 1 nařízení (ES) č. 994/98, je slučitelná s vnitřním trhem a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy s výjimkou regionální podpory. Režimy podpory v podobě rizikového kapitálu ve prospěch malých a středních podniků, které byly zavedeny před 1. červencem 2014 a které jsou podle nařízení č. 800/2008 vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, zůstávají z této povinnosti vyňaty a jsou slučitelné s vnitřním trhem až do ukončení dohody o financování, a to za předpokladu, že příslib poskytnutí veřejných prostředků podporovanému investičnímu fondu soukromého kapitálu byl na základě takové dohody učiněn před 1. lednem 2015 a že jsou nadále splněny ostatní podmínky pro vynětí z oznamovací povinnosti.
4. Po skončení doby platnosti tohoto nařízení zůstávají režimy podpor, které jsou vyňaty podle tohoto nařízení, vyňaty ještě po adaptační období v délce šesti měsíců, s výjimkou režimů regionální podpory. Vynětí režimů regionální podpory pozbývá platnosti v den, kdy končí platnost schválených map regionální podpory. Vynětí podpory rizikového financování podle čl. 21 odst. 2 písm. a) ukončí svou platnost uplynutím období podle dohody o financování, jestliže příslib poskytnutí veřejných prostředků podporovanému investičnímu fondu soukromého kapitálu byl na základě takové dohody učiněn během šesti měsíců následujících po skončení doby platnosti tohoto nařízení, a jestliže jsou nadále splněny všechny ostatní podmínky pro vynětí z oznamovací povinnosti.
Článek 59
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2014.
Použije se do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. června 2014.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 651/2014,
annettu 17 päivänä kesäkuuta 2014,
tiettyjen tukimuotojen toteamisesta sisämarkkinoille soveltuviksi perussopimuksen 107 ja 108 artiklan mukaisesti
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin 7 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 994/98 (1), ja erityisesti sen 1 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan,
on kuullut neuvoa-antavaa valtiontukikomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdan kriteerit täyttävä julkinen rahoitus on valtiontukea, ja siitä on ilmoitettava komissiolle perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Perussopimuksen 109 artiklan mukaisesti neuvosto voi kuitenkin määrittää tukimuodot, jotka vapautetaan tästä ilmoitusvaatimuksesta. Perussopimuksen 108 artiklan 4 kohdan mukaan komissio voi antaa kyseisiä valtiontukimuotoja koskevia asetuksia. Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 994/98 annetaan komissiolle valtuudet julistaa perussopimuksen 109 artiklan mukaisesti, että seuraavat tukimuodot voidaan tietyin edellytyksin vapauttaa ilmoitusvaatimuksesta: pienille ja keskisuurille yrityksille, jäljempänä ’pk-yritykset’, myönnettävä tuki, tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävä tuki, ympäristönsuojelutuki, työllisyys- ja koulutustuki sekä komission kunkin jäsenvaltion osalta alueellisen tuen myöntämistä varten hyväksymien karttojen mukainen tuki. Tämän perusteella komissio antoi komission asetuksen (EY) N:o 800/2008 (2). Asetusta (EY) N:o 800/2008 sovellettiin alun perin 31 päivään joulukuuta 2013 asti, mutta sitä jatkettiin myöhemmin asetuksen (EY) N:o 800/2008 muuttamisesta sen soveltamisen keston osalta 29 päivänä marraskuuta 2013 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 1224/2013 (3), ja sen voimassaolo päättyy nyt 30 päivänä kesäkuuta 2014. Asetusta (EY) N:o 994/98 muutettiin 22 päivänä heinäkuuta 2013 neuvoston asetuksella Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin annetun asetuksen (EY) N:o 994/98 muuttamisesta (EU) N:o 733/2013 (4) komission valtuuttamiseksi laajentamaan ryhmäpoikkeuksen koskemaan uusia tukimuotoja, joiden osalta voidaan määritellä selvät soveltuvuusedellytykset. Tällaisiin uusiin ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan kuuluviin tukimuotoihin sisältyvät tuki tiettyjen luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi, sosiaalinen kuljetustuki syrjäisten alueiden asukkaiden hyväksi, tuki laajakaistainfrastruktuureille, tuki innovaatiotoimintaan, tuki kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen ja tuki urheiluinfrastruktuureille ja monikäyttöisille vapaa-ajan infrastruktuureille. Jos komissio saa riittävää käytännön kokemusta, jonka perusteella se voi määrittää toiminnalliset poikkeuksen myöntämisedellytykset, jotka varmistavat ennalta muiden tukimuotojen soveltuvuuden sisämarkkinoille, se aikoo tarkastella uudelleen tämän asetuksen soveltamisalaa ulottaakseen sen tiettyihin tukityyppeihin kyseisillä aloilla. Erityisesti komissio aikoo kehittää satama- ja lentoasemainfrastruktuuria koskevat kriteerit joulukuuhun 2015 mennessä.
(2)
Komissio käynnisti EU:n valtiontukiuudistusta koskevalla tiedonannollaan (5) valtiontukisääntöjen laaja-alaisen tarkistuksen. Tämän valtiontukiuudistuksen päätavoitteena on i) kestävä, älykäs ja osallistava kasvu kilpailuun perustuvilla sisämarkkinoilla ja jäsenvaltioiden tukeminen toimissa julkisten varojen käytön tehostamiseksi; ii) komission suorittaman valtiontukitoimenpiteiden ennakkoarvioinnin keskittäminen tapauksiin, joilla on suurin vaikutus sisämarkkinoilla, ja jäsenvaltioiden yhteistyön tiivistäminen valtiontukisääntöjen täytäntöönpanossa; ja iii) sääntöjen yksinkertaistaminen ja nopeampi, paremmin perusteltu ja määrätietoisempi päätöksenteko, joka pohjautuu selkeisiin taloudellisiin perusteisiin, yhteisiin toimintaperiaatteisiin ja selkeisiin velvollisuuksiin. Asetuksen (EY) N:o 800/2008 tarkistaminen on keskeinen osa valtiontukiuudistusta.
(3)
Tämän asetuksen avulla valvontatoimet olisi voitava priorisoida paremmin, yksinkertaistamista olisi voitava lisätä ja asetuksen olisi lisättävä avoimuutta sekä valtiontukisääntöjen noudattamisen tehokasta arviointia ja valvontaa kansallisella ja unionin tasolla säilyttäen samalla komission ja jäsenvaltioiden toimivaltuudet. Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(4)
Niiden kokemusten perusteella, jotka komissio on saanut asetuksen (EY) N:o 800/2008 soveltamisesta, se on voinut määritellä paremmin edellytykset, joiden nojalla tiettyjen tukimuotojen voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille, ja laajentaa ryhmäpoikkeusten soveltamisalaa. Kokemukset ovat myös tuoneet ilmi, että on tarpeen lisätä avoimuutta ja tehostaa valvontaa ja arviointia erittäin suurten tukiohjelmien osalta ottaen huomioon niiden vaikutus kilpailuun sisämarkkinoilla.
(5)
Tämän asetuksen yleiset soveltamisedellytykset olisi määriteltävä yhteisten periaatteiden nojalla, joilla varmistetaan, että tuki on yhteisen edun mukaista, sillä on selkeä kannustava vaikutus, se on tarkoituksenmukaista ja oikeasuhteista, myönnetty täysin avoimesti ja siihen kohdistuu valvontaa ja säännöllistä arviointia, eikä se muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.
(6)
Tuki, joka täyttää kaikki tässä asetuksessa asetetut yleiset edellytykset ja tiettyjä tukimuotoja koskevat erityiset edellytykset, olisi vapautettava perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa asetetusta ilmoitusvelvollisuudesta.
(7)
Perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki, joka ei kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan, kuuluu edelleen perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisen ilmoitusvaatimuksen piiriin. Tällä asetuksella ei rajoiteta jäsenvaltioiden mahdollisuutta ilmoittaa tuesta, jonka tavoitteet vastaavat tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia tavoitteita.
(8)
Suurten tukiohjelmien mahdollisten kauppaa ja kilpailua vääristävien suurempien vaikutusten vuoksi tukiohjelmien, joiden keskimääräinen vuotuinen valtiontukibudjetti ylittää absoluuttiseen arvoon perustuvan kynnysarvon, olisi periaatteessa oltava valtiontukiarvioinnin kohteena. Arvioinnissa olisi pyrittävä tarkistamaan, onko tukiohjelman sisämarkkinoille soveltuvuuden taustalla olevat oletukset ja edellytykset täytetty, sekä vahvistamaan tukitoimenpiteen tehokkuus sen yleisten ja erityisten tavoitteiden perusteella ja annettava viitteitä ohjelman vaikutuksesta kilpailuun ja kauppaan. Tasapuolisen kohtelun varmistamiseksi valtiontukiarviointi olisi suoritettava komission hyväksymän arviointisuunnitelman perusteella. Tällainen suunnitelma olisi tavallisesti laadittava ohjelman suunnittelun yhteydessä ja hyväksyttävä hyvissä ajoin ennen ohjelman voimaantuloa, mutta tämä ei ehkä ole mahdollista kaikissa tapauksissa. Jotta ei viivytettäisi tällaisten ohjelmien voimaantuloa, tätä asetusta sovelletaan niihin enintään kuuden kuukauden ajan. Komissio voi päättää pidentää tätä ajanjaksoa hyväksyttyään arviointisuunnitelman. Tätä varten arviointisuunnitelma olisi ilmoitettava komissiolle 20 työpäivän kuluessa ohjelman voimaantulosta. Komissio voi myös poikkeuksellisesti päättää, että arviointi ei ole tarpeen asian erityispiirteiden vuoksi. Komission olisi saatava jäsenvaltiolta arviointisuunnitelman arvioinnissa tarvittavat tiedot ja pyydettävä lisätietoja viipymättä, jotta jäsenvaltio voi täydentää puuttuvia tietoja, joita komissio tarvitsee päätöksen tekemiseksi. Tämän menettelyn uutuuden vuoksi komissio antaa erillisessä asiakirjassa yksityiskohtaisia ohjeita, jotka koskevat niiden kuuden kuukauden aikana, joiden kuluessa arviointisuunnitelma on hyväksyttävä, sovellettavaa menettelyä ja niitä malleja, joita käyttäen arviointisuunnitelmat on toimitettava. Arvioitavina oleviin ohjelmiin tehtävät muutokset, lukuun ottamatta muutoksia, jotka eivät voi vaikuttaa tukiohjelman soveltuvuuteen sisämarkkinoille tämän asetuksen nojalla tai eivät voi merkittävästi vaikuttaa hyväksytyn arviointisuunnitelman sisältöön, olisi arvioitava ottaen huomioon tällaisen arvioinnin tulos ja ne olisi jätettävä tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Muun muassa puhtaasti muodollisten muutosten, hallinnollisten muutosten tai EU:n yhteisrahoittamiin toimenpiteisiin liittyvien muutosten ei periaatteessa pitäisi katsoa vaikuttavan merkittävästi hyväksytyn arviointisuunnitelman sisältöön.
(9)
Tätä asetusta ei pitäisi soveltaa tukeen, jolla suositaan kotimaisia tuotteita tuontituotteiden kustannuksella, eikä vientiin liittyvään toimintaan myönnettävään tukeen. Sitä ei pitäisi etenkään soveltaa tukeen, jolla rahoitetaan jakeluverkon perustamista ja toimintaa muissa maissa. Messujen osallistumiskustannuksiin tai sellaisista selvityksistä tai konsulttipalveluista aiheutuviin kustannuksiin myönnettävää tukea, joita tarvitaan uuden tai olemassa olevan tuotteen tuomiseksi uusille markkinoille toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa, ei yleensä katsota vientitueksi.
(10)
Tätä asetusta olisi periaatteessa sovellettava useimmilla talouden aloilla. Joillakin aloilla, kuten kalastus- ja vesiviljelyalalla ja maatalouden alkutuotannon alalla, soveltamisalaa olisi kuitenkin rajoitettava sovellettavien erityissääntöjen perusteella.
(11)
Tätä asetusta olisi sovellettava maataloustuotteiden jalostamiseen ja kaupan pitämiseen edellyttäen, että tietyt edellytykset täyttyvät. Jalostukseksi tai kaupan pitämiseksi ei tässä asetuksessa pitäisi katsoa maatilatoimintaa, joka on tarpeen tuotteen valmistamiseksi ensimyyntiä varten, ensituottajan toimesta tapahtuvaa ensimyyntiä jälleenmyyjille tai jatkojalostajille tai tuotteen valmistamista tällaista ensimyyntiä varten.
(12)
Tätä asetusta ei pitäisi soveltaa kilpailukyvyttömien kivihiilikaivosten sulkemisen helpottamiseksi myönnettävään tukeen, johon sovelletaan kilpailukyvyttömien kivihiilikaivosten sulkemisen helpottamiseksi annettavasta valtiontuesta 10 päivänä joulukuuta 2010 annettua neuvoston päätöstä (6). Tätä asetusta olisi sovellettava muunlaiseen tukeen kivihiilialalla, alueellista tukea lukuun ottamatta.
(13)
Komission olisi varmistettava, että hyväksytty tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun vastaisella tavalla. Sen vuoksi tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle olisi jätettävä tuki tuensaajalle, jolle on annettu sellaiseen komission aikaisempaan päätökseen perustuva maksamaton perintämääräys, jossa tuki on todettu sääntöjenvastaiseksi ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi; poikkeuksen tästä muodostavat tukiohjelmat tiettyjen luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi.
(14)
Tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle olisi jätettävä vaikeuksissa oleville yrityksille myönnettävä tuki, koska tällaista tukea olisi arvioitava valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi 1 päivänä lokakuuta 2004 annettujen suuntaviivojen (7), joiden voimassaoloa on pidennetty komission tiedonannolla valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi 1 päivänä lokakuuta 2004 annettujen yhteisön suuntaviivojen voimassaoloajan pidentämisestä (8), tai myöhempien pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen perusteella, jotta voidaan välttää suuntaviivojen kiertäminen; poikkeuksen tästä muodostavat tukiohjelmat tiettyjen luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi. Oikeusvarmuuden takaamiseksi on aiheellista vahvistaa selkeät kriteerit, jotka eivät edellytä yrityksen tilanteen kaikkien erityispiirteiden arviointia sen määrittämiseksi, katsotaanko yritys vaikeuksissa olevaksi yritykseksi tätä asetusta sovellettaessa.
(15)
Valtiontukisääntöjen täytäntöönpanon valvonta perustuu pitkälti yhteistyöhön jäsenvaltioiden kanssa. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan tämän asetuksen noudattaminen, myös silloin, kun yksittäisiä tukia myönnetään ryhmäpoikkeuksen saaneista ohjelmista.
(16)
Koska kaupankäynnin edellytysten muuttumisen riski on suuri myönnettäessä suuria yksittäisiä tai kasautuneita tukimääriä, komission olisi arvioitava ne ilmoituksen perusteella. Kullekin tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvalle tukimuodolle olisi sen vuoksi määritettävä kynnysarvot, joissa otetaan huomioon kyseisen tuen muoto ja sen todennäköiset vaikutukset kaupankäynnin edellytyksiin. Kynnysarvot ylittävien tukien olisi kuuluttava myös jatkossa perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa määrätyn ilmoitusvaatimuksen piiriin. Tässä asetuksessa vahvistettuja kynnysarvoja ei pitäisi kiertää jakamalla tukiohjelmat tai tukihankkeet keinotekoisesti useisiin tukiohjelmiin tai hankkeisiin, joiden piirteet, tavoitteet tai tuensaajat ovat samanlaiset.
(17)
Läpinäkyvyyden, tasapuolisen kohtelun ja tehokkaan valvonnan varmistamiseksi tätä asetusta olisi sovellettava ainoastaan tukeen, jonka osalta on mahdollista laskea etukäteen tarkka bruttoavustusekvivalentti tarvitsematta tehdä riskinarviointia (läpinäkyvä tuki). Tiettyjen tukivälineiden kuten lainojen, takausten, verotoimenpiteiden, riskirahoitustoimenpiteiden ja erityisesti takaisinmaksettavien ennakkojen osalta tässä asetuksessa olisi määritettävä edellytykset, joiden täyttyessä tällaisia toimenpiteitä voidaan pitää läpinäkyvinä. Pääomapanoksia ei pitäisi katsoa läpinäkyväksi tueksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta riskirahoitusta ja käynnistystukea koskevia erityisehtoja. Takauksista koostuva tuki olisi katsottava läpinäkyväksi, jos bruttoavustusekvivalentti on laskettu kyseisenkaltaiselle yritykselle vahvistettujen safe harbour -maksujen perusteella. Pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritykset) tapauksessa komission tiedonannossa EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina (9) määritetään vuosimaksun tasot, joiden ylittyessä valtion takauksia ei katsottaisi tueksi.
(18)
Jotta varmistetaan, että tuki on tarpeen ja kannustaa kehittämään edelleen tiettyjä toimintoja tai hankkeita, tätä asetusta ei pitäisi soveltaa sellaisiin toimintoihin myönnettävään tukeen, jotka tuensaaja toteuttaisi joka tapauksessa myös ilman tukea. Tuelle olisi myönnettävä tämän asetuksen mukainen vapautus ilmoitusvaatimuksesta vain siinä tapauksessa, että tuetun hankkeen tai toiminnan toteutukseen liittyvät työt aloitetaan vasta sen jälkeen kun tuensaaja on toimittanut kirjallisen tukihakemuksen.
(19)
Kun tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvan tapauskohtaisen tuen saaja on suuri yritys, jäsenvaltion olisi varmistettava sellaisiin tuensaajiin, jotka ovat pk-yrityksiä, sovellettavien kannustavaa vaikutusta koskevien edellytysten täyttymisen lisäksi myös se, että tuensaaja on analysoinut sisäisessä asiakirjassa tuettavan hankkeen tai toiminnan elinkelpoisuutta tuen kanssa ja ilman tukea. Jäsenvaltion olisi tarkistettava, että tällä sisäisellä asiakirjalla osoitetaan, että tuen seurauksena hankkeen tai toiminnan soveltamisala on merkittävästi laajempi, tuensaajan hankkeen tai toiminnan toteuttamiseen käyttämä kokonaismäärä kasvaa merkittävästi taikka hankkeen tai toiminnan toteutusvauhtia nopeutetaan merkittävästi. Alueellisella tuella olisi katsottava olevan kannustava vaikutus, jos investointihanketta ei olisi toteutettu kyseisellä tukialueella ilman tukea.
(20)
Automaattisesti sovellettaviin veroetuuksiin perustuviin tukiohjelmiin olisi jatkossakin sovellettava kannustavaa vaikutusta koskevaa erityisedellytystä, koska tällainen tuki myönnetään eri menettelyjä noudattaen kuin muut tukimuodot. Tällaiset tukiohjelmat olisi pitänyt hyväksyä jo ennen tuetun hankkeen tai toiminnan toteutukseen liittyvien töiden aloittamista. Tätä edellytystä ei pitäisi kuitenkaan soveltaa myöhemmin käyttöön otettaviin verojärjestelmiin edellyttäen, että toiminta kuului jo aikaisempien veroetuuksiin perustuvien verojärjestelmien soveltamisalaan. Tällaisten järjestelmien kannustavan vaikutuksen arvioinnin kannalta ratkaiseva ajankohta on se, jolloin verotoimenpide otettiin käyttöön ensimmäistä kertaa alkuperäisessä järjestelmässä, joka korvataan sen jälkeen myöhemmin käyttöön otettavalla verojärjestelmällä.
(21)
Alueellisen toimintatuen, alueellisen kaupunkikehitystuen, pk-yrityksille rahoituksensaantiin myönnettävän tuen, epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden työhönottoon myönnettävän tuen, alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämiseen ja alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämisestä aiheutuvien lisäkustannusten korvaamiseen myönnettävän tuen, ympäristöverojen alennusten muodossa myönnettävän tuen, tiettyjen luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnettävän tuen, sosiaalisen kuljetustuen syrjäisten alueiden asukkaiden hyväksi sekä kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen myönnettävän tuen osalta kannustavan vaikutuksen olemassaoloa koskevaa vaatimusta ei sovelleta tai olisi oletettava, että sitä on noudatettu, jos näille tukimuodoille tässä asetuksessa asetetut erityisedellytykset täyttyvät.
(22)
Jotta voidaan varmistaa, että tuki on oikeasuhteista ja rajattu välttämättömään määrään, tuen enimmäismäärät olisi mahdollisuuksien mukaan ilmaistava tukikelpoisiin kustannuksiin suhteutettuina tuki-intensiteetteinä. Jos tuen enimmäisintensiteettiä ei voida määrittää, koska tukikelpoisia kustannuksia ei pystytä osoittamaan, tai jotta voidaan käyttää yksinkertaisempia välineitä pienten määrien tapauksessa, tuen enimmäismäärien nimellisarvot olisi määritettävä tukitoimenpiteiden oikeasuhteisuuden varmistamiseksi. Tuki-intensiteetti tai tuen enimmäismäärä olisi komission kokemuksen perusteella vahvistettava tasolle, jolla minimoidaan kilpailunvääristymät tuettavalla alalla ja poistetaan asianmukaisesti markkinoiden toimintapuute tai koheesio-ongelma. Alueellisen investointituen tuki-intensiteetin olisi noudatettava aluetukikarttojen mukaan hyväksyttäviä tuki-intensiteettejä.
(23)
Tuki-intensiteettiä laskettaessa olisi otettava huomioon vain tukikelpoiset kustannukset. Asetuksella ei myönnetä poikkeusta tuelle, joka ylittää sovellettavan tuki-intensiteetin sen seurauksena, että huomioon on otettu sellaisia kustannuksia, jotka eivät ole tukikelpoisia. Tukikelpoiset kustannukset olisi osoitettava selkeillä, eritellyillä ja ajantasaisilla asiakirjoilla. Kaikki käytetyt luvut olisi ilmaistava ennen verojen tai muiden maksujen vähentämistä. Useassa erässä maksettava tuki olisi diskontattava sen myöntämisajankohdan mukaiseen arvoon. Myös tukikelpoiset kustannukset olisi diskontattava myöntämishetken arvoon. Diskonttauksessa ja muussa muodossa kuin avustuksena myönnettävän tuen määrän laskemisessa korkokantana olisi käytettävä tuen myöntämisajankohtana sovellettavaa diskonttokorkoa ja viitekorkoa, joka määritellään viite- ja diskonttokorkojen määrittämisessä sovellettavan menetelmän tarkistamisesta annetun komission tiedonannon (10) mukaisesti. Jos tuki myönnetään veroetuuksina, tukierät olisi diskontattava veroetuuksien voimaantuloajankohtina sovellettavien diskonttokorkojen perusteella. Takaisinmaksettavina ennakkoina myönnettävän tuen käyttöä olisi edistettävä, koska tällaiset riskinjakovälineet vahvistavat tuen kannustavaa vaikutusta. Tämän vuoksi olisi aiheellista säätää, että kun tuki myönnetään takaisinmaksettavina ennakkoina, tämän asetuksen mukaan sovellettavia tuki-intensiteettejä voidaan korottaa muulloin kuin alueellisen tuen tapauksessa, koska alueelliselle tuelle voidaan myöntää poikkeus vain silloin, kun tuki on hyväksyttyjen karttojen mukaista.
(24)
Jos tuki myönnetään tulevia veroja koskevina veroetuuksina, sovellettava diskonttokorko ja tukierien täsmällinen määrä eivät välttämättä ole tiedossa ennakkoon. Tällöin jäsenvaltioiden olisi ennakolta määritettävä tuen diskontatulle arvolle yläraja sovellettavan tuki-intensiteetin rajoissa. Kun tietyn ajankohdan tukierään sisältyvän tuen määrä saadaan myöhemmin selville, diskonttaus voidaan suorittaa kyseisenä ajankohtana sovellettavan diskonttokoron perusteella. Jokaisen tukierän diskontattu arvo olisi vähennettävä yhteenlasketusta ylärajasta (enimmäisraja).
(25)
Jotta voidaan määrittää, noudatetaanko tässä asetuksessa säädettyjä ilmoituskynnysarvoja ja tuen enimmäisintensiteettejä, olisi otettava huomioon tuettuun toimintaan tai hankkeeseen myönnettävän valtiontuen kokonaismäärä. Lisäksi tässä asetuksessa olisi määritettävä olosuhteet, joissa eri tukimuotojen kasautuminen voidaan hyväksyä. Tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saanut tuki ja muu jonkin toisen asetuksen nojalla poikkeuksen saanut tai komission hyväksymä sisämarkkinoille soveltuva tuki voivat kasautua, kunhan kyseiset tukitoimenpiteet koskevat yksilöitävissä olevia eri tukikelpoisia kustannuksia. Jos eri lähteistä peräisin oleva tuki liittyy samoihin - osittain tai täysin päällekkäisiin - yksilöitävissä oleviin tukikelpoisiin kustannuksiin, kasautumisen pitäisi olla sallittua suurimpaan tuki-intensiteettiin tai tukimäärään asti, jota voidaan tämän asetuksen mukaisesti soveltaa kyseiseen tukeen. Tässä asetuksessa olisi myös säädettävä erityissäännöt, jotka koskevat tuen kasautumista sellaisten tukitoimenpiteiden kanssa, joilla on tai ei ole yksilöitävissä olevia tukikelpoisia kustannuksia, kasautumista vähämerkityksisen tuen kanssa ja kasautumista alentuneesti työkykyisten työntekijöiden hyväksi myönnetyn tuen kanssa. Vähämerkityksistä tukea ei usein myönnetä tai voida kohdentaa tiettyihin yksilöitävissä oleviin tukikelpoisiin kustannuksiin. Tällaisessa tapauksessa olisi oltava mahdollista, että vähämerkityksinen tuki voi kasautua vapaasti tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneen valtiontuen kanssa. Jos vähämerkityksinen tuki on kuitenkin myönnetty samoihin yksilöitävissä oleviin tukikelpoisiin kustannuksiin kuin tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saanut valtiontuki, kasautuminen olisi sallittava ainoastaan tämän asetuksen III jaksossa vahvistettuun tuen enimmäisintensiteettiin asti.
(26)
Unionin toimielinten, virastojen, yhteisyritysten tai muiden elinten keskitetysti hallinnoima unionin rahoitus, joka ei kuulu suoraan tai välillisesti jäsenvaltioiden määräysvaltaan, ei ole valtiontukea. Kun tällaista rahoitusta myönnetään yhdessä muun valtiontuen kanssa, ainoastaan muu valtiontuki olisi otettava huomioon määritettäessä, onko ilmoituskynnysarvoja ja tuen enimmäisintensiteettejä noudatettu, edellyttäen että samoihin tukikelpoisiin kustannuksiin myönnetyn julkisen rahoituksen kokonaismäärä ei ylitä sovellettavissa unionin lainsäädännön säännöissä vahvistettua suurinta mahdollista rahoitusastetta.
(27)
Koska perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki on periaatteessa kiellettyä, on tärkeää, että kaikki osapuolet pystyvät tarkistamaan, onko tuki myönnetty sovellettavia sääntöjä noudattaen. Tämän vuoksi valtiontuen läpinäkyvyys on olennaista perussopimuksen sääntöjen asianmukaisen soveltamisen kannalta ja edistää sääntöjen noudattamista, vastuuvelvollisuutta, vertaisarviointeja ja tehostaa viime kädessä julkisten varojen käyttöä. Läpinäkyvyyden varmistamiseksi jäsenvaltioita olisi vaadittava perustamaan alueellisella tai kansallisella tasolla kattavat valtiontuen verkkosivustot, joilla julkaistaan yhteenveto jokaisesta tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneesta tukitoimenpiteestä. Tämän velvoitteen noudattaminen olisi asetettava edellytykseksi sille, että yksittäinen tuki soveltuu sisämarkkinoille. Julkisen sektorin hallussa olevien tietojen uudelleenkäytöstä annetun direktiivin 2003/98/EY muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2013/37/EU (11) vahvistetun tietojen julkaisemista koskevan tavanomaisen käytännön mukaisesti olisi käytettävä vakiomuotoa, joka mahdollistaa tietojen hakemisen, lataamisen ja helpon julkaisemisen internetissä. Linkit kaikkien jäsenvaltioiden valtiontukisivustoille olisi julkaistava komission verkkosivustolla. Asetuksen (EY) N:o 994/98, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EU) N:o 733/2013, 3 artiklan mukaisesti jokaisesta tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneesta tukitoimenpiteestä olisi julkaistava yhteenveto komission verkkosivustolla.
(28)
Tukitoimenpiteiden tehokkaan valvonnan varmistamiseksi asetuksen (EY) N:o 994/98, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EU) N:o 733/2013, mukaisesti on aiheellista vahvistaa vaatimukset, jotka koskevat jäsenvaltioiden raportointia tukitoimenpiteistä, joille on myönnetty poikkeus tämän asetuksen säännösten perusteella, ja tämän asetuksen soveltamisesta. Lisäksi on aiheellista vahvistaa säännöt, jotka koskevat tietoja, joita jäsenvaltioiden olisi säilytettävä tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saavan tuen osalta ottaen huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (12) 15 artiklassa säädetty vanhentumisaika.
(29)
Jotta voidaan lisätä tässä asetuksessa vahvistettujen soveltuvuusedellytysten vaikuttavuutta, komission olisi voitava peruuttaa ryhmäpoikkeuksesta johtuva etu tulevien tukitoimenpiteiden osalta, jos näitä vaatimuksia ei noudateta. Komission olisi voitava rajata ryhmäpoikkeuksesta johtuvan edun peruuttaminen koskemaan vain tietyntyyppistä tukea, tiettyjä tuensaajia tai tiettyjen viranomaisten toteuttamia tukitoimenpiteitä, jos tämän asetuksen noudattamatta jättäminen vaikuttaa ainoastaan rajoitettuun määrään toimenpiteitä tai tiettyihin viranomaisiin. Tällaisen kohdennetun peruuttamisen pitäisi tarjota oikeasuhteinen korjaustoimenpide, joka liittyy suoraan tämän asetuksen havaittuun noudattamatta jättämiseen. Jos I ja III luvussa asetettuja yleisiä soveltuvuusedellytyksiä ei täytetä, myönnetty tuki ei kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan ja tämän vuoksi kyseessä on sääntöjenvastainen tuki, jonka komissio tutkii asetuksessa (EY) N:o 659/1999 tarkoitettua asianmukaista menettelyä noudattaen. Jos II luvussa esitettyjä vaatimuksia ei noudateta, ryhmäpoikkeuksesta johtuvan edun peruuttaminen tulevien tukitoimenpiteiden osalta ei vaikuta siihen, että tätä asetusta noudattaville aikaisemmille toimenpiteille myönnettiin ryhmäpoikkeus.
(30)
Kilpailunvääristymiä mahdollisesti aiheuttavien erojen poistamiseksi, pk-yrityksiä koskevien unionin ja kansallisten aloitteiden yhteensovittamisen helpottamiseksi ja hallinnollisen selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi tässä asetuksessa käytettävän pk-yrityksen määritelmän olisi perustuttava mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6 päivänä toukokuuta 2003 annetussa komission suosituksessa 2003/361/EY (13) olevaan määritelmään.
(31)
Alueellisella tuella pyritään poistamaan epäedullisessa asemassa olevien alueiden haittoja ja edistämään siten jäsenvaltioiden ja koko unionin taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta. Alueellisen tuen tarkoituksena on auttaa kehittämään kaikkein epäedullisimmassa asemassa olevia alueita tukemalla investointeja ja työpaikkojen luomista kestävän kehityksen periaatteen mukaisesti. Perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan edellytykset täyttävillä alueilla alueellista tukea voidaan myöntää edistämään uusien toimipaikkojen perustamista, olemassa olevan toimipaikan kapasiteetin laajentamista, toimipaikan tuotannon monipuolistamista tai olemassa olevan toimipaikan tuotantoprosessin perusteellista muuttamista. Kun otetaan huomioon, että suuret yritykset kärsivät alueellisista haitoista vähemmän kuin pk-yritykset investoidessaan perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan edellytykset täyttävälle alueelle, alueellinen tuki suurille yrityksille olisi vapautettava ilmoitusvaatimuksesta vain silloin, kun kyse on alkuinvestoinnista uuteen taloudelliseen toimintaan kyseisillä alueilla.
(32)
Jos aluetukiohjelma suunnataan rajoitetulle määrälle toimialoja, sen tavoite ja todennäköiset vaikutukset saattavat olla ennemminkin alakohtaisia kuin horisontaalisia. Tämän vuoksi alakohtaisia ohjelmia ei voida vapauttaa ilmoitusvaatimuksesta. Komissio voi kuitenkin ilmoituksen perusteella arvioida niiden mahdollisia myönteisiä vaikutuksia sovellettavien suuntaviivojen, puitteiden tai päätösten nojalla. Tämä koskee erityisesti tukiohjelmia, jotka liittyvät taloudelliseen toimintaan kivihiilialalla, laivanrakennusalalla ja kuljetusalalla. Lisäksi teräs- ja synteettikuituteollisuuden erityispiirteiden vuoksi katsotaan, että alueellisen tuen kielteisiä vaikutuksia kyseisillä aloilla ei ole mahdollista tasapainottaa myönteisillä koheesiovaikutuksilla. Sen vuoksi näillä aloilla ei saa myöntää alueellista tukea. Matkailualalla ja laajakaista-alalla on tärkeä merkitys kansantalouksille ja yleisesti ottaen erityisen myönteinen vaikutus alueelliseen kehitykseen. Matkailutoimintaa ja laajakaistaa koskevat alueelliset tukiohjelmat olisi sen vuoksi vapautettava ilmoitusvaatimuksesta. Maataloustuotteiden jalostamisella ja kaupan pitämisellä on myös voimakkaat yhteydet paikallis- ja aluetalouksiin, ja niihin olisi sovellettava ryhmäpoikkeusta.
(33)
Energian tuotantoon, jakeluun ja energiainfrastruktuuriin sovelletaan alakohtaista sisämarkkinalainsäädäntöä, mikä ilmenee kriteereissä, joilla varmistetaan näillä aloilla myönnettävän tuen soveltuvuus sisämarkkinoille ja johdonmukaisuus EU:n ympäristö- ja energiapolitiikan kanssa. Tämän asetuksen 1 jakson nojalla myönnettävällä alueellisella tuella pyritään saavuttamaan taloudellista kehitystä koskevia tavoitteita ja koheesiotavoitteita, minkä vuoksi siihen sovelletaan hyvin erilaisia soveltuvuusedellytyksiä. Tämän asetuksen alueellista tukea koskevia säännöksiä ei sen vuoksi pitäisi soveltaa toimenpiteisiin, jotka koskevat energian tuotantoa, jakelua ja energiainfrastruktuuria.
(34)
Investoinnit, joiden ansiosta yritykset pystyvät ylittämään unionin normit tai parantamaan ympäristönsuojelun tasoa unionin normien puuttuessa, investoinnit ennakoivaan unionin tuleviin normeihin mukautumiseen, investoinnit energiatehokkuustoimenpiteisiin, mukaan lukien rakennuksia koskevat energiatehokkuushankkeet, investoinnit pilaantuneiden alueiden kunnostamiseen ja tuki ympäristötutkimuksiin eivät vaikuta suoraan energiamarkkinoiden toimintaan. Tällaiset investoinnit voivat edistää samanaikaisesti sekä aluepoliittisia tavoitteita että energia- ja ympäristöpoliittisia tavoitteita Euroopan unionissa. Tällaisissa tapauksissa voidaan soveltaa sekä tämän asetuksen alueellista tukea että ympäristönsuojelutukea koskevia säännöksiä riippuen kyseisen toimenpiteen päätavoitteesta.
(35)
Jotta pääomainvestointeja ei asetettaisi etusijalle suhteessa työvoimakustannuksiin tehtäviin investointeihin, alueellista investointitukea olisi voitava mitata joko investointikustannusten perusteella tai investointihankkeella välittömästi luoduista työpaikoista aiheutuneiden palkkakustannusten perusteella.
(36)
Alueellista investointitukea ei pitäisi vapauttaa ilmoitusvelvollisuudesta, kun se myönnetään tuensaajalle, joka on sulkenut samaa tai samankaltaista toimintaa Euroopan talousalueella harjoittavan tuotantolaitoksen kahden alueellisen investointituen hakemista edeltävän vuoden aikana, tai kun tuensaajalla on tuen hakemisen aikaan konkreettisia suunnitelmia lopettaa tällainen toiminta viimeistään kahden vuoden kuluessa sen alkuinvestoinnin loppuun saattamisesta kyseisellä alueella, johon tukea haetaan.
(37)
Komissio on saanut riittävästi kokemusta perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan soveltamisesta alueelliseen toimintatukeen, jolla korvataan syrjäisimmillä alueilla tai harvaanasutuilla alueilla tuotettujen tuotteiden ja kyseisillä alueilla jatkojalostettujen tuotteiden lisäkuljetuskustannuksia ja syrjäisimmille alueille sijoittautuneille tuensaajille aiheutuneita ylimääräisiä tuotanto- ja toimintakustannuksia (muut kuin lisäkuljetuskustannukset). Koska maatalousalalla POSEI-ohjelmien nojalla maksettavan lisätuen johdosta on olemassa riski kuljetuskustannusten liiallisesta korvaamisesta ja koska ei ole poissuljettua, että osaa maataloustuotteista ei ole tuotettu vaihtoehtoisessa sijaintipaikassa, maatalousalalla ei pitäisi myöntää alueellista toimintatukea, jolla korvataan syrjäisimmillä alueilla ja harvaanasutuilla alueilla tuotettujen tuotteiden lisäkuljetuskustannuksia tämän asetuksen nojalla. Syrjäisimmillä alueilla aiheutuvien muiden lisäkustannusten kuin lisäkuljetuskustannusten korvaamiseen myönnettävä alueellinen toimintatuki olisi katsottava sisämarkkinoille soveltuvaksi ja perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta vapautetuksi ainoastaan, jos tällainen tuki on rajattu joko 15 prosenttiin suhteessa bruttoarvonlisäykseen, jonka tuensaaja tuottaa joka vuosi kyseisellä syrjäisimmällä alueella, tai 25 prosenttiin suhteessa vuotuisiin työvoimakustannuksiin, joita tuensaajalle aiheutuu kyseisellä syrjäisimmällä alueella, tai 10 prosenttiin suhteessa tuensaajan vuotuiseen liikevaihtoon kyseisellä syrjäisimmällä alueella. Jos tuki ei ylitä määrää, joka saadaan yhdellä näistä vaihtoehtoisista menetelmistä ylimääräisten toimintakustannusten (muut kuin kuljetuskustannukset) määrittämiseksi, sen voidaan katsoa olevan perusteltua ottaen huomioon vaikutus alueelliseen kehitykseen ja oikeassa suhteessa haittoihin, joita yritykset kohtaavat syrjäisimmillä alueilla.
(38)
Kaupunkikehitystuella puututaan taloudellisten, ympäristö- ja sosiaalisten ongelmien korkeaan keskittymiseen aluetukikartassa nimetyillä tukialueilla sijaitseville kaupunkialueille ja siten edistetään taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta jäsenvaltioissa ja koko unionissa. Kaupunkikehitystuella korjattavat markkinoiden toimintapuutteet liittyvät kaupunkikehityksen rahoitusympäristöön, siihen, ettei kaupunkikehitykseen ole yhdennettyä lähestymistapaa, rahoitusvajeeseen, joka edellyttää rajallisten julkisten varojen vipuvaikutuksen suurempaa hyödyntämistä, ja tarpeeseen omaksua liiketaloudellisempi lähestymistapa kaupunkialueiden elvyttämiseen. Sen vuoksi kaupunkikehitystuen, jolla tuetaan osallistavien, yhdennettyjen ja kestävien strategioiden kehittämistä tukialueilla havaittujen lisäongelmien poistamiseksi, olisi kuuluttava ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan.
(39)
Eurooppa 2020 -strategian (14) ensisijaisten tavoitteiden mukaisiin investointeihin, joita tehdään vihreään teknologiaan ja vähähiiliseen talouteen siirtymiseen aluetukikartan mukaisilla tukialueilla, olisi voitava myöntää korkeampia tukimääriä alueellisten lisien avulla.
(40)
Pk-yrityksillä on ratkaiseva asema työpaikkojen luomisessa ja yleisemmin yhteiskunnallisen vakauden ja talouskehityksen edistäjinä. Markkinoiden toimintapuutteet voivat kuitenkin vaikeuttaa pk-yritysten kehitystä ja aiheuttaa niille seuraavia tyypillisiä haittoja. Pk-yritysten on usein vaikea saada pääomaa tai lainoja; tämä johtuu tiettyjen rahoitusmarkkinoiden pyrkimyksestä välttää riskinottoa ja siitä, että ne voivat ehkä tarjota vakuuksia vain rajoitetusti. Pk-yritysten resurssien rajallisuus voi myös heikentää niiden mahdollisuuksia hankkia tietoja erityisesti uudesta teknologiasta ja potentiaalisista markkinoista. Pk-yritysten liiketoiminnan kehittämisen helpottamiseksi tällä asetuksella olisi sen vuoksi myönnettävä poikkeus tietyille tukimuodoille, kun niitä myönnetään pk-yritysten hyväksi. Näihin tukimuotoihin olisi sisällyttävä erityisesti pk-yritysten investointituki ja tuki pk-yritysten messuille osallistumiseen.
(41)
Euroopan alueellinen yhteistyö -tavoitteen tukemista Euroopan aluekehitysrahastosta koskevista erityissäännöksistä 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1299/2013 (15) soveltamisalaan kuuluviin Euroopan alueellisen yhteistyön hankkeisiin osallistuvien pk-yritysten on usein vaikea rahoittaa lisäkustannukset, joita aiheutuu yhteistyöstä eri alueille ja eri jäsenvaltioihin tai kolmansiin maihin sijoittautuneiden kumppanien kanssa. Euroopan alueellinen yhteistyö on tärkeää koheesiopolitiikan kannalta ja se tarjoaa puitteet eri jäsenvaltioiden tai kolmansien maiden kansallisten, alueellisten ja paikallisten toimijoiden välisten yhteisten toimien toteuttamiselle ja toimintatapoja koskevien kokemusten vaihtamiselle. Sen vuoksi tässä asetuksessa olisi puututtava tiettyihin Euroopan alueellisen yhteistyön hankkeiden kohtaamiin vaikeuksiin, jotta niiden olisi helpompi noudattaa valtiontukisääntöjä. Euroopan alueelliseen yhteistyöhön liittyvät ongelmat, jotka tällä asetuksella olisi poistettava, koskevat Euroopan alueellisen yhteistyön hankkeisiin sovellettavaa alueellista tuki-intensiteettiä, Euroopan alueellisen yhteistyön hankkeisiin liittyviä pk-yritysten yhteistyökustannuksia sekä julkaisemista, tiedotusta, raportointia ja tietojen säilyttämistä seurantatarkoituksia varten koskevia velvollisuuksia.
(42)
Pk-yritysten erityisten haittojen ja yritysten välisten erojen vuoksi niihin voidaan soveltaa eri perustuki-intensiteettejä ja eri lisiä.
(43)
Valtiontuesta pk-yrityksiin tehtävien riskipääomasijoitusten edistämiseksi annettujen yhteisön suuntaviivojen (16) soveltamisesta saadun kokemuksen perusteella unionissa on joitakin erityisiä riskipääomamarkkinoiden toimintapuutteita, jotka rasittavat tietyntyyppisiä investointeja eri vaiheissa yritysten kehitystä. Nämä markkinoiden toimintapuutteet johtuvat siitä, että riskipääoman tarjonta ja kysyntä eivät täysin kohtaa. Riskipääoman tarjonta markkinoilla voi tämän vuoksi olla liian vähäistä eivätkä yritykset saa rahoitusta, vaikka niillä olisi houkutteleva liiketoimintamalli ja hyvät kasvunäkymät. Riskipääomamarkkinoiden toimintapuutteiden pääasiallisin syy on epätäydellinen tai epäsymmetrinen informaatio, joka vaikuttaa erityisesti pk-yritysten mahdollisuuksiin saada pääomaa, minkä vuoksi julkinen tuki voi olla perusteltua. Se ei vaikuta pelkästään riskipääoman tarjontaan, vaan vaikeuttaa myös tiettyjen pk-yritysten mahdollisuutta saada vieraan pääoman ehtoista rahoitusta. Näistä syistä riskirahoitustoimenpiteet, joilla pyritään houkuttelemaan yksityistä pääomaa riskirahoituksen tarjoamiseksi rahoitusvajeesta kärsiville julkisesti noteeraamattomille pk-yrityksille ja joilla pyritään varmistamaan tuotto-odotuksiin perustuvat rahoituspäätökset ja rahoituksen välittäjien markkinaperusteinen toiminta, olisi vapautettava ilmoitusvaatimuksesta tietyin edellytyksin.
(44)
Pienille yrityksille myönnettävä käynnistystuki, pk-yrityksiin erikoistuneille vaihtoehtoisille kauppapaikoille myönnettävä tuki ja tuki, jota myönnetään pk-yrityksiä koskeviin esiselvityskustannuksiin, olisi myös vapautettava ilmoitusvaatimuksesta tietyin edellytyksin.
(45)
Tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävä tuki voi edistää kestävää talouskasvua, vahvistaa kilpailukykyä ja parantaa työllisyyttä. Asetuksen (EY) N:o 800/2008 sekä tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön puitteiden (17) soveltamisesta saadut kokemukset osoittavat, että markkinoiden toimintapuutteet voivat estää markkinoita pääsemästä optimaaliseen tuotokseen ja aiheuttaa tehottomuutta, joka liittyy ulkoisvaikutuksiin, julkishyödykkeisiin ja osaamiseen liittyviin kerrannaisvaikutuksiin, epätäydelliseen ja epäsymmetriseen informaatioon sekä koordinointiin ja verkostoitumiseen liittyviin ongelmiin.
(46)
Pk-yritykset saattavat kohdata vaikeuksia pyrkiessään hyötymään uudesta teknologisesta kehityksestä, tietämyksen siirrosta tai korkeasti koulutetusta henkilöstöstä. Tutkimus- ja kehityshankkeisiin myönnettävä tuki, toteutettavuustutkimuksiin myönnettävä tuki ja pk-yritysten innovaatiotuki, johon kuuluu myös teollisuusoikeuksien kustannuksiin myönnettävä tuki, voisivat korjata nämä ongelmat, ja ne olisi sen vuoksi vapautettava ilmoitusvaatimuksesta tietyin edellytyksin.
(47)
Tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävän hanketuen osalta tukea saavan tutkimushankkeen osan olisi kuuluttava kokonaisuudessaan perustutkimuksen, teollisen tutkimuksen tai kokeellisen kehittämisen alaan. Kun hanke koostuu eri tehtävistä, kunkin tehtävän olisi luokiteltava kuuluvan johonkin näistä tutkimusluokista tai olisi katsottava, ettei se kuulu mihinkään kyseisistä luokista. Tällaisen luokittelun ei välttämättä tarvitse noudattaa kronologista järjestystä siten, että siirryttäisiin vaiheittain perustutkimuksesta markkinoita lähempänä olevaan toimintaan. Tämä tarkoittaa sitä, että hankkeen loppuvaiheessa suoritettava tehtävä voidaan luokitella osaksi teollista tutkimusta. Vastaavasti hankkeen alkuvaiheessa harjoitettava toiminta voi olla osa kokeellista kehittämistoimintaa. Tuettu hankkeen osa voi sisältää myös tutkimusta valmistelevia toteutettavuustutkimuksia.
(48)
Korkealuokkaiset tutkimusinfrastruktuurit ovat yhä tärkeämpi edellytys uraauurtavalle tutkimukselle ja innovoinnille, koska ne houkuttelevat lahjakkuuksia maailmanlaajuisesti ja ovat välttämättömiä uuden tieto- ja viestintätekniikan ja keskeisten kehitystä vauhdittavien teknologioiden tukemiseksi. Julkisten tutkimusinfrastruktuurien olisi jatkossakin toimittava yhteistyössä teollisen tutkimuksen kanssa. Julkisesti rahoitettujen tutkimusinfrastruktuurien käyttöoikeus olisi myönnettävä läpinäkyvästi, syrjimättömästi ja markkinaehdoin. Jos näitä edellytyksiä ei noudateta, tukitoimenpidettä ei pitäisi vapauttaa ilmoitusvaatimuksesta. Useat osapuolet voivat omistaa tietyn infrastruktuurin, harjoittaa sen toimintaa ja käyttää sitä, ja julkiset yhteisöt ja yritykset voivat käyttää infrastruktuuria yhdessä.
(49)
Tutkimusinfrastruktuurit voivat harjoittaa sekä taloudellista että muuta kuin taloudellista toimintaa. Jotta voidaan välttää valtiontuen myöntäminen taloudelliselle toiminnalle muulle kuin taloudelliselle toiminnalle myönnetyn julkisen rahoituksen kautta, taloudellisen ja muun kuin taloudellisen toiminnan kustannukset ja rahoitus olisi erotettava toisistaan selvästi. Kun infrastruktuuria käytetään sekä taloudelliseen toimintaan että muuhun kuin taloudelliseen toimintaan, muuhun kuin taloudelliseen toimintaan liittyvien kustannusten rahoitus valtion varoista ei ole valtiontukea. Julkiseen rahoitukseen sovelletaan valtiontukisääntöjä ainoastaan, jos sillä katetaan taloudelliseen toimintaan liittyviä kustannuksia. Ainoastaan jälkimmäiset olisi otettava huomioon varmistettaessa, että ilmoituskynnysarvoja ja tuen enimmäisintensiteettejä noudatetaan. Jos infrastruktuuria käytetään lähes yksinomaan muuhun kuin taloudelliseen toimintaan, sen rahoitus voi jäädä kokonaisuudessaan valtiontukisääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle, jos taloudellinen käyttö on puhtaasti liitännäistoimintaa eli toimintaa, joka liittyy suoraan infrastruktuurin toimintaan ja on sen kannalta välttämätöntä tai joka liittyy kiinteästi sen pääasialliseen muuhun kuin taloudelliseen käyttöön ja joka on laajuudeltaan suppeaa. Näin olisi katsottava olevan silloin, kun taloudellisessa toiminnassa käytetään samoja tuotantopanoksia (kuten materiaaleja, laitteita, työvoimaa ja kiinteää pääomaa) kuin muussa kuin taloudellisessa toiminnassa ja tällaiseen taloudelliseen toimintaan vuosittain osoitettu kapasiteetti on enintään 20 prosenttia tutkimusinfrastruktuurin vuotuisesta kokonaiskapasiteetista.
(50)
Innovaatioklustereille myönnettävällä tuella pyritään poistamaan markkinoiden toimintapuutteita, jotka liittyvät klustereiden kehittämistä haittaaviin tai klustereiden välistä vuorovaikutusta ja tiedonvaihtoa rajoittaviin koordinointiongelmiin. Valtiontuki voi tukea investointeja innovaatioklustereiden yhteiskäytössä oleviin avoimiin infrastruktuureihin tai klustereiden toimintaa parantamalla niiden yhteistoimintaa, verkostoitumista ja koulutustoimintaa. Toimintatuki innovaatioklustereille olisi kuitenkin sallittava vain tilapäisesti rajoitetuksi ajaksi, joka on enintään kymmenen vuotta. Tukikelpoisiin kokonaiskustannuksiin myönnettävän tuen kokonaismäärä ei saisi olla yli 50 prosenttia tuen myöntämisajanjakson aikana.
(51)
Prosesseihin ja organisointiin liittyvä innovaatiotoiminta saattaa kärsiä epätäydellisen informaation ja myönteisten ulkoisvaikutusten muodossa ilmenevistä markkinoiden toimintapuutteista, jotka olisi ratkaistava erityisillä toimenpiteillä. Tuki tällaiselle innovaatiotoiminnalle koskee lähinnä pk-yrityksiä, koska ne kohtaavat rajoitteita, jotka voivat heikentää niiden valmiuksia parantaa tuotanto- tai jakelumenetelmiään tai tehostaa merkittävästi liiketoimintatapojaan, työpaikkaorganisaatiotaan ja ulkoisia suhteitaan. Jotta voitaisiin kannustaa suuria yrityksiä tekemään pk-yritysten kanssa yhteistyötä prosesseihin ja organisointiin liittyvässä innovaatiotoiminnassa, tukitoimenpiteisiin, joilla tuetaan suuryrityksille tällaisesta toiminnasta aiheutuvia kustannuksia, olisi myös sovellettava ryhmäpoikkeusasetusta tietyin edellytyksin.
(52)
Epäedullisessa asemassa olevien ja alentuneesti työkykyisten työntekijöiden koulutuksen, työhönoton ja työllistämisen edistäminen on unionin ja sen jäsenvaltioiden talous- ja sosiaalipolitiikan keskeisiä tavoitteita.
(53)
Koulutuksen ulkoisvaikutukset ovat yleensä koko yhteiskunnan kannalta myönteisiä, sillä se lisää käytettävissä olevaa ammattitaitoista työvoimaa, johon muutkin yritykset voivat turvautua, parantaa unionin teollisuuden kilpailukykyä ja sillä on merkittävä asema Euroopan unionin työllisyysstrategiassa. Tuki koulutuksen edistämiseen olisi sen vuoksi vapautettava ilmoitusvaatimuksesta tietyin edellytyksin. Pk-yrityksiin kohdistuvien erityishaittojen ja koulutusinvestoinneista niille aiheutuvien suhteellisesti korkeampien kustannusten vuoksi tällä asetuksella ilmoitusvaatimuksesta vapautettavan tuen intensiteettejä olisi korotettava, kun on kyse pk-yrityksistä. Lisäksi tämän asetuksen nojalla vapautetun tuen intensiteettejä olisi korotettava, jos koulutusta annetaan epäedullisessa asemassa oleville tai alentuneesti työkykyisille työntekijöille. Merenkulkualan koulutuksen piirteiden vuoksi siihen on perusteltua soveltaa erityisiä periaatteita.
(54)
Tietyillä epäedullisessa asemassa olevien ja alentuneesti työkykyisten työntekijöiden ryhmillä on edelleen erityisen suuria vaikeuksia päästä työmarkkinoille ja pysyä siellä. Tästä syystä viranomaiset voivat toteuttaa toimenpiteitä, joilla yrityksiä kannustetaan lisäämään näihin epäedullisessa asemassa oleviin ryhmiin kuuluvien työntekijöiden, erityisesti nuorten, työllistämistä. Koska työllistämiskustannukset kuuluvat kaikkien yritysten tavanomaisiin toimintakustannuksiin, epäedullisessa asemassa olevien ja alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämiseen myönnettävällä tuella olisi oltava myönteinen vaikutus kyseisten työntekijäryhmien työllisyysasteeseen eikä se saisi pelkästään tarjota yrityksille tilaisuutta supistaa kustannuksia, jotka niiden olisi muussa tapauksessa katettava. Tällainen tuki olisi sen vuoksi vapautettava ilmoitusvaatimuksesta silloin, kun se todennäköisesti auttaa näitä työntekijäryhmiä pääsemään tai palaamaan työmarkkinoille ja pysymään työmarkkinoilla. Kuten asiakirjassa ”Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Euroopan vammaisstrategia 2010-2020: Uudistettu sitoutuminen esteettömään Eurooppaan” (18) todetaan, EU:n vammaisstrategiassa yhdistetään syrjinnän torjumista, yhtäläisiä mahdollisuuksia ja aktiivista osallistamista edistäviä toimenpiteitä, ja se kuvastaa YK:n yleissopimusta vammaisten henkilöiden oikeuksista, jonka sopimuspuolia EU ja useimmat jäsenvaltiot ovat. Tässä asetuksessa olisi viitattava alentuneesti työkykyisille työntekijöille myönnettävään tukeen yleissopimuksen 1 artiklan mukaisesti.
(55)
Kuten asiakirjassa ”Komission tiedonanto - Eurooppa 2020: Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia” (19) todetaan, kestävä kasvu, jolla edistetään resurssitehokkaampaa, vihreämpää ja kilpailukykyisempää taloutta, on yksi älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan Eurooppa 2020 -strategian päätavoitteista. Kestävä kehitys perustuu muun muassa ympäristönsuojelun korkeaan tasoon ja ympäristön laadun parantamiseen. Ympäristönsuojelun alalla esiintyy markkinoiden toimintapuutteita, ja tavanomaisissa markkinaolosuhteissa yrityksillä ei välttämättä ole kannustinta vähentää aiheuttamaansa pilaantumista, koska pilaantumisen vähentäminen saattaa kasvattaa niiden kustannuksia ilman vastaavia etuja. Kun yrityksillä ei ole velvollisuutta kantaa pilaantumisesta aiheutuvia kustannuksia, koko yhteiskunta joutuu kattamaan nämä kustannukset.
(56)
Velvoittavien ympäristönormien käyttöönottaminen voi poistaa tällaisen markkinoiden toimintapuutteen. Ympäristönsuojelun korkeampi taso on mahdollista saavuttaa investoinneilla, jotka ylittävät velvoittavat unionin normit. Jotta yrityksiä kannustettaisiin parantamaan ympäristönsuojelun tasoa ylittämällä velvoittavat unionin normit, tämän alan valtiontuen olisi kuuluttava ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan. Jotta jäsenvaltioita ei saataisi luopumaan sellaisten kansallisten normien asettamisesta, jotka ovat tiukempia kuin vastaavat unionin normit, tällaiseen valtiontukeen olisi sovellettava poikkeusta riippumatta siitä, onko olemassa velvoittavia kansallisia normeja, jotka ovat unionin normia tiukempia.
(57)
Periaatteessa tukea ei pitäisi myöntää, jos investointien tuloksena yritykset noudattavat jo hyväksyttyjä unionin normeja, jotka eivät ole vielä voimassa. Valtiontuki voi kuitenkin johtaa siihen, että yritykset parantavat ympäristökäyttäytymistään, jos tällaisella valtiontuella kannustetaan yrityksiä mukautumaan ennakoivasti tuleviin unionin normeihin ennen tällaisten normien voimaantuloa ja jos kyseisiä normeja ei sovelleta takautuvasti. Yrityksille tuleviin unionin normeihin mukautumiseksi myönnettävä tuki voi johtaa siihen, että korkeampi ympäristönsuojelun taso saavutetaan nopeammin, ja sen vuoksi tällaiseen tukeen olisi sovellettava poikkeusta.
(58)
Osana EU 2020 -strategiaa unioni on asettanut tavoitteeksi parantaa energiatehokkuutta 20 prosenttia vuoteen 2020 mennessä, ja se on erityisesti hyväksynyt energiatehokkuudesta, direktiivien 2009/125/EY ja 2010/30/EU muuttamisesta sekä direktiivien 2004/8/EY ja 2006/32/EY kumoamisesta 25 päivänä lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/27/EU (20), jossa vahvistetaan yhteiset puitteet energiatehokkuuden edistämiseksi unionissa, jotta voidaan saavuttaa tavoitteeksi asetettu vähintään 20 prosentin säästö unionin primäärienergian kulutuksessa. Jotta voitaisiin helpottaa näiden tavoitteiden saavuttamista, toimenpiteiden, joilla tuetaan energiatehokkuutta, energiatehokasta yhteistuotantoa ja energiatehokasta kaukolämmitystä ja -jäähdytystä, olisi kuuluttava ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan.
(59)
Toimenpiteet, joilla lisätään rakennusten energiatehokkuutta, ovat vähähiiliseen talouteen siirtymistä koskevien Eurooppa 2020 -prioriteettien mukaisia. Koska rakennusten energiatehokkuuteen ei ole yhdennettyä lähestymistapaa, tällaiset investoinnit voivat usein kohdata rahoitusvajeen, joka edellyttää rajallisten julkisten varojen vipuvaikutuksen suurempaa hyödyntämistä. Sen vuoksi jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus tukea rakennuksiin tehtäviä energiatehokkuusinvestointeja myöntämällä tukea suorina avustuksina rakennusten omistajille tai vuokralaisille energiatehokkuustoimenpiteitä koskevien yleisten säännösten mukaisesti ja myös lainoina ja takauksina, jotka myönnetään sellaisten rahoituksen välittäjien kautta, jotka on valittu läpinäkyvällä valintamenettelyllä, rakennuksiin liittyviä energiatehokkuushankkeita koskevien erityissäännösten nojalla.
(60)
Jotta voidaan saavuttaa uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä sekä direktiivien 2001/77/EY ja 2003/30/EY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta 23 päivänä huhtikuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/28/EY (21) säädetyt uusiutuvia energialähteitä koskevat unionin tavoitteet ja jos lisätukea tarvitaan kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2003/87/EY (22) säädetyn unionin päästökauppajärjestelmän kaltaisten sääntelypuitteiden lisäksi, energiantuotantoa uusiutuvista lähteistä tukeville investoinneille myönnettävän tuen olisi kuuluttava ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan.
(61)
Kaupan ja kilpailun vähäisen vääristymisen vuoksi ryhmäpoikkeuksen olisi tarkkaan määritellyin edellytyksin katettava myös toimintatuki, jota myönnetään uusiutuvaa energiaa tuottaville pienille laitoksille. Suurille laitoksille myönnettävän toimintatuen olisi kuuluttava ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan, kun kilpailun vääristyminen on rajoitettua. Sen vuoksi tällaiselle toimintatuelle voidaan myöntää ryhmäpoikkeus, kun sitä myönnetään uusille ja innovatiivisille teknologioille, jos tuki on myönnetty tarjouskilpailumenettelyssä, joka on avoinna vähintään yhdelle uudelle ja innovatiiviselle teknologialle, ja käytössä on menetelmä, joka altistaa uusiutuvan energian tuottajat markkinahinnoille. Tällä perusteella myönnetyn kokonaistuen saa myöntää enintään 5 prosentille suunnitellusta uusiutuviin energialähteisiin perustuvasta uudesta sähköntuotantokapasiteetista. Kaikille uusiutuvan energian teknologioille avointen menettelyjen kautta myönnettävän tuen olisi kuuluttava täysimääräisesti ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan. Tuen yleisen vääristävän vaikutuksen rajoittamiseksi toimintatukiohjelmien olisi periaatteessa oltava avoinna muille ETA-maille ja energiayhteisön sopimuspuolille. Jäsenvaltioita kannustetaan ottamaan käyttöön yhteistyömekanismi ennen rajat ylittävän tuen sallimista. Ilman yhteistyömekanismia muissa maissa sijaitsevien laitosten tuotantoa ei oteta huomioon uusiutuvan energian kansallista tavoitetta koskevissa laskelmissa. Näiden rajoitusten vuoksi jäsenvaltioille olisi annettava riittävästi aikaa suunnitella tarkoituksenmukaiset tukiohjelmat, jotka ovat avoinna muille maille. Sen vuoksi muille maille avoinna oleminen ei ole edellytys vapautukselle ilmoitusvaatimuksesta, jos sitä ei edellytetä perussopimuksen nojalla.
(62)
Vesivoiman tuotannolle myönnettävän tuen vaikutus voi olla kaksitahoinen. Yhtäältä sillä on myönteinen vaikutus, sillä sen aiheuttamat kasvihuonekaasupäästöt ovat alhaiset, ja toisaalta sillä voi olla myös kielteinen vaikutus vesijärjestelmiin ja biologiseen monimuotoisuuteen. Sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi vesivoimalle tukea myöntäessään noudatettava yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2000/60/EY (23) ja erityisesti sen 4 artiklan 7 kohtaa, jossa säädetään edellytyksistä, joiden täyttyessä vesimuodostumien muuttaminen on hyväksyttyä.
(63)
Tukea olisi myönnettävä ainoastaan kestäville uusiutuvan energian muodoille. Biopolttoaineille myönnettävän tuen olisi kuuluttava tämän asetuksen soveltamisalaan ainoastaan, jos se myönnetään kestäville biopolttoaineille Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/28/EY mukaisesti. Ravintokasveista tuotetuille biopolttoaineille ei kuitenkaan pitäisi myöntää tukea tämän asetuksen nojalla, jotta kannustettaisiin siirtymistä kehittyneempien biopolttoaineiden tuotantoon. Sellaisten biopolttoaineiden, joihin sovelletaan toimitus- tai sekoitusvelvoitetta, ei pitäisi kuulua ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan, koska kyseinen oikeudellinen velvoite saattaa luoda riittävän kannustimen investoinneille tämän tyyppiseen uusiutuvaan energiaan.
(64)
Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluva, energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY (24) mukaisten veronalennusten muodossa myönnettävä ympäristönsuojelua edistävä tuki voi hyödyttää välillisesti ympäristöä. Ympäristöveroissa olisi kuitenkin otettava huomioon päästöjen yhteiskunnalliset kustannukset, kun taas veronalennukset voivat vaikuttaa kielteisesti tähän tavoitteeseen. Sen vuoksi vaikuttaa olevan aiheellista rajoittaa niiden kesto tämän asetuksen soveltamisaikaan. Tämän jälkeen jäsenvaltioiden olisi arvioitava uudelleen kyseisten veronalennusten asianmukaisuutta. Jotta kilpailun vääristyminen pysyisi mahdollisimman pienenä, tukea olisi myönnettävä samalla tavoin kaikille kilpailijoille, joiden todetaan olevan samanlaisessa tilanteessa. Jotta ympäristöveron tavoitteena oleva yrityksiin kohdistuva hintasignaali säilyisi paremmin, jäsenvaltioiden olisi voitava suunnitella veronalennusohjelma, joka perustuu kiinteän vuotuisen korvausmäärän (veronpalautus) maksamiseen.
(65)
Aiheuttamisperiaatteen mukaan pilaantumisen aiheuttajan olisi maksettava kunnostamisesta aiheutuvat kustannukset. Tuki pilaantuneiden alueiden kunnostamiseen on oikeutettua, kun henkilöä, joka on sovellettavan lainsäädännön nojalla vastuussa pilaantumisesta, ei voida yksilöidä. Ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/35/EY (25), sellaisena kuin se on muutettuna kaivannaisteollisuuden jätehuollosta ja direktiivin 2004/35/EY muuttamisesta 15 päivänä maaliskuuta 2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2006/21/EY (26) ja hiilidioksidin geologisesta varastoinnista ja neuvoston direktiivin 85/337/ETY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2000/60/EY, 2001/80/EY, 2004/35/EY, 2006/12/EY ja 2008/1/EY ja asetuksen (EY) N:o 1013/2006 muuttamisesta 23 päivänä huhtikuuta 2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/31/EY (27), määriteltyjä ympäristövastuuta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta koskevia ehtoja olisi kuitenkin sovellettava. Sen vuoksi olemassa olevan ympäristövahingon korjaamisen helpottamiseksi tämän tyyppisen tuen olisi tietyin edellytyksin kuuluttava ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan.
(66)
Euroopan unionin jätehuollon puitedirektiivissä vahvistetun jätehierarkian mukaisesti seitsemännessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa todetaan jätteen uudelleenkäytön ja kierrätyksen olevan Euroopan unionin ympäristöpolitiikan keskeisiä tavoitteita. Valtiontuki näille toiminnoille voi edistää ympäristönsuojelua, jos jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta 19 päivänä marraskuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY (28) (jätehuollon puitedirektiivi) 4 artiklan 1 kohtaa noudatetaan. Lisäksi tällaisella tuella ei saisi vapauttaa välillisesti pilaantumisen aiheuttajia kustannuksista, joista niiden olisi unionin lainsäädännön mukaan vastattava, tai kustannuksista, jotka olisi katsottava tavanomaisiksi liiketoimintakustannuksiksi. Sen vuoksi tällaisia toimintoja hyödyttävän tuen olisi kuuluttava ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan myös silloin, kun on kyse toisten yritysten jätteistä ja jos hyödynnettävät materiaalit muussa tapauksessa hävitettäisiin tai niitä hyödynnettäisiin vähemmän ympäristöystävällisellä tavalla.
(67)
Nykyaikainen energiainfrastruktuuri on ratkaisevan tärkeä tekijä yhdentyneiden energiamarkkinoiden kannalta ja jotta unioni pystyisi saavuttamaan ilmasto- ja energiatavoitteensa. Erityisesti infrastruktuurin rakentaminen ja parantaminen tukialueilla edistää jäsenvaltioiden ja koko unionin taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta, sillä se tukee investointeja ja työpaikkojen luomista sekä energiamarkkinoiden toimintaa kaikkein epäedullisimmassa asemassa olevilla alueilla. Jotta rajoitettaisiin tällaisen tuen kohtuuttomia vääristäviä vaikutuksia, ryhmäpoikkeusta olisi sovellettava ainoastaan sellaiseen infrastruktuurille myönnettävään tukeen, johon sovelletaan energia-alan sisämarkkinalainsäädäntöä ja joka on sen mukaista.
(68)
Ympäristötutkimukset voivat auttaa yksilöimään tarvittavat investoinnit, joilla saavutetaan korkeampi ympäristönsuojelun taso. Sen vuoksi ryhmäpoikkeuksen olisi katettava valtiontuki, jolla tuetaan sellaisten ympäristötutkimusten toteuttamista, joiden tavoitteena on edistää investointeja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvaan ympäristönsuojeluun. Koska energiakatselmukset ovat pakollisia suurille yrityksille, niihin ei pitäisi myöntää valtiontukea.
(69)
Perussopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi tarkoitettu tuki soveltuu sisämarkkinoille. Oikeusvarmuuden vuoksi on tarpeen määritellä, millaiset tapahtumat voivat olla luonnonmullistuksia, joihin sovelletaan poikkeusta tämän asetuksen nojalla. Sovellettaessa tätä asetusta maanjäristykset, maanvyöryt, tulvat, erityisesti jokien ja järvien tulvimisen aiheuttamat tulvat, lumivyöryt, pyörremyrskyt, hurrikaanit, tulivuorenpurkaukset ja luonnollisesti syttyneet metsä- tai maastopalot olisi katsottava luonnonmullistuksiksi. Säännöllisemmin esiintyvien epäsuotuisten sääolosuhteiden kuten pakkasen, raekuurojen, jään, sateen tai kuivuuden aiheuttamaa vahinkoa ei pitäisi katsoa perussopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuksi luonnonmullistukseksi. Sen varmistamiseksi, että luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnetty tuki kuuluu todellakin poikkeuksen soveltamisalaan, tässä asetuksessa olisi säädettävä vakiintuneen käytännön mukaisista edellytyksistä, joiden täyttyminen varmistaa, että luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi tarkoitettuihin tukiohjelmiin voidaan soveltaa ryhmäpoikkeusta. Näiden edellytysten olisi koskettava erityisesti jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten antamaa muodollista tunnustusta sille, että tapahtuma on luonteeltaan luonnonmullistus, ja luonnonmullistuksen ja tuensaajayrityksen, joka voi olla vaikeuksissa oleva yritys, kärsimän vahingon välistä suoraa syy-seuraussuhdetta, ja niiden olisi varmistettava liiallisten korvausten välttäminen. Korvaus ei saisi ylittää sitä, mikä on tarpeen tuensaajan palauttamiseksi ennen luonnonmullistusta vallinneeseen tilanteeseen.
(70)
Tuki matkustajalento- ja -meriliikennepalveluille on luonteeltaan sosiaalista, jos sillä taataan syrjäisten alueiden asukkaille säännölliset liikenneyhteydet alentamalla tiettyjen matkalippujen hintoja heidän osaltaan. Tämä voi koskea syrjäisimpiä alueita, Maltaa, Kyprosta, Ceutaa ja Melillaa, muita saaria, jotka ovat osa jonkin jäsenvaltion aluetta, ja harvaan asuttuja alueita. Jos useat liikennereitit, mukaan lukien epäsuorat reitit, yhdistävät syrjäisen alueen Euroopan talousalueeseen, tukea olisi oltava mahdollista myöntää kaikille näille reiteille ja kaikkien näillä reiteillä liikennöivien liikenteenharjoittajien liikenteelle. Tuki olisi myönnettävä ilman syrjintää, joka perustuu liikenteenharjoittajan henkilöllisyyteen tai palvelun tyyppiin, ja sitä voidaan myöntää reitti- ja tilausliikenteen palveluille sekä low cost -palveluille.
(71)
Laajakaistayhteydet ovat strategisesti tärkeitä Eurooppa 2020 -strategian älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua ja innovaatiotoimintaa koskevan tavoitteen saavuttamiseksi sekä sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden kannalta (29). Laajakaistainfrastruktuurille myönnettävän investointituen tavoitteena on edistää tällaisen infrastruktuurin käyttöönottoa ja siihen liittyviä maa- ja vesirakennustöitä alueilla, joilla ei ole vastaavaa infrastruktuuria ja joilla markkinaoperaattorit eivät todennäköisesti ota sellaista lähitulevaisuudessa käyttöön. Komission kokemuksen perusteella tällainen investointituki ei johda kohtuuttomaan kaupan ja kilpailun vääristymiseen, jos tietyt edellytykset täyttyvät. Tällaisten edellytysten tavoitteena olisi erityisesti oltava kilpailun vääristymisen rajoittaminen myöntämällä tuki teknologianeutraalissa tarjouskilpailumenettelyssä ja varmistamalla tukkutason käyttöoikeudet tuettuihin verkkoihin, ottaen huomioon verkko-operaattorin saama tuki. Vaikka virtuaalista eriyttämistä voidaan joissakin tilanteissa pitää fyysistä eriyttämistä vastaavana, ennen kuin asiasta saadaan enemmän kokemusta on tarpeen arvioida tapauskohtaisesti, olisiko tietyn ei-fyysisen tai virtuaalisen tukkutason käyttöoikeustuotteen katsottava vastaavan kupari- tai kuituverkon tilaajayhteyksien eriyttämistä. Tästä syystä, ja kunnes yksittäisissä valtiontukiasioissa tai ennakkosääntelyn puitteissa on saatu kokemusta, joka voidaan ottaa huomioon tulevassa uudelleentarkastelussa, fyysisen eriyttämisen olisi oltava edellytyksenä tämän ryhmäpoikkeusasetuksen soveltamiselle. Jos kustannusten ja tulojen kehittyminen on epävarmaa ja informaation epäsymmetrisyys suurta, jäsenvaltioiden olisi myös hyväksyttävä rahoitusmalleja, joihin sisältyy valvontaa ja takaisinperintää koskevia tekijöitä, jotka mahdollistavat odottamattomien voittojen tasapuolisen jakamisen. Jotta pienille, paikallisille hankkeille ei aiheutuisi kohtuutonta rasitusta, tällaisia malleja olisi sovellettava ainoastaan hankkeisiin, jotka ylittävät vähimmäisarvon.
(72)
Lukuisat jäsenvaltioiden toteuttamat toimenpiteet kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämisen alalla eivät ehkä ole valtiontukea, koska ne eivät täytä kaikkia perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdan kriteerejä, esimerkiksi sen vuoksi, että toiminta ei ole taloudellista, tai koska sillä ei ole vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Jos kyseiset toimenpiteet kuuluvat perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, kulttuurialan laitokset ja hankkeet eivät yleensä aiheuta merkittävää kilpailun vääristymistä, ja päätöskäytäntö on osoittanut, että tällaisella tuella on vähäinen vaikutus kauppaan. Perussopimuksen 167 artiklassa tunnustetaan, että unionin ja sen jäsenvaltioiden on tärkeää edistää kulttuuria ja että unionin on otettava kulttuuriin liittyvät näkökohdat huomioon muiden perussopimuksen määräysten mukaisessa toiminnassaan, erityisesti kulttuuriensa monimuotoisuuden vaalimiseksi ja edistämiseksi. Koska luonnonperinnöllä on usein ratkaiseva vaikutus taide- ja kulttuuriperinnön muovautumiseen, tässä asetuksessa tarkoitetun kulttuuriperinnön suojelun olisi katsottava kattavan myös luonnonperinnön, joka liittyy kulttuuriperintöön tai jonka jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat muodollisesti tunnustaneet. Kulttuurin luonne on kaksitahoinen, sillä se on yhtäältä taloudellinen hyödyke, joka tarjoaa merkittävän mahdollisuuden luoda hyvinvointia ja työpaikkoja, ja toisaalta yhteiskuntaamme heijastavien ja muokkaavien identiteettien, arvojen ja merkitysten välittäjä. Tämän vuoksi valtiontukisäännöissä olisi otettava huomioon kulttuurin ja siihen liittyvän taloudellisen toiminnan erityispiirteet. Olisi laadittava luettelo tukikelpoisista kulttuuritarkoituksista ja -toiminnoista ja täsmennettävä tukikelpoiset kustannukset. Ryhmäpoikkeuksen olisi katettava sekä investointi- että toimintatuki, joka jää tiettyjen kynnysarvojen alapuolelle, edellyttäen että liialliset korvaukset eivät ole mahdollisia. Yleisesti ottaen ryhmäpoikkeuksen ei pitäisi kattaa toimintoja, joihin saattaa liittyä kulttuurinen puoli mutta jotka kuitenkin ovat luonteeltaan pääasiassa kaupallisia, kuten sanoma- ja aikakauslehdet (paperiset tai sähköiset), koska kilpailun vääristymisen riski on suurempi. Lisäksi tukikelpoisten kulttuuritarkoitusten ja -toimintojen luetteloon ei pitäisi sisältyä kaupallisia toimintoja kuten muoti, suunnittelu tai videopelit.
(73)
Audiovisuaaliset teokset muokkaavat merkittävällä tavalla eurooppalaista identiteettiä ja kuvastavat jäsenvaltioiden ja alueiden erilaisia perinteitä. Vaikka unionin ulkopuolella tuotettujen elokuvien välillä on voimakasta kilpailua, eurooppalaisten elokuvien levitys alkuperämaansa ulkopuolella on vähäistä, koska markkinat ovat jakaantuneet kansallisiin tai alueellisiin markkinoihin. Alalle on ominaista korkeat investointikustannukset, rajallisista yleisömääristä johtuva huono kannattavuus ja vaikeudet saada lisärahoitusta yksityisistä rahoituslähteistä. Näiden tekijöiden vuoksi komissio on laatinut erityiset kriteerit, joiden perusteella arvioidaan tukea audiovisuaalisten teosten käsikirjoittamiseen, kehittämiseen, tuotantoon, levitykseen ja myynninedistämiseen. Uudet kriteerit määritettiin komission tiedonannossa elokuville ja muille audiovisuaalisille teoksille myönnettävästä valtiontuesta (30), ja ne olisi otettava huomioon audiovisuaalisten teosten tukiohjelmia koskevissa ryhmäpoikkeussäännöissä. Korkeammat tuki-intensiteetit ovat oikeutettuja, kun on kyse rajat ylittävistä tuotannoista ja yhteistuotannoista, joita levitetään suuremmalla todennäköisyydellä useissa jäsenvaltioissa.
(74)
Siinä määrin kuin investointitukitoimenpiteet urheiluinfrastruktuurin hyväksi ovat valtiontukea, niiden olisi kuuluttava ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan, jos ne täyttävät tässä asetuksessa säädetyt edellytykset. Urheilun alalla monet jäsenvaltioiden toteuttamat toimenpiteet eivät ehkä ole valtiontukea, koska tuensaaja ei harjoita taloudellista toimintaa, tai koska jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei kohdistu vaikutusta. Näin voi tietyissä olosuhteissa olla sellaisten tukitoimenpiteiden tapauksessa, jotka ovat luonteeltaan pelkästään paikallisia tai jotka toteutetaan amatööriurheilun alalla. Perussopimuksen 165 artiklassa tunnustetaan eurooppalaisen urheilun edistämisen tärkeys ottaen huomioon urheilun erityisluonne, sen vapaaehtoistoimintaan perustuvat rakenteet sekä yhteiskunnallinen ja kasvatuksellinen tehtävä. Ryhmäpoikkeuksen olisi katettava myös tuki infrastruktuureille, jotka palvelevat useampaa kuin yhtä virkistystarkoitusta ja jotka näin ollen ovat monikäyttöisiä. Monikäyttöisille matkailuinfrastruktuureille kuten huvipuistoille ja hotelleille myönnettävään tukeen olisi kuitenkin sovellettava poikkeusta ainoastaan, jos tuki on osa alueellista tukiohjelmaa, joka on suunnattu tukialueella harjoitettaville matkailutoiminnoille, joilla on erityisen myönteinen vaikutus alueelliseen kehitykseen. Urheilu- tai monitoimi-infrastruktuureille myönnettävää tukea koskevien soveltuvuusedellytysten olisi varmistettava erityisesti avoin ja syrjimätön mahdollisuus käyttää infrastruktuureja ja tasapuolinen menettely toimiluvan myöntämiseksi kolmannelle osapuolelle unionin lainsäädännön asiaa koskevien säännösten ja unionin oikeuskäytännön mukaisesti infrastruktuurin rakentamiseen, parantamiseen ja/tai toiminnan harjoittamiseen. Jos ammattimaiset urheiluseurat käyttävät urheiluinfrastruktuuria, kyseisten seurojen infrastruktuurin käyttöä koskevat hinnoitteluehdot olisi julkistettava, jotta varmistetaan avoimuus ja käyttäjien tasavertainen kohtelu. Liiallisten korvausten välttäminen olisi varmistettava.
(75)
Kuten Eurooppa-neuvoston 17 päivänä kesäkuuta 2010 antamissa päätelmissä, joissa hyväksyttiin Eurooppa 2020 -strategia (31), korostettiin, olisi pyrittävä käsittelemään pahimpia pullonkauloja, jotka haittaavat kasvua EU:n tasolla, mukaan lukien sisämarkkinoiden toimintaan ja infrastruktuuriin liittyvät pullonkaulat. Paikallisten infrastruktuurien saatavuus on tärkeä edellytys liiketoiminta- ja kuluttajaympäristön kehittämiselle ja teollisuuspohjan nykyaikaistamiselle ja kehittämiselle sisämarkkinoiden täysimääräisen toiminnan varmistamiseksi, kuten todetaan jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista annetussa neuvoston suosituksessa (32), joka on osa Eurooppa 2020 -strategian yhdennettyjä suuntaviivoja. Tällaisten infrastruktuurien asettaminen asianomaisten osapuolten saataville avoimin, läpinäkyvin ja syrjimättömin perustein mahdollistaa sellaisen ympäristön luomisen, joka edistää yksityisiä investointeja ja kasvua, ja siten edistää yhteisen edun mukaisten tavoitteiden ja erityisesti Eurooppa 2020 -prioriteettien ja -tavoitteiden (33) saavuttamista samalla kun kilpailun vääristymisen riskit pysyvät vähäisinä. Lukuisat jäsenvaltioiden toteuttamat paikallisia infrastruktuureja koskevat toimenpiteet eivät ole tukea, koska ne eivät täytä kaikkia perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdan kriteerejä, esimerkiksi koska tuensaaja ei harjoita taloudellista toimintaa, koska jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei kohdistu vaikutuksia tai koska toimenpiteessä on kyse yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta maksettavasta korvauksesta, joka täyttää kaikki Altmark-tuomiossa (34) vahvistetut kriteerit. Jos tällaisten paikallisten infrastruktuurien rahoitus kuitenkin on perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, tuki olisi vapautettava ilmoitusvaatimuksesta, kun myönnetään ainoastaan pieniä tukimääriä.
(76)
Koska tukeen muunlaiselle infrastruktuurille voidaan soveltaa yksilöllisiä ja hyvin suunniteltuja kriteerejä, jotka varmistavat tuen soveltuvuuden sisämarkkinoille, tämän asetuksen paikallisille infrastruktuureille myönnettävää tukea koskevia säännöksiä ei saisi soveltaa seuraaville infrastruktuurityypeille myönnettävään tukeen: tutkimusinfrastruktuurit, innovaatioklusterit, energiatehokas kaukolämmitys ja -jäähdytys, energiainfrastruktuurit, jätteen kierrätys ja uudelleenkäyttö, laajakaistainfrastruktuurit, kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistäminen, urheiluinfrastruktuurit ja monikäyttöiset vapaa-ajan infrastruktuurit, lentoasemat ja satamat.
(77)
Komission tämän alan kokemuksen perusteella valtiontukipolitiikkaa olisi tarkistettava säännöllisin väliajoin. Sen vuoksi tämän asetuksen soveltamisajan olisi oltava rajoitettu. On aiheellista säätää siirtymäsäännöksistä ja myös säännöistä, joita sovelletaan poikkeuksen soveltamisalaan kuuluviin tukiohjelmiin tämän asetuksen soveltamisajan päätyttyä. Tällaisten sääntöjen pitäisi antaa jäsenvaltioille aikaa mukautua mahdolliseen tulevaan järjestelmään. Mukautumisjaksoa ei kuitenkaan pitäisi soveltaa aluetukiohjelmiin, mukaan lukien alueelliset kaupunkikehitystukiohjelmat, joihin sovellettavan poikkeuksen on päätyttävä hyväksyttyjen aluetukikarttojen voimassaolon päättymispäivänä, eikä tiettyihin riskirahoitustukiohjelmiin,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
SISÄLLYSLUETTELO
I LUKU.
Yhteiset säännökset 15
II LUKU.
Valvonta 36
III LUKU.
Eri tukimuotoja koskevat säännökset 37
1. jakso -
Alueellinen tuki 37
2. jakso -
PK-yrityksille myönnettävä tuki 41
3. jakso -
PK-yrityksille rahoituksensaantiin myönnettävä tuki 43
4. jakso -
Tutkimus- ja kehityshankkeisiin myönnettävä tuki 47
5. jakso -
Koulutustuki 51
6. jakso -
EPÄEDULLISESSA ASEMASSA OLEVIEN JA ALENTUNEESTI TYÖKYKYISTEN TYÖNTEKIJÖIDEN HYVÄKSI MYÖNNETTÄVÄ TUKI 52
7. jakso -
Ympäristönsuojeluun myönnettävä tuki 53
8. jakso -
TUKI TIETTYJEN LUONNONMULLISTUSTEN AIHEUTTAMAN VAHINGON KORVAAMISEKSI 62
9. jakso -
SOSIAALINEN KULJETUSTUKI SYRJÄISTEN ALUEIDEN ASUKKAIDEN HYVÄKSI 63
10. jakso -
TUKI LAAJAKAISTAINFRASTRUKTUUREILLE 63
11. jakso -
TUKI KULTTUURIN JA KULTTUURIPERINNÖN EDISTÄMISEEN 64
12. jakso -
Tuki urheiluinfrastruktuureille ja monikäyttöisille vapaa-ajan infrastruktuureille 67
13. jakso -
TUKI PAIKALLISILLE INFRASTRUKTUUREILLE 68
IV LUKU.
Loppusäännökset 68
I LUKU
YHTEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Soveltamisala
1. Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin tukimuotoihin:
a)
alueellinen tuki;
b)
pk-yrityksille myönnettävä investointituki, toimintatuki ja tuki pk-yritysten rahoituksensaantiin;
c)
ympäristönsuojeluun myönnettävä tuki;
d)
tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävä tuki;
e)
koulutustuki;
f)
epäedullisessa asemassa olevien tai alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työhönottoon ja työllistämiseen myönnettävä tuki;
g)
tuki tiettyjen luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi;
h)
sosiaalinen kuljetustuki syrjäisten seutujen asukkaiden hyväksi;
i)
tuki laajakaistainfrastruktuureille;
j)
tuki kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen;
k)
tuki urheiluinfrastruktuureille ja monikäyttöisille vapaa-ajan infrastruktuureille; ja
l)
tuki paikallisille infrastruktuureille.
2. Tätä asetusta ei sovelleta seuraaviin:
a)
tämän asetuksen III luvun 1 jakson (lukuun ottamatta 15 artiklaa), 2, 3, 4 ja 7 jakson (lukuun ottamatta 44 artiklaa) sekä 10 jakson mukaiset ohjelmat, jos keskimääräinen vuotuinen valtiontukibudjetti on yli 150 miljoonaa euroa, kuuden kuukauden jälkeen niiden voimaantulosta. Komissio voi päättää, että tämän asetuksen soveltamista tällaisiin tukiohjelmiin jatketaan pitempään, arvioituaan asiaankuuluvan arviointisuunnitelman, jonka jäsenvaltio on ilmoittanut komissiolle 20 työpäivän kuluessa ohjelman voimaantulosta;
b)
kaikki 1 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen ohjelmien muutokset, lukuun ottamatta muutoksia, jotka eivät voi vaikuttaa tukiohjelman soveltuvuuteen sisämarkkinoille tämän asetuksen nojalla tai eivät voi merkittävästi vaikuttaa hyväksytyn arviointisuunnitelman sisältöön;
c)
kolmansiin maihin tai jäsenvaltioihin suuntautuvaan vientiin liittyvään toimintaan myönnettävä tuki eli tuki, joka on suoraan sidoksissa vientimääriin, jakeluverkon perustamiseen ja toimintaan tai muihin vientitoimintaan liittyviin juokseviin kustannuksiin;
d)
tuki, jolla suositaan kotimaisia tuotteita tuontituotteiden kustannuksella.
3. Tätä asetusta ei sovelleta seuraaviin:
a)
kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1184/2006 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000 kumoamisesta 11 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1379/2013 (35) soveltamisalaan kuuluva kalastus- ja vesiviljelyalalla myönnettävä tuki lukuun ottamatta koulutustukea, pk-yritysten rahoituksensaantiin myönnettävää tukea, tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävää tukea, pk-yritysten innovaatiotukea sekä epäedullisessa asemassa olevien ja alentuneesti työkykyisten työntekijöiden hyväksi myönnettävää tukea;
b)
maatalouden alkutuotannon alalla myönnettävä tuki lukuun ottamatta 15 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen muiden lisäkustannusten kuin kuljetuskustannusten korvaamista syrjäisimmillä alueilla, pk-yrityksille konsulttipalveluihin myönnettävää tukea, riskirahoitustukea, tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävää tukea, pk-yrityksille myönnettävää innovaatiotukea, ympäristötukea, koulutustukea ja epäedullisessa asemassa olevien ja alentuneesti työkykyisten työntekijöiden hyväksi myönnettävää tukea;
c)
maataloustuotteiden jalostuksen ja markkinoille saattamisen alalla myönnettävä tuki seuraavissa tapauksissa:
i)
kun tuen määrä on vahvistettu alkutuottajilta ostettujen tai kyseisten yritysten kaupan pitämien tuotteiden hinnan tai määrän mukaan; tai
ii)
kun tuen ehtona on, että sen pitää siirtyä osittain tai kokonaan alkutuottajille;
d)
neuvoston päätöksen N:o 2010/787 soveltamisalaan kuuluva tuki kilpailukyvyttömien kivihiilikaivosten sulkemisen helpottamiseksi;
e)
13 artiklassa soveltamisalan ulkopuolelle jätetyt alueellisen tuen muodot.
Jos yritys toimii ensimmäisen alakohdan a, b tai c alakohdassa tarkoitetuilla soveltamisalan ulkopuolelle jätetyillä aloilla ja aloilla, jotka kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan, tätä asetusta sovelletaan jälkimmäisiä aloja tai toimintoja varten myönnettyyn tukeen edellyttäen, että jäsenvaltiot varmistavat tarkoituksenmukaisin keinoin, kuten eriyttämällä toiminnot tai kustannukset, että soveltamisalan ulkopuolelle jätetyillä aloilla harjoitettavat toiminnot eivät hyödy tämän asetuksen mukaisesti myönnetystä tuesta.
4. Tätä asetusta ei sovelleta seuraaviin:
a)
tukiohjelmat, joissa ei nimenomaisesti suljeta pois yksittäisen tuen maksamista yritykselle, jolle on annettu sellaiseen komission aikaisempaan päätökseen perustuva maksamaton perintämääräys, jossa tuki on julistettu sääntöjenvastaiseksi ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi, lukuun ottamatta tukiohjelmia tiettyjen luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi;
b)
tapauskohtainen tuki a alakohdassa tarkoitetulle yritykselle;
c)
tuki vaikeuksissa oleville yrityksille, lukuun ottamatta tukiohjelmia tiettyjen luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi.
5. Tätä asetusta ei sovelleta valtiontukitoimenpiteisiin, jotka ovat niihin liittyvien ehtojen vuoksi tai niiden rahoitustavan vuoksi unionin oikeuden vastaisia, erityisesti
a)
tukitoimenpiteet, joissa tuen myöntämisen ehtona on, että tuensaajalla on oltava päätoimipaikka kyseisessä jäsenvaltiossa tai että sen on oltava pääasiallisesti sijoittautunut kyseiseen jäsenvaltioon; vaatimus, jonka mukaan tuensaajalla on oltava tuen maksamisajankohtana toimipaikka tai sivuliike tuen myöntävässä jäsenvaltiossa, on kuitenkin sallittu;
b)
tukitoimenpiteet, joissa tuen myöntämisen ehtona on, että tuensaajan on käytettävä kotimaassa tuotettuja tuotteita tai kotimaisia palveluja;
c)
tukitoimenpiteet, joissa rajoitetaan tuensaajien mahdollisuutta hyödyntää tutkimuksen, kehityksen ja innovoinnin tuloksia toisissa jäsenvaltioissa.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
1.
’tuella’ tarkoitetaan toimenpiteitä, jotka täyttävät kaikki perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätyt perusteet;
2.
’pienillä ja keskisuurilla yrityksillä’ tai ’pk-yrityksillä’ tarkoitetaan yrityksiä, jotka täyttävät liitteen I mukaiset perusteet;
3.
’alentuneesti työkykyisellä työntekijällä’ tarkoitetaan henkilöä,
a)
joka on tunnustettu alentuneesti työkykyiseksi työntekijäksi kansallisessa lainsäädännössä; tai
b)
jolla on pitkäaikainen ruumiillinen, henkinen, älyllinen tai aisteihin liittyvä vamma, joka yhdessä erilaisten esteiden kanssa voi estää hänen täysimääräisen ja tehokkaan osallistumisensa työympäristöön yhdenvertaisesti muiden työntekijöiden kanssa;
4.
’epäedullisessa asemassa olevalla työntekijällä’ tarkoitetaan henkilöä,
a)
joka ei ole ollut vakinaisessa ansiotyössä kuuden viimeksi kuluneen kuukauden aikana; tai
b)
joka on 15-24-vuotias; tai
c)
jolla ei ole keskiasteen koulutusta eikä ammatillista pätevyyttä (kansainvälinen koulutusluokitus 3) tai joka on päättänyt täysipäiväisen opiskelun enintään kaksi vuotta sitten ja joka ei aikaisemmin ole saanut ensimmäistä vakinaista palkallista työpaikkaansa; tai
d)
joka on yli 50-vuotias; tai
e)
joka on yksin elävä aikuinen, jolla on vähintään yksi huollettava; tai
f)
joka työskentelee jäsenvaltiossa sellaisella alalla tai sellaisessa ammatissa, jonka sukupuolijakauman epätasapaino on vähintään 25 prosenttia suurempi kuin keskimääräinen sukupuolijakauman epätasapaino kaikilla elinkeinoelämän aloilla kyseisessä jäsenvaltiossa, ja kuuluu tähän aliedustettuun sukupuoliryhmään; tai
g)
joka kuuluu jäsenvaltion etniseen vähemmistöön ja joka tarvitsee kieli- tai ammatillista koulutusta tai työkokemusta, jotta hänen mahdollisuutensa vakituisen työpaikan saamiseen paranevat;
5.
’kuljetuksella’ tarkoitetaan matkustajien kuljettamista ilma-aluksella, meriteitse, maanteitse, rautateitse ja sisävesitse tai rahdinkuljetuspalvelujen tarjoamista toisen lukuun;
6.
’kuljetuskustannuksilla’ tarkoitetaan kustannuksia, jotka tuensaaja on käytännössä maksanut toisen lukuun suoritettavista kuljetuksista matkaa kohden ja joita ovat:
a)
rahtimaksut, käsittelykustannukset ja tilapäisen varastoinnin kustannukset edellyttäen, että ne liittyvät kyseiseen matkaan;
b)
rahtiin sovellettavat vakuutuskustannukset;
c)
rahdista ja soveltuvin osin kantavuudesta perityt verot, tullit tai maksut sekä lähtö- että määräpaikassa; ja
d)
vaarattomuutta ja turvallisuutta koskevan valvonnan kustannukset, kohonneista polttoainekustannuksista aiheutuvat lisämaksut;
7.
’syrjäisillä alueilla’ tarkoitetaan syrjäisimpiä alueita, Maltaa, Kyprosta, Ceutaa ja Melillaa, sekä saaria, jotka ovat osa jonkin jäsenvaltion aluetta, ja harvaan asuttuja alueita;
8.
’maataloustuotteiden kaupan pitämisellä’ tarkoitetaan tavaran pitämistä tai esille panemista myyntiä varten, myytäväksi tarjoamista, toimittamista tai muulla tavoin markkinoille saattamista lukuun ottamatta ensimyyntiä jälleenmyyjille tai jatkojalostajille alkutuottajan toimesta tai tuotteen valmistamista tällaista ensimyyntiä varten; alkutuottajan suorittama tuotteen myynti loppukäyttäjälle katsotaan kaupan pitämiseksi, jos se tapahtuu erillisissä, kyseiseen tarkoitukseen varatuissa tiloissa;
9.
’maatalouden alkutuotannolla’ tarkoitetaan perussopimuksen liitteessä I lueteltujen maaperän ja kotieläintuotannon tuotteiden tuotantoa toteuttamatta muita näiden tuotteiden luonnetta muuttavia toimia;
10.
’maataloustuotteiden jalostamisella’ tarkoitetaan maataloustuotteen käsittelyä niin, että myös käsittelyn tuloksena saatava tuote on maataloustuote, lukuun ottamatta maatilatoimintaa, joka on tarpeen eläin- tai kasvituotteen valmistamiseksi ensimyyntiä varten;
11.
’maataloustuotteella’ tarkoitetaan perussopimuksen liitteessä I lueteltuja tuotteita, lukuun ottamatta 11 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1379/2013 liitteessä I lueteltuja kalastus- ja vesiviljelyalan tuotteita;
12.
’syrjäisimmillä alueilla’ tarkoitetaan perussopimuksen 349 artiklassa määriteltyjä alueita. Eurooppa-neuvoston päätöksen 2010/718/EU mukaisesti Saint-Barthélemy lakkasi olemasta syrjäisin alue 1 päivänä tammikuuta 2012. Eurooppa-neuvoston päätöksen 2012/419/EU mukaisesti Mayottesta tuli syrjäisin alue 1 päivänä tammikuuta 2014;
13.
’kivihiilellä’ tarkoitetaan Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission kansainvälisessä hiililuokitusjärjestelmässä määriteltyihin ja kilpailukyvyttömien kivihiilikaivosten sulkemisen helpottamiseksi annettavasta valtiontuesta 10 päivänä joulukuuta 2010 annetussa neuvoston päätöksessä (36) selvennettyihin luokkiin A ja B kuuluvaa korkean, keskitason ja alhaisen laatuluokan kivihiiltä;
14.
’yksittäisellä tuella’ tarkoitetaan
i)
tapauskohtaista tukea; ja
ii)
tukiohjelman perusteella yksittäisille tuensaajille myönnettävää tukea;
15.
’tukiohjelmalla’ tarkoitetaan säädöstä, jonka perusteella yksittäisiä tukia voidaan muita täytäntöönpanotoimenpiteitä vaatimatta myöntää yrityksille, jotka määritellään säädöksessä yleisesti ja käsitteellisesti, sekä säädöstä, jonka perusteella tiettyyn hankkeeseen liittymätöntä tukea voidaan myöntää yhdelle tai useammalle yritykselle toistaiseksi ja/tai rajoittamaton määrä;
16.
’arviointisuunnitelmalla’ tarkoitetaan asiakirjaa, joka sisältää vähintään seuraavat vähimmäisosat: arvioitavan tukiohjelman tavoitteet, arviointikysymykset, tulosindikaattorit, arvioinnin suunniteltu suorittamismenetelmä, tiedonkeruuta koskevat vaatimukset, arvioinnin ehdotettu ajoitus, mukaan lukien lopullisen arviointikertomuksen jättämispäivä, arvioinnin suorittavan riippumattoman elimen kuvaus tai kriteerit, joita käytetään sen valinnassa, ja yksityiskohtaiset säännöt, joilla varmistetaan arvioinnin julkistaminen;
17.
’tapauskohtaisella tuella’ tarkoitetaan tukea, jota ei myönnetä tukiohjelman perusteella;
18.
’vaikeuksissa olevalla yrityksellä’ tarkoitetaan yritystä, jonka tapauksessa vähintään yksi seuraavista olosuhteista on olemassa:
a)
On kyse yhtiöstä, jonka osakkaiden vastuu on rajattu (ja joka ei ole alle kolme vuotta olemassa ollut pk-yritys, tai kun on kyse kelpoisuudesta riskirahoitustukeen, pk-yritys, jonka toteuttamasta ensimyynnistä markkinoilla on alle seitsemän vuotta ja joka on oikeutettu riskirahoitukseen valitun rahoituksen välittäjän due diligence -prosessin jälkeen), ja joka on menettänyt yli puolet merkitystä osakepääomastaan kertyneiden tappioiden vuoksi. Näin on silloin, kun kertyneiden tappioiden vähentäminen rahastoista (ja kaikista muista yhtiön omiin varoihin tavallisesti luettavista eristä) johtaa negatiiviseen tulokseen, joka on suurempi kuin puolet merkitystä osakepääomasta. Tässä säännöksessä ’yhtiöllä, jonka osakkaiden vastuu on rajattu’, tarkoitetaan erityisesti direktiivin 2013/34/EU (37) liitteessä I mainittuja yritysmuotoja ja ’osakepääoma’ sisältää tarvittaessa emissiovoitot.
b)
On kyse yhtiöstä, jossa ainakaan joidenkin osakkaiden vastuuta yhtiön velasta ei ole rajattu (ja joka ei ole alle kolme vuotta olemassa ollut pk-yritys, tai kun on kyse kelpoisuudesta riskirahoitustukeen, pk-yritys, jonka toteuttamasta ensimyynnistä markkinoilla on alle seitsemän vuotta ja joka on oikeutettu riskirahoitukseen valitun rahoituksen välittäjän due diligence -prosessin jälkeen), ja joka on menettänyt yli puolet tilinpäätöksen mukaisista omista varoistaan kertyneiden tappioiden vuoksi. Tässä säännöksessä ’yhtiöllä, jossa ainakaan joidenkin osakkaiden vastuuta yhtiön velasta ei ole rajattu’, tarkoitetaan erityisesti direktiivin 2013/34/EU liitteessä II mainittuja yritysmuotoja.
c)
Yritys on asetettu yleistäytäntöönpanomenettelyyn maksukyvyttömyyden vuoksi tai täyttää kansallisessa lainsäädännössä vahvistetut edellytykset yleistäytäntöönpanomenettelyyn asettamiselle velkojien pyynnöstä.
d)
Yritys on saanut pelastamistukea eikä ole vielä maksanut lainaa takaisin tai lopettanut takausta, tai on saanut rakenneuudistustukea ja on vielä rakenneuudistussuunnitelman kohteena.
e)
On kyse yrityksestä, joka ei ole pk-yritys, ja kahden viime vuoden ajan:
1)
yrityksen velkaantumisaste on ollut yli 7,5 ja
2)
yrityksen käyttökatteen (EBITDA) suhde nettorahoituskuluihin on ollut alle 1,0.
19.
’varojen käytön aluesidonnaisuudella’ tarkoitetaan tuen myöntävän viranomaisen tuensaajille asettamia velvoitteita, joiden mukaan tietyllä alueella on käytettävä varoja tietty vähimmäismäärä ja/tai harjoitettava tuotantotoimintaa tietyllä vähimmäistasolla;
20.
’mukautetulla tuen määrällä’ tarkoitetaan suuren investointihankkeen sallitun tuen enimmäismäärää, joka määritetään seuraavan laskentakaavan avulla:
tuen enimmäismäärä = R × (A + 0,50 × B + 0 × C)
jossa R on kyseisellä alueella sovellettava tuen enimmäisintensiteetti, joka on vahvistettu hyväksytyssä aluetukikartassa ja on voimassa tuen myöntämispäivänä, lukuun ottamatta pk-yritysten tuki-intensiteetin lisäystä; A on ensimmäiset 50 miljoonaa euroa tukikelpoisista kustannuksista, B on 50 miljoonan euron ja 100 miljoonan euron väliin jäävä osa tukikelpoisista kustannuksista ja C on tukikelpoisten kustannusten 100 miljoonan euron ylittävä osa;
21.
’takaisinmaksettavalla ennakolla’ tarkoitetaan hankkeeseen myönnettyä lainaa, joka maksetaan yhdessä tai useammassa erässä ja jonka takaisinmaksuehdot riippuvat hankkeen tuloksista;
22.
’bruttoavustusekvivalentilla’ tarkoitetaan tuen määrää, jos se olisi myönnetty tuensaajalle avustuksena, ennen verojen tai muiden maksujen vähentämistä;
23.
’töiden alkamisella’ tarkoitetaan joko investointiin liittyvien rakennustöiden alkamista tai ensimmäistä laillisesti velvoittavaa sitoumusta tilata laitteita tai muuta sitoumusta, joka tekee investoinnista peruuttamattoman, riippuen siitä, kumpi tapahtuu aikaisemmin. Maan ostoa ja valmistelutöitä, kuten lupien hankkimista ja toteutettavuustutkimusten tekemistä, ei katsota töiden alkamiseksi. Yrityskaupoissa ’töiden alkamisella’ tarkoitetaan hankittuun toimipaikkaan suoraan liittyvien omaisuuserien hankintahetkeä;
24.
’suurilla yrityksillä’ tarkoitetaan yrityksiä, jotka eivät täytä liitteen I mukaisia perusteita;
25.
’myöhemmin käyttöön otettavalla verojärjestelmällä’ tarkoitetaan järjestelmää, joka on aikaisemman veroetuuksiin perustuvan järjestelmän muutettu versio ja jolla korvataan se;
26.
’tuki-intensiteetillä’ tarkoitetaan tuen bruttomäärää ilmaistuna prosentteina tukikelpoisista kustannuksista ennen verojen tai muiden maksujen vähentämistä;
27.
’tukialueilla’ tarkoitetaan perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a ja c alakohtaa soveltaen kaudeksi 1.7.2014-31.12.2020 hyväksytyssä aluetukikartassa nimettyjä alueita;
28.
’tuen myöntämispäivällä’ tarkoitetaan päivää, jolloin tuensaajalle myönnetään laillinen oikeus tuensaantiin asiaan sovellettavan kansallisen lainsäädännön nojalla;
29.
’aineellisella omaisuudella’ tarkoitetaan maa-alueita, rakennuksia ja laitoksia sekä koneita ja laitteita;
30.
’aineettomalla omaisuudella’ tarkoitetaan omaisuutta, jolla ei ole fyysistä tai taloudellista ilmentymää, kuten patentteja, lisenssejä, taitotietoa tai muuta henkistä omaisuutta;
31.
’palkkakustannuksilla’ tarkoitetaan tuensaajan todellisuudessa maksamaa kokonaissummaa kyseisen työpaikan osalta; kustannuksiin sisältyvät tietyltä ajalta bruttopalkka (ennen veroja) ja pakolliset maksut, kuten sosiaaliturvamaksut sekä lasten ja vanhempien hoitokustannukset;
32.
’työntekijöiden nettomäärän lisäyksellä’ tarkoitetaan kyseisen toimipaikan työntekijöiden nettomäärän lisääntymistä verrattuna tietyn jakson keskiarvoon; kaikki kyseisellä jaksolla menetetyt toimet on tämän vuoksi vähennettävä ja palveluksessa olevan kokoaikatyötä, osa-aikatyötä ja kausityötä tekevän henkilöstön määrä on laskettava vuosityöyksiköiden murto-osina;
33.
’erityisinfrastruktuurilla’ tarkoitetaan infrastruktuuria, joka on rakennettu ennakolta yksilöitävissä olevalle yritykselle (yrityksille) ja räätälöity sen tarpeisiin;
34.
’rahoituksen välittäjällä’ tarkoitetaan mitä tahansa rahoituslaitosta sen muodosta ja omistuksesta riippumatta, myös rahastojen rahastoa, pääomasijoitusrahastoja, julkisia sijoitusrahastoja, pankkeja, mikrorahoituslaitoksia ja takauslaitoksia;
35.
’matkalla’ tarkoitetaan tavaroiden siirtämistä lähtöpaikasta määräpaikkaan, mukaan lukien mahdolliset välivaiheet kyseisessä jäsenvaltiossa tai sen ulkopuolella, yhtä tai useampaa kuljetusvälinettä käyttäen;
36.
’kohtuullisella tuotolla’ tarkoitetaan odotettua tuottoa, joka vastaa riskioikaistua diskonttokorkoa, jossa otetaan huomioon hankkeeseen liittyvän riskin taso ja yksityisten sijoittajien suunnitteleman pääomasijoituksen suuruus;
37.
’kokonaisrahoituksella’ tarkoitetaan tukikelpoiseen yritykseen tai hankkeeseen tämän asetuksen 3 jakson tai 16 tai 39 artiklan nojalla tehdyn sijoituksen kokonaismäärää lukuun ottamatta täysin yksityisiä sijoituksia, jotka tehdään markkinaehdoin ja jotka eivät kuulu kyseessä olevan valtiontukitoimenpiteen piiriin;
38.
’tarjouskilpailulla’ tarkoitetaan syrjimätöntä tarjouskilpailua, johon osallistuu riittävä määrä yrityksiä ja jossa tuki myönnetään joko tarjouksentekijän tekemän alkuperäisen tarjouksen tai selvityshinnan perusteella. Lisäksi tarjouskilpailuun liittyvä talousarvio tai määrä on siinä mielessä tiukasti rajoitettu, että se johtaa tilanteeseen, jossa kaikki osallistujat eivät voi saada tukea;
39.
’liikevoitolla’ tarkoitetaan investoinnin diskontattujen tuottojen ja diskontattujen toimintakustannusten välistä eroa investoinnin pitoaikana, jos tämä ero on positiivinen. Toimintakustannuksiin sisältyvät muun muassa henkilöstökustannukset, materiaalit, sopimusperusteiset palvelut, viestintä-, energia-, huolto-, vuokra- ja hallintokustannukset, mutta niihin eivät sisälly tätä asetusta sovellettaessa poisto- ja rahoituskustannukset, jos ne on katettu investointituella.
Alueelliseen tukeen sovellettavat määritelmät
40.
Määritelmiä, joita sovelletaan laajakaistainfrastruktuureille myönnettävään tukeen (10 jakso), sovelletaan asiaa koskeviin aluetukisäännöksiin.
41.
’alueellisella investointituella’ tarkoitetaan alueellista tukea, joka myönnetään alkuinvestointiin tai alkuinvestointiin uuteen taloudelliseen toimintaan;
42.
’alueellisella toimintatuella’ tarkoitetaan tukea, jolla vähennetään yrityksen juoksevia kustannuksia, jotka eivät liity alkuinvestointiin. Tähän sisältyvät sellaiset kustannusryhmät kuin henkilöstökustannukset, materiaalit, sopimusperusteiset palvelut, viestintä, energia, huolto, vuokrat, hallinto jne., mutta siihen eivät kuulu poisto- ja rahoituskustannukset, jos ne on sisällytetty tukikelpoisiin kustannuksiin investointitukea myönnettäessä;
43.
’teräsalalla’ tarkoitetaan toimintaa, joka liittyy vähintään yhtä seuraavista tuotteista koskevaan tuotantoon:
a)
harkkorauta ja ferroseokset:
harkkorauta teräksen valmistukseen, metallivalimoissa käytettävä ja muu harkkorauta, peilirauta ja runsashiilinen rautamangaani, lukuun ottamatta muita rautaseoksia;
b)
tuotteet alkumuodossa tai välituotteena rautaa, tavallista terästä tai erikoisterästä:
sula teräs, myös valanteina, myös taottavaksi tarkoitetut harkot, puolivalmisteet kuten tankoteelmät, billetit ja laattateelmät, levyaihiot, tinalevyaihiot, kuumavalssatut levyainekset keloina, lukuun ottamatta sulan teräksen valmistusta pienistä ja keskisuurista sulatoista peräisin olevasta valuteräksestä;
c)
raudasta, tavallisesta teräksestä tai erikoisteräksistä valmistetut kuumamuokatut tuotteet:
kiskot, ratapölkyt, sidekiskot, aluslaatat, palkit, raskaat profiilit, vähintään 80 mm, ponttirauta ja -teräs, tangot ja profiilit, alle 80 mm, ja laatat, alle 150 mm, valssilanka, putkien renkaat ja neliöt, kuumavalssattu vanne ja nauha (myös nauha putkia varten), kuumavalssatut levyt (myös päällystetyt), levyt, vähintään 3 mm, leveät laatat, vähintään 150 mm, lukuun ottamatta metallilankaa ja metallilankatuotteita, tankoja ja rautavaloksia;
d)
kylmänä viimeistellyt tuotteet:
tinapinnoitettu levy, lyijy-tinapinnoitettu levy, mustalevy, galvanoidut levyt, muut päällystetyt levyt, kylmävalssatut levyvalmisteet, sähkölevyt, tinapinnoitetun levyn valmistamiseen tarkoitettu levy, kylmävalssatut levyt, rullina tai suorina levyinä;
e)
putket:
saumattomat teräsputket, hitsatut teräsputket, halkaisija yli 406,4 mm;
44.
’synteettikuitualalla’ tarkoitetaan:
a)
polyesteriin, polyamidiin, akryyliin tai polypropyleeniin perustuvien kuitujen ja lankojen yleistyyppien valmistamista suulakepuristuksella/teksturoinnilla niiden loppukäytöstä riippumatta; tai
b)
polymerisaatiota (mukaan lukien polykondensaatio) sen ollessa integroitu suulakepuristuksella valmistamiseen käytettyjen koneiden osalta; tai
c)
mitä tahansa prosessia, joka liittyy mahdollisen tuensaajan tai muun sen kanssa samaan yhtymään kuuluvan yrityksen nykyiseen asennettuun suulakepuristusvalmistus-/teksturointikapasiteettiin, ja joka kyseisessä liiketoiminnassa on tavallisesti integroitu tällaiseen kapasiteettiin käytettyjen koneiden osalta;
45.
’kuljetusalalla’ tarkoitetaan matkustajien kuljettamista ilma-aluksella, meriteitse, maanteitse, rautateitse ja sisävesitse tai rahdinkuljetuspalvelujen tarjoamista toisen lukuun; ’kuljetusalalla’ tarkoitetaan erityisesti seuraavaa NACE Rev. 2:n luokituksen mukaista toimintaa:
a)
NACE 49: Maaliikenne ja putkijohtokuljetus, lukuun ottamatta luokkia NACE 49.32 Taksiliikenne, 49.42 Muuttopalvelut, 49.5 Putkijohtokuljetus;
b)
NACE 50: Vesiliikenne;
c)
NACE 51: Ilmaliikenne, lukuun ottamatta luokkaa NACE 51.22 Avaruusliikenne;
46.
’rajoitetulle määrälle toimialoja suunnatulla ohjelmalla’ tarkoitetaan ohjelmaa, joka kattaa alle viiteen tilastollisen toimialaluokituksen NACE Rev. 2 luokkaan (nelinumeroinen tunnus) kuuluvia toimintoja;
47.
’matkailutoiminnalla’ tarkoitetaan seuraavaa NACE Rev. 2:n luokituksen mukaista toimintaa:
a)
NACE 55: Majoitus;
b)
NACE 56: Ravitsemistoiminta;
c)
NACE 79: Matkatoimistojen ja matkanjärjestäjien toiminta, varauspalvelut;
d)
NACE 90: Kulttuuri- ja viihdetoiminta;
e)
NACE 91: Kirjastojen, arkistojen, museoiden ja muiden kulttuurilaitosten toiminta;
f)
NACE 93: Urheilutoiminta sekä huvi- ja virkistyspalvelut;
48.
’harvaan asutuilla alueilla’ tarkoitetaan alueita, jotka komissio on hyväksynyt harvaan asutuiksi kauden 1.7.2014-31.12.2020 aluetukikarttoja koskevissa yksittäisissä päätöksissä;
49.
’alkuinvestoinnilla’ tarkoitetaan:
a)
investointia sellaiseen aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen, joka liittyy uuden toimipaikan perustamiseen, olemassa olevan toimipaikan kapasiteetin laajentamiseen, toimipaikan tuotannon monipuolistamiseen tuotteisiin, joita ei ole aikaisemmin tuotettu kyseisessä toimipaikassa, tai olemassa olevan toimipaikan tuotantoprosessin perusteelliseen muuttamiseen; tai
b)
sellaisen toimipaikan omaisuuserien hankintaa, joka on suljettu tai olisi suljettu, jos sitä ei olisi ostettu, kun ostaja on myyjästä riippumaton sijoittaja ja kun kyse ei ole pelkästä yrityksen osakkeiden hankinnasta;
50.
’samalla tai samankaltaisella toiminnalla’ tarkoitetaan toimintaa, joka kuuluu tilastollisen toimialaluokituksen NACE Rev. 2 vahvistamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3037/90 ja tiettyjen eri tilastoaloja koskevien yhteisön asetusten muuttamisesta 20 päivänä joulukuuta 2006 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1893/2006 (38) säädetyn tilastollisen toimialaluokituksen NACE Rev. 2 samaan nelinumerotasoon (nelinumeroinen tunnus);
51.
’alkuinvestoinnilla uuteen taloudelliseen toimintaan’ tarkoitetaan:
a)
investointia sellaiseen aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen, joka liittyy uuden toimipaikan perustamiseen tai toimipaikan toiminnan monipuolistamiseen, kunhan uusi toiminta ei ole samaa tai samankaltaista kuin kyseisessä toimipaikassa aikaisemmin harjoitettu toiminta;
b)
sellaisen toimipaikan omaisuuserien hankintaa, joka on suljettu tai olisi suljettu, jos sitä ei olisi ostettu, ja jos ostaja on myyjästä riippumaton sijoittaja, kunhan hankittua omaisuutta käyttämällä harjoitettava uusi toiminta ei ole samaa tai samankaltaista kuin ennen hankintaa kyseisessä toimipaikassa harjoitettu toiminta;
52.
’suurella investointihankkeella’ tarkoitetaan alkuinvestointia, jonka tukikelpoiset kustannukset ovat yli 50 miljoonaa euroa laskettuina tuen myöntämispäivän hintojen ja valuuttakurssien mukaan;
53.
’määräpaikalla’ tarkoitetaan paikkaa, jossa tavarat puretaan;
54.
’lähtöpaikalla’ tarkoitetaan paikkaa, jossa tavarat lastataan kuljetusta varten;
55.
’toimintatukikelpoisella alueella’ tarkoitetaan perussopimuksen 349 artiklassa tarkoitettuja syrjäisimpiä alueita tai kyseisen jäsenvaltion kaudeksi 1.7.2014-31.12.2020 hyväksytyssä aluetukikartassa määriteltyjä harvaan asuttuja alueita;
56.
’kuljetusvälineellä’ tarkoitetaan raideliikennettä, maantien rahtiliikennettä, sisävesiliikennettä, meriliikennettä, lentoliikennettä ja intermodaalista kuljetusta;
57.
’kaupunkikehitysrahastolla’ tarkoitetaan erikoistunutta sijoitusvälinettä, joka on perustettu kaupunkikehityshankkeisiin sijoittamiseksi kaupunkialueiden kehittämistä koskevan tukitoimenpiteen nojalla. Kaupunkikehitysrahastoja hoitaa kaupunkikehitysrahaston hoitaja;
58.
’kaupunkikehitysrahaston hoitajalla’ tarkoitetaan ammattimaista rahastoyhtiötä, joka on oikeushenkilö ja joka valitsee tukikelpoiset kaupunkikehityshankkeet ja tekee sijoitukset niihin;
59.
’kaupunkikehityshankkeella’ tarkoitetaan investointihanketta, joka voi tukea yhdennetyssä lähestymistavassa kaupunkialueiden kestävään kehittämiseen suunniteltujen toimien toteuttamista ja auttaa saavuttamaan siinä määritellyt tavoitteet, mukaan lukien hankkeet, joiden sisäinen korkokanta ei ehkä riitä houkuttelemaan rahoitusta puhtaasti kaupallisin perustein. Kaupunkikehityshanke voidaan järjestää erillisenä rahoitusrakenteena tuensaajana olevan yksityisen sijoittajan oikeudellisessa rakenteessa tai erillisenä oikeushenkilönä, esimerkiksi erillisyhtiönä;
60.
’kaupunkialueiden kestävän kehittämisen yhdennetyllä strategialla’ tarkoitetaan virallisesti ehdotettua ja asianmukaisen paikallisviranomaisen tai viraston vahvistamaa strategiaa, joka on määritelty tietylle maantieteelliselle kaupunkialueelle ja ajanjaksolle ja jossa määritetään yhdennetyt toimet taloudellisiin sekä ympäristöön, ilmastoon ja väestörakenteeseen liittyviin ja sosiaalisiin haasteisiin kaupunkialueilla;
61.
’luontoissuorituksella’ tarkoitetaan maan tai kiinteistön luovuttamista, kun kyseinen maa tai kiinteistö muodostaa osan kaupunkikehityshanketta;
Pk-yrityksille myönnettävää tukea koskevat määritelmät
62.
’investointihankkeella suoraan luodulla työpaikalla’ tarkoitetaan työpaikkaa, joka liittyy investoinnin kohteena olevaan toimintaan; näihin kuuluvat työpaikat, jotka on luotu investoinnin aiheuttaman kapasiteetin käyttöasteen nousun vuoksi;
63.
’organisaatioiden välisellä yhteistyöllä’ tarkoitetaan yhteisten liiketoimintastrategioiden tai hallintorakenteiden kehittämistä, yhteisten palvelujen tai yhteistyötä helpottavien palvelujen tarjoamista, koordinoitua toimintaa kuten tutkimus tai markkinointi, verkkojen ja klustereiden tukemista, saavutettavuuden ja viestinnän parantamista, yhteisten välineiden käyttämistä yrittäjyyden ja pk-yritysten kanssa käytävän kaupan edistämiseksi;
64.
’yhteistyöhön liittyvillä neuvontapalveluilla’ tarkoitetaan konsultointia, avustamista ja koulutusta tietämyksen ja kokemusten vaihtoa varten sekä yhteistyön parantamiseksi;
65.
’yhteistyöhön liittyvillä tukipalveluilla’ tarkoitetaan toimistotilojen, verkkosivujen, tietopankkien, kirjastojen, markkinatutkimusten, käsikirjojen sekä valmistelu- ja malliasiakirjojen tarjoamista;
Pk-yrityksille rahoituksensaantiin myönnettävää tukea koskevat määritelmät
66.
’oman pääoman luonteisella sijoituksella’ tarkoitetaan rahoitusmuotoa, joka sijoittuu oman pääoman ehtoisen ja vieraan pääoman ehtoisen rahoituksen välille ja johon liittyvä riski on suurempi kuin paremmassa etuoikeusasemassa olevilla veloilla mutta pienempi kuin rajoituksettomalla omalla pääomalla ja jonka tuotto haltijalle perustuu pääasiassa kohdeyrityksen voittoihin tai tappioihin ja joka on maksukyvyttömyyden yhteydessä vakuudeton. Oman pääoman luonteiset sijoitukset voidaan luokitella vieraaksi pääomaksi, joka on vakuudetonta ja heikommassa etuoikeusasemassa, mukaan lukien välirahoitus, ja joka voidaan joissakin tapauksissa muuntaa omaksi pääomaksi tai etuoikeutetuksi pääomaksi;
67.
’takauksella’ tarkoitetaan asetuksen 1, 3 ja 7 jakson yhteydessä kirjallista sitoumusta vastata kokonaan tai osittain kolmannen osapuolen uusista lainatransaktioista, kuten velkainstrumenteista tai leasinginstrumenteista, sekä oman pääoman luonteisista instrumenteista;
68.
’takausosuudella’ tarkoitetaan julkisen sijoittajan kattamaa prosenttiosuutta tappioista jokaisen kyseessä olevan valtiontukitoimenpiteen nojalla tukikelpoisen transaktion osalta;
69.
’irtautumisella’ tarkoitetaan rahoituksen välittäjän tai sijoittajan luopumista osuuksistaan, mukaan lukien yrityskauppa, alaskirjaus, osakkeiden/lainojen takaisinlunastus, myynti toiselle rahoituksen välittäjälle tai toiselle sijoittajalle, myynti rahoituslaitokselle ja myynti julkisella tarjouksella, mukaan lukien listautumisanti;
70.
’rahoitusmäärällä’ tarkoitetaan takaisinmaksettavaa julkista sijoitusta rahoituksen välittäjään riskirahoitustoimenpiteeseen sijoittamiseksi siten, että kaikki tuotot palautetaan julkiselle sijoittajalle;
71.
’riskirahoitussijoituksella’ tarkoitetaan oman pääoman ehtoisia ja luonteisia sijoituksia, lainoja mukaan lukien leasingsopimukset, takauksia tai niiden yhdistelmää tukikelpoisille yrityksille uusien sijoitusten tekemistä varten;
72.
’riippumattomalla yksityissijoittajalla’ tarkoitetaan yksityistä sijoittajaa, joka ei ole osakkaana siinä tukikelpoisessa yrityksessä, johon se sijoittaa, mukaan lukien bisnesenkelit ja rahoituslaitokset niiden omistuksesta riippumatta, jos ne kantavat sijoitukseensa liittyvän riskin kokonaisuudessaan. Kun perustetaan uusi yritys, yksityisten sijoittajien, myös perustajien, katsotaan olevan kyseisestä yrityksestä riippumattomia;
73.
’luonnollisella henkilöllä’ tarkoitetaan 21 ja 23 artiklaa sovellettaessa muuta henkilöä kuin oikeushenkilöä, joka ei ole perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yritys;
74.
’oman pääoman ehtoisella sijoituksella’ tarkoitetaan pääoman tarjoamista yritykselle sijoittamalla siihen suoraan tai välillisesti vastineena vastaavan osuuden omistamisesta kyseisestä yrityksestä;
75.
’ensimyynnillä markkinoilla’ tarkoitetaan yrityksen toteuttamaa ensimmäistä myyntiä tuote- tai palvelumarkkinoilla, lukuun ottamatta rajoitettua myyntiä markkinoiden testaamiseksi;
76.
’julkisesti noteeraamattomalla pk-yrityksellä’ tarkoitetaan pk-yritystä, jota ei ole noteerattu arvopaperipörssin virallisella pörssilistalla, lukuun ottamatta vaihtoehtoisia kauppapaikkoja;
77.
’lisäsijoituksella’ tarkoitetaan uutta riskirahoitussijoitusta yritykseen sen jälkeen, kun siihen on jo tehty riskirahoitussijoituksia vähintään kerran aikaisemmin;
78.
’jälkirahoituksella’ tarkoitetaan yrityksen olemassa olevien osakkeiden ostamista aikaisemmalta sijoittajalta tai osakkaalta;
79.
’toimeksisaaneella yhteisöllä’ tarkoitetaan Euroopan investointipankkia ja Euroopan investointirahastoa, kansainvälistä rahoituslaitosta, jossa jäsenvaltio on osakkaana, tai jäsenvaltiossa perustettua rahoituslaitosta, jonka tavoitteena on yleisen edun edistäminen julkisen viranomaisen valvonnassa, julkisoikeudellista elintä ja julkisen palvelun tehtävää hoitavaa yksityisoikeudellista elintä: toimeksisaanut yhteisö voidaan valita tai nimittää suoraan julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetun direktiivin 2004/18/EY (39) tai kyseisen direktiivin myöhemmin kokonaan tai osittain korvaavan lainsäädännön säännösten mukaisesti;
80.
’innovatiivisella yrityksellä’ tarkoitetaan yritystä,
a)
joka voi osoittaa ulkopuolisen asiantuntijan tekemän arvioinnin perusteella, että se kehittää lähitulevaisuudessa tuotteita, palveluja tai prosesseja, jotka ovat uusia tai parantavat huomattavasti alansa viimeisintä kehitystasoa ja joihin liittyy teknologisen tai teollisen epäonnistumisen riski, tai
b)
jonka tutkimus- ja kehityskustannukset ovat vähintään 10 prosenttia sen toiminnan kokonaiskuluista vähintään yhtenä vuonna tuen myöntämistä edeltävistä kolmesta vuodesta tai, jos on kyse vastaperustetusta yrityksestä, jolla ei vielä ole taloudellista historiaa, sen kuluvan tilikauden tilinpäätöksessä, jonka ulkopuolinen tilintarkastaja on vahvistanut;
81.
’vaihtoehtoisella kauppapaikalla’ tarkoitetaan direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 15 alakohdassa määriteltyä monenkeskistä kaupankäyntijärjestelmää, jossa pääosa kaupankäynnin kohteeksi otetuista rahoitusinstrumenteista on pk-yritysten liikkeeseenlaskemia;
82.
’lainalla’ tarkoitetaan sopimusta, joka velvoittaa lainanantajan antamaan lainanottajan käyttöön sovitun suuruisen rahasumman sovituksi ajaksi ja jonka mukaan lainanottaja on velvoitettu maksamaan kyseinen rahasumma takaisin sovittuna aikana. Se voi olla muodoltaan laina tai muu rahoitusinstrumentti, myös leasingsopimus, jonka tärkein piirre on, että se antaa lainanantajalle vähimmäistuoton. Olemassa olevien lainojen uudelleenrahoitus ei ole tukikelpoinen laina;
Tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävää tukea koskevat määritelmät
83.
’tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatiolla’ tarkoitetaan sellaista yhteisöä (kuten korkeakoulut tai tutkimuslaitokset, teknologiansiirtoelimet, innovaatioiden välittäjät, tutkimussuuntautuneet fyysiset tai virtuaaliset yhteistyöyhteisöt) sen oikeusasemasta (julkis- tai yksityisoikeudellinen) tai rahoitustavasta riippumatta, jonka päätavoitteena on harjoittaa riippumattomasti perustutkimusta, teollista tutkimusta tai kokeellista kehittämistä tai levittää tällaisen toiminnan tuloksia koulutuksen, julkaisujen tai tiedonsiirron kautta. Kun tällainen yhteisö harjoittaa myös taloudellista toimintaa, tällaisen taloudellisen toiminnan rahoituksesta, kustannuksista ja tuloista on pidettävä erillistä kirjanpitoa. Tällaisessa yhteisössä ratkaisevaa vaikutusvaltaa esimerkiksi osakkaana tai jäsenenä käyttävillä yrityksillä ei saa olla etuoikeutta sen saavuttamiin tuloksiin;
84.
’perustutkimuksella’ tarkoitetaan kokeellista tai teoreettista työtä, jolla pyritään pääasiassa hankkimaan uutta tietoa ilmiöiden tai havaittavissa olevien tosiseikkojen perusperiaatteista, ja joilla ei ensisijaisesti pyritä mihinkään tiettyyn kaupalliseen päämäärään tai tavoitteeseen;
85.
’teollisella tutkimuksella’ tarkoitetaan suunniteltua tutkimusta tai uuden tiedon ja taitojen hankkimiseen pyrkiviä kriittisiä tutkimuksia, joiden tavoitteena on, että näitä tietoja voidaan käyttää uusien tuotteiden, prosessien tai palveluiden kehittämiseen tai että olemassa olevat tuotteet, prosessit tai palvelut paranevat huomattavasti. Se kattaa monimutkaisten järjestelmien komponenttien luomisen ja voi sisältää prototyyppien rakentamisen laboratorioympäristössä tai ympäristössä, johon liittyy simuloituja rajapintoja olemassa olevien järjestelmien kanssa, sekä pilottituotantolinjojen rakentamisen, kun niitä tarvitaan teollisen tutkimuksen harjoittamiseen ja erityisesti geneerisen teknologian validointiin;
86.
’kokeellisella kehittämisellä’ tarkoitetaan olemassa olevan tieteellisen, teknisen, liiketoiminta- ja muun relevantin tiedon ja taitojen hankkimista, yhdistämistä, muokkaamista ja käyttöä, jonka tavoitteena on kehittää uusia tai parannettuja tuotteita, prosesseja tai palveluja. Tämä voi kattaa myös esimerkiksi toiminnan, jonka tarkoituksena on uusien tuotteiden, prosessien tai palveluiden peruskäsitteiden määrittely, suunnittelu ja dokumentointi.
Kokeellinen kehittäminen voi käsittää uusien tai parannettujen tuotteiden, prosessien tai palvelujen prototyypit, esittely- ja pilottihankkeet, testauksen ja validoinnin ympäristössä, joka edustaa käytännön toimintaolosuhteita, kun ensisijaisena tavoitteena on tehdä uusia teknisiä parannuksia tuotteisiin, prosesseihin tai palveluihin, jotka eivät ole vielä suurelta osin vakiintuneet. Tämä voi kattaa kaupallisesti hyödynnettävissä olevien prototyyppien ja pilottihankkeiden kehittämisen, kun prototyyppi on pakostakin lopullinen kaupallinen tuote ja kun sen tuottaminen pelkästään esittelyä ja validointia varten olisi liian kallista.
Kokeellinen kehittäminen ei kata olemassa oleviin tuotteisiin, tuotantolinjoihin, valmistusmenetelmiin, palveluihin tai muihin meneillään oleviin toimintoihin rutiininomaisesti tai säännöllisin väliajoin tehtäviä muutoksia, vaikka kyseiset muutokset merkitsisivät parannuksia;
87.
’toteutettavuustutkimuksella’ tarkoitetaan hankkeen potentiaalin arviointia ja analysointia, jonka tavoitteena on tukea päätöksentekoprosessia tuomalla objektiivisesti ja rationaalisesti esiin hankkeen vahvuudet ja heikkoudet sekä mahdollisuudet ja uhat sekä yksilöimällä resurssit, joita sen toteuttaminen edellyttää, ja mahdollisuudet sen onnistumiseen;
88.
’henkilöstökustannuksilla’ tarkoitetaan tutkijoista, teknikoista ja muusta tutkimustoimintaa avustavasta henkilöstöstä aiheutuvia kustannuksia siinä määrin, kuin nämä toimivat kyseessä olevan hankkeen tai toiminnon parissa;
89.
’markkinaehtoisuudella’ tarkoitetaan sitä, että sopimuspuolten välisen liiketoimen ehdot eivät poikkea ehdoista, joista olisi sovittu riippumattomien yritysten välillä, ja niihin ei sisälly kilpailunvastaista yhteistyötä. Kaikkien transaktioiden, jotka ovat seurausta avoimesta, läpinäkyvästä ja syrjimättömästä menettelystä, katsotaan täyttävän markkinaehtoperiaatteen;
90.
’todellisella yhteistyöllä’ tarkoitetaan vähintään kahden riippumattoman osapuolen välistä yhteistyötä tietämyksen tai teknologian siirtämiseksi tai työnjakoon perustuvan yhteisen tavoitteen saavuttamiseksi, kun osapuolet määrittelevät yhdessä yhteistyöhankkeen laajuuden, osallistuvat sen toteuttamiseen ja jakavat sen riskit sekä tulokset. Yksi tai useampi osapuoli voi kattaa hankkeen kaikki kustannukset ja siten vapauttaa muut osapuolet sen taloudellisista riskeistä. Sopimustutkimusta ja tutkimuspalvelujen tarjoamista ei katsota yhteistyön muodoiksi;
91.
’tutkimusinfrastruktuurilla’ tarkoitetaan laitteistoja, resursseja ja liitännäisiä palveluja, joita tiedeyhteisö käyttää tutkimuksen tekemiseen eri aloilla, ja sen piiriin kuuluvat tieteelliset välineistöt tai välinekokonaisuudet, tietopohjaiset resurssit, kuten kokoelmat, arkistot, jäsennelty tieteellinen tieto, tieto- ja viestintäteknologiaan perustuvat infrastruktuurit, kuten grid-verkot, tietojenkäsittelylaitteet, ohjelmistot ja viestintävälineet tai muut tutkimuksessa tarvittavat luonteeltaan ainutkertaiset välineet. Tällaiset tutkimusinfrastruktuurit voivat sijaita yhdessä paikassa tai hajautettuina (järjestettynä resurssien verkostona) eurooppalaiseen tutkimusinfrastruktuurikonsortioon (ERIC) sovellettavasta yhteisön oikeudellisesta kehyksestä 25 päivänä kesäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 723/2009 (40) 2 artiklan a alakohdan mukaisesti;
92.
’innovaatioklustereilla’ tarkoitetaan riippumattomien osapuolten (kuten innovatiivisten uusien yritysten, pienten, keskisuurten ja suurten yritysten sekä tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatioiden, voittoa tavoittelemattomien järjestöjen ja muiden talouden toimijoiden) rakenteita tai organisoituja ryhmittymiä, joiden tarkoituksena on lisätä innovaatiotoimintaa promootiotoimien, infrastruktuurin yhteiskäytön ja osaamisen ja asiantuntemuksen vaihdon avulla sekä osallistumalla tehokkaasti osaamisen siirtoon, verkostoitumiseen, tietojen levittämiseen ja yhteistoimintaan klusteriin kuuluvien yritysten ja muiden järjestöjen keskuudessa;
93.
’korkeasti koulutetulla henkilöstöllä’ tarkoitetaan henkilöstöä, jolla on korkea-asteen loppututkinto ja vähintään viiden vuoden ammatillinen kokemus, joka voi sisältää myös tohtorinkoulutuksen;
94.
’innovaatiotoiminnan neuvontapalveluilla’ tarkoitetaan konsultointia, avustamista ja koulutusta tietämyksen siirtoa, aineettoman omaisuuden hankkimista, suojelua ja hyödyntämistä sekä standardien ja niiden säännösten, joihin standardit on sisällytetty, käyttöä varten;
95.
’innovaatiotoimintaa tukevilla palveluilla’ tarkoitetaan toimistotilojen, tietopankkien, kirjastojen, markkinatutkimusten, laboratorioiden sekä laatumerkintä-, testaus- ja sertifiointipalvelujen tarjoamista tehokkaampien tuotteiden, prosessien tai palvelujen kehittämiseksi;
96.
’organisointiin liittyvällä innovaatiotoiminnalla’ tarkoitetaan uuden organisatorisen menetelmän toteuttamista yrityksen liiketoimintatavoissa, työpaikkaorganisaatiossa tai ulkoisissa suhteissa, lukuun ottamatta muutoksia, jotka perustuvat yrityksessä jo käytettyihin organisatorisiin menetelmiin, muutoksia liikkeenjohtostrategiassa, yritysten yhteenliittymiä ja yritysostoja, prosessin käytön lopettamista, jälkirahoitusta tai pääoman lisäystä, muutoksia, jotka johtuvat pelkästään tuotannontekijöiden hintojen muutoksista, tuotannon asiakaskohtaista mukauttamista, lokalisointia, säännöllisiä kausittaisia ja muita jaksoittaisia muutoksia sekä uusien tai merkittävästi parannettujen tuotteiden kauppaa;
97.
’prosesseihin liittyvällä innovaatiotoiminnalla’ tarkoitetaan uuden tai merkittävästi parannetun tuotanto- tai jakelumenetelmän toteuttamista (mukaan lukien teknisten suoritustapojen, laitteiden tai ohjelmistojen huomattavat muutokset); tähän eivät sisälly pienet muutokset tai parannukset, tuotanto- tai palvelukapasiteetin lisääminen ottamalla käyttöön valmistus- tai logistiikkajärjestelmiä, jotka ovat hyvin samanlaisia kuin jo käytössä olevat, prosessin käytön lopettaminen, jälkirahoitus tai pääoman lisäys, muutokset, jotka johtuvat pelkästään tuotannontekijöiden hintojen muutoksista, tuotannon asiakaskohtainen mukauttaminen, lokalisointi, säännölliset kausittaiset ja muut jaksoittaiset muutokset sekä uusien tai merkittävästi parannettujen tuotteiden kauppa;
98.
’tilapäisellä siirrolla’ tarkoitetaan sitä, että henkilöstö on tuensaajan palveluksessa tilapäisesti ja henkilöstöllä on oikeus palata entisen työnantajansa palvelukseen;
Epäedullisessa asemassa olevien ja alentuneesti työkykyisten työntekijöiden hyväksi myönnettävää tukea koskevat määritelmät
99.
’erityisen epäedullisessa asemassa olevalla työntekijällä’ tarkoitetaan henkilöä:
a)
joka ei ole ollut vakinaisessa ansiotyössä vähintään 24 kuukauteen; tai
b)
joka ei ole ollut vakinaisessa ansiotyössä vähintään 12 kuukauteen ja joka kuuluu johonkin ’epäedullisessa asemassa olevan työntekijän’ määritelmässä mainituista ryhmistä b-g;
100.
’suojatyöllä’ tarkoitetaan työpaikkaa yrityksessä, jonka työntekijöistä vähintään 30 prosenttia on alentuneesti työkykyisiä työntekijöitä;
Ympäristönsuojeluun myönnettävään tukeen sovellettavat määritelmät
101.
’ympäristönsuojelulla’ tarkoitetaan kaikkia toimenpiteitä, joilla pyritään korjaamaan tai ennalta ehkäisemään fyysiselle ympäristölle tai luonnonvaroille tuensaajan omasta toiminnasta aiheutuvia haittoja, pienentämään tällaisten haittojen riskiä tai edistämään luonnonvarojen järkiperäistä käyttöä, mukaan lukien energiansäästötoimenpiteet ja uusiutuvien energialähteiden käyttö;
102.
’unionin normilla’ tarkoitetaan
a)
pakollista unionin normia, jolla vahvistetaan ympäristönsuojelun taso, joka yksittäisten yritysten on saavutettava; tai
b)
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/75/EU (41) mukaista velvollisuutta käyttää parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa ja varmistaa, että epäpuhtauksien päästötasot eivät ole korkeampia kuin ne olisivat käytettäessä parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa; kun parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan liittyvät päästötasot on määritelty direktiivin 2010/75/EU nojalla annetuissa täytäntöönpanosäädöksissä, kyseisiä tasoja sovelletaan tätä asetusta sovellettaessa; jos nämä tasot ilmaistaan vaihteluvälinä, sovelletaan sitä tasoa, jolla paras käytettävissä oleva tekniikka saavutetaan ensimmäisen kerran;
103.
’energiatehokkuudella’ tarkoitetaan säästetyn energian määrää, joka määritetään mittaamalla ja/tai arvioimalla kulutus ennen energiatehokkuutta parantavan toimenpiteen toteuttamista ja sen jälkeen siten, että energiankulutukseen vaikuttavat ulkoiset olosuhteet vakioidaan;
104.
’energiatehokkuushankkeella’ tarkoitetaan investointihanketta, joka parantaa rakennuksen energiatehokkuutta;
105.
’energiatehokkuusrahastolla’ tarkoitetaan erikoistunutta sijoitusvälinettä, joka on perustettu tarkoituksena sijoittaa energiatehokkuushankkeisiin, joiden tavoitteena on parantaa asuinrakennusten ja muiden rakennusten energiatehokkuutta. Energiatehokkuusrahastoja hoitaa energiatehokkuusrahaston hoitaja;
106.
’energiatehokkuusrahaston hoitajalla’ tarkoitetaan ammattimaista rahastoyhtiötä, joka on oikeushenkilö ja joka valitsee tukikelpoiset energiatehokkuushankkeet ja tekee sijoitukset niihin;
107.
’tehokkaalla yhteistuotannolla’ tarkoitetaan yhteistuotantoa, joka on energiatehokkuudesta, direktiivien 2009/125/EY ja 2010/30/EU muuttamisesta sekä direktiivien 2004/8/EY ja 2006/32/EY kumoamisesta 25 päivänä lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/27/EU (42) 2 artiklan 34 alakohdassa vahvistetun tehokkaan yhteistuotannon määritelmän mukaista;
108.
’yhteistuotannolla’ tai sähkön ja lämmön yhteistuotannolla tarkoitetaan lämpöenergian ja sähkö- ja/tai mekaanisen energian samanaikaista tuottamista samassa prosessissa;
109.
’uusiutuvista energialähteistä tuotetulla energialla’ tarkoitetaan energiaa, joka on tuotettu voimaloissa, joissa käytetään ainoastaan uusiutuvia energialähteitä, ja uusiutuvista energialähteistä tuotetun energian lämpöarvona mitattua osuutta sähköstä, joka on tuotettu myös tavanomaisia energialähteitä käyttävissä hybridivoimaloissa. Se kattaa varastointijärjestelmien täyttämiseen käytettävän uusiutuvan sähkön mutta ei kata varastointijärjestelmien tuloksena tuotettua sähköä;
110.
’uusiutuvilla energialähteillä’ tarkoitetaan seuraavia uusiutuvia, muita kuin fossiilisia energialähteitä: tuuli- ja aurinkoenergia, ilmalämpöenergia, geoterminen ja hydroterminen energia, valtamerienergia, vesivoima, biomassa, kaatopaikoilla ja jätevedenpuhdistamoissa syntyvä kaasu ja biokaasut;
111.
’biopolttoaineella’ tarkoitetaan nestemäistä tai kaasumaista liikenteessä käytettävää polttoainetta, joka tuotetaan biomassasta;
112.
’kestävällä biopolttoaineella’ tarkoitetaan biopolttoainetta, joka täyttää direktiivin 2009/28/EY 17 artiklassa ja siihen mahdollisesti tehtävissä muutoksissa vahvistetut kestävyyskriteerit;
113.
’ravintokasveista tuotetulla biopolttoaineella’ tarkoitetaan biopolttoainetta, joka on tuotettu komission ehdotuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta annetun direktiivin 98/70/EY ja uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä annetun direktiivin 2009/28/EY muuttamisesta (43) määritellyistä viljakasveista ja muista paljon tärkkelystä sisältävistä viljelykasveista, sokerikasveista ja öljykasveista;
114.
’uudella ja innovatiivisella teknologialla’ tarkoitetaan alan viimeisimpään kehitykseen verrattuna uutta ja testaamatonta teknologiaa, johon liittyy teknologisen tai teollisen epäonnistumisen riski ja jossa ei ole kyse olemassa olevan teknologian optimoimisesta tai laajentamisesta;
115.
’tasehallintavelvoitteilla’ tarkoitetaan ’tasevastaavaksi’ kutsutun markkinaosapuolen tai sen valitun edustajan vastuuta poikkeamista (tuotannon, kulutuksen ja markkinoilla tehtyjen kauppojen välillä) tietyn ’taseselvitysjaksoksi’ kutsutun ajanjakson aikana;
116.
’tavanomaisilla tasehallintavelvoitteilla’ tarkoitetaan syrjimättömiä teknologiasta riippumattomia tasehallintavelvoitteita, joista ei vapauteta yhtäkään sähköntuottajaa;
117.
’biomassalla’ tarkoitetaan maataloudesta (sekä kasvi- että eläinperäiset aineet mukaan lukien), metsätaloudesta ja niihin liittyviltä tuotannonaloilta, myös kalastuksesta ja vesiviljelystä, peräisin olevien tuotteiden, jätteiden ja tähteiden biohajoavaa osaa sekä biokaasuja ja teollisuus- ja yhdyskuntajätteiden biohajoavaa osaa;
118.
’energian tasoitetuilla kokonaistuotantokustannuksilla’ tarkoitetaan sähkön tuotantokustannusten laskemista liittymispisteessä sähkönkäyttöpaikkaan tai sähköverkkoon. Siihen sisältyvät alkupääoma, diskonttokorko sekä jatkuvasta toiminnasta, polttoaineesta ja huoltotöistä aiheutuvat kustannukset;
119.
’ympäristöverolla’ tarkoitetaan veroa, jonka erityisellä määräytymisperusteella on selkeä kielteinen vaikutus ympäristöön tai jonka tarkoituksena on tiettyjen toimintojen, tavaroiden tai palvelujen verottaminen siten, että ympäristökustannukset voidaan sisällyttää niiden hintaan ja/tai tuottajat ja kuluttajat ohjata ympäristöystävällisempään toimintaan;
120.
’unionin verotuksen vähimmäistasolla’ tarkoitetaan unionin lainsäädännössä säädettyä verotuksen vähimmäistasoa; energiatuotteiden ja sähkön osalta sillä tarkoitetaan energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY (44) liitteessä I säädettyä verotuksen vähimmäistasoa;
121.
’pilaantuneella alueella’ tarkoitetaan aluetta, jolla todistetusti esiintyy ihmisten toimien seurauksena vaarallisia aineita siinä määrin, että ne aiheuttavat merkittävän riskin ihmisten terveydelle tai ympäristölle, kun otetaan huomioon maa-alueen senhetkinen ja hyväksytty tuleva käyttö;
122.
’aiheuttamisperiaatteella’ tarkoitetaan periaatetta, jonka mukaan pilaantumisen aiheuttajan on maksettava kunnostamisesta aiheutuvat kustannukset;
123.
’pilaantumisella’ tarkoitetaan vahinkoa, jonka pilaantumisen aiheuttaja aiheuttaa vahingoittamalla ympäristöä välittömästi tai välillisesti tai aikaansaamalla fyysiselle ympäristölle tai luonnonvaroille aiheutuvaan vahinkoon johtavat olosuhteet.
124.
’energiatehokkaalla kaukolämmityksellä ja -jäähdytyksellä’ tarkoitetaan kaukolämmitys- ja kaukojäähdytysjärjestelmää, joka on direktiivin 2012/27/EU 2 artiklan 41 ja 42 alakohdassa vahvistetun tehokkaan kaukolämmitys- ja kaukojäähdytysjärjestelmän määritelmän mukaista. Määritelmä kattaa lämmitys- ja jäähdytyslaitokset ja lämmön/jäähdytyksen jakelemiseksi laitoksista asiakkaiden tiloihin tarvittavan verkoston (ja siihen liittyvät välineet);
125.
’pilaantumisen aiheuttajalla’ tarkoitetaan osapuolta, joka pilaa ympäristöä välittömästi tai välillisesti taikka aikaansaa ympäristön pilaantumiseen johtavat olosuhteet;
126.
’uudelleenkäytöllä’ tarkoitetaan toimenpiteitä, joiden avulla tuotteet tai osat, jotka eivät ole jätettä, voidaan käyttää uudelleen samassa tarkoituksessa, jota varten ne on suunniteltu;
127.
’valmistelulla uudelleenkäyttöön’ tarkoitetaan tarkistamis-, puhdistamis- tai korjaamistarkoituksessa toteutettavia hyödyntämistoimia, joiden avulla tuotteet tai tuotteiden osat, joista on tullut jätettä, valmistellaan siten, että niitä voidaan käyttää uudelleen ilman mitään muuta esikäsittelyä;
128.
’kierrätyksellä’ tarkoitetaan hyödyntämistointa, jossa jätemateriaalit käsitellään uudelleen tuotteiksi, materiaaleiksi tai aineiksi joko alkuperäiseen tarkoitukseen tai muihin tarkoituksiin. Siihen sisältyy eloperäisen aineksen uudelleenkäsittely, mutta ei energian hyödyntäminen eikä uudelleenkäsittely materiaaleiksi, joita käytetään polttoaineina tai maantäyttötoimiin;
129.
’alan viimeisimmällä kehityksellä’ tarkoitetaan prosesseja, joissa jätetuotteen uudelleenkäyttö lopputuotteen valmistuksessa on taloudellisesti kannattava tavanomainen käytäntö. Käsitettä ’alan viimeisin kehitys’ on tarvittaessa tarkasteltava unionin teknologia- ja sisämarkkinoiden kannalta;
130.
’energiainfrastruktuurilla’ tarkoitetaan kaikkia fyysisiä laitteita tai laitoksia, jotka sijaitsevat unionin alueella tai yhdistävät unionin yhteen tai useampaan kolmanteen maahan ja jotka kuuluvat seuraaviin ryhmiin:
a)
sähkö:
i)
infrastruktuuri sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetun direktiivin 2009/72/EY (45) 2 artiklan 3 alakohdassa määriteltyä siirtoa varten;
ii)
infrastruktuuri direktiivin 2009/72/EY 2 artiklan 5 alakohdassa määriteltyä jakelua varten;
iii)
sähkönvarastointilaitokset, jotka määritellään laitoksiksi, joita käytetään sähkön pysyvään tai tilapäiseen varastointiin maanpäällisissä tai maanalaisissa infrastruktuureissa tai geologisilla varastointialueilla, sillä edellytyksellä, että ne on liitetty suoraan vähintään 110 kV:n jännitteelle suunniteltuihin suurjännitejohtoihin;
iv)
kaikki i-iii alakohdassa määriteltyjen järjestelmien turvallisen, varman ja tehokkaan toiminnan kannalta välttämättömät laitteet tai laitteistot, mukaan lukien suojaus-, valvonta- ja ohjausjärjestelmät kaikilla jännitetasoilla sekä sähköasemat; ja
v)
älykkäät sähköverkot, joita ovat määritelmän mukaan kaikki laitteet, johdot, kaapelit ja laitteistot, sekä siirtotasolla että matala- ja keskijännitteisellä jakelutasolla, joiden tarkoituksena on kaksisuuntainen digitaalinen viestintä ja sähkön tuotannon, siirron, jakelun ja kulutuksen tosiaikainen tai lähes tosiaikainen, interaktiivinen ja älykäs seuranta ja hallinta sähköverkossa sellaisen verkon kehittämiseksi, jossa voidaan ottaa tehokkaasti huomioon kaikkien siihen liitettyjen käyttäjien - tuottajien ja kuluttajien sekä niiden, jotka ovat molempia - käyttötottumukset ja toiminta siten, että voidaan turvata taloudellisesti tehokkaat ja kestävät sähköjärjestelmät, joissa hävikki on vähäistä ja laatu, toimitusvarmuus ja turvallisuus ovat korkeatasoisia;
b)
kaasu:
i)
maakaasun ja biokaasun siirto- ja jakeluputket, jotka ovat osa putkistoja, lukuun ottamatta maakaasun tuotantovaiheen aikaisia korkeapainekaasuputkia;
ii)
edellä i alakohdassa tarkoitettuihin korkeapainekaasuputkiin yhteydessä olevat maanalaiset varastot;
iii)
nesteytetyn maakaasun (’LNG’) tai paineistetun maakaasun (’CNG’) vastaanotto-, varastointi- ja kaasuttamislaitokset tai paineenvähennyslaitokset; ja
iv)
kaikki järjestelmän turvallisen, varman ja tehokkaan toiminnan tai kaksisuuntaisen kapasiteetin mahdollistamisen kannalta välttämättömät laitteet tai laitteistot, mukaan lukien kompressoriasemat;
c)
öljy:
i)
raakaöljyn siirtoon käytetyt putkistot;
ii)
raakaöljyputkistojen toiminnan kannalta välttämättömät pumppuasemat ja varastot; ja
iii)
kaikki järjestelmän moitteettoman, turvallisen ja tehokkaan toiminnan kannalta välttämättömät laitteet tai laitteistot, mukaan lukien suojaus-, valvonta- ja ohjausjärjestelmät ja vastakkaisvirtauslaitteistot;
d)
hiilidioksidi: putkistot, mukaan lukien niihin liittyvät paineenkorotusasemat, joita käytetään hiilidioksidin siirtämiseen varastointipaikkoihin tavoitteena injektoida hiilidioksidi soveltuviin maanalaisiin geologisiin muodostumiin pysyvää varastointia varten;
131.
’energian sisämarkkinalainsäädäntöön’ sisältyvät sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 13 päivänä heinäkuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/72/EY, maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 13 päivänä heinäkuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/73/EY (46), energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston perustamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 713/2009 (47), verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa 13 päivänä heinäkuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 714/2009 (48) ja maakaasun siirtoverkkoihin pääsyä koskevista edellytyksistä 13 päivänä heinäkuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 715/2009 (49) tai nämä säädökset myöhemmin kokonaan tai osittain korvaava lainsäädäntö;
Sosiaaliseen kuljetustukeen syrjäisten alueiden asukkaiden hyväksi sovellettavat määritelmät
132.
’vakinaisella asuinpaikalla’ tarkoitetaan paikkaa, jossa luonnollinen henkilö asuu vähintään 185 päivää kalenterivuodessa henkilökohtaisten ja ammatillisten siteidensä vuoksi; jos henkilöllä on ammatillisia siteitä eri paikkaan kuin henkilökohtaisia siteitä, ja jos hän asuu kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa, hänen vakinaiseksi asuinpaikakseen katsotaan henkilökohtaisten siteiden paikka, jos hän palaa sinne säännöllisesti; jos henkilö asuu jäsenvaltiossa suorittaakseen määrätyn pituisen tehtävän, hänen asuinpaikkanaan pidetään edelleen sitä paikkaa, jossa hänen henkilökohtaiset siteensä ovat, riippumatta siitä, palaako hän sinne kyseisen toiminnan aikana; opiskelu yliopistossa tai koulussa toisessa jäsenvaltiossa ei merkitse vakinaisen asuinpaikan muutosta; vaihtoehtoisesti ’vakinaisella asuinpaikalla’ on merkitys, joka sille on annettu jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä.
Laajakaistainfrastruktuureille myönnettävää tukea koskevat määritelmät
133.
’peruslaajakaistalla’ ja ’peruslaajakaistaverkoilla’ tarkoitetaan perustoiminnot tarjoavia verkkoja, jotka perustuvat sellaisiin teknologia-alustoihin kuin epäsymmetrinen digitaalinen tilaajaliittymä (ADSL2+-verkkoihin asti), muu kuin parannettu kaapeliliittymä (esimerkiksi DOCSIS 2.0), kolmannen sukupolven matkaviestintäverkot (UMTS) ja satelliittijärjestelmät;
134.
’laajakaistaan liittyvillä kaivaus- ja rakennustöillä’ tarkoitetaan rakennusteknisiä töitä, jotka ovat välttämättömiä laajakaistaverkon käyttöönottamiselle, kuten (laajakaista)kaapelikanavien asentamisen edellyttämät tien kaivaustyöt;
135.
’kaapelikanavilla’ tarkoitetaan maanalaista putkea tai suojarakennetta, johon laajakaistaverkon (valokuitu-, kupari- tai koaksiaali)kaapelit asennetaan;
136.
’fyysisellä eriyttämisellä’ annetaan kilpailijoille mahdollisuus hyödyntää loppukuluttajan tilaajayhteyttä ja käyttää tilaajayhteydellä suoraan omia tiedonsiirtojärjestelmiään;
137.
’passiivisella laajakaistainfrastruktuurilla’ tarkoitetaan laajakaistaverkkoa, jossa ei ole aktiivisia komponentteja. Se käsittää yleensä kaapeli-infrastruktuurin, kaapelikanavat ja pimeän kuidun sekä katujakokaapit;
138.
’seuraavan sukupolven liityntäverkoilla (NGA-verkoilla)’ tarkoitetaan kehittyneitä verkkoja, joilla on vähintään seuraavat ominaispiirteet: a) ne tuottavat palveluja luotettavasti erittäin suurella tilaajakohtaisella nopeudella optisen (tai tekniikaltaan vastaavan) runkoliityntäyhteyden kautta, joka sijaitsee riittävän lähellä käyttäjän sijaintipaikkaa, jotta erittäin nopean yhteyden toteutuminen voidaan taata; b) ne tukevat monentyyppisiä edistyneitä digitaalisia palveluja, täysin internet-protokollaan perustuvat (all-IP) konvergoituneet palvelut mukaan luettuina, ja c) niiden nopeudet ovat verkkoon päin (upload) huomattavasti suuremmat kuin peruslaajakaistaverkoissa. Markkinoiden ja teknisen kehityksen tässä vaiheessa NGA-verkot ovat a) kuitupohjaisia liityntäverkkoja (FTTx), b) kehittyneitä parannettuja kaapeliverkkoja, ja c) tiettyjä kehittyneitä langattomia liityntäverkkoja, jotka pystyvät tarjoamaan luotettavasti suuria tilaajakohtaisia nopeuksia;
139.
’tukkutason käyttöoikeuksilla’ tarkoitetaan käyttöoikeutta, jonka avulla operaattori voi hyödyntää toisen operaattorin infrastruktuuria. Mahdollisimman laaja käyttöoikeus asianomaiseen verkkoon käsittää teknisen kehityksen tässä vaiheessa ainakin seuraavat käyttöoikeustuotteet: FTTH/FTTB-verkkojen tapauksessa: kaapelikanavien käyttöoikeus, pimeän kuidun käyttöoikeus, tilaajayhteyden eriytetty käyttöoikeus ja bittivirtatason käyttöoikeus. Kaapeliverkkojen tapauksessa: kaapelikanavien käyttöoikeus ja bittivirtatason käyttöoikeus. FTTC-verkkojen tapauksessa: kaapelikanavien käyttöoikeus, tilaajayhteyksien osien eriytetty käyttöoikeus ja bittivirtatason käyttöoikeus. Passiivisen verkkoinfrastruktuurin tapauksessa: kaapelikanavien käyttöoikeus, pimeän kuidun käyttöoikeus ja/tai tilaajayhteyden eriytetty käyttöoikeus. ADSL-pohjaisten laajakaistaverkkojen tapauksessa: tilaajayhteyden eriytetty käyttöoikeus, bittivirtatason käyttöoikeus. Matkaviestintä- tai langattomien verkkojen tapauksessa: bittivirtatason käyttöoikeus, tukiasemamastojen yhteiskäyttö ja runkoliityntäverkkojen käyttöoikeus. Satelliittijärjestelmien tapauksessa: bittivirtatason käyttöoikeus.
Kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen myönnettävää tukea koskevat määritelmät
140.
’vaikeilla audiovisuaalisilla teoksilla’ tarkoitetaan teoksia, jotka jäsenvaltiot ovat määritelleet sellaisiksi ennalta määriteltyjen arviointiperusteiden perusteella perustaessaan tukiohjelmia tai myöntäessään tukea, ja joihin voidaan lukea elokuvat, joiden ainoa alkuperäinen versio esitetään alueeltaan, väestöltään tai kielialueeltaan rajallisen jäsenvaltion kielellä, lyhytelokuvat, ensimmäistä tai toista elokuvaansa työstävien ohjaajien elokuvat, dokumenttielokuvat, pienen budjetin elokuvat tai muulla tavoin kaupallisesti haastavat teokset;
141.
’OECD:n kehitysapukomitean (DAC) luettelolla’ tarkoitetaan maita ja alueita, jotka ovat oikeutettuja saamaan virallista kehitysapua ja sisältyvät Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) laatimaan luetteloon;
142.
’kohtuullinen voitto’ määritetään kyseessä olevalla toimialalla tavanomaisen voiton perusteella. Pääoman tuotto, joka ei ylitä sovellettavaa swap-korkoa lisättynä 100 peruspisteen preemiolla, katsotaan joka tapauksessa kohtuulliseksi.
Urheiluinfrastruktuureille ja monikäyttöisille vapaa-ajan infrastruktuureille myönnettävää tukea koskevat määritelmät
143.
’ammattimaisella urheilulla’ tarkoitetaan urheilun harjoittamista ansiotyönä tai vastikkeellisena palveluna, riippumatta siitä, onko ammattiurheilijan ja kyseessä olevan urheilujärjestön välillä muodollista työsopimusta, jos korvaus ylittää osallistumiskustannukset ja muodostaa merkittävän osan urheilijan tuloista. Urheilutapahtumaan osallistumisesta aiheutuvia matka- ja majoituskuluja ei katsota tässä asetuksessa korvaukseksi.
3 artikla
Poikkeuksen edellytykset
Tukiohjelmat, tukiohjelmista myönnetty yksittäinen tuki ja tapauskohtainen tuki ovat perussopimuksen 107 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvia, ja ne vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että tuki täyttää kaikki tämän asetuksen I luvussa säädetyt edellytykset ja tämän asetuksen III luvussa säädetyt kyseessä olevaa tukimuotoa koskevat erityisedellytykset.
4 artikla
Ilmoituskynnysarvot
1. Tätä asetusta ei sovelleta tukeen, joka ylittää seuraavat kynnysarvot:
a)
alueellinen investointituki: ”mukautettu tuen määrä”, joka on laskettu 2 artiklan 20 alakohdassa määritellyn menetelmän mukaisesti, kun on kyse investoinnista, jonka tukikelpoiset kustannukset ovat 100 miljoonaa euroa;
b)
alueellinen kaupunkikehitystuki: 16 artiklan 3 kohdassa säädetty 20 miljoonaa euroa;
c)
pk-yrityksille myönnettävä investointituki: 7,5 miljoonaa euroa yritystä ja investointihanketta kohden;
d)
pk-yrityksille konsulttipalveluihin myönnettävä tuki: 2 miljoonaa euroa yritystä ja hanketta kohden;
e)
pk-yritysten messuille osallistumiseen myönnettävä tuki: 2 miljoonaa euroa vuodessa yritystä kohden;
f)
pk-yrityksille myönnettävä tuki Euroopan alueellisen yhteistyön hankkeisiin osallistumisesta aiheutuviin yhteistyökustannuksiin: 2 miljoonaa euroa yritystä ja hanketta kohden;
g)
riskirahoitustuki: 15 miljoonaa euroa tukikelpoista yritystä kohden kuten 21 artiklan 9 kohdassa säädetään;
h)
käynnistystuki: 22 artiklan 3, 4 ja 5 kohdassa säädetyt määrät yritystä kohden;
i)
tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävä tuki:
i)
jos hanke on ensi sijassa perustutkimusta: 40 miljoonaa euroa yritystä ja hanketta kohden; näin on silloin, kun yli puolet hankkeen tukikelpoisista kustannuksista aiheutuu toiminnoista, jotka kuuluvat perustutkimuksen luokkaan;
ii)
jos hanke on ensi sijassa teollista tutkimusta: 20 miljoonaa euroa yritystä ja hanketta kohden; näin on silloin, kun yli puolet hankkeen tukikelpoisista kustannuksista aiheutuu toiminnoista, jotka kuuluvat teollisen tutkimuksen luokkaan tai teollisen tutkimuksen ja perustutkimuksen luokkiin yhdessä;
iii)
jos hanke on ensi sijassa kokeellista kehittämistä: 15 miljoonaa euroa yritystä ja hanketta kohden; näin on silloin, kun yli puolet hankkeen tukikelpoisista kustannuksista aiheutuu toiminnoista, jotka kuuluvat kokeellisen kehittämisen luokkaan;
iv)
jos kyse on Eureka-hankkeesta tai perussopimuksen 185 tai 187 artiklan nojalla perustetun yhteisyrityksen toteuttamasta hankkeesta, i-iii alakohtien määrät kaksinkertaistetaan;
v)
jos tuki tutkimus- ja kehityshankkeille myönnetään takaisinmaksettavina ennakkoina, jotka niiden bruttoavustusekvivalentin laskemiseen käytettävien hyväksyttyjen menetelmien puuttuessa ilmaistaan prosentteina tukikelpoisista kustannuksista, ja toimenpide edellyttää, että hankkeen onnistuessa, joka on määritelty kohtuullisen ja varovaisen hypoteesin perusteella, ennakko maksetaan takaisin korkoineen, jotka vastaavat vähintään myöntämisajankohtana sovellettavaa diskonttokorkoa, i-iv alakohdassa tarkoitettuja määriä korotetaan 50 prosenttia;
vi)
tutkimusta edeltäviin toteutettavuustutkimuksiin myönnettävä tuki: 7,5 miljoonaa euroa tutkimusta kohden;
j)
tutkimusinfrastruktuureille myönnettävä investointituki: 20 miljoonaa euroa infrastruktuuria kohden;
k)
tuki innovaatioklustereille: 7,5 miljoonaa euroa klusteria kohden;
l)
pk-yrityksille myönnettävä innovaatiotuki: 5 miljoonaa euroa yritystä ja hanketta kohden;
m)
prosesseihin tai organisointiin liittyvään innovaatiotoimintaan myönnettävä tuki: 7,5 miljoonaa euroa yritystä ja hanketta kohden;
n)
koulutustuki: 2 miljoonaa euroa koulutushanketta kohden;
o)
tuki epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden työhönottoon: 5 miljoonaa euroa vuodessa yritystä kohden;
p)
palkkatukien muodossa myönnettävä tuki alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämiseen: 10 miljoonaa euroa vuodessa yritystä kohden;
q)
alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämisestä aiheutuvien lisäkustannusten korvaamiseen myönnettävä tuki: 10 miljoonaa euroa vuodessa yritystä kohden;
r)
epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden avustamisesta aiheutuvien kustannusten korvaamiseen myönnettävä tuki: 5 miljoonaa euroa vuodessa yritystä kohden;
s)
investointituki ympäristönsuojeluun, lukuun ottamatta investointitukea pilaantuneiden alueiden kunnostamiseen ja tukea energiatehokkaan kaukolämmityksen ja -jäähdytyksen jakeluverkko-osalle: 15 miljoonaa euroa yritystä ja investointihanketta kohden;
t)
investointituki energiatehokkuushankkeisiin: 10 miljoonaa euroa kuten 39 artiklan 5 kohdassa säädetään;
u)
investointituki pilaantuneiden alueiden kunnostamiseen: 20 miljoonaa euroa yritystä ja investointihanketta kohden;
v)
toimintatuki sähköntuotantoon uusiutuvista energialähteistä ja toimintatuki uusiutuvista energialähteistä pienissä laitoksissa tuotetun energian käytön edistämiseen: 15 miljoonaa euroa yritystä ja hanketta kohden. Kun tuki myönnetään tarjouskilpailumenettelyn perusteella 42 artiklan nojalla: 150 miljoonaa euroa vuodessa ottaen huomioon kaikkien 42 artiklan soveltamisalaan kuuluvien ohjelmien yhteenlaskettu budjetti;
w)
tuki kaukolämmön tai kaukojäähdytyksen jakeluverkolle: 20 miljoonaa euroa yritystä ja investointihanketta kohden;
x)
investointituki energiainfrastruktuurille: 50 miljoonaa euroa yritystä ja investointihanketta kohden;
y)
tuki laajakaistainfrastruktuureille: 70 miljoonan euron kokonaiskustannukset hanketta kohden;
z)
investointituki kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen: 100 miljoonaa euroa hanketta kohden; toimintatuki kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen: 50 miljoonaa euroa vuodessa yritystä kohden;
aa)
audiovisuaalisia teoksia edistävät tukiohjelmat: 50 miljoonaa euroa vuodessa ohjelmaa kohden;
bb)
investointituki urheilu- ja monitoimi-infrastruktuureille: 15 miljoonaa euroa tai kokonaiskustannukset yli 50 miljoonaa euroa hanketta kohden; toimintatuki urheiluinfrastruktuurille: 2 miljoonaa euroa vuodessa infrastruktuuria kohden; ja
cc)
paikallisille infrastruktuureille myönnettävä investointituki: 10 miljoonaa euroa tai kokonaiskustannukset yli 20 miljoonaa euroa samaa infrastruktuuria kohden.
2. Kynnysarvoja, joista säädetään tai joihin viitataan 1 kohdassa, ei saa kiertää tukiohjelmien tai tukihankkeiden keinotekoisella jakamisella.
5 artikla
Tuen läpinäkyvyys
1. Tätä asetusta sovelletaan ainoastaan tukeen, jonka osalta on mahdollista laskea etukäteen tarkka bruttoavustusekvivalentti tarvitsematta tehdä riskinarviointia (”läpinäkyvä tuki”).
2. Seuraavat tukimuodot katsotaan läpinäkyviksi:
a)
avustuksiin ja korkotukiin sisältyvä tuki;
b)
lainoihin sisältyvä tuki, kun bruttoavustusekvivalentti on laskettu tuen myöntämishetkellä voimassa olevan viitekoron perusteella;
c)
takauksiin sisältyvä tuki
i)
jos bruttoavustusekvivalentti on laskettu komission tiedonannossa vahvistettujen safe harbour -maksujen perusteella;
ii)
jos ennen toimenpiteen täytäntöönpanoa takauksen bruttoavustusekvivalentin laskemiseen käytettävä menetelmä on hyväksytty EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina annetun komission tiedonannon (50) tai jonkin sen seuraajatiedonannon perusteella sen jälkeen kun kyseisestä menetelmästä on ilmoitettu komissiolle valtiontuen alalla annetun, kyseisenä ajankohtana sovellettavan komission asetuksen mukaisesti, ja hyväksytty menetelmä koskee nimenomaisesti kyseistä takaustyyppiä ja kyseistä kohteena olevaa liiketoimityyppiä tätä asetusta sovellettaessa;
d)
veroetuuksiin sisältyvä tuki, kun toimenpiteessä määrätään ylärajasta, jolla voidaan varmistaa, että sovellettavaa kynnysarvoa ei ylitetä;
e)
alueellinen kaupunkikehitystuki, jos 16 artiklassa asetetut edellytykset täyttyvät;
f)
riskirahoitustoimenpiteisiin sisältyvä tuki, jos 21 artiklassa asetetut edellytykset täyttyvät;
g)
käynnistystuki, jos 22 artiklassa asetetut edellytykset täyttyvät;
h)
tuki energiatehokkuushankkeisiin, jos 39 artiklassa asetetut edellytykset täyttyvät;
i)
tuki markkinahinnan lisäksi maksettavina preemioina, jos 42 artiklassa asetetut edellytykset täyttyvät;
j)
takaisinmaksettavina ennakkoina myönnetty tuki, jos takaisinmaksettavan ennakon yhteenlaskettu nimellismäärä ei ylitä tämän asetuksen mukaan sovellettavia kynnysarvoja tai jos ennen toimenpiteen täytäntöönpanoa takaisinmaksettavan ennakon bruttoavustusekvivalentin laskemiseen käytettävä menetelmä on hyväksytty sen jälkeen kun siitä on ilmoitettu komissiolle.
6 artikla
Kannustava vaikutus
1. Tällä asetusta sovelletaan ainoastaan tukeen, jolla on kannustava vaikutus.
2. Tuella katsotaan olevan kannustava vaikutus, jos tuensaaja on jättänyt kirjallisen tukihakemuksen kyseiselle jäsenvaltiolle ennen hanketta tai toimintaa koskevien töiden aloittamista. Tukihakemuksen on sisällettävä ainakin seuraavat tiedot:
a)
yrityksen nimi ja koko;
b)
kuvaus hankkeesta, mukaan lukien sen alkamis- ja päättymispäivä;
c)
hankkeen sijainti;
d)
luettelo hankkeen kustannuksista;
e)
tuen muoto (avustus, laina, takaus, takaisinmaksettava ennakko, pääomanlisäys tai muu) ja hankkeessa tarvittavan julkisen rahoituksen määrä.
3. Suurille yrityksille myönnettävällä tapauskohtaisella tuella katsotaan olevan kannustava vaikutus, jos jäsenvaltio on 2 kohdassa säädetyn edellytyksen täyttymisen varmistamisen lisäksi tarkistanut ennen kyseisen tuen myöntämistä, että tuensaajan laatimasta asiakirja-aineistosta saadaan vahvistus sille, että tuki johtaa vähintään yhteen seuraavista:
a)
alueellisen investointituen tapauksessa: että toteutetaan hanke, jota ei olisi toteutettu kyseisellä alueella tai joka ei olisi ollut riittävän kannattava tuensaajalle kyseisellä alueella ilman tukea;
b)
kaikissa muissa tapauksissa, että seurauksena on:
-
hankkeen/toiminnan merkittävästi laajempi soveltamisala tuen seurauksena; tai
-
tuensaajan hankkeen/toiminnan toteuttamiseen käyttämän kokonaismäärän merkittävä lisääntyminen tuen seurauksena; tai
-
kyseisen hankkeen/toiminnan merkittävästi nopeampi toteutusvauhti.
4. Poiketen siitä, mitä 2 ja 3 kohdassa säädetään, veroetuuksien muotoisilla toimenpiteillä katsotaan olevan kannustava vaikutus, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
toimenpiteellä vahvistetaan oikeus tukeen objektiivisin perustein ja ilman jäsenvaltion harkintavaltaa; ja
b)
toimenpide on hyväksytty ja tullut voimaan ennen tuetun hankkeen tai toiminnan toteutukseen liittyvien töiden aloittamista; lukuun ottamatta myöhemmin käyttöön otettavia verojärjestelmiä, jos kyseinen toiminta kuului jo aikaisempien veroetuuksiin perustuvien järjestelmien soveltamisalaan.
5. Poiketen siitä, mitä 2, 3 ja 4 kohdassa säädetään, seuraavilla tukimuodoilla ei edellytetä olevan kannustavaa vaikutusta tai katsotaan olevan kannustava vaikutus:
a)
alueellinen toimintatuki, jos 15 artiklassa asetetut edellytykset täyttyvät,
b)
pk-yrityksille rahoituksensaantiin myönnettävä tuki, jos 21 ja 22 artiklassa asetetut edellytykset täyttyvät,
c)
palkkatukien muodossa myönnettävä tuki epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden työhönottoon ja palkkatukien muodossa myönnettävä tuki alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämiseen, jos 32 ja 33 artiklassa asetetut asiaa koskevat edellytykset täyttyvät,
d)
tuki alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämisestä aiheutuvien lisäkustannusten korvaamiseen, jos 34 artiklassa asetetut edellytykset täyttyvät,
e)
direktiivin 2003/96/EY mukaisina alennuksina ympäristöveroista myönnettävä tuki, jos tämän asetuksen 44 artiklassa asetetut edellytykset täyttyvät,
f)
tuki tiettyjen luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi, jos 50 artiklassa asetetut edellytykset täyttyvät,
g)
sosiaalinen kuljetustuki syrjäisten seutujen asukkaiden hyväksi, jos 51 artiklassa asetetut edellytykset täyttyvät,
h)
tuki kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen, jos 53 artiklassa asetetut edellytykset täyttyvät.
7 artikla
Tuki-intensiteetti ja tukikelpoiset kustannukset
1. Kaikki tuki-intensiteetin ja tukikelpoisten kustannusten laskemisessa käytettävät luvut on ilmaistava ennen verojen tai muiden maksujen vähentämistä. Tukikelpoiset kustannukset on osoitettava asiakirjoilla, joiden on oltava selkeitä, eriteltyjä ja ajantasaisia.
2. Jos tukea myönnetään muussa muodossa kuin avustuksena, tuen määrä on tuen bruttoavustusekvivalentti.
3. Useassa erässä maksettava tuki diskontataan myöntämisajankohdan mukaiseen arvoon. Tukikelpoiset kustannukset diskontataan niiden myöntämisajankohdan mukaiseen arvoon. Diskonttauksessa käytettävä korko on myöntämisajankohtana sovellettava diskonttokorko.
4. Jos tuki myönnetään veroetuuksina, tukierien diskonttaus suoritetaan veroetuuksien eri voimaantuloajankohtina sovellettavien diskonttokorkojen perusteella.
5. Jos tuki myönnetään takaisinmaksettavina ennakkoina, jotka niiden bruttoavustusekvivalentin laskemiseen käytettävien hyväksyttyjen menetelmien puuttuessa ilmaistaan prosentteina tukikelpoisista kustannuksista, ja toimenpide edellyttää, että hankkeen onnistuessa, joka on määritelty kohtuullisen ja varovaisen hypoteesin perusteella, ennakko maksetaan takaisin korkoineen, jotka vastaavat vähintään tuen myöntämisajankohtana sovellettavaa diskonttokorkoa, III luvussa asetettuja tuen enimmäisintensiteettejä voidaan korottaa 10 prosenttiyksikköä.
6. Jos alueellinen tuki myönnetään takaisinmaksettavina ennakkoina, tuen myöntämisajankohtana voimassa olevan aluetukikartan mukaisia tuen enimmäisintensiteettejä ei saa korottaa.
8 artikla
Kasautuminen
1. Tuettuun toimintaan tai hankkeeseen taikka yritykselle myönnetyn valtiontuen kokonaismäärä on otettava huomioon määritettäessä sitä, noudatetaanko 4 artiklassa säädettyjä ilmoituskynnysarvoja ja III luvussa säädettyjä tuen enimmäisintensiteettejä.
2. Kun unionin toimielinten, virastojen, yhteisyritysten tai muiden elinten keskitetysti hallinnoimaa unionin rahoitusta, joka ei kuulu suoraan tai välillisesti jäsenvaltion määräysvaltaan myönnetään yhdessä valtiontuen kanssa, ainoastaan valtiontuki on otettava huomioon määritettäessä, onko ilmoituskynnysarvoja ja tuen enimmäisintensiteettejä tai enimmäismääriä noudatettu, edellyttäen että samoihin tukikelpoisiin kustannuksiin myönnetyn julkisen rahoituksen kokonaismäärä ei ylitä sovellettavissa unionin lainsäädännön säännöissä vahvistettua suurinta mahdollista rahoitusastetta.
3. Tuki, jolla on yksilöitävissä olevia tukikelpoisia kustannuksia ja jolle myönnetään poikkeus tämän asetuksen nojalla, voi kasautua
a)
minkä tahansa muun valtiontuen kanssa, kun kyseiset toimenpiteet koskevat eri yksilöitävissä olevia tukikelpoisia kustannuksia;
b)
minkä tahansa muun valtiontuen kanssa, joka liittyy samoihin, osittain tai kokonaan päällekkäisiin tukikelpoisiin kustannuksiin, ainoastaan silloin kun tällainen kasautuminen ei johda kyseiseen tukeen tämän asetuksen nojalla sovellettavan tuen enimmäisintensiteetin tai enimmäismäärän ylittymiseen.
4. Tuki, jolla ei ole yksilöitävissä olevia tukikelpoisia kustannuksia ja jolle myönnetään poikkeus tämän asetuksen 21, 22 tai 23 artiklan nojalla, voi kasautua minkä tahansa muun valtiontuen kanssa, jolla on yksilöitävissä olevia tukikelpoisia kustannuksia. Tuki, jolla ei ole yksilöitävissä olevia tukikelpoisia kustannuksia, voi kasautua muun valtiontuen kanssa, jolla ei ole yksilöitävissä olevia tukikelpoisia kustannuksia, siihen korkeimpaan kokonaisrahoituksen kynnysarvoon asti, joka on vahvistettu kunkin tapauksen erityisolosuhteet huomioon ottaen tässä tai jossakin toisessa komission antamassa ryhmäpoikkeusasetuksessa tai päätöksessä.
5. Tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saanut tuki ei voi kasautua vähämerkityksisen tuen kanssa samojen tukikelpoisten kustannusten osalta, jos kasautuminen johtaisi tämän asetuksen III luvussa vahvistetun tuen enimmäisintensiteetin ylittymiseen.
6. Poiketen siitä, mitä 3 kohdan b alakohdassa säädetään, 33 ja 34 artiklassa tarkoitettu alentuneesti työkykyisten työntekijöiden hyväksi myönnettävä tuki voi kasautua muun tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneen, samat tukikelpoiset kustannukset kattavan tuen kanssa, vaikka tämän asetuksen nojalla sovellettava korkein kynnysarvo ylittyisikin, edellyttäen että kasautuminen ei johda tuki-intensiteettiin, joka olisi yli 100 prosenttia kyseisistä kustannuksista ajalta, jolloin kyseiset työntekijät ovat työllistettyinä.
9 artikla
Julkaiseminen ja tiedonanto
1. Kyseessä olevan jäsenvaltion on varmistettava, että kattavalla valtiontuen verkkosivustolla kansallisella tai alueellisella tasolla julkaistaan:
a)
tämän asetuksen 11 artiklassa tarkoitettu, liitteessä II olevan mallin mukainen vakiomuotoinen yhteenveto tai linkki siihen;
b)
kunkin tukitoimenpiteen koko teksti 11 artiklan mukaisesti tai linkki koko tekstiin;
c)
liitteessä III tarkoitetut tiedot jokaisen yli 500 000 euron suuruisen yksittäisen tuen myöntämisestä.
Euroopan alueellisen yhteistyön hankkeille myönnetyn tuen osalta tässä kohdassa tarkoitetut tiedot on julkaistava sen jäsenvaltion verkkosivustolla, jossa kyseessä oleva, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1299/2013 21 artiklassa määritelty hallintoviranomainen sijaitsee. Vaihtoehtoisesti yhteistyöhön osallistuvat jäsenvaltiot voivat myös päättää, että niistä kukin julkaisee omalla alueellaan toteutettuja tukitoimenpiteitä koskevat tiedot verkkosivustollaan.
2. Veroetuuksiin perustuvien ohjelmien ja 16 ja 21 (51) artiklan mukaisten ohjelmien tapauksessa tämän artiklan 1 kohdan c alakohdan edellytysten katsotaan täyttyvän, jos jäsenvaltiot julkaisevat vaaditut tiedot yksittäisistä tukimääristä seuraavia vaihteluvälejä käyttäen (miljoonaa euroa):
0,5-1;
1-2;
2-5;
5-10;
10-30; ja
30 ja enemmän.
3. Tämän asetuksen 51 artiklan mukaisten ohjelmien tapauksessa tässä artiklassa säädettyjä julkaisuvelvoitteita ei sovelleta loppukuluttajiin.
4. Tämän artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut tiedot on järjestettävä ja tarjottava käyttöön liitteessä III kuvatussa vakiomuodossa, ja niiden on mahdollistettava tehokkaat haku- ja lataustoiminnot. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on julkaistava kuuden kuukauden kuluessa tuen myöntämispäivästä, tai veroetuutena myönnettävän tuen tapauksessa vuoden kuluessa veroilmoituksen jättämispäivästä, ja niiden on oltava saatavilla vähintään kymmenen vuoden ajan tuen myöntämispäivästä.
5. Komissio julkaisee verkkosivustollaan
a)
linkit tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin valtiontuen verkkosivustoihin;
b)
11 artiklassa tarkoitetut yhteenvedot.
6. Jäsenvaltioiden on ryhdyttävä noudattamaan tämän artiklan säännöksiä viimeistään kahden vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
II LUKU
VALVONTA
10 artikla
Ryhmäpoikkeuksesta johtuvan edun peruuttaminen
Jos jäsenvaltio myöntää tukea, jonka esitetään olevan vapautettu ilmoitusvaatimuksesta tämän asetuksen nojalla mutta joka ei täytä I-III luvussa asetettuja edellytyksiä, komissio voi, annettuaan kyseiselle jäsenvaltiolle mahdollisuuden esittää näkemyksensä asiasta, antaa päätöksen, jossa todetaan, että kaikista tai osasta kyseisen jäsenvaltion hyväksymistä tulevista tukitoimenpiteistä, jotka muutoin täyttäisivät tämän asetuksen vaatimukset, on ilmoitettava komissiolle perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Ilmoitettavat toimenpiteet voidaan rajoittaa toimenpiteisiin, joilla myönnetään tietyn tyyppistä tukea tai tukea tiettyjen tuensaajien hyväksi, tai kyseisen jäsenvaltion tiettyjen viranomaisten toteuttamiin toimenpiteisiin.
11 artikla
Raportointi
Jäsenvaltioiden, tai Euroopan alueellisen yhteistyön hankkeille myönnetyn tuen tapauksessa vaihtoehtoisesti sen jäsenvaltion, jossa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1299/2013 21 artiklassa määritelty hallintoviranomainen sijaitsee, on toimitettava komissiolle
a)
komission sähköisen ilmoitusjärjestelmän kautta liitteessä II olevan mallin mukainen vakiomuotoinen yhteenveto jokaisesta tämän asetuksen nojalla poikkeuksen saaneesta tukitoimenpiteestä ja linkki tukitoimenpiteen koko tekstiin, mukaan lukien sen muutokset, 20 työpäivän kuluessa toimenpiteen voimaantulosta;
b)
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 794/2004 (52), sellaisena kuin se on muutettuna, tarkoitettu sähköisessä muodossa oleva vuosikertomus tämän asetuksen soveltamisesta; vuosikertomuksen on sisällettävä täytäntöönpanoasetuksessa mainitut tiedot kultakin kokonaiselta vuodelta tai sen osalta, jonka aikana tätä asetusta sovelletaan.
12 artikla
Valvonta
Jotta komissio voi valvoa tämän asetuksen nojalla ilmoitusvaatimuksesta vapautettua tukea, jäsenvaltioiden, tai vaihtoehtoisesti Euroopan alueellisen yhteistyön hankkeille myönnetyn tuen tapauksessa sen jäsenvaltion, jossa hallintoviranomainen sijaitsee, on säilytettävä yksityiskohtainen asiakirja-aineisto, joka sisältää tarvittavat tiedot ja asiakirjatodisteet, joiden perusteella voidaan vahvistaa, että kaikki tässä asetuksessa säädetyt edellytykset täyttyvät. Asiakirja-aineisto on säilytettävä kymmenen vuoden ajan siitä päivästä alkaen, jolloin tapauskohtainen tuki myönnettiin tai jolloin ohjelman viimeinen tuki myönnettiin. Kyseisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle 20 työpäivän tai pyynnössä asetettavan pidemmän määräajan kuluessa kaikki tiedot ja asiakirjatodisteet, jotka komissio katsoo tarvitsevansa voidakseen valvoa tämän asetuksen soveltamista.
III LUKU
ERI TUKIMUOTOJA KOSKEVAT ERITYISSÄÄNNÖKSET
1 JAKSO
Alueellinen tuki
A alajakso
Alueellinen investointi- ja toimintatuki
13 artikla
Alueellisen tuen soveltamisala
Tätä jaksoa ei sovelleta seuraaviin:
a)
tuki terästeollisuudessa, hiilialalla, laivanrakennusalalla, synteettikuituteollisuudessa, kuljetusalalla ja siihen liittyvän infrastruktuurin alalla sekä energian tuotannon ja jakelun ja energiainfrastruktuurin alalla harjoitettavan toiminnan hyväksi;
b)
alueellinen tuki sellaisten ohjelmien muodossa, jotka on suunnattu rajoitetulle määrälle tässä asetuksessa tarkoitettuja tiettyjä toimialoja; ohjelmia, joiden kohteena on matkailu, laajakaistainfrastruktuurit tai maataloustuotteiden jalostaminen ja kaupan pitäminen, ei katsota tietylle toimialalle suunnatuiksi;
c)
alueellinen tuki sellaisten ohjelmien muodossa, joilla korvataan syrjäisimmillä alueilla ja harvaanasutuilla alueilla tuotettujen tuotteiden kuljetuskustannuksia, ja joka myönnetään seuraaviin toimintoihin:
i)
perussopimuksen liitteessä I lueteltujen tuotteiden tuottamiseen, jalostamiseen tai kaupan pitämiseen liittyvä toiminta; tai
ii)
toiminta, joka on luokiteltu tilastollisen toimialaluokituksen NACE Rev. 2 vahvistamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3037/90 ja tiettyjen eri tilastoaloja koskevien yhteisön asetusten muuttamisesta 20 päivänä joulukuuta 2006 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1893/2006 (53) tilastollisen toimialaluokituksen NACE Rev. 2 pääluokassa A tarkoitetuksi maataloudeksi, metsätaloudeksi tai kalataloudeksi, NACE Rev. 2 pääluokassa B tarkoitetuksi kaivostoiminnaksi ja louhinnaksi ja NACE Rev. 2 pääluokassa D tarkoitetuksi sähkö-, kaasu-, lämpö- ja ilmastointihuolloksi; tai
iii)
tuotteiden putkijohtokuljetukset;
d)
yksittäinen alueellinen investointituki tuensaajalle, joka on lopettanut saman tai samankaltaisen toiminnan Euroopan talousalueella alueellista investointitukea koskevan tukihakemuksen tekemistä edeltävän kahden vuoden aikana tai jolla on tukihakemuksen jättämishetkellä konkreettisia suunnitelmia lopettaa tällainen toiminta viimeistään kahden vuoden kuluessa sen alkuinvestoinnin loppuun saattamisesta kyseisellä alueella, johon tukea haetaan;
e)
alueellinen toimintatuki yrityksille, joiden pääasialliset toiminnot kuuluvat NACE Rev. 2 pääluokkaan K ”Rahoitus- ja vakuutustoiminta”, tai yrityksille, joiden toiminta kattaa konsernin sisäiset toiminnot ja joiden pääasialliset toiminnot kuuluvat NACE Rev. 2 luokkaan 70.10 ”Pääkonttorien toiminta” tai 70.22 ”Muu liikkeenjohdon konsultointi”.
14 artikla
Alueellinen investointituki
1. Alueelliset investointitukitoimenpiteet ovat perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvia, ja ne vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että ne täyttävät tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tuki on myönnettävä tukialueilla.
3. Perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla tukea voidaan myöntää alkuinvestointiin tuensaajan koosta riippumatta. Perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla tukea voidaan myöntää pk-yrityksille kaikenlaisiin alkuinvestointeihin. Suurille yrityksille tukea voidaan myöntää ainoastaan alkuinvestointeihin uuden taloudellisen toiminnan hyväksi kyseisellä alueella.
4. Seuraavat kustannukset ovat tukikelpoisia:
a)
aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen tehtyjen investointien kustannukset;
b)
alkuinvestoinnin seurauksena luotujen työpaikkojen odotetut palkkakustannukset laskettuina kahden vuoden ajalta; tai
c)
a ja b alakohdan yhdistelmä, joka ei ylitä a tai b alakohdan sitä määrää, joka on korkeampi.
5. Investointi on säilytettävä tukea saaneella alueella vähintään viiden vuoden ajan tai pk-yritysten tapauksessa vähintään kolmen vuoden ajan sen jälkeen, kun investointi on saatettu päätökseen. Tämä ei estä sellaisen tuotantolaitoksen tai laitteen korvaamista, joka on vanhentunut tai rikkoutunut tämän ajanjakson aikana, jos taloudellista toimintaa jatketaan kyseisellä alueella sovellettavan vähimmäisajan.
6. Hankittujen omaisuuserien on oltava uusia, paitsi kun on kyse pk-yrityksistä ja toimipaikan ostosta. Kustannukset, jotka liittyvät aineellisen omaisuuden vuokraamiseen, voidaan ottaa huomioon seuraavien edellytysten täyttyessä:
a)
maa-alueita ja rakennuksia koskevan vuokrasopimuksen on oltava voimassa vähintään viisi vuotta investointihankkeen arvioidun toteuttamisajankohdan jälkeen suurten yritysten tapauksessa tai kolme vuotta pk-yritysten tapauksessa;
b)
laitoksen tai koneiden vuokrasopimus on tehtävä rahoitusleasingin muodossa ja siihen on sisällyttävä velvoite, jonka mukaan tuensaajan on ostettava kyseinen omaisuuserä vuokrasopimuksen päätyttyä.
Edellä 2 artiklan 49 alakohdassa tarkoitetun toimipaikan omaisuuserien hankinnan yhteydessä otetaan huomioon ainoastaan kustannukset, jotka aiheutuvat omaisuuden ostamisesta kolmansilta, jotka ovat ostajasta riippumattomia. Kauppa on toteutettava markkinaehdoin. Jos omaisuuserien hankintaan on myönnetty tukea jo ennen niiden ostamista, kyseisten omaisuuserien kustannukset on vähennettävä toimipaikan hankintaan liittyvistä tukikelpoisista kustannuksista. Jos pieni yritys siirtyy alkuperäisen omistajan perheenjäsenelle tai entiselle työntekijälle, luovutaan edellytyksestä, jonka mukaan omaisuuserät on ostettava kolmansilta osapuolilta, jotka ovat ostajasta riippumattomia. Osakkeiden hankkiminen ei ole alkuinvestointi.
7. Tuotantoprosessin perusteelliseen muutokseen myönnettävän tuen osalta tukikelpoisten kustannusten on oltava suuremmat kuin poistot, jotka on tehty uudistettavaan toimintaan liittyvästä omaisuudesta kolmen edeltävän verovuoden aikana. Olemassa olevan toimipaikan tuotannon monipuolistamiseen myönnetyn tuen osalta tukikelpoisten kustannusten on oltava vähintään 200 prosenttia suuremmat kuin uudelleen käytettävän omaisuuden kirjanpitoarvo töiden alkamista edeltävänä verovuonna.
8. Aineeton omaisuus voidaan ottaa huomioon laskettaessa investointikustannuksia, jos se täyttää seuraavat edellytykset:
a)
sitä on käytettävä ainoastaan tukea saavassa toimipaikassa;
b)
sen on oltava poistokelpoista;
c)
se on ostettava markkinaehdoin kolmansilta osapuolilta, jotka ovat ostajasta riippumattomia; ja
d)
sen on sisällyttävä tuensaajayrityksen varoihin ja liityttävä hankkeeseen, jota varten tukea myönnetään, vähintään viiden vuoden ajan tai kolmen vuoden ajan, kun kyseessä on pk-yritys.
Suurten yritysten tapauksessa aineettoman omaisuuden kustannuksista tukikelpoisiksi katsotaan ainoastaan enintään 50 prosenttia alkuinvestoinnin tukikelpoisista kokonaiskustannuksista.
9. Jos tukikelpoiset kustannukset lasketaan 4 kohdan b alakohdan mukaisesti arvioitujen palkkakustannusten perusteella, seuraavien edellytysten on täytyttävä:
a)
investointihankkeen tuloksena kyseisen toimipaikan työntekijöiden nettomäärän on lisäännyttävä 12 edellisen kuukauden keskiarvoon verrattuna, mikä merkitsee sitä, että kaikki menetetyt työpaikat on vähennettävä kyseisen ajanjakson aikana luotujen työpaikkojen määrästä;
b)
työpaikat on täytettävä kolmen vuoden kuluessa töiden loppuun saattamisesta; ja
c)
kaikki investoinnin avulla luodut työpaikat on säilytettävä kyseisellä alueella vähintään viiden vuoden ajan tai pk-yritysten tapauksessa kolmen vuoden ajan siitä ajankohdasta, kun työpaikka täytettiin ensimmäisen kerran.
10. Laajakaistaverkon kehittämiseen myönnettävän alueellisen tuen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
tukea saa myöntää ainoastaan alueilla, joilla ei ole samaan luokkaan kuuluvaa verkkoa (joko peruslaajakaistaverkkoa tai NGA-verkkoa) ja joilla tällaista verkkoa ei todennäköisesti kehitetä kaupallisin ehdoin kolmen vuoden kuluessa tuen myöntämistä koskevasta päätöksestä; ja
b)
tuetun verkko-operaattorin on tarjottava tasapuolisin ja syrjimättömin ehdoin aktiivisia ja passiivisia tukkuliittymiä, joihin sisältyy fyysinen eriyttäminen NGA-verkkojen tapauksessa; sekä
c)
tuki on myönnettävä tarjouskilpailuun perustuvaa valintamenettelyä noudattaen.
11. Alueellista tukea tutkimusinfrastruktuureille voidaan myöntää ainoastaan, jos tuen ehtona on, että tuettuun infrastruktuuriin tarjotaan pääsy läpinäkyvin ja syrjimättömin perustein.
12. Bruttoavustusekvivalenttina ilmaistu tuki-intensiteetti ei saa ylittää tuen myöntämisajankohtana voimassa olevaa ja aluetukikartassa vahvistettua tuen enimmäisintensiteettiä kyseisellä alueella. Jos tuki-intensiteetti lasketaan 4 kohdan c alakohdan mukaisesti, tuen enimmäisintensiteetti ei saa ylittää suurinta mahdollista tuen määrää, joka saadaan soveltamalla kyseistä intensiteettiä investointi- tai palkkakustannusten perusteella. Suurten investointihankkeiden tapauksessa tukimäärä ei saa ylittää mukautettua tukimäärää, joka on laskettu 2 artiklan 20 alakohdassa määritellyn menetelmän mukaisesti.
13. Mikä tahansa alkuinvestointi, jonka sama tuensaaja (konsernitasolla) aloittaa kolmen vuoden kuluessa päivästä, jona toisen tuetun investoinnin työt alkavat samalla tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistön 3-tason alueella, katsotaan osaksi yhtä ainoaa investointihanketta. Kun tällaisessa yhdessä ainoassa investointihankkeessa on kyse suuresta investointihankkeesta, kyseiselle yhdelle ainoalle investointihankkeelle myönnettävä kokonaistukimäärä ei saa ylittää suurten investointihankkeiden mukautettua tukimäärää.
14. Tuensaajan on rahoitettava vähintään 25 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista joko omilla varoillaan tai ulkopuolisella rahoituksella sellaisessa muodossa, johon ei liity julkista tukea. Syrjäisimmillä alueilla pk-yrityksen tekemälle investoinnille voidaan myöntää tukea, jonka enimmäisintensiteetti on yli 75 prosenttia; tällaisissa tilanteissa loppu katetaan tuensaajan rahoitusosuudella.
15. Jos kyseessä on asetuksen (EU) N:o 1299/2013 soveltamisalaan kuuluviin Euroopan alueellisen yhteistyön hankkeisiin liittyvä alkuinvestointi, tuen enimmäisintensiteettiä alueella, jolla hanke sijaitsee, sovelletaan kaikkiin hankkeeseen osallistuviin tuensaajiin. Jos alkuinvestointi sijaitsee kahdella tai useammalla tukialueella, tuen enimmäisintensiteetti on sillä tukialueella sovellettava enimmäisintensiteetti, jolla suurin osa tukikelpoisista kustannuksista aiheutuu. Perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla tukeen oikeutetuilla alueilla tätä säännöstä sovelletaan suuriin yrityksiin ainoastaan, jos alkuinvestointi koskee uutta taloudellista toimintaa.
15 artikla
Alueellinen toimintatuki
1. Alueelliset toimintatukiohjelmat syrjäisimmillä alueilla tai harvaanasutuilla alueilla, kuten jäsenvaltiot ovat nimenneet ne komission hyväksymässä aluetukikartassaan vuosille 2014-2020 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (54) 161 kohdan mukaisesti, ovat perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvia, ja ne vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että ne täyttävät tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Alueellisilla toimintatukiohjelmilla voidaan korvata:
a)
toimintatukikelpoisilla alueilla tuotettujen tuotteiden lisäkuljetuskustannukset sekä näillä alueilla jatkojalostettujen tuotteiden lisäkuljetuskustannukset seuraavien edellytysten täyttyessä:
i)
tuensaajat harjoittavat tuotantotoimintaa kyseisillä alueilla;
ii)
tuen määrä voidaan arvioida objektiivisesti ennakolta kiinteän summan perusteella tai tonneina ajokilometriä kohden tai muun tarkoituksenmukaisen yksikön perusteella;
iii)
lisäkuljetuskustannukset on laskettu tuotteiden kyseisen jäsenvaltion kansallisten rajojen sisällä kulkeman matkan perusteella käyttäen tuensaajalle vähiten kustannuksia aiheuttavaa kuljetusvälinettä. Ainoastaan syrjäisimmillä alueilla näillä alueilla jatkojalostettujen tuotteiden lisäkuljetuskustannuksiin voivat sisältyä kustannukset, joita aiheutuu tuotteiden kuljettamisesta mistä tahansa tuotantopaikasta näille alueille;
b)
muut ylimääräiset toimintakustannukset kuin kuljetuskustannukset, joita syrjäisimmille alueille sijoittautuneille tuensaajille aiheutuu suorana seurauksena yhdestä tai useammasta perussopimuksen 349 artiklassa tarkoitetusta pysyvästä haitasta, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
i)
tuensaajat harjoittavat taloudellista toimintaa syrjäisimpiin alueisiin kuuluvalla alueella;
ii)
kaikkien toimintatukiohjelmien nojalla myönnetty vuotuinen tukimäärä tuensaajaa kohden on enintään
-
15 prosenttia tuensaajan kyseessä olevalla syrjäisimmällä alueella vuosittain tuottamasta bruttoarvonlisäyksestä; tai
-
25 prosenttia tuensaajan vuotuisista työvoimakustannuksista kyseessä olevalla syrjäisimmällä alueella; tai
-
10 prosenttia tuensaajan vuotuisesta liikevaihdosta kyseessä olevalla syrjäisimmällä alueella.
3. Tuki-intensiteetti ei saa olla yli 100 prosenttia tässä artiklassa määritetyistä tukikelpoisista lisäkustannuksista.
B alajakso
Kaupunkikehitystuki
16 artikla
Alueellinen kaupunkikehitystuki
1. Alueellinen kaupunkikehitystuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset täyttyvät.
2. Kaupunkikehityshankkeiden on täytettävä seuraavat kriteerit:
a)
ne toteutetaan kaupunkikehitysrahastojen kautta tukialueilla;
b)
Euroopan rakenne- ja investointirahastot osallistuvat niiden rahoittamiseen;
c)
niillä tuetaan yhdennettyä strategiaa kaupunkialueiden kestävään kehittämiseen.
3. Kaupunkikehityshankkeeseen jonkin kaupunkikehitystukitoimenpiteen nojalla tehtävä kokonaissijoitus saa olla enintään 20 miljoonaa euroa.
4. Tukikelpoisia kustannuksia ovat kaupunkikehityshankkeen kokonaiskustannukset edellyttäen, että ne ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (55) 65 ja 37 artiklan mukaisia.
5. Kaupunkikehitysrahaston tukikelpoisille kaupunkikehityshankkeille myöntämä tuki voi olla muodoltaan oman pääoman ehtoista tai luonteista rahoitusta, lainoja, takauksia tai niiden yhdistelmä.
6. Kaupunkikehitystuella on hankittava lisäsijoituksia yksityisiltä sijoittajilta kaupunkikehitysrahastojen tai kaupunkikehityshankkeiden tasolla niin, että yhteenlaskettu määrä on vähintään 30 prosenttia kaupunkikehityshankkeen saamasta kokonaisrahoituksesta.
7. Yksityiset ja julkiset sijoittajat voivat osallistua kaupunkikehityshankkeen toteuttamiseen käteisrahoituksella tai luontoissuorituksella tai niiden yhdistelmällä. Luontoissuoritus on otettava huomioon sen markkina-arvon mukaan, jonka riippumaton ja pätevä asiantuntija tai asianmukaisesti valtuutettu viranomainen on määrittänyt.
8. Kaupunkikehitystoimenpiteiden on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
kaupunkikehitysrahaston hoitajat on valittava avoimella, läpinäkyvällä ja syrjimättömällä menettelyllä sovellettavan unionin ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Erityisesti kaupunkikehitysrahaston hoitajia ei saa syrjiä niiden missä tahansa jäsenvaltiossa sijaitsevan toimipaikan tai perustamispaikan perusteella. Voidaan vaatia, että kaupunkikehitysrahaston hoitajien on täytettävä ennalta määritellyt, sijoituksen luonteen perusteella objektiivisesti perustellut ehdot;
b)
riippumattomat yksityiset sijoittajat on valittava sovellettavan unionin ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti avoimella, läpinäkyvällä ja syrjimättömällä menettelyllä, jonka tavoitteena on ottaa käyttöön asianmukaiset riskin- ja hyödynjakojärjestelyt, joissa muiden sijoitusten kuin takausten tapauksessa suositaan epäsymmetristä voitonjakoa tappioriskiltä suojautumisen sijaan. Jos yksityisiä sijoittajia ei valita tällaisella menettelyllä, yksityisten sijoittajien saaman kohtuullisen tuoton määrittelyssä on käytettävä riippumatonta asiantuntijaa, joka valitaan avoimella, läpinäkyvällä ja syrjimättömällä menettelyllä;
c)
kun on kyse epäsymmetrisestä tappionjakojärjestelystä julkisten ja yksityisten sijoittajien välillä, julkisen sijoittajan tappion ylärajaksi on asetettava 25 prosenttia kokonaissijoituksesta;
d)
kun on kyse takauksista yksityisille sijoittajille kaupunkikehityshankkeissa, takausosuus on rajattava 80 prosenttiin ja jäsenvaltion kokonaistappioiden ylärajaksi on asetettava 25 prosenttia takauksella suojattavasta salkusta;
e)
sijoittajien on voitava olla edustettuina kaupunkikehitysrahaston hallintoelimissä, kuten hallintoneuvostossa tai neuvoa-antavissa elimissä;
f)
kaupunkikehitysrahasto on perustettava sovellettavan lainsäädännön mukaisesti. Jäsenvaltioiden on käytettävä due diligence -prosessia, jolla varmistetaan liiketaloudellisesti järkevä sijoitusstrategia kaupunkikehitykseen liittyvän tukitoimenpiteen täytäntöönpanemiseksi.
9. Kaupunkikehitysrahastoja on hoidettava liiketaloudellisin perustein ja niiden on varmistettava, että rahoituspäätökset perustuvat tuotto-odotuksiin. Näin katsotaan olevan silloin, kun kaupunkikehitysrahaston hoitajat täyttävät seuraavat edellytykset:
a)
kaupunkikehitysrahastojen hoitajien on oltava lain tai sopimuksen mukaisesti velvoitettuja toimimaan ammattimaiselta rahastonhoitajalta edellytetyllä huolellisuudella sekä vilpittömässä mielessä ja välttämään eturistiriitoja; parhaita käytänteitä on sovellettava ja rahaston on oltava viranomaisvalvonnan kohteena;
b)
kaupunkikehitysrahastojen hoitajien palkkion on vastattava markkinakäytäntöä. Tämän edellytyksen katsotaan täyttyvän, kun rahastonhoitaja on valittu avoimella, läpinäkyvällä ja syrjimättömällä menettelyllä kokemukseen, asiantuntemukseen sekä operatiiviseen ja taloudelliseen kapasiteettiin liittyvien objektiivisten kriteerien perusteella;
c)
kaupunkikehitysrahaston hoitajien saaman palkkion on määräydyttävä tuloksen perusteella tai niiden on jaettava osa sijoitusriskistä yhteissijoittamalla omia varojaan, jotta taataan, että niiden edut vastaavat pysyvästi julkisten sijoittajien etuja;
d)
kaupunkikehitysrahastojen hoitajien on vahvistettava sijoitusstrategia, perusteet ja suunniteltu aikataulu sijoittamiselle kaupunkikehityshankkeisiin ja arvioitava ennakolta hankkeiden elinkelpoisuutta ja niiden odotettua vaikutusta kaupunkikehitykseen;
e)
kutakin oman pääoman ehtoista ja luonteista sijoitusta varten on laadittava selkeä ja realistinen irtautumisstrategia.
10. Kun kaupunkikehitysrahastosta myönnetään lainoja tai takauksia kaupunkikehityshankkeille, seuraavien edellytysten on täytyttävä:
a)
kun on kyse lainoista, lainan nimellismäärä otetaan huomioon laskettaessa tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sijoituksen enimmäismäärää;
b)
kun on kyse takauksista, sen kohteena olevan lainan nimellismäärä otetaan huomioon laskettaessa tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sijoituksen enimmäismäärää.
11. Jäsenvaltio voi antaa kaupunkikehitystukitoimenpiteen toteuttamisen tehtäväksi toimeksisaaneelle yhteisölle.
2 JAKSO
Pk-yrityksille myönnettävä tuki
17 artikla
Pk-yrityksille myönnettävä investointituki
1. Investointituki pk-yrityksille, jotka harjoittavat toimintaa unionin alueella tai sen ulkopuolella, on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tukikelpoisia kustannuksia ovat seuraavista kustannuksista toiset tai molemmat:
a)
aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen tehtyjen investointien kustannukset;
b)
investointihankkeella suoraan luotujen työpaikkojen arvioidut palkkakustannukset laskettuina kahden vuoden ajalta.
3. Jotta investoinnit voitaisiin katsoa tässä artiklassa tarkoitetuiksi tukikelpoisiksi kustannuksiksi, niiden on koostuttava seuraavista:
a)
investointi sellaiseen aineelliseen ja/tai aineettomaan omaisuuteen, joka liittyy uuden toimipaikan perustamiseen, olemassa olevan toimipaikan laajentamiseen, toimipaikan tuotannon monipuolistamiseen uusiin lisätuotteisiin tai olemassa olevan toimipaikan tuotantoprosessin perusteelliseen muuttamiseen; tai
b)
toimipaikalle kuuluvien omaisuuserien ostaminen, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
-
toimipaikka on suljettu tai olisi suljettu, jos sitä ei olisi ostettu;
-
omaisuuserät on ostettu kolmansilta osapuolilta, jotka ovat ostajasta riippumattomia;
-
kauppa toteutetaan markkinaehdoin.
Jos pieni yritys siirtyy alkuperäisen omistajan perheenjäsenelle tai entiselle työntekijälle, luovutaan edellytyksestä, jonka mukaan omaisuuserät on ostettava kolmansilta osapuolilta, jotka ovat ostajasta riippumattomia. Pelkkää yrityksen osakkeiden hankkimista ei katsota investoinniksi.
4. Aineettoman omaisuuden on täytettävä kaikki seuraavat edellytykset:
a)
sitä on käytettävä ainoastaan tukea saavassa toimipaikassa;
b)
se on katsottava poistokelpoiseksi omaisuudeksi;
c)
se on ostettava markkinaehdoin kolmansilta osapuolilta, jotka ovat ostajasta riippumattomia;
d)
se on sisällytettävä yrityksen varoihin vähintään kolmen vuoden ajaksi.
5. Investointihankkeella suoraan luotujen työpaikkojen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
työpaikat on luotava kolmen vuoden kuluessa investoinnin loppuun saattamisesta;
b)
kyseisen toimipaikan työntekijöiden nettomäärän on lisäännyttävä 12 edellisen kuukauden keskiarvoon verrattuna;
c)
työpaikat on säilytettävä vähintään kolmen vuoden ajan siitä ajankohdasta, kun ne täytettiin ensimmäisen kerran.
6. Tuki-intensiteetti voi olla enintään:
a)
20 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kun on kyse pienistä yrityksistä;
b)
10 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kun on kyse keskisuurista yrityksistä.
18 artikla
Pk-yrityksille konsulttipalveluihin myönnettävä tuki
1. Pk-yrityksille konsulttipalveluihin myönnettävä tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tuki-intensiteetti saa olla enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
3. Tukikelpoisia kustannuksia ovat ulkopuolisten konsulttien tarjoamista konsulttipalveluista aiheutuvat kustannukset.
4. Kyseiset palvelut eivät saa olla jatkuvaa tai säännöllistä toimintaa eivätkä liittyä yrityksen tavanomaisiin toimintakustannuksiin, kuten rutiininomaisiin veroneuvontapalveluihin, säännöllisiin lainopillisiin palveluihin tai mainontaan liittyviin kustannuksiin.
19 artikla
Tuki pk-yritysten osallistumiseen messuille
1. Tuki pk-yritysten osallistumiseen messuille on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tukikelpoisia kustannuksia ovat kustannukset, jotka aiheutuvat messu- tai näyttelyosaston vuokraamisesta, pystyttämisestä ja hoitamisesta, kun yritys osallistuu tietyille messuille tai tiettyyn näyttelyyn.
3. Tuki-intensiteetti saa olla enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
20 artikla
Euroopan alueellisen yhteistyön hankkeisiin osallistuvien pk-yritysten yhteistyökustannuksiin myönnettävä tuki
1. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1299/2013 soveltamisalaan kuuluviin Euroopan alueellisen yhteistyön hankkeisiin osallistuvien pk-yritysten yhteistyökustannuksiin myönnettävä tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Seuraavat kustannukset ovat tukikelpoisia:
a)
organisaatioiden välisen yhteistyön kustannukset, mukaan lukien henkilöstöstä ja toimitiloista aiheutuvat kustannukset siinä laajuudessa kuin ne liittyvät yhteistyöhankkeeseen;
b)
yhteistyöhön liittyvien, ulkopuolisten konsulttien tai palveluntarjoajien tarjoamien neuvontapalvelujen ja yhteistyötä tukevien palvelujen kustannukset;
c)
matkakulut, hankkeeseen suoraan liittyvät laite- ja investointimenot, poistot hankkeessa suoraan käytettävistä työkaluista ja laitteista.
3. Edellä 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut palvelut eivät saa olla jatkuvaa tai säännöllistä toimintaa eivätkä liittyä yrityksen tavanomaisiin toimintakustannuksiin, kuten rutiininomaisiin veroneuvontapalveluihin, säännöllisiin lainopillisiin palveluihin tai tavanomaiseen mainontaan liittyviin kustannuksiin.
4. Tuki-intensiteetti saa olla enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
3 JAKSO
Pk-yrityksille rahoituksensaantiin myönnettävä tuki
21 artikla
Riskirahoitustuki
1. Riskirahoitustukiohjelmat pk-yritysten hyväksi ovat perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvia, ja ne vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että ne täyttävät tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Rahoituksen välittäjien tasolla riskirahoitustuki riippumattomille yksityisille sijoittajille voi olla muodoltaan jotain seuraavista:
a)
oman pääoman ehtoista tai luonteista rahoitusta, tai rahoitustukea riskirahoitussijoitusten tarjoamiseksi suoraan tai välillisesti tukikelpoisille yrityksille;
b)
lainoja riskirahoitussijoitusten tarjoamiseksi suoraan tai välillisesti tukikelpoisille yrityksille;
c)
takauksia riskirahoitussijoituksista aiheutuvien tappioiden kattamiseksi suoraan tai välillisesti tukikelpoisille yrityksille.
3. Riippumattomien yksityisten sijoittajien tasolla riskirahoitustuki voi olla muodoltaan samanlaista kuin tämän artiklan 2 kohdassa mainitut tukimuodot, tai olla muodoltaan verokannustimia yksityisille sijoittajille, jotka ovat luonnollisia henkilöitä ja tarjoavat riskirahoitusta suoraan tai välillisesti tukikelpoisille yrityksille.
4. Tukikelpoisten yritysten tasolla riskirahoitustuki voidaan myöntää oman pääoman ehtoisina tai luonteisina sijoituksina, lainoina, takauksina tai niiden yhdistelmänä.
5. Tukikelpoisia yrityksiä ovat yritykset, jotka ovat ensimmäisen riskirahoitustoimenpiteen myöntämisajankohtana julkisesti noteeraamattomia ja jotka täyttävät vähintään yhden seuraavista edellytyksistä:
a)
ne eivät ole harjoittaneet toimintaa millään markkinoilla;
b)
ne ovat toimineet markkinoilla alle seitsemän vuoden ajan ensimyynnistä markkinoilla;
c)
niiden tarvitsema ensimmäinen riskirahoitussijoitus on uusille tuote- tai maantieteellisille markkinoille tuloa koskevan liiketoimintasuunnitelman perusteella yli 50 prosenttia niiden keskimääräisestä vuotuisesta liikevaihdosta edeltävien viiden vuoden aikana.
6. Riskirahoitustuella voidaan tukea myös lisäsijoituksia tukikelpoisiin yrityksiin, myös 5 kohdan b alakohdassa mainitun seitsemän vuoden jakson jälkeen, jos seuraavat kumulatiiviset edellytykset täyttyvät:
a)
riskirahoituksen 9 kohdan mukaista kokonaismäärää ei ylitetä;
b)
alkuperäiseen liiketoimintasuunnitelmaan sisältyi mahdollisuus lisäsijoituksiin;
c)
lisäsijoituksen saava yritys ei ole muuttunut muun yrityksen kuin toimenpiteen nojalla riskirahoitusta tarjoavan rahoituksen välittäjän tai riippumattoman yksityisen sijoittajan sidosyritykseksi liitteessä I olevan 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla, jollei uusi yksikkö täytä pk-yritysten määritelmän ehtoja.
7. Kun on kyse oman pääoman ehtoisista tai luonteisista sijoituksista tukikelpoisiin yrityksiin, riskirahoitustoimenpiteellä voidaan myöntää tukea jälkirahoitukseen vain siinä tapauksessa, että jälkirahoitukseen yhdistetään uutta pääomaa, joka käsittää vähintään 50 prosenttia jokaisesta sijoituskierroksesta tukikelpoisiin yrityksiin.
8. Tämän artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen oman pääoman ehtoisten tai luonteisten sijoitusten tapauksessa enintään 30 prosenttia rahoituksen välittäjän yhteenlasketuista pääomasijoituksista ja maksamattomista pääomasitoumuksista voidaan käyttää likviditeetinhallintatarkoituksiin.
9. Tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitetun riskirahoituksen kokonaismäärä voi olla enintään 15 miljoonaa euroa jonkin riskirahoitustoimenpiteen nojalla tukikelpoista yritystä kohden.
10. Riskirahoitustoimenpiteellä, jolla tarjotaan tukikelpoisille yrityksille oman pääoman ehtoisia tai luonteisia sijoituksia tai lainasijoituksia, on hankittava lisärahoitusta riippumattomilta yksityisiltä sijoittajilta rahoituksen välittäjien tai tukikelpoisten yritysten tasolla siten, että yksityisen rahoituksen yhteenlaskettu osuus saavuttaa seuraavat vähimmäisarvot:
a)
10 prosenttia tukikelpoisille yrityksille myönnetystä riskirahoituksesta ennen yritysten toteuttamaa ensimyyntiä markkinoilla;
b)
40 prosenttia tämän artiklan 5 kohdan b alakohdassa tarkoitetuille tukikelpoisille yrityksille myönnetystä riskirahoituksesta;
c)
60 prosenttia 5 kohdan c alakohdassa tarkoitetuille tukikelpoisille yrityksille myönnetystä riskirahoituksesta sijoituksiin ja riskirahoituksesta tukikelpoisiin yrityksiin 5 kohdan b alakohdassa tarkoitetun seitsenvuotisjakson jälkeen tehtäviin lisäsijoituksiin.
11. Jos riskirahoitustoimenpide toteutetaan rahoituksen välittäjän kautta ja sen kohteena on tukikelpoisia yrityksiä 10 kohdassa tarkoitetuilla eri kehitysasteilla eikä tukikelpoisten yritysten tasolla edellytetä yksityisiä pääomasijoituksia, rahoituksen välittäjän on saavutettava yksityinen rahoitusosuus, joka vastaa vähintään painotettua keskiarvoa, joka perustuu yksittäisten sijoitusten määrään kohteena olevassa salkussa ja on seurausta vähimmäisrahoitusosuuksien soveltamisesta tällaisiin sijoituksiin 10 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
12. Riskirahoitustoimenpiteellä ei saa syrjiä rahoituksen välittäjiä niiden missä tahansa jäsenvaltiossa sijaitsevan toimipaikan tai perustamispaikan perusteella. Rahoituksen välittäjien voidaan edellyttää täyttävän ennalta määritellyt sijoitusten luonteen perusteella objektiivisesti perustellut ehdot.
13. Riskirahoitustoimenpiteen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
sen toteuttajana on oltava yksi tai useampi rahoituksen välittäjä, lukuun ottamatta yksityisten sijoittajien verokannustimia, jotka koskevat suoria sijoituksia tukikelpoisiin yrityksiin;
b)
rahoituksen välittäjät ja sijoittajat tai rahastonhoitajat on valittava avoimella ja syrjimättömällä menettelyllä, joka toteutetaan sovellettavan unionin ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja jonka tavoitteena on ottaa käyttöön asianmukaiset riskin- ja hyödynjakojärjestelyt, joissa muiden sijoitusten kuin takausten tapauksessa suositaan epäsymmetristä voitonjakoa tappioriskiltä suojautumisen sijaan;
c)
kun on kyse epäsymmetrisestä tappionjakojärjestelystä julkisten ja yksityisten sijoittajien välillä, julkisen sijoittajan tappion ylärajaksi on asetettava 25 prosenttia kokonaissijoituksesta;
d)
kun on kyse 2 kohdan c alakohdan soveltamisalaan kuuluvista takauksista, takausosuus on rajattava 80 prosenttiin ja jäsenvaltion kokonaistappioiden ylärajaksi on asetettava 25 prosenttia takauksella suojattavasta salkusta. Ainoastaan takaukset, jotka kattavat takauksen kohteena olevasta salkusta odotetut tappiot, voidaan myöntää ilmaiseksi. Jos takaus kattaa myös odottamattomat tappiot, rahoituksen välittäjän on maksettava markkinaehtoinen takauspalkkio siitä takauksen osasta, joka kattaa odottamattomat tappiot.
14. Riskirahoitustoimenpiteiden on varmistettava, että rahoituspäätökset perustuvat tuotto-odotuksiin. Tilanteen katsotaan olevan tällainen kaikkien seuraavien edellytysten täyttyessä:
a)
rahoituksen välittäjät on perustettava sovellettavan lainsäädännön mukaisesti;
b)
jäsenvaltion tai yhteisön, jonka tehtäväksi toimenpiteen toteuttaminen on annettu, on käytettävä due diligence -prosessia, jolla varmistetaan liiketaloudellisesti järkevä sijoitusstrategia riskirahoitustoimenpiteen täytäntöönpanemiseksi, mukaan lukien asianmukaiset riskienhajautusperiaatteet, joilla pyritään taloudelliseen kannattavuuteen ja tehokkuuteen sijoitussalkun koon ja maantieteellisen kattavuuden suhteen;
c)
tukikelpoisille yrityksille myönnettävän riskirahoituksen on perustuttava toteuttamiskelpoiseen liiketoimintasuunnitelmaan, joka sisältää yksityiskohtaiset tiedot tuotteesta, myynnistä ja kannattavuuden kehityksestä ja jossa elinkelpoisuutta arvioidaan ennakolta;
d)
kutakin oman pääoman ehtoista ja luonteista sijoitusta varten on laadittava selkeä ja realistinen irtautumisstrategia.
15. Rahoituksen välittäjiä on johdettava liiketaloudellisin perustein. Tämän vaatimuksen katsotaan täyttyvän, kun rahoituksen välittäjä ja, riippuen riskirahoitustoimenpiteen muodosta, rahastonhoitaja täyttävät seuraavat edellytykset:
a)
niiden on oltava lain tai sopimuksen mukaisesti velvoitettuja toimimaan ammattimaiselta rahastonhoitajalta edellytetyllä huolellisuudella sekä vilpittömässä mielessä ja välttämään eturistiriitoja; parhaita käytänteitä on sovellettava ja rahaston on oltava viranomaisvalvonnan kohteena;
b)
niiden palkkion on vastattava markkinakäytäntöä. Tämän vaatimuksen katsotaan täyttyvän, kun rahastonhoitaja tai rahoituksen välittäjä on valittu avoimella, läpinäkyvällä ja syrjimättömällä valintamenettelyllä kokemukseen, asiantuntemukseen sekä operatiiviseen ja taloudelliseen kapasiteettiin liittyvien objektiivisten kriteerien perusteella;
c)
niiden saaman palkkion on määräydyttävä tuloksen perusteella tai niiden on jaettava osa sijoitusriskistä yhteissijoittamalla omia varojaan, jotta taataan, että niiden edut vastaavat pysyvästi julkisen sijoittajan etuja;
d)
niiden on vahvistettava sijoitusstrategia, perusteet ja suunniteltu aikataulu sijoittamiselle;
e)
sijoittajien on voitava olla edustettuina sijoitusrahaston hallintoelimissä, kuten hallintoneuvostossa tai neuvoa-antavissa elimissä.
16. Riskirahoitustoimenpiteen, jolla myönnetään takauksia tai lainoja tukikelpoisille yrityksille, on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
toimenpiteen seurauksena rahoituksen välittäjä tekee sijoituksia, joita ei olisi tehty tai jotka olisi tehty rajoitetusti tai eri tavalla ilman tukea. Rahoituksen välittäjän on pystyttävä osoittamaan, että sillä on käytössä menetelmä, joka varmistaa, että kaikki edut siirretään mahdollisimman suuressa määrin lopullisille tuensaajille suurempina rahoitusmäärinä, riskialttiimpina salkkuina, pienempinä vakuusvaatimuksina, pienempinä takauspalkkioina tai alhaisempina korkoina;
b)
kun on kyse lainoista, lainan nimellismäärä otetaan huomioon laskettaessa 9 kohdassa tarkoitettua sijoituksen enimmäismäärää;
c)
kun on kyse takauksista, takauksen kohteena olevan lainan nimellismäärä otetaan huomioon laskettaessa 9 kohdassa tarkoitettua sijoituksen enimmäismäärää. Takaus voi olla enintään 80 prosenttia sen kohteena olevasta lainasta.
17. Jäsenvaltio voi antaa riskirahoitustoimenpiteen toteuttamisen tehtäväksi toimeksisaaneelle yhteisölle.
18. Riskirahoitustuki pk-yrityksille, jotka eivät täytä 5 kohdan edellytyksiä, on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että
a)
pk-yritysten tasolla tuki täyttää asetuksessa (EU) N:o 1407/2013 säädetyt edellytykset; ja
b)
kaikki tässä artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät lukuun ottamatta 5, 6, 9, 10 ja 11 kohdassa säädettyjä edellytyksiä; ja
c)
riskirahoitustoimenpiteellä, jolla tarjotaan tukikelpoisille yrityksille oman pääoman ehtoisia tai luonteisia sijoituksia tai lainasijoituksia, on hankittava lisärahoitusta riippumattomilta yksityisiltä sijoittajilta rahoituksen välittäjien tai pk-yritysten tasolla siten, että yksityisen rahoituksen yhteenlaskettu osuus on vähintään 60 prosenttia pk-yrityksille tarjotusta riskirahoituksesta.
22 artikla
Käynnistystuki
1. Käynnistystukiohjelmat ovat perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvia, ja ne vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että ne täyttävät tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tukikelpoisia yrityksiä ovat sellaiset julkisesti noteeraamattomat pienet yritykset enintään viiden vuoden ajan niiden kirjautumisesta yhtiörekisteriin, jotka eivät ole vielä jakaneet voittoja ja joita ei ole perustettu sulautumalla. Sellaisten tukikelpoisten yritysten osalta, joita ei tarvitse kirjata yhtiörekisteriin, viiden vuoden tukikelpoisuusjakson voidaan katsoa alkavan ajankohdasta, jolloin yritys joko aloittaa taloudellisen toiminnan tai on velvollinen maksamaan veroa taloudellista toiminnastaan.
3. Käynnistystukea voidaan myöntää seuraavissa muodoissa:
a)
lainat, joiden korko ei ole markkinaehtoinen, joiden juoksuaika on kymmenen vuotta ja nimellismäärä enintään miljoona euroa tai 1,5 miljoonaa euroa perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan edellytykset täyttäville tukialueille sijoittautuneiden yritysten tapauksessa tai 2 miljoonaa euroa perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan edellytykset täyttäville tukialueille sijoittautuneiden yritysten tapauksessa. Jos lainan juoksuaika on 5-10 vuotta, enimmäismääriä voidaan mukauttaa kertomalla edellä mainitut määrät kymmenen vuoden ja lainan todellisen juoksuajan välisellä suhteella. Jos lainan juoksuaika on alle viisi vuotta, enimmäismäärä on sama kuin viisivuotisten lainojen tapauksessa;
b)
takaukset, joiden takauspalkkio ei ole markkinaehtoinen, kesto on kymmenen vuotta ja taattu määrä enintään 1,5 miljoonaa euroa tai 2,25 miljoonaa euroa perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan edellytykset täyttäville tukialueille sijoittautuneiden yritysten tapauksessa tai 3 miljoonaa euroa perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan edellytykset täyttäville tukialueille sijoittautuneiden yritysten tapauksessa. Jos takauksen kesto on 5-10 vuotta, taattua enimmäismäärää voidaan mukauttaa kertomalla edellä mainitut määrät kymmenen vuoden ja takauksen todellisen keston välisellä suhteella. Jos takauksen kesto on alle viisi vuotta, taattu enimmäismäärä on sama kuin viisivuotisten takausten tapauksessa. Takaus voi olla enintään 80 prosenttia sen kohteena olevasta lainasta.
c)
avustukset, mukaan lukien oman pääoman ehtoiset tai luonteiset sijoitukset, koronalennukset ja takausmaksun alennukset, joiden bruttoavustusekvivalentti on enintään 0,4 miljoonaa euroa tai 0,6 miljoonaa euroa perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan edellytykset täyttäville tukialueille sijoittautuneiden yritysten tapauksessa tai 0,8 miljoonaa euroa perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan edellytykset täyttäville tukialueille sijoittautuneiden yritysten tapauksessa.
4. Tuensaajaa voidaan tukea tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen tukivälineiden yhdistelmällä, jos yhden tukivälineen kautta myönnettävän tuen osuus, laskettuna kyseisen välineen suurimman sallitun tukimäärän perusteella, otetaan huomioon määritettäessä tällaiseen välineiden yhdistelmään sisältyvien muiden välineiden sallitun enimmäistukimäärän jäljellä olevaa osuutta.
5. Pienten innovatiivisten yritysten tapauksessa 3 kohdassa asetetut määrät voidaan kaksinkertaistaa.
23 artikla
Pk-yrityksiin erikoistuneille vaihtoehtoisille kauppapaikoille myönnettävä tuki
1. Pk-yrityksiin erikoistuneille vaihtoehtoisille kauppapaikoille myönnettävä tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Jos vaihtoehtoisen kauppapaikan toimintaa harjoittaa pieni yritys, tukitoimenpide voidaan toteuttaa käynnistystukena kauppapaikkatoiminnan harjoittajalle, ja tällöin sovelletaan 22 artiklassa asetettuja edellytyksiä
Tukitoimenpide voidaan toteuttaa riippumattomille yksityisille sijoittajille, jotka ovat luonnollisia henkilöitä, myönnettävinä verokannustimina, jotka koskevat tukikelpoisiin yrityksiin vaihtoehtoisen kauppapaikan välityksellä tehtäviä 21 artiklan edellytysten mukaisia riskirahoitussijoituksia.
24 artikla
Esiselvityskustannuksiin myönnettävä tuki
1. Tuki esiselvityskustannuksiin on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tukikelpoisia kustannuksia ovat kustannukset, jotka liittyvät alustavaan arviointiin tai rahoituksen välittäjien rahastonhoitajien tai sijoittajien toteuttamaan muodolliseen due diligence -prosessiin kohdeyritysten määrittämiseksi 21 ja 22 artiklan mukaisesti.
3. Tuki-intensiteetti saa olla enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
4 JAKSO
Tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävä tuki
25 artikla
Tutkimus- ja kehityshankkeisiin myönnettävä tuki
1. Tutkimus- ja kehityshankkeisiin myönnettävä tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tutkimus- ja kehityshankkeen tuetun osan on kuuluttava kokonaan vähintään yhteen seuraavista luokista:
a)
perustutkimus;
b)
teollinen tutkimus;
c)
kokeellinen kehittäminen;
d)
toteutettavuustutkimukset.
3. Tutkimus- ja kehityshankkeiden tukikelpoiset kustannukset eritellään seuraavien tutkimus- ja kehitystyön luokkien mukaisesti:
a)
henkilöstökustannukset: tutkijat, teknikot ja muu tutkimustoimintaa avustava henkilöstö siltä osin kuin henkilöstö toimii hankkeen parissa;
b)
välineiden ja laitteiden kustannukset siltä osin kuin ja siltä ajalta kun niitä on käytetty hankkeessa. Jos tällaisia välineitä ja laitteita ei käytetä hankkeen tarpeisiin koko niiden käyttöikää, tukikelpoisiksi katsotaan ainoastaan poistokustannukset, jotka vastaavat hankkeen kestoa laskettuna yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaan;
c)
rakennusten ja maa-alueiden kustannukset siltä osin kuin ja siltä ajalta kun niitä on käytetty hankkeessa. Rakennusten osalta tukikelpoisiksi katsotaan ainoastaan poistokustannukset, jotka vastaavat hankkeen kestoa laskettuna yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaan. Maa-alueiden osalta tukikelpoisiksi katsotaan liiketaloudellisin ehdoin toteutetun luovutuksen kustannukset tai toteutuneet pääomakustannukset;
d)
ulkopuolisista lähteistä markkinaehdoin ostetun tai käyttöluvalla hankitun sopimukseen perustuvan tutkimuksen, tietämyksen ja patenttien kustannukset sekä konsultoinnin ja vastaavien palveluiden kustannukset, kun niitä on käytetty yksinomaan hanketta varten;
e)
muut yleiskustannukset ja toimintakustannukset, mukaan lukien suoraan hankkeesta aiheutuvat materiaalien, tarvikkeiden ja vastaavien tuotteiden kustannukset.
4. Toteutettavuustutkimusten tukikelpoisia kustannuksia ovat tutkimuksesta aiheutuvat kustannukset.
5. Tuensaajakohtainen tuki-intensiteetti voi olla enintään:
a)
100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kun on kyse perustutkimuksesta;
b)
50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kun on kyse teollisesta tutkimuksesta;
c)
25 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kun on kyse kokeellisesta kehittämisestä;
d)
50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kun on kyse toteutettavuustutkimuksista.
6. Teollisen tutkimuksen ja kokeellisen kehittämisen tuki-intensiteettiä voidaan korottaa seuraavasti siten, että tuki-intensiteetti on enintään 80 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista:
a)
10 prosenttiyksikköä keskisuurten yritysten tapauksessa ja 20 prosenttiyksikköä pienten yritysten tapauksessa;
b)
15 prosenttiyksikköä, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
i)
hankkeeseen liittyy todellista yhteistyötä
-
sellaisten yritysten välillä, joista vähintään yksi on pk-yritys, tai se toteutetaan vähintään kahdessa jäsenvaltiossa, tai jäsenvaltiossa ja ETA-sopimuksen sopimuspuolena olevassa valtiossa, eikä mikään yksittäinen yritys vastaa enemmästä kuin 70 prosentista tukikelpoisia kustannuksia, tai
-
yrityksen ja yhden tai useamman tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaation välillä siten, että jälkimmäiset kantavat vähintään 10 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista ja niillä on oikeus julkaista omat tutkimustuloksensa;
ii)
hankkeen tuloksia levitetään laajasti konferensseissa, julkaisuissa, avoimissa tietoarkistoissa tai vapaan tai avoimen lähdekoodin ohjelmiston kautta.
7. Toteutettavuustutkimusten tapauksessa tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 10 prosenttiyksikköä keskisuurten yritysten ja 20 prosenttiyksikköä pienten yritysten osalta.
26 artikla
Tutkimusinfrastruktuureille myönnettävä investointituki
1. Taloudellista toimintaa harjoittavien tutkimusinfrastruktuurien rakentamiseen tai kehittämiseen myönnettävä tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Jos tutkimusinfrastruktuurilla on sekä taloudellista että muuta kuin taloudellista toimintaa, kunkin toiminnan lajin rahoitus, kustannukset ja tulot on kirjattava erikseen johdonmukaisesti sovellettujen ja objektiivisesti perusteltavissa olevien kustannuslaskennan periaatteiden mukaan.
3. Infrastruktuurin toiminnasta tai käytöstä perittävän hinnan on vastattava markkinahintaa.
4. Infrastruktuuriin on tarjottava pääsy useille käyttäjille läpinäkyvin ja syrjimättömin perustein. Yrityksille, jotka ovat rahoittaneet vähintään 10 prosenttia infrastruktuurin investointikustannuksista, voidaan myöntää etuoikeus infrastruktuurin käyttöön suotuisammin ehdoin. Liiallisten korvausten välttämiseksi tällaisen etuoikeutetun käyttöoikeuden on oltava oikeassa suhteessa yrityksen maksamaan osuuteen investointikustannuksista ja ehdot on julkistettava.
5. Tukikelpoisia kustannuksia ovat aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen tehtäviin investointeihin liittyvät kustannukset.
6. Tuki-intensiteetti saa olla enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
7. Jos tutkimusinfrastruktuuri saa julkista rahoitusta sekä taloudelliseen että muuhun kuin taloudelliseen toimintaan, jäsenvaltioiden on otettava käyttöön valvonta- ja takaisinperintämenetelmä, jotta voidaan varmistaa, että sovellettavaa tuki-intensiteettiä ei ylitetä seurauksena taloudellisten toimintojen lisääntymisestä verrattuna tuen myöntämisajankohtana odotettuun tilanteeseen.
27 artikla
Tuki innovaatioklustereille
1. Tuki innovaatioklustereille on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tuki innovaatioklustereille on myönnettävä ainoastaan sille oikeushenkilölle, joka harjoittaa klusterin toimintaa (klusteriorganisaatio).
3. Oikeus käyttää klusterin tiloja, infrastruktuuria ja toimintoja on oltava avoinna useille käyttäjille ja se on tarjottava läpinäkyvin ja syrjimättömin perustein. Yrityksille, jotka ovat rahoittaneet vähintään 10 prosenttia innovaatioklusterin investointikustannuksista, voidaan myöntää etuoikeutettu käyttöoikeus suotuisammin ehdoin. Liiallisten korvausten välttämiseksi tällaisen etuoikeutetun käyttöoikeuden on oltava oikeassa suhteessa yrityksen maksamaan osuuteen investointikustannuksista ja ehdot on julkistettava.
4. Klusterin infrastruktuurin käytöstä ja klusterin toimintoihin osallistumisesta perittävien maksujen on vastattava markkinahintaa tai kustannuksia.
5. Investointitukea voidaan myöntää innovaatioklusterien rakentamiseen tai parantamiseen. Tukikelpoisia kustannuksia ovat aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen tehtäviin investointeihin liittyvät kustannukset.
6. Innovaatioklustereille myönnettävän investointituen tuki-intensiteetti saa olla enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 15 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien innovaatioklustereiden tapauksessa ja 5 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien innovaatioklustereiden tapauksessa.
7. Innovaatioklustereiden toiminnan harjoittamiseen voidaan myöntää toimintatukea. Sitä saa myöntää enintään kymmeneksi vuodeksi.
8. Innovaatioklustereille myönnettävän toimintatuen tukikelpoisia kustannuksia ovat seuraaviin toimintoihin liittyvät henkilöstö- ja hallintokustannukset (yleiskustannukset mukaan lukien):
a)
klusterin toiminnan edistäminen yhteistoiminnan helpottamiseksi, tietojenvaihto ja erikoistuneiden tai räätälöityjen yritystukipalvelujen tarjoaminen tai kanavointi;
b)
klusterin markkinointi uusien yritysten tai organisaatioiden osallistumisen lisäämiseksi ja näkyvyyden parantamiseksi;
c)
klusterin infrastruktuurin hallinnointi; koulutusohjelmien, työpajojen ja konferenssien järjestäminen, jotta voidaan tukea tietämyksen jakamista ja verkottumista ja monikansallista yhteistyötä.
9. Toimintatuen tuki-intensiteetti voi olla enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kokonaiskustannuksista sen ajanjakson aikana, jona tukea myönnetään.
28 artikla
Pk-yrityksille myönnettävä innovaatiotuki
1. Pk-yrityksille myönnettävä innovaatiotuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Seuraavat kustannukset ovat tukikelpoisia:
a)
patenttien ja muiden aineettomien omaisuuserien hankkimiseen, voimaansaattamiseen ja puolustamiseen liittyvät kustannukset;
b)
tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaation tai suuren yrityksen korkeasti koulutetun henkilöstön tilapäiseen siirtoon liittyvät kustannukset, kun henkilöstö palkataan uuteen tutkimus-, kehitys- ja innovointitehtävään tuensaajan palvelukseen eikä se korvaa muuta henkilöstöä;
c)
innovaatiotoiminnan neuvontapalveluihin ja innovaatiotoimintaa tukeviin palveluihin liittyvät kustannukset;
3. Tuki-intensiteetti voi olla enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
4. Innovaatiotoiminnan neuvontapalveluihin ja innovaatiotoimintaa tukeviin palveluihin myönnettävän tuen erityistapauksessa tuki-intensiteetti voidaan korottaa 100 prosenttiin tukikelpoisista kustannuksista edellyttäen, että innovaatiotoiminnan neuvontapalveluihin ja innovaatiotoimintaa tukeviin palveluihin myönnettävän tuen kokonaismäärä ei ole yli 200 000 euroa yritystä kohden minkään kolmen vuoden ajanjakson aikana.
29 artikla
Prosesseihin tai organisointiin liittyvään innovaatiotoimintaan myönnettävä tuki
1. Tuki prosesseihin ja organisointiin liittyvään innovaatiotoimintaan on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Suurille yrityksille myönnettävä tuki soveltuu sisämarkkinoille ainoastaan, jos ne tekevät tuetun toiminnan piirissä todellista yhteistyötä pk-yritysten kanssa ja jos yhteistyöhön osallistuvien pk-yritysten osuus tukikelpoisista kokonaiskustannuksista on vähintään 30 prosenttia.
3. Seuraavat kustannukset ovat tukikelpoisia:
a)
henkilöstökustannukset;
b)
välineistä, laitteista, rakennuksista ja maa-alueista aiheutuvat kustannukset siltä osin kuin ja siltä ajalta kun niitä on käytetty hankkeessa;
c)
kustannukset, joita aiheutuu ulkopuolisista lähteistä markkinaehdoin ostetusta tai lisensoidusta sopimustutkimuksesta, tietämyksestä ja patenteista;
d)
muut yleiskustannukset ja toimintakustannukset, mukaan lukien suoraan hankkeesta aiheutuvat materiaalien, tarvikkeiden ja vastaavien tuotteiden kustannukset.
4. Tuki-intensiteetti saa olla enintään 15 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista suurten yritysten tapauksessa ja 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista pk-yritysten tapauksessa.
30 artikla
Kalastus- ja vesiviljelyalan tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävä tuki
1. Kalastus- ja vesiviljelyalan tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävä tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tuetun hankkeen on oltava kyseisen sektorin tai alasektorin kaikkien yritysten edun mukainen.
3. Ennen tuetun hankkeen aloituspäivää internetissä on julkaistava seuraavat tiedot:
a)
tieto siitä, että tuettu hanke toteutetaan;
b)
tuetun hankkeen tavoitteet;
c)
tuetusta hankkeesta odotettavissa olevien tulosten arvioitu julkaisemispäivä ja niiden julkaisemispaikka internetissä;
d)
tieto siitä, että tuetun hankkeen tulokset ovat kaikkien kyseisellä sektorilla tai alasektorilla toimivien yritysten saatavilla ilmaiseksi.
4. Tuetun hankkeen tulosten on oltava saatavilla internetissä tuetun hankkeen päättymispäivästä alkaen tai siitä päivästä alkaen, jona kyseisiä tuloksia koskevia tietoja annetaan tietyn organisaation jäsenille, riippuen siitä, kumpi tapahtuu aikaisemmin. Tulosten on oltava saatavilla internetissä vähintään viiden vuoden ajan tuetun hankkeen päättymispäivästä alkaen.
5. Tuki on myönnettävä suoraan tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatiolle eikä siihen saa sisältyä tutkimukseen liittymättömän tuen suoraa myöntämistä yritykselle, joka tuottaa, jalostaa tai pitää kaupan kalastus- tai vesiviljelyalan tuotteita.
6. Tukikelpoisia kustannuksia ovat 25 artiklan 3 kohdassa säädetyt kustannukset.
7. Tuki-intensiteetti voi olla enintään 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
5 JAKSO
Koulutustuki
31 artikla
Koulutustuki
1. Koulutustuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tukea ei saa myöntää koulutukselle, jota yritykset järjestävät noudattaakseen velvoittavia kansallisia koulutusnormeja.
3. Seuraavat kustannukset ovat tukikelpoisia:
a)
kouluttajista aiheutuvat henkilöstökustannukset, ainoastaan niiden tuntien osalta, joiden aikana kouluttajat osallistuvat koulutukseen;
b)
kouluttajien ja koulutettavien toimintakustannukset, jotka liittyvät suoraan koulutushankkeeseen, kuten matkakulut, hankkeeseen suoraan liittyvät materiaali- ja tarvikekulut, poistot työkaluista ja laitteista siinä laajuudessa kuin niitä käytetään yksinomaan koulutushankkeessa. Majoituskulut eivät ole tukikelpoisia lukuun ottamatta välttämättömiä vähimmäiskuluja, jotka aiheutuvat sellaisten koulutettavien majoituksesta, jotka ovat alentuneesti työkykyisiä työntekijöitä;
c)
koulutushankkeeseen liittyvien neuvontapalveluiden kustannukset;
d)
koulutettavista aiheutuvat henkilöstökustannukset ja yleiset välilliset kustannukset (hallintokustannukset, vuokra, yleiskustannukset) niiden tuntien osalta, joiden aikana koulutettavat osallistuvat koulutukseen.
4. Tuki-intensiteetti saa olla enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa seuraavasti siten, että se on enintään 70 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista:
a)
10 prosenttiyksikköä, jos koulutus on suunnattu alentuneesti työkykyisille tai epäedullisessa asemassa oleville työntekijöille;
b)
10 prosenttiyksikköä, jos tuki myönnetään keskisuurille yrityksille, ja 20 prosenttiyksikköä, jos tuki myönnetään pienille yrityksille.
5. Merenkulkualan koulutukseen myönnettävän tuen intensiteetti voidaan korottaa 100 prosenttiin tukikelpoisista kustannuksista, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
koulutettavat eivät ole miehistön varsinaisia jäseniä, vaan he ovat aluksella varsinaisen miehistön lisäksi; ja
b)
koulutus toteutetaan unionin rekistereissä olevissa aluksissa.
6 JAKSO
Epäedullisessa asemassa olevien ja alentuneesti työkykyisten työntekijöiden hyväksi myönnettävä tuki
32 artikla
Palkkatukien muodossa myönnettävä tuki epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden työhönottoon
1. Epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden työhönottoa edistävät tukiohjelmat ovat perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvia, ja ne vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että ne täyttävät tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tukikelpoisia kustannuksia ovat palkkakustannukset epäedullisessa asemassa olevan työntekijän työhönottoa seuraavan enintään 12 kuukauden jakson ajalta. Jos kyse on erityisen epäedullisessa asemassa olevasta työntekijästä, tukikelpoisia kustannuksia ovat palkkakustannukset työhönottoa seuraavan enintään 24 kuukauden jakson ajalta.
3. Jos työhönotto ei johda kyseisen yrityksen työntekijöiden nettomäärän lisääntymiseen verrattuna edellisen 12 kuukauden jakson keskiarvoon, toimen tai toimien on pitänyt vapautua vapaaehtoisen poistuman, työkyvyttömyyden, iästä johtuvan eläkkeelle siirtymisen, vapaaehtoisen työajan lyhentämisen tai työntekijän virheestä johtuvan laillisen erottamisen vuoksi eikä irtisanomisten seurauksena.
4. Lukuun ottamatta virheestä johtuvaa laillista erottamista, epäedullisessa asemassa olevilla työntekijöillä on oltava oikeus yhtämittaiseen työjaksoon, jonka pituus vastaa vähintään työsopimuksia koskevan kansallisen lainsäädännön tai niitä koskevien työehtosopimusten mukaista vähimmäiskestoa.
5. Jos työjakso kestää alle 12 kuukautta, tai alle 24 kuukautta erityisen epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden tapauksessa, tukea vähennetään samassa suhteessa.
6. Tuki-intensiteetti saa olla enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
33 artikla
Palkkatukien muodossa myönnettävä tuki alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämiseen
1. Tuki alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämiseen on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tukikelpoisia kustannuksia ovat palkkakustannukset miltä tahansa ajalta, jonka aikana alentuneesti työkykyinen työntekijä työllistetään.
3. Jos työhönotto ei johda kyseisen yrityksen työntekijöiden nettomäärän lisääntymiseen verrattuna edellisen 12 kuukauden jakson keskiarvoon, toimen tai toimien on pitänyt vapautua vapaaehtoisen poistuman, työkyvyttömyyden, iästä johtuvan eläkkeelle siirtymisen, vapaaehtoisen työajan lyhentämisen tai työntekijän virheestä johtuvan laillisen erottamisen vuoksi eikä irtisanomisten seurauksena.
4. Lukuun ottamatta virheestä johtuvan laillisen erottamisen tapauksia, alentuneesti työkykyisillä työntekijöillä on oltava oikeus yhtämittaiseen työjaksoon, jonka pituus vastaa vähintään työsopimuksia koskevan kyseisen kansallisen lainsäädännön tai niitä koskevien, yrityksen kannalta oikeudellisesti velvoittavien työehtosopimusten mukaista vähimmäiskestoa.
5. Tuki-intensiteetti voi olla enintään 75 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
34 artikla
Alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämisestä aiheutuvien lisäkustannusten korvaamiseen myönnettävä tuki
1. Alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämisestä aiheutuvat lisäkustannukset korvaava tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perustamissopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Seuraavat kustannukset ovat tukikelpoisia:
a)
toimitilojen mukauttamisesta aiheutuvat kustannukset;
b)
kustannukset, jotka aiheutuvat henkilöstön työllistämisestä ja kouluttamisesta yksinomaan alentuneesti työkykyisten työntekijöiden avustamiseen;
c)
kustannukset, jotka aiheutuvat laitteiden mukauttamisesta tai hankkimisesta taikka ohjelmistojen hankkimisesta ja validoinnista alentuneesti työkykyisten työntekijöiden käyttöön, mukaan lukien mukautetun teknologian ja apuvälineteknologian laitteista aiheutuvat kustannukset, jotka ovat lisäkustannuksia suhteessa kustannuksiin, jotka tuensaajalle olisi aiheutunut, jos se olisi työllistänyt työntekijöitä, jotka eivät ole alentuneesti työkykyisiä;
d)
kustannukset, jotka liittyvät alentuneesti työkykyisten työntekijöiden kuljettamisesta työpaikalle ja työhön liittyviin toimintoihin;
e)
palkkakustannukset niiden tuntien osalta, jotka alentuneesti työkykyinen työntekijä on kuntoutuksessa;
f)
jos tuensaaja tarjoaa suojatyötä, kyseisen yrityksen tuotantotilojen rakentamisesta, asennustöistä tai uudenaikaistamisesta aiheutuvat kustannukset ja kaikki alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämisestä suoraan aiheutuvat hallinto- ja kuljetuskustannukset.
3. Tuki-intensiteetti voi olla enintään 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
35 artikla
Epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden avustamisesta aiheutuvien kustannusten korvaamiseen myönnettävä tuki
1. Epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden avustamisesta aiheutuvien kustannusten korvaamiseen myönnettävä tuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tukikelpoisia kustannuksia ovat kustannukset, joita aiheutuu
a)
henkilöstön työllistämisestä yksinomaan epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden avustamiseen enintään 12 kuukauden ajan epäedullisessa asemassa olevan työntekijän työhönotosta tai enintään 24 kuukauden ajan erityisen epäedullisessa asemassa olevan työntekijän työhönotosta;
b)
henkilöstön kouluttamisesta avustamaan epäedullisessa asemassa olevia työntekijöitä.
3. Annettavan avun on koostuttava toimenpiteistä, joilla tuetaan epäedullisessa asemassa olevan työntekijän itsenäisyyttä ja sopeutumista työympäristöön, autetaan työntekijää sosiaaliturvaan liittyvissä ja hallinnollisissa menettelyissä, helpotetaan viestintää yrittäjän kanssa ja hallitaan konflikteja.
4. Tuki-intensiteetti saa olla enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
7 JAKSO
Ympäristönsuojeluun myönnettävä tuki
36 artikla
Investointituki yritysten unionin normit ylittävään ympäristönsuojeluun tai ympäristönsuojelun tason parantamiseen unionin normien puuttuessa
1. Investointituki, jonka ansiosta yritykset voivat ylittää ympäristönsuojelua koskevat unionin normit tai unionin normien puuttuessa parantaa ympäristönsuojelun tasoa, on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Investoinnin on täytettävä yksi seuraavista edellytyksistä:
a)
sen on mahdollistettava, että tuensaaja voi parantaa toimintansa ympäristönsuojelun tasoa ylittämällä sovellettavat unionin normit riippumatta siitä, onko voimassa velvoittavia kansallisia normeja, jotka ovat tiukempia kuin unionin normit;
b)
sen on mahdollistettava, että tuensaaja voi parantaa toimintansa ympäristönsuojelun tasoa unionin normien puuttuessa.
3. Tukea ei saa myöntää, jos investoinnit toteutetaan sen varmistamiseksi, että yritykset noudattavat jo hyväksyttyjä unionin normeja, jotka eivät ole vielä tulleet voimaan.
4. Edellä 3 kohdasta poiketen tukea voidaan myöntää:
a)
hyväksyttyjen unionin normien mukaisen, maantie-, rautatie-, sisävesi- ja meriliikenteessä käytettävän uuden kuljetuskaluston hankintaan edellyttäen, että hankinta suoritetaan ennen kyseisten normien voimaantuloa ja niitä ei sovelleta velvoittaviksi muuttumisen jälkeen jo ennen kyseistä päivää ostettuihin ajoneuvoihin;
b)
maantie-, rautatie-, sisävesi- ja meriliikenteessä käytettävien nykyisten kuljetusvälineiden jälkiasennuksiin edellyttäen, että unionin normit eivät olleet vielä voimassa kyseisten kuljetusvälineiden käyttöönottopäivänä ja niitä ei sovelleta velvoittaviksi muuttumisen jälkeen taannehtivasti kyseisiin ajoneuvoihin.
5. Tukikelpoisia kustannuksia ovat ylimääräiset investointikustannukset, jotka ovat tarpeen sovellettavien unionin normien ylittämiseksi tai ympäristönsuojelun tason parantamiseksi unionin normien puuttuessa. Ne määritetään seuraavasti:
a)
kun ympäristönsuojeluun tehtävistä investoinneista aiheutuvat kustannukset voidaan yksilöidä kokonaisinvestointikustannuksista erilliseksi investoinniksi, tukikelpoisia kustannuksia ovat nämä ympäristönsuojeluun liittyvät kustannukset;
b)
kaikissa muissa tapauksissa ympäristönsuojeluun investoinnista aiheutuvat kustannukset yksilöidään vertaamalla samankaltaiseen, vähemmän ympäristöystävälliseen investointiin, joka olisi realistisesti tehty ilman tukea. Näiden investointien kustannusten välinen ero ilmaisee ympäristönsuojeluun liittyvät kustannukset, jotka ovat tukikelpoisia kustannuksia.
Tukikelpoisia eivät ole kustannukset, jotka eivät liity suoraan korkeamman ympäristönsuojelun tason saavuttamiseen.
6. Tuki-intensiteetti saa olla enintään 40 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
7. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 10 prosenttiyksikköä, kun on kyse keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta, ja 20 prosenttiyksikköä, kun on kyse pienille yrityksille myönnettävästä tuesta.
8. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 15 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien investointien tapauksessa ja 5 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien investointien tapauksessa.
37 artikla
Investointituki ennakoivaan mukautumiseen tuleviin unionin normeihin
1. Tuki, joka kannustaa yrityksiä noudattamaan korkeamman ympäristönsuojelun tason mahdollistavia uusia unionin normeja, jotka eivät ole vielä voimassa, on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Unionin normit on annettava ja investointi on toteutettava ja saatettava päätökseen vähintään vuotta ennen kyseisen normin voimaantulopäivää.
3. Tukikelpoisia kustannuksia ovat ylimääräiset investointikustannukset, joita sovellettavien unionin normien ylittäminen edellyttää. Ne määritetään seuraavasti:
a)
kun ympäristönsuojeluun tehtävistä investoinneista aiheutuvat kustannukset voidaan yksilöidä kokonaisinvestointikustannuksista erilliseksi investoinniksi, tukikelpoisia kustannuksia ovat nämä ympäristönsuojeluun liittyvät kustannukset;
b)
kaikissa muissa tapauksissa ympäristönsuojeluun investoinnista aiheutuvat kustannukset yksilöidään vertaamalla samankaltaiseen, vähemmän ympäristöystävälliseen investointiin, joka olisi realistisesti tehty ilman tukea. Näiden investointien kustannusten välinen ero ilmaisee ympäristönsuojeluun liittyvät kustannukset, jotka ovat tukikelpoisia kustannuksia.
Kustannukset, jotka eivät liity suoraan korkeamman ympäristönsuojelun tason saavuttamiseen, eivät ole tukikelpoisia.
4. Tuki-intensiteetti voi olla enintään jokin seuraavista:
a)
20 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kun on kyse pienistä yrityksistä, 15 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kun on kyse keskisuurista yrityksistä, ja 10 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kun on kyse suurista yrityksistä, jos investointi toteutetaan ja saatetaan päätökseen yli kolme vuotta ennen unionin uuden normin voimaantuloa;
b)
15 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kun on kyse pienistä yrityksistä, 10 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kun on kyse keskisuurista yrityksistä, ja 5 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, kun on kyse suurista yrityksistä, jos investointi toteutetaan ja saatetaan päätökseen 1-3 vuotta ennen unionin uuden normin voimaantuloa.
5. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 15 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien investointien tapauksessa ja 5 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien investointien tapauksessa.
38 artikla
Investointituki energiatehokkuustoimenpiteisiin
1. Investointituki, jonka ansiosta yritykset voivat parantaa energiatehokkuuttaan, on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tukea ei saa myöntää tämän artiklan nojalla, jos parannuksilla on tarkoitus varmistaa, että yritykset noudattavat jo hyväksyttyjä unionin normeja, vaikka ne eivät olisi vielä voimassa.
3. Tukikelpoisia kustannuksia ovat ylimääräiset investointikustannukset, joita korkeamman energiatehokkuustason saavuttaminen edellyttää. Ne määritetään seuraavasti:
a)
kun energiatehokkuuteen tehtävistä investoinneista aiheutuvat kustannukset voidaan yksilöidä kokonaisinvestointikustannuksista erilliseksi investoinniksi, tukikelpoisia kustannuksia ovat nämä energiatehokkuuteen liittyvät kustannukset;
b)
kaikissa muissa tapauksissa energiatehokkuuteen tehtävistä investoinneista aiheutuvat kustannukset yksilöidään vertaamalla samankaltaiseen, vähemmän energiatehokkaaseen investointiin, joka olisi realistisesti tehty ilman tukea. Näiden investointien kustannusten välinen ero ilmaisee energiatehokkuuteen liittyvät kustannukset, jotka ovat tukikelpoisia kustannuksia.
Tukikelpoisia eivät ole kustannukset, jotka eivät liity suoraan korkeamman energiatehokkuustason saavuttamiseen.
4. Tuki-intensiteetti voi olla enintään 30 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
5. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 20 prosenttiyksikköä, kun on kyse pienille yrityksille myönnettävästä tuesta, ja 10 prosenttiyksikköä, kun on kyse keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta.
6. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 15 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien investointien tapauksessa ja 5 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien investointien tapauksessa.
39 artikla
Investointituki rakennuksia koskeviin energiatehokkuushankkeisiin
1. Rakennuksia koskeviin energiatehokkuushankkeisiin myönnettävä investointituki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tämän artiklan nojalla voidaan myöntää tukea rakennuksia koskeviin energiatehokkuushankkeisiin.
3. Tukikelpoisia kustannuksia ovat energiatehokkuushankkeesta aiheutuvat kokonaiskustannukset.
4. Tuki on myönnettävä määrärahana, pääomana, takauksena tai lainana energiatehokkuusrahastolle tai muulle rahoituksen välittäjälle, jonka on siirrettävä se kokonaisuudessaan lopullisille tuensaajille, joita ovat rakennusten omistajat tai vuokralaiset.
5. Energiatehokkuusrahaston tai muun rahoituksen välittäjän tukikelpoisille energiatehokkuushankkeille myöntämä tuki voi olla muodoltaan lainoja tai takauksia. Lainan nimellisarvo tai takauksen arvo saa olla enintään 10 miljoonaa euroa hanketta kohden lopullisten tuensaajien tasolla. Takaus saa olla enintään 80 prosenttia sen kohteena olevasta lainasta.
6. Rakennusten omistajien energiatehokkuusrahastolle tai muulle rahoituksen välittäjälle takaisin maksama määrä ei saa olla vähemmän kuin lainan nimellisarvo.
7. Energiatehokkuustuella on hankittava lisäsijoituksia yksityisiltä sijoittajilta määrä, joka on vähintään 30 prosenttia energiatehokkuushankkeelle myönnetystä kokonaisrahoituksesta. Kun tuen myöntää energiatehokkuusrahasto, yksityinen rahoitus voidaan hankkia energiatehokkuusrahaston tasolla ja/tai energiatehokkuushankkeiden tasolla niin että sen yhteenlaskettu määrä on vähintään 30 prosenttia energiatehokkuushankkeelle myönnetystä kokonaisrahoituksesta.
8. Jäsenvaltiot voivat perustaa energiatehokkuusrahastoja ja/tai käyttää rahoituksen välittäjiä myöntäessään energiatehokkuustukea. Seuraavien edellytysten on silloin täytyttävä:
a)
Rahoituksen välittäjien rahastonhoitajat ja energiatehokkuusrahaston hoitajat on valittava avoimella, läpinäkyvällä ja syrjimättömällä menettelyllä sovellettavan unionin ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Erityisesti niitä ei saa syrjiä niiden missä tahansa jäsenvaltiossa sijaitsevan toimipaikan tai perustamispaikan perusteella. Rahoituksen välittäjien ja energiatehokkuusrahaston hoitajien voidaan edellyttää täyttävän ennalta määritellyt sijoituksen luonteen perusteella objektiivisesti perustellut ehdot.
b)
Riippumattomat yksityiset sijoittajat on valittava sovellettavan unionin ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti avoimella, läpinäkyvällä ja syrjimättömällä menettelyllä, jonka tavoitteena on ottaa käyttöön asianmukaiset riskin- ja hyödynjakojärjestelyt, joissa muiden sijoitusten kuin takausten tapauksessa suositaan epäsymmetristä voitonjakoa tappioriskiltä suojautumisen sijaan. Jos yksityisiä sijoittajia ei valita tällaisella menettelyllä, yksityisten sijoittajien saaman kohtuullisen tuoton määrittelyssä on käytettävä riippumatonta asiantuntijaa, joka valitaan avoimella ja syrjimättömällä menettelyllä.
c)
Kun on kyse epäsymmetrisestä tappionjakojärjestelystä julkisten ja yksityisten sijoittajien välillä, julkisen sijoittajan tappion ylärajaksi on asetettava 25 prosenttia kokonaissijoituksesta.
d)
Kun on kyse takauksista, takausosuus on rajattava 80 prosenttiin ja jäsenvaltion kokonaistappioiden ylärajaksi on asetettava 25 prosenttia takauksella suojattavasta salkusta. Ainoastaan takaukset, jotka kattavat takauksen kohteena olevasta salkusta odotetut tappiot, voidaan myöntää ilmaiseksi. Jos takaus kattaa myös odottamattomat tappiot, rahoituksen välittäjän on maksettava markkinaehtoinen takauspalkkio siitä takauksen osasta, joka kattaa odottamattomat tappiot.
e)
Sijoittajien on voitava olla edustettuina energiatehokkuusrahaston tai rahoituksen välittäjän hallintoelimissä, kuten hallintoneuvostossa tai neuvoa-antavissa elimissä.
f)
Energiatehokkuusrahasto tai rahoituksen välittäjä on perustettava sovellettavan lainsäädännön mukaisesti, ja jäsenvaltion on käytettävä due diligence -prosessia, jolla varmistetaan liiketaloudellisesti järkevä sijoitusstrategia energiatehokkuuteen liittyvän tukitoimenpiteen täytäntöönpanemiseksi.
9. Rahoituksen välittäjiä ja energiatehokkuusrahastoja on hoidettava liiketaloudellisin perustein ja niiden on varmistettava, että rahoituspäätökset perustuvat tuotto-odotuksiin. Näin katsotaan olevan silloin, kun rahoituksen välittäjä ja tarvittaessa energiatehokkuusrahaston hoitajat täyttävät seuraavat edellytykset:
a)
ne ovat lain tai sopimuksen mukaisesti velvoitettuja toimimaan ammattimaiselta rahastonhoitajalta edellytetyllä huolellisuudella sekä vilpittömässä mielessä ja välttämään eturistiriitoja; parhaita käytänteitä on sovellettava ja rahaston on oltava viranomaisvalvonnan kohteena;
b)
niiden palkkio vastaa markkinakäytäntöä. Tämän edellytyksen katsotaan täyttyvän, kun rahastonhoitaja on valittu avoimella, läpinäkyvällä ja syrjimättömällä menettelyllä kokemukseen, asiantuntemukseen sekä operatiiviseen ja taloudelliseen kapasiteettiin liittyvien objektiivisten kriteerien perusteella;
c)
niiden saaman palkkion on määräydyttävä tuloksen perusteella tai niiden on jaettava osa sijoitusriskistä yhteissijoittamalla omia varojaan, jotta taataan, että niiden edut vastaavat pysyvästi julkisen sijoittajan etuja;
d)
niiden on vahvistettava sijoitusstrategia, perusteet ja suunniteltu aikataulu sijoittamiselle energiatehokkuushankkeisiin ja arvioitava ennakolta hankkeiden taloudellista elinkelpoisuutta ja niiden odotettua vaikutusta energiatehokkuuteen;
e)
energiatehokkuusrahastoon sijoitettuja tai rahoituksen välittäjälle myönnettyjä julkisia varoja varten on oltava selkeä ja realistinen irtautumisstrategia, jonka ansiosta markkinat voivat rahoittaa energiatehokkuushankkeet, kun markkinat ovat valmiit siihen.
10. Energiatehokkuusparannuksia, joiden tarkoituksena on varmistaa, että tuensaaja noudattaa jo hyväksyttyjä unionin normeja, ei vapauteta ilmoitusvaatimuksesta tämän artiklan nojalla.
40 artikla
Investointituki tehokkaaseen yhteistuotantoon
1. Tehokkaaseen yhteistuotantoon myönnettävä investointituki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Investointitukea saa myöntää ainoastaan uudelle tai uudistetulle kapasiteetille.
3. Uudella yhteistuotantolaitoksella on saavutettava energiatehokkuudesta, direktiivien 2009/125/EY ja 2010/30/EU muuttamisesta sekä direktiivien 2004/8/EY ja 2006/32/EY kumoamisesta 25 päivänä lokakuuta 2012 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2012/27/EU (56) säädettyjä primäärienergian säästöjä erilliseen lämmön ja sähkön tuotantoon verrattuna. Olemassa olevan yhteistuotantolaitoksen parantamisen tai olemassa olevan voimalaitoksen muuttamisen yhteistuotantolaitokseksi on johdettava primäärienergian säästöihin alkuperäiseen tilanteeseen verrattuna.
4. Tukikelpoisia kustannuksia ovat sellaisista laitteista aiheutuvat lisäinvestointikustannukset, joita tarvitaan tehokkaana yhteistuotantolaitoksena toimimiseksi, verrattuna perinteisiin sähkön ja lämmön tuotantolaitoksiin, joiden kapasiteetti on sama, tai lisäinvestointikustannukset tehokkuuden parantamiseksi, kun olemassa oleva laitos jo täyttää tehokkuuden raja-arvon.
5. Tuki-intensiteetti saa olla enintään 45 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 20 prosenttiyksikköä, kun on kyse pienille yrityksille myönnettävästä tuesta, ja 10 prosenttiyksikköä, kun on kyse keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta.
6. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 15 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien investointien tapauksessa ja 5 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien investointien tapauksessa.
41 artikla
Investointituki uusiutuvista energialähteistä tuotetun energian käytön edistämiseen
1. Uusiutuvista energialähteistä tuotetun energian käytön edistämiseen myönnettävä investointituki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Biopolttoaineiden tuotantoon myönnettävä investointituki vapautetaan ilmoitusvaatimuksesta vain siltä osin kuin tuettuja investointeja käytetään sellaisten kestävien biopolttoaineiden tuotantoon, joita ei ole tuotettu ravintokasveista. Kuitenkin investointituki ravintokasveista biopolttoainetta tuottavien laitosten muuntamiseksi kehittyneiksi biopolttoaineiden tuotantolaitoksiksi on sallittua tämän artiklan nojalla edellyttäen, että ravintokasveihin perustuva tuotanto supistuisi uutta kapasiteettia vastaavalla määrällä.
3. Tukea ei saa myöntää biopolttoaineille, joihin sovelletaan toimitus- tai sekoitusvelvoitetta.
4. Tukea ei saa myöntää vesivoimaloille, jotka eivät ole Euroopan parlamentin direktiivin 2000/60/EY mukaisia.
5. Investointitukea saa myöntää ainoastaan uusille laitoksille. Tukea ei saa myöntää tai maksaa sen jälkeen, kun laitos on aloittanut toimintansa, ja tuki ei saa riippua tuotantomäärästä.
6. Tukikelpoisia kustannuksia ovat ylimääräiset investointikustannukset, joita uusiutuviin energialähteisiin perustuvan energiantuotannon edistäminen edellyttää. Ne määritetään seuraavasti:
a)
jos kustannukset, joita aiheutuu investoinnista energiantuotantoon uusiutuvista energialähteistä, voidaan erottaa kokonaisinvestointikustannuksista erillisenä investointina, esimerkiksi helposti tunnistettavissa olevana lisäosana jo olemassa olevaan laitokseen, nämä uusiutuvaan energiaan liittyvät kustannukset ovat tukikelpoisia kustannuksia;
b)
kun kustannukset, joita aiheutuu investoinnista energiantuotantoon uusiutuvista energialähteistä, voidaan yksilöidä vertaamalla samankaltaiseen, vähemmän ympäristöystävälliseen investointiin, joka olisi realistisesti tehty ilman tukea, näiden investointien kustannusten välinen ero ilmaisee uusiutuvaan energiaan liittyvät kustannukset, jotka muodostavat tukikelpoiset kustannukset;
c)
kun on kyse tietyistä pienistä laitoksista, joiden tapauksessa vähemmän ympäristöystävällistä investointia ei voida määrittää, koska pieniä laitoksia ei ole olemassa, korkeamman ympäristönsuojelun tason saavuttamisen edellyttämät kokonaisinvestointikustannukset muodostavat tukikelpoiset kustannukset.
Tukikelpoisia eivät ole kustannukset, jotka eivät liity suoraan korkeamman ympäristönsuojelun tason saavuttamiseen.
7. Tuki-intensiteetti voi olla enintään:
a)
45 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, jos tukikelpoiset kustannukset on laskettu 6 kohdan a tai b alakohdan mukaisesti;
b)
30 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, jos tukikelpoiset kustannukset on laskettu 6 kohdan c alakohdan mukaisesti.
8. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 20 prosenttiyksikköä, kun on kyse pienille yrityksille myönnettävästä tuesta, ja 10 prosenttiyksikköä, kun on kyse keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta.
9. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 15 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien investointien tapauksessa ja 5 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien investointien tapauksessa.
10. Jos tuki myönnetään tarjouskilpailumenettelyssä selkein, läpinäkyvin ja syrjimättömin perustein, tuki-intensiteetti voi kattaa 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Tällaisen tarjouskilpailumenettelyn on oltava syrjimätön ja kaikkien kiinnostuneiden yritysten on voitava osallistua siihen. Tarjouskilpailuun liittyvän talousarvion on oltava siinä mielessä tiukasti rajoitettu, että kaikki osallistujat eivät voi saada tukea, ja tuki on myönnettävä tarjouksentekijän tekemän alkuperäisen tarjouksen perusteella ottamatta huomioon jatkoneuvotteluja.
42 artikla
Toimintatuki uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käytön edistämiseen
1. Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käytön edistämiseen myönnettävä toimintatuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tuki on myönnettävä selkein, läpinäkyvin ja syrjimättömin perustein tarjouskilpailumenettelyssä, jonka on oltava ilman syrjintää avoinna kaikille sähköntuottajille, jotka tuottavat sähköä uusiutuvista energialähteistä.
3. Tarjouskilpailumenettely voidaan rajoittaa tiettyihin teknologioihin, jos kaikille sähköntuottajille avoin menettely johtaisi optimaalista huonompaan tulokseen, jota ei ole mahdollista korjata menettelyn suunnittelussa erityisesti seuraavien seikkojen vuoksi:
i)
tietyn uuden ja innovatiivisen teknologian pitemmän aikavälin potentiaali; tai
ii)
monipuolistamistarve; tai
iii)
verkkorajoitteet ja verkon vakaus; tai
iv)
järjestelmän (integrointi)kustannukset; tai
v)
tarve välttää sitä, että tuki biomassalle vääristää raaka-ainemarkkinoita.
Jäsenvaltioiden on arvioitava perusteellisesti, ovatko tällaiset seikat sovellettavissa, ja raportoitava siitä komissiolle 11 artiklan a alakohdassa kuvailtujen sääntöjen mukaisesti.
4. Tuki on myönnettävä uusille ja innovatiivisille uusiutuvan energian teknologioille tarjouskilpailumenettelyssä, joka on avoinna vähintään yhdelle uudelle ja innovatiiviselle teknologialle, selkein, läpinäkyvin ja syrjimättömin perustein. Tällaista tukea saa myöntää kokonaisuudessaan enintään 5 prosentille suunnitellusta uusiutuviin energialähteisiin perustuvasta uudesta sähköntuotantokapasiteetista vuodessa.
5. Tuki on myönnettävä markkinahinnan lisäksi maksettavana preemiona sähköntuottajien myydessä sähkönsä suoraan markkinoilla.
6. Tuensaajiin on sovellettava tavanomaisia tasehallintavelvoitteita. Tuensaajat voivat ulkoistaa tasehallintavelvoitteet muille yrityksille, kuten yhteisostoryhmille.
7. Tukea ei saa myöntää, kun hinnat ovat negatiivisia.
8. Tukea saa myöntää ilman 2 kohdassa kuvailtua tarjouskilpailumenettelyä laitoksille, joiden asennettu uusiutuviin energialähteisiin perustuva sähköntuotantokapasiteetti on alle 1 megawattia kaikkien uusiutuvien energialähteiden osalta lukuun ottamatta tuulienergiaa, jonka tapauksessa tukea saa myöntää ilman 2 kohdassa kuvailtua tarjouskilpailumenettelyä laitoksille, joiden asennettu sähköntuotantokapasiteetti on alle 6 megawattia, tai laitoksille, joilla on alle kuusi tuotantoyksikköä. Kun tuki on myönnetty ilman tarjouskilpailumenettelyä, 5, 6 ja 7 kohdan edellytyksiä on noudatettava, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 9 kohdan soveltamista. Kun tuki on myönnetty ilman tarjouskilpailumenettelyä, sovelletaan myös 43 artiklan 5, 6 ja 7 kohdan edellytyksiä.
9. Tämän artiklan 5, 6 ja 7 kohdan edellytyksiä ei sovelleta toimintatukeen, jota myönnetään laitoksille, joiden asennettu uusiutuviin energialähteisiin perustuva sähköntuotantokapasiteetti on alle 500 kilowattia kaikkien uusiutuvien energialähteiden osalta lukuun ottamatta tuulienergiaa, jonka tapauksessa edellytyksiä ei sovelleta toimintatukeen, jota myönnetään laitoksille, joiden asennettu sähköntuotantokapasiteetti on alle 3 megawattia, tai laitoksille, joilla on alle kolme tuotantoyksikköä.
10. Laskettaessa 8 ja 9 kohdassa tarkoitettuja enimmäiskapasiteetteja laitokset, joilla on yhteinen liittymispiste sähköverkkoon, katsotaan yhdeksi laitokseksi.
11. Tukea saa myöntää ainoastaan siihen asti, kunnes kaikki uusiutuvista lähteistä sähköä tuottavaa tuotantolaitosta koskevat poistot on tehty yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaisesti. Kaikki aikaisemmin saatu investointituki on vähennettävä toimintatuesta.
43 artikla
Toimintatuki uusiutuvista energialähteistä pienissä laitoksissa tuotetun energian käytön edistämiseen
1. Uusiutuvista energialähteistä pienissä laitoksissa tuotetun energian käytön edistämiseen myönnettävä toimintatuki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tukea saa myöntää ainoastaan laitoksille, joiden asennettu energiantuotantokapasiteetti on alle 500 kilowattia kaikkien uusiutuvien energialähteiden osalta lukuun ottamatta tuulienergiaa, jonka tapauksessa tukea voidaan myöntää laitoksille, joiden asennettu kapasiteetti on alle 3 megawattia tai joilla on alle kolme tuotantoyksikköä, sekä biopolttoaineita, joiden tapauksessa tukea voidaan myöntää laitoksille, joiden asennettu kapasiteetti on alle 50 000 tonnia vuodessa. Laskettaessa kyseisiä enimmäiskapasiteetteja pienet laitokset, joilla on yhteinen liittymispiste sähköverkkoon, katsotaan yhdeksi laitokseksi.
3. Tukea saa myöntää ainoastaan laitoksille, jotka tuottavat kestäviä biopolttoaineita, joita ei ole tuotettu ravintokasveista. Toimintatukeen laitoksille, jotka tuottavat biopolttoaineita ravintokasveista, jotka ovat aloittaneet toimintansa ennen 31 päivää joulukuuta 2013 ja joista ei ole vielä tehty täysiä poistoja, sovelletaan poikkeusta tämän artiklan nojalla, mutta enintään vuoteen 2020 asti.
4. Tukea ei saa myöntää biopolttoaineille, joihin sovelletaan toimitus- tai sekoitusvelvoitetta.
5. Tuki energiayksikköä kohti ei saa ylittää kyseessä olevasta uusiutuvasta energialähteestä tuotetun energian tasoitettuja kokonaistuotantokustannuksia ja kyseisen energiamuodon markkinahintaa. Tasoitetut kustannukset on saatettava säännöllisesti ajan tasalle, vähintään kerran vuodessa.
6. Tasoitettujen kustannusten laskennassa käytettävä enimmäistuotto ei saa ylittää sovellettavaa swap-korkoa lisättynä 100 peruspisteen preemiolla. Sovellettava swap-korko on sen valuutan swap-korko, jonka määräisenä tuki myönnetään, ja sen keston on vastattava tuettujen laitosten poistoaikaa.
7. Tukea saa myöntää ainoastaan siihen asti, kunnes kaikki laitosta koskevat poistot on tehty yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaisesti. Kaikki laitokselle aikaisemmin myönnetty investointituki on vähennettävä toimintatuesta.
44 artikla
Direktiivissä 2003/96/EY tarkoitettujen ympäristöverojen alennusten muodossa myönnettävä tuki
1. Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY (57) edellytykset täyttävien ympäristöverojen alennusten muodossa toteutettavat tukiohjelmat ovat perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvia, ja ne vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että ne täyttävät tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Veronalennusten saajat on valittava läpinäkyvien ja objektiivisten kriteerien perusteella, ja niiden on maksettava vähintään direktiivissä 2003/96/EY säädetty verotuksen vähimmäistaso.
3. Veronalennusten muodossa toteutettavien tukiohjelmien on perustuttava sovellettavan ympäristöverokannan alentamiseen tai kiinteän korvausmäärän maksamiseen tai näiden menetelmien yhdistelmään.
4. Tukea ei saa myöntää biopolttoaineille, joihin sovelletaan toimitus- tai sekoitusvelvoitetta.
45 artikla
Investointituki pilaantuneiden alueiden kunnostamiseen
1. Investointituki yrityksille, jotka korjaavat ympäristövahinkoja kunnostamalla pilaantuneita alueita, on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Investoinnin on johdettava ympäristövahingon korjaamiseen, mukaan lukien maaperän ja pinta- tai pohjaveden laatuun kohdistuneet vahingot.
3. Jos kussakin jäsenvaltiossa sovellettavan lainsäädännön nojalla ympäristövahingosta vastuussa oleva oikeushenkilö tai luonnollinen henkilö voidaan osoittaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asiaa koskevien unionin sääntöjen, erityisesti ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY (58), sellaisena kuin se on muutettuna kaivannaisteollisuuden jätehuollosta 15 päivänä maaliskuuta 2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2006/21/EY (59), hiilidioksidin geologisesta varastoinnista ja neuvoston direktiivin 85/337/ETY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2000/60/EY, 2001/80/EY, 2004/35/EY, 2006/12/EY ja 2008/1/EY ja asetuksen (EY) N:o 1013/2006 muuttamisesta 23 päivänä huhtikuuta 2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/31/EY (60) ja merellä tapahtuvan öljyn- ja kaasunporaustoiminnan turvallisuudesta ja direktiivin 2004/35/EY muuttamisesta 12 päivänä kesäkuuta 2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2013/30/EU (61), soveltamista, kyseisen henkilön on rahoitettava kunnostustyöt aiheuttamisperiaatteen mukaisesti eikä valtiontukea saa myöntää. Jos sovellettavan lainsäädännön nojalla vastuussa olevaa henkilöä ei voida osoittaa tai ei voida velvoittaa vastaamaan kustannuksista, kunnostus- tai puhdistustöistä vastuussa oleva henkilö voi saada valtiontukea.
4. Tukikelpoisia kustannuksia ovat kunnostustöiden kustannukset, joista vähennetään maa-alueen arvon nousu. Kun pilaantuneita alueita kunnostetaan käyttökelpoisiksi, tukikelpoisiksi investoinneiksi voidaan katsoa kaikki kustannukset, joita yritykselle aiheutuu pilaantuneen alueen kunnostamisesta, riippumatta siitä, voidaanko kyseiset kustannukset esittää sen taseessa käyttöomaisuutena.
5. Riippumattoman asiantuntijan on tehtävä kunnostamisesta johtuvaa tontin arvon nousua koskevat arvioinnit.
6. Tuki-intensiteetti voi olla enintään 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
46 artikla
Investointituki energiatehokkaaseen kaukolämmitykseen ja -jäähdytykseen
1. Energiatehokkaan kaukolämmitys- ja kaukojäähdytysjärjestelmän asentamiseen myönnettävä investointituki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tuotantolaitoksen tukikelpoisia kustannuksia ovat ylimääräiset kustannukset, jotka ovat välttämättömiä yhden tai useamman tuotantoyksikön rakentamiseksi, laajentamiseksi ja uudistamiseksi toimimaan energiatehokkaana kaukolämmitys- ja kaukojäähdytysjärjestelmänä verrattuna perinteiseen tuotantolaitokseen. Investoinnin on oltava erottamaton osa energiatehokasta kaukolämmitys- ja kaukojäähdytysjärjestelmää.
3. Tuki-intensiteetti voi olla tuotantolaitoksen osalta enintään 45 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 20 prosenttiyksikköä, kun on kyse pienille yrityksille myönnettävästä tuesta, ja 10 prosenttiyksikköä, kun on kyse keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta.
4. Tuotantolaitoksen tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 15 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien investointien tapauksessa ja 5 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien investointien tapauksessa.
5. Jakeluverkoston osalta tukikelpoisia kustannuksia ovat investointikustannukset.
6. Jakeluverkoston osalta tukimäärä ei saa ylittää tukikelpoisten kustannusten ja liikevoiton välistä erotusta. Liikevoitot on vähennettävä tukikelpoisista kustannuksista etukäteen tai takaisinperintämenettelyllä.
47 artikla
Investointituki jätteen kierrätykseen ja uudelleenkäyttöön
1. Jätteen kierrätykseen ja uudelleenkäyttöön myönnettävä investointituki on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Investointituki on myönnettävä muiden yritysten tuottaman jätteen kierrätykseen ja uudelleenkäyttöön.
3. Muussa tapauksessa kierrätetyt tai uudelleenkäytetyt materiaalit hävitettäisiin tai niitä hyödynnettäisiin vähemmän ympäristöystävällisellä tavalla. Tämän artiklan nojalla ei myönnetä ryhmäpoikkeusta muille jätteen hyödyntämistoimille kuin kierrätykselle myönnettävälle tuelle.
4. Tuella ei saa vapauttaa välillisesti pilaantumisen aiheuttajia kustannuksista, joista niiden olisi unionin lainsäädännön mukaan vastattava, eikä kustannuksista, jotka olisi katsottava tavanomaisiksi liiketoimintakustannuksiksi.
5. Investointi ei saa pelkästään lisätä kierrätettävien materiaalien kysyntää lisäämättä materiaalien keruuta.
6. Investoinnin on mahdollistettava alan viimeisimmän teknisen kehitystason ylittäminen.
7. Tukikelpoisia kustannuksia ovat ylimääräiset investointikustannukset, joita aiheutuu sellaisen investoinnin toteuttamisesta, joka johtaa parempiin tai tehokkaampiin kierrätys- tai uudelleenkäyttötoimiin verrattuna kapasiteetiltaan vastaavaan perinteiseen uudelleenkäyttö- ja kierrätysprosessiin, joka luotaisiin ilman tukea.
8. Tuki-intensiteetti saa olla enintään 35 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 20 prosenttiyksikköä, kun on kyse pienille yrityksille myönnettävästä tuesta, ja 10 prosenttiyksikköä, kun on kyse keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta.
9. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 15 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien investointien tapauksessa ja 5 prosenttiyksikköä perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiset edellytykset täyttävillä tukialueilla sijaitsevien investointien tapauksessa.
10. Tämän artiklan nojalla ei vapauteta ilmoitusvaatimuksesta sellaisiin investointeihin myönnettävää tukea, jotka liittyvät tuensaajan oman jätteen kierrätykseen ja uudelleenkäyttöön.
48 artikla
Investointituki energiainfrastruktuurille
1. Investointituki energiainfrastruktuurin rakentamiseen tai parantamiseen on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tuki on myönnettävä tukialueilla sijaitsevalle energiainfrastruktuurille.
3. Energiainfrastruktuuriin on sovellettava täysimääräistä tariffisääntelyä ja alalle pääsyä koskevaa sääntelyä energia-alan sisämarkkinalainsäädännön mukaisesti.
4. Tukikelpoisia kustannuksia ovat investointikustannukset.
5. Tukimäärä ei saa ylittää tukikelpoisten kustannusten ja investoinnin liikevoiton välistä erotusta. Liikevoitot on vähennettävä tukikelpoisista kustannuksista etukäteen tai takaisinperintämenettelyllä.
6. Sähkön ja kaasun varastointihankkeisiin ja öljyinfrastruktuuriin tehtäviin investointeihin myönnettävää tukea ei vapauteta ilmoitusvaatimuksesta tämän artiklan nojalla.
49 artikla
Ympäristötutkimuksiin myönnettävä tuki
1. Tuki tutkimuksiin, mukaan lukien energiakatselmukset, jotka liittyvät suoraan tässä jaksossa tarkoitettuihin investointeihin, on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tukikelpoisia kustannuksia ovat 1 kohdassa tarkoitetuista tutkimuksista aiheutuvat kustannukset.
3. Tuki-intensiteetti saa olla enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
4. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa 20 prosenttiyksikköä, kun on kyse pienten yritysten lukuun toteutettavista tutkimuksista, ja 10 prosenttiyksikköä, kun on kyse keskisuurten yritysten lukuun toteutettavista tutkimuksista.
5. Suurille yrityksille ei saa myöntää tukea direktiivin 2012/27/EU 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti toteutettaviin energiakatselmuksiin, jollei kyse ole energiakatselmuksesta, joka tehdään kyseisen direktiivin nojalla pakollisen energiakatselmuksen lisäksi.
8 JAKSO
Tuki tiettyjen luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi
50 artikla
Tukiohjelmat tiettyjen luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi
1. Tukiohjelmat maanjäristysten, lumivyöryjen, maanvyöryjen, tulvien, pyörremyrskyjen, hurrikaanien, tulivuorenpurkausten ja luonnollisesti syttyneiden metsä- tai maastopalojen aiheuttaman vahingon korvaamiseksi ovat perussopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvia, ja ne vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että ne täyttävät tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tukea saa myöntää, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat virallisesti tunnustaneet, että tapahtuma on luonteeltaan luonnonmullistus; ja
b)
luonnonmullistuksen ja yrityksen kärsimien vahinkojen välillä on suora syy-seuraussuhde.
3. Tukiohjelmat, jotka liittyvät tiettyyn luonnonmullistukseen, on otettava käyttöön kolmen vuoden kuluessa tapahtumasta. Tällaisten ohjelmien perusteella myönnettävä tuki on myönnettävä neljän vuoden kuluessa tapahtumasta.
4. Sellaisesta vahingosta aiheutuvat kustannukset, joka on suoraan seurausta luonnonmullistuksesta toimivaltaisen kansallisen viranomaisen tunnustaman riippumattoman asiantuntijan tai vakuutusyhtiön arvion mukaan, ovat tukikelpoisia kustannuksia. Tällaisiin vahinkoihin voidaan lukea omaisuudelle kuten kiinteistöille, laitteille, koneille tai varastoille aiheutuneet aineelliset vahingot ja tulojen menetys, joka johtuu toiminnan keskeyttämisestä kokonaan tai osittain enintään kuuden kuukauden ajaksi luonnonmullistuksen tapahtumisesta. Aineellisten vahinkojen laskennan on perustuttava korjauskustannuksiin tai kyseisen omaisuuserän taloudelliseen arvoon ennen luonnonmullistusta. Ne eivät saa ylittää korjauskustannuksia tai luonnonmullistuksen aiheuttamaa markkina-arvon laskua, toisin sanoen omaisuudella välittömästi ennen luonnonmullistuksen tapahtumista olleen arvon ja välittömästi sen jälkeen olevan arvon välistä eroa. Tulojen menetys on laskettava yrityksen tilinpäätöstietojen perusteella (tulos ennen korkoja ja veroja (EBIT), poistot ja työvoimakustannukset, jotka liittyvät ainoastaan luonnonmullistuksesta kärsineeseen toimipaikkaan) vertaamalla luonnonmullistuksen jälkeisten kuuden kuukauden tilinpäätöstietoja sitä edeltäneistä viidestä vuodesta valittujen kolmen vuoden keskiarvoon (jättämällä pois parhaimman ja heikoimman taloudellisen tuloksen antavat vuodet) laskettuna samalle kuuden kuukauden ajanjaksolle vuodesta. Vahinko on laskettava erikseen kullekin yksittäiselle tuensaajalle.
5. Tuki ja muut maksut, joita on saatu vahingon korvaamiseksi, mukaan lukien vakuutussopimusten perusteella saadut maksut, eivät voi olla yli 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
9 JAKSO
Sosiaalinen kuljetustuki syrjäisten alueiden asukkaiden hyväksi
51 artikla
Sosiaalinen kuljetustuki syrjäisten alueiden asukkaiden hyväksi
1. Matkustajalento- ja -meriliikenteelle myönnettävä tuki on perussopimuksen 107 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Koko tuen on hyödytettävä loppukuluttajia, joiden vakinainen asuinpaikka sijaitsee syrjäisellä alueella.
3. Tuki on myönnettävä matkustajaliikenteelle reitillä, joka yhdistää syrjäisellä alueella sijaitsevan lentoaseman tai sataman toiseen lentoasemaan tai satamaan Euroopan talousalueella.
4. Tukea myönnettäessä ei saa harjoittaa syrjintää, joka perustuu liikenteenharjoittajan henkilöllisyyteen tai palvelun tyyppiin, eikä siihen saa liittyä rajoituksia, jotka koskevat tarkkaa reittiä kyseiselle syrjäiselle alueelle tai siltä pois.
5. Tukikelpoisia kustannuksia ovat meno-paluulipun hinta syrjäiseltä alueelta tai syrjäiselle alueelle, mukaan lukien kaikki verot ja maksut, jotka liikenteenharjoittaja veloittaa kuluttajalta.
6. Tuki-intensiteetti voi olla enintään 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
10 JAKSO
Tuki laajakaistainfrastruktuureille
52 artikla
Tuki laajakaistainfrastruktuureille
1. Investointituki laajakaistaverkon kehittämiseen on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Seuraavat kustannukset ovat tukikelpoisia:
a)
investointikustannukset, joita aiheutuu passiivisen laajakaistainfrastruktuurin käyttöönotosta;
b)
investointikustannukset, joita aiheutuu laajakaistaan liittyvistä kaivaus- ja rakennustöistä;
c)
investointikustannukset, joita aiheutuu peruslaajakaistaverkkojen käyttöönotosta; ja
d)
investointikustannukset, joita aiheutuu seuraavan sukupolven liityntäverkkojen (NGA-verkkojen) käyttöönotosta.
3. Investointi on tehtävä alueella, jolla ei ole samaan luokkaan kuuluvaa infrastruktuuria (joko peruslaajakaistaverkkoa tai NGA-verkkoa) ja jolla tällaista infrastruktuuria ei todennäköisesti kehitetä kaupallisin ehdoin kolmen vuoden kuluessa suunnitellun tukitoimenpiteen julkaisemisajankohdasta, mikä on myös varmistettava avoimella julkisella kuulemisella.
4. Tuki on myönnettävä avoimen, läpinäkyvän ja syrjimättömän tarjouskilpailumenettelyn perusteella, jossa noudatetaan teknologianeutraaliuden periaatetta.
5. Verkko-operaattorin on tarjottava muille operaattoreille mahdollisimman laajat aktiiviset ja passiiviset tukkutason käyttöoikeudet tämän asetuksen 2 artiklan 139 alakohdan mukaisesti oikeudenmukaisin ja syrjimättömin ehdoin, mukaan lukien fyysinen eriyttäminen NGA-verkkojen tapauksessa. Tukkutason käyttöoikeudet on myönnettävä vähintään seitsemän vuoden ajaksi eikä kaapelikanavien tai mastojen käyttöoikeutta saa rajoittaa ajallisesti. Kun on kyse tuesta kaapelikanavien rakentamiseen, kanavien on oltava riittävän tilavia useille kaapeliverkoille ja erilaisille verkkotopologioille.
6. Tukkutason käyttöoikeuksien hinnan on perustuttava kansallisen sääntelyviranomaisen vahvistamiin hinnoitteluperiaatteisiin ja viitearvoihin, jotka vallitsevat muilla kyseisen jäsenvaltion tai unionin vastaavilla alueilla, joilla on enemmän kilpailua, ja hinnassa on otettava huomioon verkko-operaattorin saama tuki. Kansallista sääntelyviranomaista on kuultava käyttöoikeusehdoista, mukaan lukien hinnoittelu, ja kun käyttöoikeuden hakijoiden ja tuetun infrastruktuurioperaattorin välillä on erimielisyyttä.
7. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön seuranta- ja takaisinperintämenettely, jos hankkeelle myönnetyn tuen määrä ylittää 10 miljoonaa euroa.
11 JAKSO
Tuki kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen
53 artikla
Tuki kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen
1. Tuki kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tuki on myönnettävä seuraaviin kulttuuritarkoituksiin ja -toimintoihin:
a)
museot, arkistot, kirjastot, taide- ja kulttuurikeskukset tai -tilat, teatterit, oopperatalot, konserttisalit, muut esittävän taiteen järjestöt, elokuvaperintöä vaalivat laitokset ja muut vastaavat taide- ja kulttuuri-infrastruktuurit, -järjestöt ja -laitokset;
b)
aineellinen kulttuuriperintö, mukaan lukien kaikenlaiset irtaimet tai kiinteät kulttuuriperintö- ja arkeologiset kohteet, muistomerkit, historialliset paikat ja rakennukset; luonnonperintö, joka liittyy kulttuuriperintöön tai jonka jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat muodollisesti tunnustaneet olevan kulttuuri- tai luonnonperintöä;
c)
kaikenmuotoinen aineeton kulttuuriperintö, myös kansanperinne ja käsityöperinne;
d)
taide- tai kulttuuritapahtumat ja -esitykset, festivaalit, näyttelyt ja muut samankaltaiset kulttuuritoiminnot;
e)
kulttuuri- ja taidekasvatustoiminnot ja tietoisuuden edistäminen kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemisen ja edistämisen tärkeydestä koulutusohjelmilla ja kansalaisten tietoisuuden parantamiseen tähtäävillä ohjelmilla, myös käyttämällä uutta teknologiaa;
f)
musiikin ja kirjallisuuden kirjoittaminen, toimittaminen, tuotanto, jakelu, digitalisointi ja kustantaminen, käännökset mukaan lukien.
3. Tukea voidaan myöntää seuraavissa muodoissa:
a)
investointituki, mukaan lukien tuki kulttuuri-infrastruktuurin rakentamiseen ja parantamiseen;
b)
toimintatuki.
4. Investointituen osalta tukikelpoisia kustannuksia ovat aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen tehtäviin investointeihin liittyvät kustannukset, mukaan lukien
a)
infrastruktuurin rakentamisesta, nykyaikaistamisesta, hankkimisesta, säilyttämisestä tai parantamisesta aiheutuvat kustannukset, jos infrastruktuuria käytetään ajallisesti tai sen tilakapasiteetista käytetään vuodessa vähintään 80 prosenttia kulttuurisiin tarkoituksiin;
b)
kustannukset, jotka aiheutuvat kulttuuriperinnön hankkimisesta, mukaan lukien hankinta leasing-vuokrauksella, omistusoikeuden siirtämisestä tai fyysisestä siirtämisestä;
c)
kustannukset, jotka aiheutuvat aineellisen ja aineettoman kulttuuriperinnön suojelemisesta, säilyttämisestä, restauroinnista ja kunnostamisesta, mukaan lukien lisäkustannukset, jotka aiheutuvat asianmukaisissa olosuhteissa varastoinnista, erityistyökaluista ja materiaaleista, ja kustannukset, jotka aiheutuvat dokumentoinnista, tutkimustyöstä, digitalisoinnista ja julkaisemisesta;
d)
kustannukset, jotka aiheutuvat kulttuuriperinnön tuomisesta paremmin yleisön saataville, mukaan lukien kustannukset, jotka aiheutuvat digitalisoinnista ja muusta uudesta teknologiasta, kohteisiin pääsyn helpottamisesta henkilöille, joilla on erityistarpeita (erityisesti luiskat ja hissit vammaisille, pistekirjoitusopasteet ja käsinkosketeltavat näyttelyt museoissa), sekä kulttuurisen moninaisuuden edistämisestä esitysten, ohjelmien ja vierailijoiden osalta;
e)
kustannukset, jotka aiheutuvat kulttuurihankkeista ja -toiminnoista, yhteistyö- ja vaihto-ohjelmista ja apurahoista, mukaan lukien valintamenettelyistä aiheutuvat kustannukset, mainostamisesta aiheutuvat kustannukset ja kustannukset, jotka ovat suoraan seurausta hankkeesta.
5. Toimintatuen osalta tukikelpoisia kustannuksia ovat seuraavat:
a)
kulttuurilaitoksen tai kulttuuriperintökohteen kustannukset, jotka liittyvät jatkuvaan tai ajoittaiseen toimintaan, kuten näyttelyihin, esityksiin, tilaisuuksiin ja niiden kaltaisiin kulttuuritoimintoihin, jotka ovat osa tavanomaista liiketoimintaa;
b)
kustannukset, joita aiheutuu kulttuuri- ja taidekasvatustoiminnoista ja kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemisen ja edistämisen tärkeyttä koskevan tietoisuuden lisäämisestä koulutusohjelmilla ja kansalaisten tietoisuuden parantamiseen tähtäävillä ohjelmilla, myös käyttämällä uutta teknologiaa;
c)
kustannukset, joita aiheutuu kulttuurilaitokseen tai kulttuuriperintökohteeseen ja -toimintoihin pääsyn parantamisesta, mukaan lukien digitalisoinnista ja uuden teknologian käytöstä aiheutuvat kustannukset ja vammaisten esteettömyyden parantamisesta aiheutuvat kustannukset;
d)
toimintakustannukset, jotka liittyvät suoraan kulttuurihankkeeseen tai -toimintoon, kuten kiinteistön ja kulttuuritilojen vuokraus, matkakulut, materiaalit ja tarvikkeet, jotka liittyvät suoraan kulttuurihankkeeseen tai -toimintoon, näyttelyjen arkkitehtoniset rakenteet ja näyttämölavasteet, koneiden, ohjelmistojen ja laitteiden lainaus ja vuokraus ja poistot niistä, tekijänoikeuksien kattamien teosten ja muiden niihin liittyvillä immateriaalioikeuksilla suojattujen sisältöjen hankkimisesta aiheutuvat kustannukset, mainontakustannukset ja kustannukset, jotka ovat suoraan seurausta hankkeesta tai toiminnosta; poisto- ja rahoituskustannukset ovat tukikelpoisia ainoastaan, jos investointituki ei kata niitä;
e)
kulttuurilaitoksessa tai kulttuuriperintökohteessa taikka hankkeen parissa työskentelevästä henkilöstöstä aiheutuvat kustannukset;
f)
kustannukset, jotka aiheutuvat ulkopuolisten konsulttien ja palveluntarjoajien tarjoamista neuvonta- ja tukipalveluista ja jotka ovat suoraan seurausta hankkeesta.
6. Investointituen osalta tukimäärä ei saa ylittää tukikelpoisten kustannusten ja investoinnin liikevoiton erotusta. Liikevoitot on vähennettävä tukikelpoisista kustannuksista etukäteen kohtuullisten ennusteiden perusteella tai takaisinperintämenettelyllä. Infrastruktuurioperaattori saa pitää kohtuullisen voiton kyseisellä ajanjaksolla.
7. Toimintatuen osalta tukimäärä ei saa ylittää toiminnasta aiheutuvien tappioiden ja kohtuullisen voiton kattamiseksi välttämätöntä määrää kyseisen ajanjakson aikana. Tämä on varmistettava etukäteen kohtuullisten ennusteiden perusteella tai takaisinperintämenettelyllä.
8. Kun tuen määrä on enintään 1 miljoona euroa, vaihtoehtona 6 ja 7 kohdassa tarkoitetulle menetelmälle tuen enimmäismääräksi voidaan asettaa 80 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
9. Kun on kyse 2 kohdan f alakohdassa määritellystä musiikin ja kirjallisuuden kustantamisesta, tuen enimmäismäärä ei saa olla enemmän kuin tukikelpoisten kustannusten ja hankkeen diskontattujen tulojen erotus tai enemmän kuin 70 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Tulot on vähennettävä tukikelpoisista kustannuksista etukäteen tai takaisinperintämenettelyllä. Tukikelpoisia kustannuksia ovat kustannukset, joita aiheutuu musiikin ja kirjallisuuden kustantamisesta, mukaan lukien tekijänoikeuskustannukset, kääntäjän palkkiot, kustannustoimittajan palkkiot, muut toimitukselliset kulut (oikoluku, korjaaminen, muokkaaminen), layout- ja painamista edeltävät kustannukset sekä painamiskustannukset tai sähköisen julkaisemisen kustannukset.
10. Sanoma- ja aikakauslehdille ei voi myöntää tukea tämän artiklan nojalla riippumatta siitä, julkaistaanko ne painettuina vai sähköisesti.
54 artikla
Audiovisuaalisia teoksia edistävät tukiohjelmat
1. Tukiohjelmat audiovisuaalisten teosten käsikirjoittamisen, kehittämisen, tuotannon, levityksen ja myynninedistämisen tukemiseksi ovat perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvia, ja ne vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että ne täyttävät tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tuki on suunnattava kulttuurituotteelle. Ilmeisten virheiden välttämiseksi tuotteen luokittelemisessa kulttuurituotteeksi kunkin jäsenvaltion on laadittava tehokkaat menettelyt, kuten yhden tai useamman henkilön valtuuttaminen valitsemaan ehdotukset tai vertaaminen ennalta määriteltyyn kulttuurikriteerien luetteloon.
3. Tukea voidaan myöntää seuraavissa muodoissa:
a)
tuki audiovisuaalisten teosten tuotantoon;
b)
tuotantoa edeltävän vaiheen tuki; ja
c)
levitystuki.
4. Jos jäsenvaltio asettaa varojen käytölle aluesidonnaisuuksia, audiovisuaalisten teosten tuotantoa tukevissa tukiohjelmissa voidaan joko
a)
edellyttää, että enintään 160 prosenttia tietyn audiovisuaalisen teoksen tuotantoon myönnetystä tuesta käytetään tuen myöntävän jäsenvaltion alueella; tai
b)
laskea tietyn audiovisuaalisen teoksen tuotantoon myönnettävä tuki osuutena tuotantotoimien menoista tuen myöntävässä jäsenvaltiossa, tavallisesti verokannustimiin perustuvien tukiohjelmien tapauksessa.
Jos jäsenvaltiot edellyttävät tuotantotoiminnan vähimmäistasoa kyseisellä alueella, jotta hankkeille voitaisiin myöntää tukea, kyseinen taso ei kummassakaan tapauksessa saa olla enemmän kuin 50 prosenttia kokonaistuotantobudjetista. Lisäksi niiden menojen enimmäismäärä, joihin voidaan soveltaa varojen käytön aluesidonnaisuutta, on 80 prosenttia kokonaistuotantobudjetista.
5. Seuraavat kustannukset ovat tukikelpoisia:
a)
tuotantotuen osalta: audiovisuaalisten teosten tuotannosta aiheutuvat kokonaiskustannukset mukaan lukien kustannukset, joita aiheutuu teosten tuomisesta paremmin vammaisten henkilöiden saataville;
b)
tuotantoa edeltävän vaiheen tuen osalta: audiovisuaalisten teosten käsikirjoittamisesta ja kehittämisestä aiheutuvat kustannukset;
c)
levitystuen osalta: audiovisuaalisten teosten levittämisestä ja myynninedistämisestä aiheutuvat kustannukset.
6. Tuki-intensiteetti voi olla audiovisuaalisten teosten tuotannon osalta enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
7. Tuki-intensiteettiä voidaan korottaa seuraavasti:
a)
60 prosenttiin tukikelpoisista kustannuksista, kun on kyse rajat ylittävistä tuotannoista, joissa on tuottajia useammasta kuin yhdestä jäsenvaltiosta ja joihin rahoitusta antaa useampi kuin yksi jäsenvaltio;
b)
100 prosenttiin tukikelpoisista kustannuksista, kun on kyse vaikeista audiovisuaalista teoksista ja yhteistuotannoista OECD:n kehitysapukomitean (DAC) luetteloon kuuluvien maiden kanssa.
8. Tuotantoa edeltävän vaiheen tuki-intensiteetti voi olla enintään 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Jos tuloksena olevasta käsikirjoituksesta tai hankkeesta tehdään audiovisuaalinen teos kuten elokuva, tuotantoa edeltävän vaiheen kustannukset on sisällytettävä kokonaisbudjettiin ja otettava huomioon laskettaessa tuki-intensiteettiä. Teosten levittämisen osalta tuki-intensiteetti on sama kuin tuotannon tuki-intensiteetti.
9. Tukea ei saa varata tiettyihin tuotantotoimiin tai tuotantoarvoketjun yksittäisiin osiin. Tämän artiklan nojalla ei voida myöntää tukea elokuvastudioinfrastruktuureille.
10. Tukea ei saa varata yksinomaan oman valtion kansalaisille, ja tuensaajilta ei saa edellyttää kansallisen kauppaoikeuden mukaisesti perustetun yrityksen asemaa.
12 JAKSO
Tuki urheiluinfrastruktuureille ja monikäyttöisille vapaa-ajan infrastruktuureille
55 artikla
Tuki urheiluinfrastruktuureille ja monikäyttöisille vapaa-ajan infrastruktuureille
1. Tuki urheiluinfrastruktuureille ja monikäyttöisille vapaa-ajan infrastruktuureille on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Urheiluinfrastruktuuri ei saa olla yksinomaan yhden ammattilaisurheilua edustavan käyttäjän käytössä. Muiden ammattilaisurheilua tai amatööriurheilua edustavien käyttäjien käyttöosuuden on oltava vuosittain vähintään 20 prosenttia ajasta. Jos infrastruktuuria käyttävät useat käyttäjät samanaikaisesti, lasketaan vastaavat käytön aikaosuudet.
3. Monikäyttöisten vapaa-ajan infrastruktuurien on oltava luonteeltaan monikäyttöisiä tiloja, jotka tarjoavat erityisesti kulttuuri- ja virkistyspalveluja, lukuun ottamatta huvipuistoja ja hotelleja.
4. Oikeus käyttää urheiluinfrastruktuuria tai monikäyttöistä vapaa-ajan infrastruktuuria on tarjottava läpinäkyvin ja syrjimättömin perustein. Yrityksille, jotka ovat rahoittaneet vähintään 30 prosenttia infrastruktuurin investointikustannuksista, voidaan myöntää etuoikeus paremmin ehdoin, jos kyseiset ehdot julkistetaan.
5. Jos ammattimaiset urheiluseurat käyttävät urheiluinfrastruktuuria, jäsenvaltioiden on varmistettava, että infrastruktuurin käyttöä koskevat hinnoitteluehdot julkistetaan.
6. Mahdolliset toimiluvat kolmansille osapuolille urheiluinfrastruktuurin tai monikäyttöisen vapaa-ajan infrastruktuurin rakentamista, parantamista ja/tai toiminnan harjoittamista varten on myönnettävä avoimin, läpinäkyvin ja syrjimättömin perustein ottaen asianmukaisesti huomioon sovellettavat hankintoja koskevat säännöt.
7. Tukea voidaan myöntää seuraavissa muodoissa:
a)
investointituki, mukaan lukien tuki urheiluinfrastruktuurin ja monikäyttöisen vapaa-ajan infrastruktuurin rakentamiseen tai parantamiseen;
b)
toimintatuki urheiluinfrastruktuurille;
8. Urheiluinfrastruktuurille ja monikäyttöiselle vapaa-ajan infrastruktuurille myönnettävän investointituen osalta tukikelpoisia kustannuksia ovat aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen tehtäviin investointeihin liittyvät kustannukset.
9. Urheiluinfrastruktuurille myönnettävän toimintatuen osalta tukikelpoisia kustannuksia ovat infrastruktuurin tarjoamista palveluista aiheutuvat toimintakustannukset. Tällaisiin toimintakustannuksiin sisältyvät muun muassa henkilöstökustannukset, materiaalit, sopimusperusteiset palvelut, viestintä-, energia-, huolto-, vuokra- ja hallintokustannukset, mutta niihin eivät sisälly poisto- ja rahoituskustannukset, jos ne on katettu investointituella.
10. Urheiluinfrastruktuurille ja monikäyttöiselle vapaa-ajan infrastruktuurille myönnettävän investointituen osalta tukimäärä ei saa ylittää tukikelpoisten kustannusten ja investoinnin liikevoiton erotusta. Liikevoitot on vähennettävä tukikelpoisista kustannuksista etukäteen kohtuullisten ennusteiden perusteella tai takaisinperintämenettelyllä.
11. Urheiluinfrastruktuurille myönnettävän toimintatuen osalta tukimäärä ei saa ylittää toiminnasta aiheutuvia tappioita kyseisen ajanjakson ajalta. Tämä on varmistettava etukäteen kohtuullisten ennusteiden perusteella tai takaisinperintämenettelyllä.
12. Kun tuen määrä on enintään miljoona euroa, vaihtoehtona 10 ja 11 kohdassa tarkoitetulle menetelmälle tuen enimmäismääräksi voidaan asettaa 80 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
13 JAKSO
Tuki paikallisille infrastruktuureille
56 artikla
Paikallisille infrastruktuureille myönnettävä investointituki
1. Paikallisten infrastruktuurien rakentamiseen tai parantamiseen myönnettävä rahoitus, joka koskee infrastruktuuria, joka parantaa osaltaan paikallisella tasolla liiketoiminta- ja kuluttajaympäristöä ja nykyaikaistaa ja kehittää teollisuuspohjaa, on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaa, ja se vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta edellyttäen, että se täyttää tässä artiklassa ja I luvussa säädetyt edellytykset.
2. Tätä artiklaa ei sovelleta infrastruktuureille myönnettävään tukeen, johon sovelletaan muita tämän asetuksen III luvun jaksoja, lukuun ottamatta alueellista tukea koskevaa 1 jaksoa. Tätä artiklaa ei myöskään sovelleta lentoasemainfrastruktuuriin ja satamainfrastruktuuriin.
3. Infrastruktuuri on asetettava kiinnostuneiden käyttäjien saataville avoimin, läpinäkyvin ja syrjimättömin perustein. Infrastruktuurin käytöstä tai myynnistä perittävän hinnan on vastattava markkinahintaa.
4. Mahdolliset toimiluvat kolmansille osapuolille infrastruktuurin toiminnan harjoittamista varten on myönnettävä avoimin, läpinäkyvin ja syrjimättömin perustein ottaen asianmukaisesti huomioon sovellettavat hankintoja koskevat säännöt.
5. Tukikelpoisia kustannuksia ovat aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen tehtäviin investointeihin liittyvät kustannukset.
6. Tukimäärä ei saa ylittää tukikelpoisten kustannusten ja investoinnin liikevoiton välistä erotusta. Liikevoitot on vähennettävä tukikelpoisista kustannuksista etukäteen kohtuullisten ennusteiden perusteella tai takaisinperintämenettelyllä.
7. Erityisinfrastruktuurille ei myönnetä poikkeusta tämän artiklan nojalla.
IV LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
57 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 800/2008.
58 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Tätä asetusta, lukuun ottamatta 9 artiklaa, sovelletaan ennen sen voimaantuloa myönnettyyn yksittäiseen tukeen, jos tuki täyttää kaikki tässä asetuksessa säädetyt edellytykset.
2. Komissio arvioi kaikki tuet, joita ei ole vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta tämän asetuksen tai muiden aiemmin voimassa olleen asetuksen (EY) N:o 994/98 1 artiklan mukaisesti annettujen asetusten nojalla, asiaa koskevien puitteiden, suuntaviivojen, tiedonantojen ja ilmoitusten mukaisesti.
3. Ennen 1 päivää tammikuuta 2015 jonkin asetuksen (EY) N:o 994/98 1 artiklan mukaisesti hyväksytyn ja tuen myöntämishetkellä voimassa olleen asetuksen nojalla myönnetty yksittäinen tuki on sisämarkkinoille soveltuvaa ja vapautetaan perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta lukuun ottamatta alueellista tukea. Pk-yritysten hyväksi ennen 1 päivää heinäkuuta 2014 perustetut riskipääomatukiohjelmat, jotka on asetuksen (EY) N:o 800/2008 nojalla vapautettu perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta, ovat edelleen ilmoitusvaatimuksesta vapautettuja ja sisämarkkinoille soveltuvia rahoitussopimuksen päättymiseen asti edellyttäen, että sitoumus julkisen rahoituksen myöntämisestä tuettuun pääomasijoitusrahastoon tällaisen rahoitussopimuksen perusteella tehtiin ennen 1 päivää tammikuuta 2015 ja että muut poikkeuksen edellytykset täyttyvät edelleen.
4. Tämän asetuksen voimassaoloajan päätyttyä kaikki tämän asetuksen nojalla ilmoitusvaatimuksesta vapautetut tukiohjelmat pysyvät vapautettuina kuuden kuukauden mukautumisjakson ajan, lukuun ottamatta alueellisia tukiohjelmia. Alueellisille tukiohjelmille myönnetyn poikkeuksen voimassaolo päättyy hyväksyttyjen aluetukikarttojen voimassaolon päättymispäivänä. Riskirahoitustuelle 21 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla myönnetty poikkeus päättyy rahoitussopimuksessa vahvistetun ajanjakson päättyessä edellyttäen, että sitoumus julkisen rahoituksen myöntämisestä tuettuun pääomasijoitusrahastoon tällaisen rahoitussopimuksen perusteella tehtiin kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimassaolon päättymisestä ja että kaikki muut poikkeuksen edellytykset täyttyvät edelleen.
59 artikla
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2014.
Sitä sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2020.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä kesäkuuta 2014.