NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1393/2014
ze dne 20. října 2014,
kterým se stanoví plán výmětů pro určité druhy pelagického rybolovu v severozápadních vodách
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (1), a zejména na čl. 15 odst. 6 a čl. 18 odst. 1 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem nařízení (EU) č. 1380/2013 je zavést povinnost vykládky úlovků druhů podléhajících omezením odlovu, a postupně tím odstranit výměty při veškerém rybolovu Unie.
(2)
Ustanovení čl. 15 odst. 6 nařízení (EU) č. 1380/2013 zmocňuje Komisi přijmout plány výmětů prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci na maximálně tři roky na základě společných doporučení vypracovaných členskými státy po konzultaci s příslušnými poradními sbory.
(3)
Na řízení rybolovu v severozápadních vodách mají přímý zájem Belgie, Irsko, Španělsko, Francie, Nizozemsko a Spojené království. Uvedené členské státy předložily Komisi společné doporučení, poté co konzultovaly poradní sbor pro pelagický rybolov, poradní sbor pro dálkový rybolov a poradní sbor pro severozápadní vody. Vědecké mínění rovněž poskytly příslušné vědecké subjekty. Opatření obsažená ve společném doporučení splňují ustanovení čl. 15 odst. 6 nařízení (EU) č. 1380/2013, a proto by v souladu s čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1380/2013 měla být zařazena do tohoto nařízení.
(4)
Pokud jde o severozápadní vody, podle čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1380/2013 se má povinnost vykládky nejpozději od 1. ledna 2015 vztahovat na veškerá plavidla, která se zabývají drobným pelagickým rybolovem a pelagickým rybolovem velkých druhů, a týkat se druhů, pro které platí omezení odlovu.
(5)
V souladu se společným doporučením by se plán výmětů měl vztahovat na některé druhy drobného pelagického rybolovu a pelagického rybolovu velkých druhů, konkrétně rybolovu zaměřeného na makrelu obecnou, sledě obecného, kranase obecného, tresku modravou, drsnatce obecného, stříbrnici, tuňáka křídlatého a šprota obecného v oblastech ICES Vb, VI a VII ode dne 1. ledna 2015.
(6)
Společné doporučení obsahuje v souladu s čl. 15 odst. 4 písm. b) nařízení (EU) č. 1380/2013 výjimku z povinnosti vykládky u makrely obecné a sledě obecného odlovených za určitých podmínek košelkovými nevody, pokud vědecké podklady doloží vysokou míru přežití. Vědecké podklady podporující vysokou míru přežití poskytla skupina Scheveningen ve společném doporučení pro plán výmětů pro Severní moře, který odkazuje na konkrétní vědeckou studii o přežití ryb po jejich vypuštění v rámci rybolovu pomocí košelkových nevodů. Studie zjistila, že míra přežití závisí na délce tlačení ryb a jejich hustotě v síti, přičemž u tohoto druhu rybolovu je obojí obvykle omezeno. VTHVR tyto informace přezkoumal. Výbor došel k závěru, že za předpokladu, že jsou výsledky studie o přežití, pokud jde o míru přežití u komerčních rybolovných operací, reprezentativní, podíl přeživších vypuštěných ryb je pravděpodobně asi 70 %. Hustota je také nižší než hustota, při které byl zaznamenán nárůst úmrtnosti u sledě obecného. Zákaz vypouštět makrelu obecnou a sledě obecného dříve, než je síť zcela vytažena na palubu rybářského plavidla, což by mohlo vést ke ztrátám v podobě mrtvých nebo umírajících ryb, je stanoven v čl. 19b odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 850/98 (2). Touto výjimkou ohledně míry přežití není dotčen platný zákaz, jelikož ryby budou vypouštěny ve fázi rybolovné činnosti, ve které bude míra přežití ryb po vypuštění vysoká. Proto by tato výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(7)
Společné doporučení zahrnuje čtyři výjimky de minimis z povinnosti vykládky, které platí u některých druhů rybolovu a do určitého objemu. Důkazní informace poskytnuté členskými státy přezkoumal VTHVR a došel k závěru, že společná doporučení obsahují odůvodněné argumenty týkající se nárůstu nákladů při manipulaci s nežádoucími úlovky, které v několika případech podpořilo kvalitativní posouzení nákladů. Vzhledem k výše uvedenému a protože neexistují odlišné vědecké informace, je vhodné stanovit výjimky de minimis podle procentního podílu navrženého ve společném doporučení, a to na úrovních, jež nepřekračují povolené úrovně podle čl. 15 odst. 5 nařízení (EU) č. 1380/2013.
(8)
Výjimka de minimis pro lov tresky modravé (Micromesistius poutassou) ve výši maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků v rámci průmyslového pelagického rybolovu tohoto druhu pomocí vlečných sítí v oblasti ICES VIII, při kterém se tento druh zpracovává na palubě za účelem získání základu surimi, se zakládá na skutečnosti, že zvýšení selektivity není možné a náklady na manipulaci s nežádoucími úlovky jsou nepřiměřené. VTHVR se domnívá, že tato výjimka je dostatečně odůvodněná. Proto by výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(9)
Výjimka de minimis pro lov tuňáka křídlatého (Thunnus alalunga) ve výši maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků tuňáka křídlatého v rámci cíleného rybolovu pomocí pelagických vlečných párových sítí v oblasti ICES VII vychází z nepřiměřených nákladů na manipulaci s nežádoucími úlovky. Jedná se o náklady na skladování a manipulaci na moři i pevnině. VTHVR ve svém hodnocení poukázal na riziko odlovu nejkvalitnější části populace ryb. Touto výjimkou však není dotčen článek 19a nařízení (ES) č. 850/98. Proto by dotyčná výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(10)
Aby se zabránilo nepřiměřeným nákladům na manipulaci s nežádoucími úlovky, jako je skladování, práce, chlazení, a při zohlednění obtížnosti zvýšit selektivitu v rámci pelagického rybolovu zaměřeného na lov makrely obecné, kranase obecného a sledě obecného v divizi ICES VIId, obsahuje společné doporučení výjimku de minimis z povinnosti vykládky, pokud jde o smíšený rybolov. Tuto výjimku odůvodňují vědecké důkazy, které poskytly členské státy, jež se podílely na přípravě společného doporučení, a které přezkoumal VTHVR. Výbor VTHVR zjistil, že společné doporučení nabízí odůvodněné kvalitativní argumenty, které tuto výjimku podporují z důvodu nepřiměřených nákladů na manipulaci s nežádoucími úlovky. Proto by tato výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(11)
Výjimku de minimis maximálně do 1 % v roce 2015 a 0,75 % v roce 2016 celkového přípustného rybolovu drsnatce obecného (Caproidae) v rámci rybolovu zaměřeného na kranase obecného (Trachurus spp.) používajícího vlečné sítě a mrazírenská plavidla v oblastech ICES VI a VII odůvodňuje skutečnost, že je obtížné zvýšit selektivitu, jakož i nepřiměřené náklady na manipulaci (oddělení žádoucích úlovků od nežádoucích). VTHVR došel k závěru, že tuto výjimku podporují odůvodněné kvalitativní argumenty týkající se obtížnosti ohledně zlepšení selektivity u tohoto druhu rybolovu a odůvodněné argumenty týkající se dodatečných nákladů na manipulaci. Proto by tato výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(12)
Aby se zajistila řádná kontrola, měly by se stanovit zvláštní požadavky na dokumentaci úlovků, na které se vztahuje výjimka na základě míry přežití a kterou upravuje toto nařízení.
(13)
Vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení mají přímý dopad na související hospodářské činnosti a plánování období rybolovu rybářských plavidel Unie, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost okamžitě po svém vyhlášení. Mělo by se začít používat od 1. ledna 2015, aby byl dodržen časový rámec stanovený v článku 15 nařízení (EU) č. 1380/2013. V souladu s čl. 15 odst. 6 uvedeného nařízení by se toto nařízení nemělo používat déle než tři roky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobnosti provádění povinnosti vykládky stanovené v čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013, jež platí ode dne 1. ledna 2015 pro severozápadní vody, jak jsou definovány v čl. 4 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení, a vztahuje se na druhy rybolovu, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Výjimka na základě míry přežití
1. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 se povinnost vykládky nevztahuje na úlovky makrely obecné a sledě obecného odlovené pomocí košelkových nevodů v oblasti ICES VI, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
-
úlovky jsou vypuštěny dříve, než se uzavře určitý procentní podíl (stanovený v odstavcích 2 a 3 níže) košelkového nevodu („okamžik vytažení sítě“);
-
košelkový nevod je vybaven viditelnými bójemi, které zřetelně označují dosažení okamžiku vytažení sítě,
-
rybářské plavidlo a košelkový nevod jsou vybaveny elektronickým záznamovým a dokumentačním systémem, který u veškeré rybolovné činnosti zaznamenává čas, místo a rozsah použití košelkového nevodu.
2. Okamžik vytažení sítě nastává u rybolovu makrely obecné při 80 % uzavření košelkového nevodu a u rybolovu sledě obecného při 90 % uzavření košelkového nevodu.
3. Pokud se obkroužené lovené hejno skládá z obou druhů ryb, nastává okamžik vytažení sítě při 80 % uzavření košelkového nevodu.
4. Po dosažení okamžiku vytažení sítě je zakázáno vypouštět úlovky makrely obecné a sledě obecného.
5. Z obkrouženého loveného hejna se před vypuštěním odebere vzorek za účelem odhadu složení úlovku podle druhu ryb, jejich velikosti a množství.
Článek 3
Výjimky de minimis
Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 lze jako výměty vyřadit následující množství:
a)
v případě tresky modravé (Micromesistius poutassou) maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků v rámci průmyslového pelagického rybolovu pomocí vlečných sítí, který se zaměřuje na tento druh v oblastech ICES Vb, VI a VII a při kterém se tento druh zpracovává na palubě za účelem získání základu surimi;
b)
v případě tuňáka křídlatého (Thunnus alalunga) maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků v rámci cíleného rybolovu tuňáka křídlatého pomocí pelagických vlečných párových sítí v oblasti ICES VII;
c)
v případě makrely obecné (Scomber scombrus), kranase obecného (Trachurus spp.), sledě obecného (Clupea harengus) a tresky bezvousé (Merlangius merlangus) maximálně 3 % v roce 2015 a 2 % v roce 2016 celkových ročních úlovků těchto druhů odlovených pomocí pelagických vlečných sítí rybářskými plavidly v délce do 25 metrů, které používají pelagickou vlečnou síť (OTM) a zaměřují se na lov makrely obecné, kranase obecného a sledě obecného v oblasti ICES VIId;
d)
maximálně do 1 % v roce 2015 a 0,75 % v roce 2016 celkových ročních úlovků drsnatce obecného (Caproidae) v rámci rybolovu zaměřeného na kranase obecného (Trachurus spp.) používajícího pelagické vlečné sítě a mrazírenská plavidla v oblastech ICES VI a VII.
Článek 4
Dokumentace úlovků
Do lodního deníku se zaznamenává množství vypuštěných ryb podle výjimky stanovené v článku 2, jakož i výsledky odebraných vzorků požadovaných podle čl. 2 odst. 5.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015 a jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. října 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 1393/2014,
annettu 20 päivänä lokakuuta 2014,
tiettyä luoteisilla vesialueilla harjoitettavaa pelagista kalastusta koskevasta poisheittämissuunnitelmasta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta 11 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 (1) ja erityisesti sen 15 artiklan 6 kohdan ja 18 artiklan 1 ja 3 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 tavoitteena on saaliiden poisheittämisen lopettaminen asteittain kaikissa unionin kalastuksissa ottamalla käyttöön purkamisvelvoite, joka koskee saalisrajoitusten alaisten lajien saaliita.
(2)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 6 kohdassa siirretään komissiolle valta hyväksyä delegoidulla säädöksellä poisheittämissuunnitelmia enintään kolmen vuoden ajaksi niiden yhteisten suositusten perusteella, jotka jäsenvaltiot ovat laatineet kuultuaan asianomaisia neuvoa-antavia toimikuntia.
(3)
Belgialla, Irlannilla, Espanjalla, Ranskalla, Alankomailla ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla on luoteisilla vesialueilla välitön kalastuksenhoitoetu. Nämä jäsenvaltiot toimittivat komissiolle yhteisen suosituksen kuultuaan pelagista neuvoa-antavaa toimikuntaa, pitkän matkan neuvoa-antavaa toimikuntaa ja luoteisten vesialueiden neuvoa-antavaa toimikuntaa. Asiaankuuluvilta tieteellisiltä elimiltä on saatu tieteelliset lausunnot. Yhteiseen suositukseen sisältyvät toimenpiteet noudattavat asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 6 kohtaa, ja näin ollen ne pitäisi asetuksen (EU) N:o 1380/2013 18 artiklan 3 kohdan mukaisesti sisällyttää tähän asetukseen.
(4)
Luoteisilla vesialueilla purkamisvelvoitetta pitäisi asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti soveltaa viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2015 kaikkiin aluksiin, jotka harjoittavat sellaisten pienten ja suurten pelagisten lajien kalastusta, jotka ovat kyseisissä kalastuksissa saalisrajoitusten alaisia.
(5)
Yhteisen suosituksen mukaisesti poisheittämissuunnitelman pitäisi kattaa tietyt pienten ja suurten pelagisten lajien kalastukset eli makrillin, sillin, piikkimakrillin, mustakitaturskan, karjukalan, kultakuoreen, valkotonnikalan ja kilohailin kalastukset ICES-alueilla Vb, VI ja VII 1 päivästä tammikuuta 2015 alkaen.
(6)
Yhteiseen suositukseen sisältyy purkamisvelvoitetta koskeva poikkeus, joka koskee kurenuotalla tietyissä olosuhteissa pyydettyä makrillia ja silliä ja perustuu asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun tieteelliseen näyttöön korkeasta eloonjäämisasteesta. Tieteellinen näyttö korkeasta eloonjäämisasteesta oli Scheveningen-ryhmän toimittamaa, ja se esitettiin Pohjanmeren poisheittämissuunnitelmaa koskevassa yhteisessä suosituksessa. Kyseisessä suosituksessa viitattiin erääseen tieteelliseen tutkimukseen, jonka kohteena oli kurenuotalla pyydettyjen kalojen eloonjääminen sen jälkeen, kun kalat oli laskettu takaisin mereen. Tutkimuksessa todettiin, että eloonjäämisaste riippuu siitä, kuinka kauan ja kuinka tiiviisti kalat ovat olleet pakkautuneina verkossa; pakkautumisen aika ja tiiviys jäävät tyypillisesti rajallisiksi näissä kalastuksissa. STECF tarkasteli näitä tietoja, ja totesi, että olettaen, että eloonjäämistutkimusten tulokset ovat edustavia kaupalliseen kalastustoimintaan liittyvien eloonjäämisasteiden osalta, vapaaksi päästetystä makrillista jää eloon todennäköisesti noin 70 prosenttia. Pakkautumistiiviydet olisivat myös alhaisempia kuin ne tiiviydet, jolla sillin kuolevuuden oli havaittu lisääntyvän. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98 (2) 19 b artiklan 2 kohdassa kielletään ennen verkon nostamista kokonaisuudessaan alukselle tapahtuva makrillien tai sillien vapaaksi päästäminen, jonka seurauksena kuolleet tai kuolevat kalat menetetään. Suosituksessa esitetty eloonjäämisasteeseen perustuva poikkeus ei vaikuta voimassa olevaan kieltoon, koska kalojen vapaaksi päästäminen tapahtuu sellaisessa kalastuksen vaiheessa, että kalojen vapaaksi päästämisen jälkeinen eloonjäämisaste on korkea. Sen vuoksi tämä poikkeus olisi sisällytettävä tähän asetukseen.
(7)
Yhteinen suositus sisältää neljä purkamisvelvoitetta koskevaa de minimis -poikkeusta tietyissä kalastuksissa ja tiettyihin tasoihin saakka. STECF tarkasteli jäsenvaltioiden toimittamaa näyttöä ja totesi, että yhteiset suositukset sisälsivät perusteltuja argumentteja, jotka liittyivät tahattomien saaliiden käsittelykustannusten kasvuun ja joita joissakin tapauksissa tuettiin laadullisella arvioinnilla kustannuksista. Edellä kuvatun vuoksi ja koska eriävä tieteellinen näyttö puuttuu, on asianmukaista ottaa käyttöön de minimis -poikkeukset yhteisessä suosituksessa ehdotettujen prosenttiosuuksien mukaisesti siten, etteivät asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 5 kohdassa sallitut osuudet ylity.
(8)
Mustakitaturskaa (Micromesistius poutassou) koskeva de minimis -poikkeus eli enintään 7 prosenttia vuonna 2015 ja vuonna 2016 ja 6 prosenttia vuonna 2017 vuotuisesta kokonaissaaliista, joka pyydetään kyseisen lajin teollisessa pelagisessa troolarikalastuksessa ICES-alueella VIII kyseisen lajin jalostamiseksi aluksella surimimassaksi, perustuu siihen seikkaan, ettei lisääntynyttä valikoivuutta voida saavuttaa ja että tahattomien saaliiden käsittelykustannukset ovat suhteettomat. STECF toteaa, että poikkeus on riittävän hyvin perusteltu. Sen vuoksi kyseinen poikkeus olisi sisällytettävä tähän asetukseen.
(9)
Valkotonnikalaa (Thunnus alalunga) koskeva de minimis -poikkeus eli enintään 7 prosenttia vuonna 2015 ja vuonna 2016 ja 6 prosenttia vuonna 2017 vuotuisesta kokonaissaaliista valkotonnikalan kohdennetussa kalastuksessa parittaisilla välivesitrooleilla ICES-alueella VII perustuu tahattomien saaliiden suhteettomiin käsittelykustannuksiin. Kyseessä ovat varastointi- ja käsittelykustannukset merellä ja maissa. STECF mainitsi arvioinnissaan saaliiden arvon keinotekoisen nostamisen riskin. Tämä poikkeus ei kuitenkaan rajoita asetuksen (EY) N:o 850/98 19 a artiklan soveltamista. Sen vuoksi kyseinen poikkeus olisi sisällytettävä tähän asetukseen.
(10)
Tahattomien saaliiden suhteettomien käsittelykustannusten (kuten varastointi, työvoima, jäädyttäminen) välttämiseksi ja ottaen huomioon, miten vaikeaa on lisätä valikoivuutta makrillin, piikkimakrillin ja sillin pelagisessa kalastuksessa ICES-alueella VIId, yhteinen suositus sisältää purkamisvelvoitetta koskevan de minimis -poikkeuksen tässä sekakalastuksessa. Poikkeus perustuu yhteisen suosituksen laatimiseen osallistuneiden jäsenvaltioiden toimittamaan tieteelliseen näyttöön, jota STECF on tarkastellut. STECF katsoi, että yhteisessä suosituksessa esitetään tämän poikkeuksen tueksi perusteltuja laadullisia argumentteja, joiden taustalla ovat tahattomien saaliiden käsittelystä aiheutuvat suhteettomat kustannukset. Sen vuoksi tämä poikkeus olisi sisällytettävä tähän asetukseen.
(11)
Karjukalaa (Caproidae) koskeva de minimis -poikkeus eli enintään 1 prosentti vuonna 2015 ja 0,75 prosenttia vuonna 2016 kyseisen lajin TAC:stä piikkimakrillin (Trachurus spp.) kalastuksessa pelagisilla pakastustroolareilla, jotka käyttävät välivesitrooleja, ICES-alueilla VI ja VII perustuu siihen, miten vaikeaa on lisätä valikoivuutta, ja suhteettomiin käsittelykustannuksiin (haluttujen saaliiden erottelu tahattomista saaliista). STECF katsoo, että tämän poikkeuksen tueksi esitetään perusteltuja laadullisia argumentteja siitä, miten vaikeaa valikoivuutta on lisätä tässä kalastuksessa, ja järkeenkäypiä argumentteja käsittelyssä aiheutuvista lisäkustannuksista. Sen vuoksi kyseinen poikkeus olisi sisällytettävä tähän asetukseen.
(12)
Asianmukaisen valvonnan varmistamiseksi olisi laadittava saaliiden kirjaamista koskevat erityisvaatimukset tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvan, eloonjäämisasteeseen perustuvan poikkeuksen osalta.
(13)
Koska tällä asetuksella säädetyt toimenpiteet vaikuttavat suoraan unionin alusten kalastuskauden suunnitteluun ja kalastuskauden taloudelliseen toimintaan, asetuksen olisi tultava voimaan heti sen julkaisemisen jälkeen. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklassa asetetun aikataulun noudattamiseksi asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2015. Mainitun asetuksen 15 artiklan 6 kohdan nojalla tätä asetusta olisi sovellettava enintään kolmen vuoden ajan,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan yksityiskohdat, jotka koskevat tämän asetuksen liitteessä määritettyjä kalastuksia koskevan, asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetyn purkamisvelvoitteen täytäntöönpanoa 1 päivästä tammikuuta 2015 mainitun asetuksen 4 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetuilla luoteisilla vesillä.
2 artikla
Eloonjäämisasteeseen perustuva poikkeus
1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, purkamisvelvoitetta ei sovelleta kurenuotalla pyydettyihin makrilli- ja sillisaaliisiin ICES-alueella VI siinä tapauksessa, että kaikki seuraavat ehdot täyttyvät:
-
saalis päästetään vapaaksi ennen kuin tietty osuus (tarkat prosenttiosuudet annetaan jäljempänä 2 ja 3 kohdassa) kurenuotasta on kurottu umpeen (”raja-arvo koko saaliin ottamiseksi alukselle”),
-
kurenuottaan on kiinnitetty näkyvät kohot, jotka osoittavat selvästi, milloin raja-arvo koko saaliin ottamiseksi alukselle on täyttynyt,
-
alus ja kurenuotta on varustettu elektronisella järjestelmällä, jolla rekisteröidään ja kirjataan kaikkien kalastustoimien osalta, milloin, missä ja missä määrin kurenuottaa on käytetty.
2. Raja-arvo koko saliin ottamiseksi alukselle on kurenuotan kurominen umpeen 80-prosenttisesti makrillin osalta ja 90-prosenttisesti sillin osalta.
3. Jos nuotan sisällä olevassa kalaparvessa on kumpaakin lajia, raja-arvo koko saaliin ottamiseksi alukselle on kurenuotan 80-prosenttinen kurominen umpeen.
4. On kiellettyä vapauttaa makrilli- ja sillisaaliita sen jälkeen, kun raja-arvo koko saaliin ottamiseksi alukselle on saavutettu.
5. Verkon sisällä olevasta kalaparvesta on otettava näyte ennen vapaaksi päästämistä, jotta voidaan arvioida eri lajien osuudet, kalojen kokorakenne ja määrä.
3 artikla
De minimis -poikkeukset
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, seuraavat määrät saa heittää pois:
a)
mustakitaturska (Micromesistius poutassou): enintään 7 prosenttia vuonna 2015 ja vuonna 2016 ja 6 prosenttia vuonna 2017 vuotuisesta kokonaissaaliista, joka pyydetään kyseisen lajin teollisessa pelagisessa troolarikalastuksessa ICES-alueilla Vb, VI ja VII kyseisen lajin jalostamiseksi aluksella surimimassaksi;
b)
valkotonnikala (Thunnus alalunga): enintään 7 prosenttia vuonna 2015 ja vuonna 2016 ja 6 prosenttia vuonna 2017 vuotuisesta kokonaissaaliista valkotonnikalan kohdennetussa kalastuksessa parittaisilla välivesitrooleilla ICES-alueella VII;
c)
makrilli (Scomber scombrus), piikkimakrilli (Trachurus spp.), silli (Clupea harengus) ja valkoturska (Merlangius merlangus): enintään 3 prosenttia vuonna 2015 ja 2 prosenttia vuonna 2016 vuotuisesta kokonaissaaliista makrillin, piikkimakrillin ja sillin pelagisessa kalastuksessa pelagisilla troolareilla, joiden suurin pituus on 25 metriä, käyttäen välivesitrooleja (OTM) ICES-alueella VIId;
d)
karjukala (Caproidae): enintään 1 prosentti vuonna 2015 ja 0,75 prosenttia vuonna 2016 kyseisen lajin TAC:sta piikkimakrillin (Trachurus spp.) kalastuksessa pelagisilla pakastustroolareilla, jotka käyttävät välivesitrooleja ICES-alueilla VI ja VII.
4 artikla
Saaliiden kirjaaminen
Edellä 2 artiklassa tarkoitetun poikkeuksen nojalla vapaaksi päästettyjen kalojen määrä ja 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun näytteenoton tulokset on kirjattava lokikirjaan.
5 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivän tammikuuta 2015 ja 31 päivän joulukuuta 2017 välisenä aikana.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 20 päivänä lokakuuta 2014.