NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 376/2014
ze dne 3. dubna 2014
o hlášení událostí v civilním letectví, analýze těchto hlášení a navazujících opatřeních a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 a zrušení směrnic Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES, nařízení Komise (ES) č. 1321/2007 a nařízení Komise (ES) č. 1330/2007
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V Unii by měla být zajištěna všeobecně vysoká úroveň bezpečnosti civilního letectví a mělo by být vyvinuto veškeré úsilí ke snížení počtu nehod a incidentů s cílem zajistit důvěru veřejnosti v leteckou dopravu.
(2)
Počet smrtelných nehod v civilním letectví zůstával v posledním desetiletí prakticky nezměněn. Nicméně existují obavy, že se v příštích desetiletích počty nehod zvýší v důsledku nárůstu letecké dopravy a zvyšující se technické složitosti letadel.
(3)
Cílem nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 (3) je předcházet nehodám usnadněním provádění rychlých a vysoce kvalitních šetření. Toto nařízení by do postupu šetření nehod a incidentů vedených vnitrostátními orgány pro šetření podle definice v nařízení (EU) č. 996/2010 nemělo zasahovat. V případě nehody či vážného incidentu se na oznámení události vztahuje nařízení (EU) č. 996/2010.
(4)
Stávající legislativní akty Unie, zejména nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (4) a prováděcí nařízení k němu, stanoví pro určité organizace povinnosti zavést systémy hlášení událostí v rámci jejich systémů řízení bezpečnosti. Dodržování nařízení (ES) č. 216/2008 a prováděcích nařízení k němu by nemělo zbavovat organizace povinnosti dodržovat toto nařízení. Stejně tak by dodržování tohoto nařízení nemělo zbavovat organizace povinnosti dodržovat nařízení (ES) č. 216/2008 a prováděcí nařízení k němu. To by však nemělo vést ke zřízení dvou paralelních systémů hlášení a nařízení (ES) č. 216/2008, jeho prováděcí nařízení a toto nařízení by se měly vzájemně doplňovat.
(5)
Z dosavadních zkušeností vyplývá, že v mnoha případech již před samotnou nehodou poukazuje na existenci bezpečnostních hrozeb řada událostí a jiných nedostatků. Bezpečnostní informace tak představují důležitý zdroj pro odhalování aktuálních nebo potenciálních bezpečnostních hrozeb. Ačkoli schopnost poučit se z nehody má zásadní význam, u čistě reaktivních systémů se ukázaly jejich meze, pokud jde o další zlepšování. Tyto reaktivní systémy by tak měly být za účelem účinného zvýšení bezpečnosti civilního letectví doplněny systémy proaktivními, které využívají jiné typy bezpečnostních informací. Unie, její členské státy, Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) a organizace by měly přispívat ke zvýšení bezpečnosti civilního letectví zavedením proaktivnějších a empiricky důkladněji podložených bezpečnostních mechanismů zaměřených na předcházení vzniku nehod na základě analýzy všech relevantních bezpečnostních informací, včetně informací o událostech v civilním letectví.
(6)
S cílem zvýšit bezpečnost civilního letectví by měly být hlášeny, shromažďovány, ukládány, chráněny, vyměňovány, šířeny a analyzovány příslušné informace týkající se bezpečnosti civilního letectví, a na základě získaných informací by měla být přijímána vhodná bezpečnostní opatření. Tento proaktivní a empiricky podložený přístup by měly provádět příslušné orgány pro bezpečnost letectví členských států, organizace v rámci svých systémů řízení bezpečnosti a agentura.
(7)
Povinnosti organizací týkající se hlášení událostí by měly být přiměřené velikosti dotčené organizace a rozsahu její činnosti. Proto by mohly mít zejména menší organizace možnost rozhodnout o spojení či sloučení funkcí určitých pracovníků v rámci organizace souvisejících s hlášením událostí, o sdílení úkolů hlášení událostí s dalšími organizacemi stejné povahy či o tom, zda budou moci shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzy a uchovávání údajů o událostech externě zajišťovat specializované subjekty schválené příslušnými orgány členských států. Takové subjekty by měly dodržovat zásady ochrany a důvěrnosti stanovené tímto nařízením. Organizace využívající outsourcing by si měla nad úkoly zajišťovanými externími subjekty zachovat patřičnou kontrolu a měla by za uplatňování požadavků podle tohoto nařízení nést konečnou odpovědnost.
(8)
Je třeba zajistit, aby události, které pro bezpečnost letectví představují významné riziko, byly hlášeny přímými účastníky z řad pracovníků v letectví. Systémy povinného podávání hlášení by měly být doplněny systémy dobrovolného podávání hlášení, přičemž oba typy systémů by měly jednotlivcům umožňovat hlášení informací o událostech souvisejících s bezpečností letectví. Systémy povinného i dobrovolného podávání hlášení by měly být zřízeny v rámci organizací, agentury a příslušných orgánů členských států. Shromážděné informace by měly být předány orgánu odpovědnému za příslušné sledování za účelem zvýšení bezpečnosti letectví. Tyto události s možným dopadem na bezpečnost by měly organizace analyzovat, a to s cílem identifikovat související bezpečnostní hrozby a v případě potřeby přijmout vhodná nápravná nebo preventivní opatření. Organizace by měly zaslat příslušnému orgánu členského státu nebo agentuře předběžné výsledky svých analýz a také konečné analýzy, pokud jsou v nich identifikována skutečná nebo potenciální rizika pro bezpečnost letectví. Příslušné orgány členských států a agentura by měly zavést podobné postupy pro události, o nichž byly informovány přímo, a měly by odpovídajícím způsobem sledovat hodnocení prováděná organizacemi, jakož i případná preventivní či nápravná opatření přijatá těmito organizacemi.
(9)
Osoby pracující nebo jinak činné v oblasti civilního letectví jsou svědky událostí, jež mají význam pro předcházení nehodám. Měly by mít proto k dispozici nástroje, které by jim umožnily tyto události hlásit, a současně by jim měla být zajištěna ochrana. Aby byli zaměstnanci k hlášením motivováni a aby mohli lépe docenit pozitivní dopad hlášení událostí na bezpečnost letectví, měli by být pravidelně informováni o opatřeních přijímaných v rámci systémů podávání hlášení událostí.
(10)
Hrozby a rizika spojená se složitými motorovými letadly se velmi liší od hrozeb a rizik spojených s jinými typy motorových letadel. Proto by se toto nařízení mělo sice vztahovat na celé odvětví letectví, avšak povinnosti z něj vyplývající by měly být přiměřené oblasti činnosti a složitosti různých typů letadel. Proto by se na informace o událostech týkající se jiných než složitých motorových letadel měly vztahovat zjednodušené oznamovací povinnosti, které jsou pro toto odvětví letectví vhodnější.
(11)
K zachycení doplňujících informací, které by mohly přispět ke zvýšení bezpečnosti letectví, by kromě systémů požadovaných tímto nařízením měl být podporován rozvoj dalších prostředků pro shromažďování bezpečnostních informací. Pokud již organizace mají zavedeny řádně fungující systémy shromažďování bezpečnostních informací, mělo by jim být umožněno je i nadále používat souběžně se systémy, jež mají být vytvořeny pro účely tohoto nařízení.
(12)
Orgány pro šetření a jakýkoli subjekt pověřený řízením bezpečnosti civilního letectví v rámci Unie by měly získat úplný přístup ke shromážděným údajům o událostech nebo k hlášením o událostech uchovávaným jejich členskými státy, aby mohly rozhodnout, které události vyžadují šetření, vyvozovat bezpečnostní ponaučení v zájmu bezpečnosti letectví a plnit své povinnosti dohledu.
(13)
Je zásadní mít k dispozici velmi kvalitní a úplné údaje, jelikož analýzy a trendy vycházející z nepřesných údajů mohou mít za následek zavádějící výsledky a mohou vést k tomu, že se úsilí soustřeďuje na nevhodné oblasti. Kromě toho mohou takové nepřesné údaje vést ke ztrátě důvěry v informace pocházející ze systémů hlášení událostí. Za účelem zajištění kvality hlášení o událostech a podpory jejich úplnosti by měla hlášení obsahovat určité minimální informace, které se mohou v závislosti na kategorii události lišit. Kromě toho by měly být zavedeny postupy pro kontrolu kvality informací a pro předcházení nekonzistentnosti mezi hlášením o události a údaji o události, které byly předběžně získány. Rovněž by měly být za podpory Komise vytvořeny náležité pokyny, zejména v zájmu zajištění kvality údajů a v zájmu podpory jejich úplnosti, jakož i pro účely konzistentního a jednotného začleňování údajů do databází. Měly by být také pořádány semináře, organizované zejména Komisí, poskytující nezbytnou podporu.
(14)
Komise by měla vypracovat společný evropský systém klasifikace rizik zajišťující podporu při identifikaci nezbytných okamžitých opatření v reakci na jednotlivé události s vysokým bezpečnostním rizikem. Tento systém by měl rovněž umožnit identifikaci hlavních rizikových oblastí na základě analýzy souhrnných informací. Tento systém by měl napomoci příslušným subjektům při hodnocení událostí a při rozhodování o tom, kam nejlépe zaměřit své úsilí. Společný evropský systém klasifikace rizik by měl usnadnit integrovaný a harmonizovaný přístup k řízení rizik v celém evropském leteckém systému, a umožnit tak organizacím, členským státům, Komisi a agentuře, aby se zaměřily na úsilí o zlepšení bezpečnosti harmonizovaným způsobem.
(15)
Evropský systém klasifikace rizik by měl rovněž umožnit identifikaci hlavních rizikových oblastí v Unii na základě analýzy souhrnných informací z evropské perspektivy a podporovat činnosti Evropského programu pro bezpečnost letectví a Evropského plánu bezpečnosti letectví. K zajištění konzistentní a jednotné klasifikace rizik v členských státech by měla být zajištěna náležitá podpora ze strany Komise.
(16)
Za účelem usnadnění výměny informací by se měla hlášení o událostech uchovávat v databázích kompatibilních se systémem Evropského koordinačního centra pro systémy hlášení leteckých událostí (ECCAIRS) (software, který využívají všechny členské státy a evropská centrální evidence k uchovávání hlášení o událostech) a s taxonomií ADREP (taxonomie Mezinárodní organizace pro civilní letectví (dále jen „ICAO“), rovněž využívaná pro software ECCAIRS). Agentura a Komise by měly poskytovat technickou podporu umožňující interoperabilitu systémů.
(17)
Organizace by měly v jedné nebo více databázích uchovávat hlášení o událostech vyplývající z údajů o událostech shromážděných v rámci systémů povinných a podle okolností i dobrovolných hlášení událostí. Míra komplexnosti databáze by měla být přiměřená velikosti dotčené organizace nebo jejímu významu, pokud jde o cíle tohoto nařízení, a měla by obsahovat alespoň soubor údajů obsahující společná povinná datová pole a podle okolností i specifická datová pole.
(18)
Pokud je událostí dotčeno letadlo registrované v některém členském státě nebo provozované organizací usazenou v některém členském státě, měla by být tato událost hlášena i v případě, že k ní došlo mimo území uvedeného členského státu.
(19)
Informace o událostech by měly být v rámci Unie vyměňovány s cílem zlepšit zjišťování skutečných nebo potenciálních hrozeb. Tato výměna informací by měla členským státům rovněž umožnit přístup ke všem informacím o událostech, k nimž došlo na jejich území nebo v jejich vzdušném prostoru, ale které jsou hlášeny jinému členskému státu. Měla by agentuře rovněž umožnit získat přesné informace o událostech a přístup ke všem hlášením o událostech shromážděným v Unii, aby mohla v případě nutnosti přijmout nápravná opatření proti riziku zjištěnému v Unii. Tato výměna informací by měla příslušným orgánům členských států umožnit získávat přesné informace o událostech v jejich vzdušném prostoru a v případě nutnosti přijmout nápravná opatření proti riziku zjištěnému na jejich území.
(20)
Cílem výměny informací o událostech by především mělo být předcházení leteckým nehodám a incidentům. Tato výměna by neměla sloužit k určení viny nebo odpovědnosti ani ke stanovení referenčních hodnot, pokud jde o úroveň bezpečnosti.
(21)
Nejefektivněji lze výměnu velkého množství bezpečnostních informací mezi všemi členskými státy, Komisí a agenturou zajistit prostřednictvím evropské centrální evidence, budou-li k ní mít členské státy, Komise a agentura plný přístup.
(22)
Veškeré informace související s bezpečností, které pocházejí z hlášení o událostech shromážděných v Unii, by měly být do evropské centrální evidence předávány včas. To by se mělo týkat shromažďování informací o incidentech, ale také informací o nehodách a vážných incidentech vyšetřovaných podle nařízení (EU) č. 996/2010.
(23)
Toto nařízení by se mělo vztahovat na informace o událostech uložené v databázích organizací, členských států nebo agentury.
(24)
Veškeré informace týkající se bezpečnosti obsažené v evropské centrální evidenci by měly být plně dostupné subjektům, které jsou pověřeny řízením bezpečnosti civilního letectví v rámci Unie, včetně agentury, a orgánům příslušným pro vyšetřování nehod a incidentů v Unii.
(25)
Zúčastněné osoby by měly mít možnost požádat o přístup k určitým informacím obsaženým v evropské centrální evidenci za předpokladu, že dodrží předpisy týkající se ochrany důvěrnosti těchto informací a anonymitu osob, jichž se hlášení týká.
(26)
Jelikož jsou vnitrostátní kontaktní místa nejlépe obeznámena se zúčastněnými osobami, jež jsou usazeny v daném členském státě, mělo by se každé vnitrostátní kontaktní místo zabývat žádostmi od zúčastněných osob usazených na území tohoto členského státu. Komise by se měla zabývat žádostmi od zúčastněných osob ze třetích zemí a od mezinárodních organizací.
(27)
Informace obsažené v hlášení o události by měly být analyzovány a měla by být identifikována bezpečnostní rizika. Následně by měla být identifikována případná vhodná opatření na zvýšení bezpečnosti letectví, která by měla být včas provedena. Informace o analýze a návazných opatřeních ve vztahu k událostem by měly být šířeny v rámci organizací, příslušných orgánů členských států a agentury, jelikož poskytování zpětné vazby k nahlášeným událostem motivuje jednotlivce k tomu, aby události hlásili. Informace o analýze a návazných opatřeních ve vztahu k událostem by měly být v příslušných případech pokud možno sdělovány rovněž jednotlivcům, kteří události přímo hlásili příslušným orgánům členských států a agentuře. Tato zpětná vazba by měla být v souladu s předpisy o ochraně důvěrnosti a totožnosti osob podávajících hlášení a osob uvedených v hlášení o události podle tohoto nařízení.
(28)
Cílem tohoto nařízení by mělo být napomáhat členským státům, agentuře a organizacím při řízení rizik v oblasti bezpečnosti letectví. Pro systémy řízení bezpečnosti v rámci organizací jsou doplněním systémy řízení bezpečnosti členských států a agentury. Zatímco organizace se zaměřují na řízení bezpečnostních rizik souvisejících s jejich konkrétní činností, příslušné orgány členských států a agentura řídí bezpečnostní rizika pro systémy letectví členských států jako celku a celé Unie, přičemž se v každém dotčeném členském státě nebo na úrovni Unie zabývají společnými riziky v oblasti letecké bezpečnosti. Povinnosti agentury a příslušných orgánů členských států by neměly zbavit organizace jejich přímých povinností týkajících se řízení bezpečnosti přímo související s produkty a službami, které poskytují. Za tímto účelem by organizace měly shromažďovat a analyzovat informace o událostech, aby mohly identifikovat a omezovat hrozby související s jejich činností. Rovněž by měly hodnotit související bezpečnostní rizika a vyčlenit zdroje pro přijetí rychlých a vhodných opatření na snížení rizika. Celý proces by měl být sledován příslušným orgánem, který by měl v případě potřeby vyžadovat přijetí dalších opatření, aby bylo zajištěno řádné vyřešení bezpečnostních nedostatků. Příslušné orgány členských států a agentury by měly současně doplňovat systémy řízení bezpečnosti organizací na úrovni členských států a na celoevropské úrovni.
(29)
Členské státy by při určování opatření, která mají být zahrnuta do jejich státního programu pro bezpečnost a státního plánu bezpečnosti, a s cílem zajistit, aby tato opatření byla empiricky podložená, měly využívat informace získané z hlášení o událostech a z jejich analýz. Bezpečnostní programy a bezpečnostní plány členských států jsou na evropské úrovni doplněny Evropským programem pro bezpečnost letectví a Evropským plánem bezpečnosti letectví.
(30)
Jelikož cíle zvýšení bezpečnosti civilního letectví nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, protože systémy hlášení, které provozují členské státy izolovaně, jsou méně efektivní než koordinovaná síť s výměnou informací umožňující identifikaci možných bezpečnostních problémů a hlavních rizikových oblastí na úrovni Unie, měla by být analýza na vnitrostátní úrovni doplněna o analýzu a návazná opatření na úrovni Unie, aby bylo zajištěno lepší předcházení leteckým nehodám a incidentům. Tento úkol by na úrovni Unie měla provádět síť analytiků bezpečnosti letectví za koordinace s agenturou a Komisí. Síť analytiků bezpečnosti letectví by měla být oprávněna konsensuálně rozhodnout, že na svá zasedání přizve pozorovatele, včetně zaměstnanců z oboru či zástupců podniků.
(31)
Evropský program pro bezpečnost letectví a Evropský plán bezpečnosti letectví by měly činnost sítě analytiků bezpečnosti letectví využívat zejména k určení toho, které opatření je potřeba na úrovni Unie provést, a to na základě podložených faktů.
(32)
Veřejnosti by měly být poskytnuty obecné souhrnné informace o úrovni bezpečnosti letectví v členských státech a v Unii. Mělo by se jednat především o informace o trendech a analýzách vyplývajících ze zkušeností při uplatňování tohoto nařízení v členských státech, jakož i o souhrnné informace o obsahu evropské centrální evidence. Tyto informace o úrovni bezpečnosti lze poskytovat formou zveřejnění trendů, pokud jde o ukazatele výkonnosti v oblasti bezpečnosti (SPI).
(33)
Systém bezpečnosti civilního letectví je založen na zpětné vazbě a poučení z nehod a incidentů. Hlášení událostí a využití informací o událostech ke zvýšení bezpečnosti závisí na vztahu důvěry mezi osobou podávající hlášení a subjektem odpovědným za shromažďování a hodnocení těchto informací. To vyžaduje přísné uplatňování pravidel o ochraně důvěrnosti. Důvodem ochrany bezpečnostních informací před nepatřičným použitím a omezeného přístupu k evropské centrální evidenci pouze zúčastněným osobám, které se účastní zvyšování bezpečnosti civilního letectví, je zajistit trvalou dostupnost bezpečnostních informací, aby mohla být přijímána vhodná a včasná preventivní opatření a zvyšována bezpečnost letectví. V této souvislosti by citlivé bezpečnostní informace měly být vhodně chráněny a při jejich shromažďování by měla být chráněna jejich důvěrnost a jejich zdroje a zajištěna důvěra osob pracujících v civilním letectví v systém podávání hlášení událostí. Měla by být přijata vhodná opatření zajišťující, aby byla chráněna důvěrnost informací shromážděných prostřednictvím systémů hlášení událostí a aby byl omezen přístup k evropské centrální evidenci. Vnitrostátní pravidla týkající se volného přístupu k informacím by měla zohledňovat nezbytnou ochranu důvěrnosti těchto informací. Shromážděné informace by měly být přiměřeným způsobem chráněny před neoprávněným použitím či zveřejněním. Měly by být používány výlučně za účelem zachování nebo zvýšení bezpečnosti letectví a neměly by být použity k určení viny či odpovědnosti.
(34)
S cílem zajistit důvěru zaměstnanců či najatého personálu v systém podávání hlášení událostí organizace by informace vyplývající z hlášení o události měly být odpovídajícím způsobem chráněny a neměly by být používány pro jiné účely, než je zachování nebo zvýšení bezpečnosti letectví. K dosažení tohoto cíle by měly přispět zejména interní pravidla „spravedlivého posouzení“ přijaté organizacemi podle tohoto nařízení. Dalším účinným způsobem dosažení tohoto cíle může být omezení předávání osobních údajů či informací umožňujících zjištění totožnosti osoby podávající hlášení o události či jiných osob uvedených v hlášení o události tím, že budou odděleny útvary zpracovávající hlášení o událostech a jiné částí organizace.
(35)
Osoba podávající hlášení podle tohoto nařízení nebo osoba, která je v hlášení o události uvedena, by měla být řádně chráněna. V této souvislosti by hlášení o událostech měla být anonymizována a osobní údaje o osobách podávajících hlášení a o osobách, které jsou v hlášení o události uvedeny, by neměly být ukládány do databází.
(36)
Systém civilního letectví by měl rovněž podporovat „kulturu bezpečnosti“ usnadňující spontánní hlášení událostí, a prosazovat tak zásadu „spravedlivého posouzení“. Zásada „spravedlivého posouzení“ tvoří základní prvek širší „kultury bezpečnosti“, která je základem stabilního systému řízení bezpečnosti. Prostředí podporující zásady „kultury bezpečnosti“ by nemělo bránit přijetí opatření nezbytných pro zachování nebo zvýšení úrovně bezpečnosti letectví.
(37)
Zásada „spravedlivého posouzení“ by měla dotčené osoby povzbuzovat, aby hlásily informace související s bezpečností. Neměla by je však zprošťovat jejich běžné odpovědnosti. V této souvislosti by zaměstnanci a najatý personál neměli být žádným způsobem postihováni na základě informací, které poskytli podle tohoto nařízení, kromě případů úmyslného pochybení nebo případů, kdy dojde ke zjevnému, zásadnímu a závažnému přehlížení očividného rizika a k závažnému nesplnění profesní povinnosti věnovat situaci takovou péči, jíž je za daných okolností zjevně zapotřebí, což způsobí předvídatelnou škodu na zdraví či na majetku nebo závažným způsobem sníží úroveň bezpečnosti letectví.
(38)
S cílem podpořit častější hlášení událostí by bylo vhodné chránit nejen osoby podávající hlášení, ale i osoby uvedené v dotčeném hlášení. Tato ochrana by však neměla zbavit tyto osoby jejich ohlašovacích povinností podle tohoto nařízení. Zejména v případě, kdy je osoba uvedena v hlášení o události a sama má povinnost tutéž událost ohlásit, a záměrně tak neučiní, by měla této ochrany pozbýt a měly by jí být při uplatňování tohoto nařízení uloženy sankce.
(39)
Aniž je dotčeno vnitrostátní trestní právo a řádný výkon spravedlnosti, je důležité jasně stanovit míru, do jaké jsou osoba podávající hlášení události a další osoby uvedené v hlášení o události chráněny před újmou nebo stíháním.
(40)
Za účelem posílení důvěry osob v daný systém by zpracování hlášení o událostech mělo být upraveno tak, aby byla odpovídajícím způsobem chráněna důvěrná povaha totožnosti osoby podávající hlášení a dalších osob uvedených v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“. Cílem by mělo být v maximální míře umožnit zřízení nezávislého systému zpracování informací o událostech.
(41)
Významnou úlohu při identifikaci bezpečnostních hrozeb a bezpečnostních nedostatků plní zaměstnanci organizací, příslušných orgánů členských států a agentury, kteří jsou zapojeni do hodnocení, zpracování nebo analýzy informací o událostech. Ze zkušeností vyplývá, že při analýze událostí se znalostí okolností známých v návaznosti na určitou nehodu vede analýza k identifikaci rizik a nedostatků, jež by jinak nemusely být odhaleny. Je proto možné, že by osoby zapojené do hodnocení, zpracování nebo analýzy informací o událostech mohly mít obavy z potenciálních důsledků v podobě stíhání soudními orgány. Aniž je dotčeno vnitrostátní trestní právo a řádný výkon spravedlnosti, měly by se členské státy zdržet zahájení řízení vůči osobám, jež jsou v rámci příslušných orgánů členských států zapojeny do hodnocení, zpracování nebo analýzy informací o událostech, pokud jde o rozhodnutí přijatá těmito osobami v rámci jejich pracovních povinností, která se později při zpětném zkoumání ukázala jako chybná či neúčinná, avšak která v okamžiku přijetí a s ohledem na informace v té době dostupné byla přiměřená a adekvátní.
(42)
Zaměstnanci a najatý personál by měli mít možnost hlásit porušení zásad, které vymezují jejich ochranu, stanovených tímto nařízením a za hlášení takovýchto porušení by neměli být trestáni. Členské státy by měly definovat důsledky pro ty, kdo poruší zásady ochrany osoby podávající hlášení a dalších osob uvedených v hlášení o události, a měly by podle okolností přijmout nápravná opatření nebo sankce.
(43)
Je možné, že osoby budou od hlášení událostí odrazovány obavami z výpovědi ve vlastní neprospěch a z potenciálních důsledků v podobě stíhání soudními orgány. Cílů tohoto nařízení lze dosáhnout bez nepatřičného narušení systémů spravedlnosti členských států. Proto je vhodné stanovit, aby neúmyslné či nedbalostní porušení právních předpisů, na něž jsou orgány členských států upozorněny výhradně v důsledku hlášení podle tohoto nařízení, nevedlo k disciplinárnímu, správnímu ani soudnímu řízení, pokud příslušná vnitrostátní pravidla trestního práva nestanoví jinak. Právo třetích osob dát podnět k občanskoprávnímu řízení by však tímto zákazem nemělo být dotčeno a mělo by se řídit výhradně vnitrostátními právními předpisy.
(44)
S ohledem na budování prostředí „spravedlivého posouzení“ by členské státy měly mít i nadále možnost rozšířit zákaz použití hlášení o události jakožto důkazu proti osobám podávajícím hlášení ze správního a disciplinárního řízení i na řízení občanskoprávní či trestní.
(45)
Dále by měla být posílena spolupráce mezi orgány pro provozní bezpečnost a justičními orgány, jež by měla být formalizována prostřednictvím předem uzavřených ujednání, která by měla respektovat vyváženost různých dotčených veřejných zájmů a která by zejména měla upravovat přístup k hlášením o událostech uloženým ve vnitrostátních databázích a využití těchto hlášení.
(46)
Aby bylo možné podporovat větší odpovědnost svěřenou agentuře tímto nařízením, měly by jí být přiděleny dostatečné zdroje, aby byla schopna plnit dodatečné úkoly, jež jí jsou svěřeny.
(47)
Za účelem doplnění nebo pozměnění tohoto nařízení by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(48)
Při uplatňování tohoto nařízení by Komise měla konzultovat agenturu a síť analytiků bezpečnosti letectví uvedených v tomto nařízení.
(49)
Za účelem zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (5).
(50)
Při uplatňování tohoto nařízení by měla být plně respektována pravidla pro zpracování údajů a ochranu fyzických osob stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7). Při uplatňování tohoto nařízení by měla být plně respektována pravidla pro přístup k údajům stanovená v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (8), kromě případů, kdy se jedná o šíření údajů a informací obsažených v evropské centrální evidenci, které jsou chráněny podle přísnějších pravidel stanovených v tomto nařízení.
(51)
Zejména by měly být uplatněny sankce vůči osobě, která v rozporu s tímto nařízením zneužije informace chráněné tímto nařízením, postihne osobu podávající hlášení nebo další osoby v hlášení o události uvedené s výjimkou případů stanovených tímto nařízením, nevytvoří prostředí vhodné k tomu, aby bylo umožněno shromažďování údajů o událostech, neanalyzuje shromážděné informace, nejedná s cílem řešit zjištěné reálné nebo potenciální bezpečnostní nedostatky nebo nesdílí informace shromážděné při uplatňování tohoto nařízení.
(52)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž vytvoření společných pravidel v oblasti hlášení událostí v civilním letectví, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, ale spíše jej může být z důvodu jeho celoevropské působnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality podle uvedeného článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle.
(53)
Nařízení (EU) č. 996/2010 by proto mělo být změněno.
(54)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES (9), nařízení Komise (ES) č. 1321/2007 (10) a nařízení Komise (ES) č. 1330/2007 (11) by proto měly být zrušeny.
(55)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 45/2001 a dne 10. dubna 2013 vydal stanovisko k aspektům tohoto nařízení, jež se týkají ochrany údajů (12),
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle
1. Cílem tohoto nařízení je zvýšení bezpečnosti letectví zajištěním toho, aby byly příslušné informace týkající se bezpečnosti civilního letectví hlášeny, shromažďovány, ukládány, chráněny, vyměňovány, rozšiřovány a analyzovány.
Toto nařízení zajišťuje:
a)
aby byla ve vhodných případech včas na základě analýzy získaných informací přijímána bezpečnostní opatření;
b)
byly neustále dostupné bezpečnostní informace na základě předpisů o ochraně důvěrnosti a o vhodném používání informací a na základě harmonizované a posílené ochrany osob podávajících hlášení a osob v hlášení o události uvedených;
c)
aby rizika v oblasti bezpečnosti letectví byla zkoumána a řešena na úrovni Unie i členských států.
2. Hlášení událostí slouží výhradně pro předcházení nehodám a incidentům, nikoli k určování viny a odpovědnosti.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„osobou podávající hlášení“ fyzická osoba podávající hlášení o události nebo o jiné informaci související s bezpečností podle tohoto nařízení;
2)
„letadlem“ zařízení schopné vyvozovat síly nesoucí jej v atmosféře z reakcí vzduchu, které nejsou reakcemi vůči zemskému povrchu;
3)
„incidentem“ incident ve smyslu nařízení (EU) č. 996/2010;
4)
„vážným incidentem“ vážný incident ve smyslu nařízení (EU) č. 996/2010;
5)
„nehodou“ nehoda ve smyslu nařízení (EU) č. 996/2010;
6)
„anonymizovanou informací“ informace pocházející z hlášení o události, z níž byly odstraněny všechny osobní údaje, jako jsou jména či adresy fyzických osob;
7)
„událostí“ jakákoliv událost s dopadem na bezpečnost, která ohrožuje nebo v případě, že není odstraněna nebo řešena, by mohla ohrozit letadlo, osoby na palubě nebo jiné osoby, a zahrnuje zejména nehody nebo vážné incidenty;
8)
„organizací“ jakákoli organizace, která poskytuje letecké výrobky nebo která zaměstnává osoby, u nichž se požaduje hlášení událostí podle čl. 4 odst. 6, nebo smluvně zajišťuje či využívá jejich služby;
9)
„anonymizací“ postup, v jehož rámci jsou z podaných hlášení o události odstraněny všechny osobní údaje, které se vztahují k osobě podávající hlášení a k osobám uvedeným v hlášení o události a veškeré podrobnosti, včetně názvu organizace či organizací podílejících se na události, které mohou odhalit totožnost osoby podávající hlášení či třetích osob nebo vést k odhalení těchto informací odvozením z hlášení o události;
10)
„hrozbou“ okolnost či předmět, jež mohou způsobit úmrtí či zranění osob, poškození zařízení či konstrukce, ztrátu materiálu či omezení schopnosti osob plnit předepsanou funkci;
11)
„orgánem pro šetření“ stálý vnitrostátní orgán pro šetření v civilním letectví provádějící šetření nebo dohled nad nimi ve smyslu článku 4 nařízení (EU) č. 996/2010;
12)
„spravedlivým posouzením“ přístup, podle nějž nejsou klíčoví pracovníci nebo jiné osoby trestáni za činnosti, opomenutí nebo přijatá rozhodnutí, která odpovídají jejich zkušenostem a výcviku, ale podle nějž se netoleruje hrubá nedbalost, úmyslné přestupky a činy směřující k destrukci;
13)
„kontaktním místem“:
a)
příslušný orgán určený každým členským státem podle čl. 6 odst. 3, pokud žádost o informace podává zúčastněná osoba usazená v některém členském státě;
b)
Komise, pokud žádost o informace podává zúčastněná osoba, která je usazená mimo Unii;
14)
„zúčastněnou osobou“ jakákoli fyzická osoba, jakákoli právnická osoba nebo jakýkoli úřední subjekt bez ohledu na to, zda má vlastní právní subjektivitu, či nikoli, které jsou schopny se podílet na zvyšování bezpečnosti letectví tak, že mají přístup k informacím o událostech vyměňovaným mezi členskými státy, a které spadají do jedné z kategorií zúčastněných osob stanovených v příloze II;
15)
„státním programem bezpečnosti“ integrovaný soubor právních předpisů a činností, jehož cílem je řízení bezpečnosti civilního letectví v členském státě;
16)
„Evropským plánem bezpečnosti letectví“ posouzení bezpečnostních otázek a související akční plán na evropské úrovni;
17)
„Evropským programem pro bezpečnost letectví“ integrovaný soubor předpisů na úrovni Unie spolu s činnostmi a procesy užívanými ke společnému řízení bezpečnosti civilního letectví na evropské úrovni;
18)
„systémem řízení bezpečnosti“ systematický přístup k řízení bezpečnosti včetně nezbytných organizačních struktur, odpovědnosti, politik a postupů, včetně systému řízení, který se zabývá řízením bezpečnosti, ať již je nezávislý, nebo integrovaný do jiných systémů řízení organizace.
Článek 3
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví pravidla pro:
a)
hlášení událostí, které ohrožují nebo které, pokud by nebyly napraveny nebo řešeny, by ohrozily letadlo, osoby na palubě, jakékoliv další osoby, vybavení či instalaci s dopadem na provoz letadla, a poskytování příslušných informací souvisejících s bezpečností;
b)
analyzování a navazující opatření ve vztahu k ohlášené událostí a informacím týkajícím se bezpečnosti;
c)
ochranu pracovníků v letectví;
d)
odpovídající využití shromážděných informací týkajících se bezpečnosti;
e)
začlenění informací shromážděných do evropské centrální evidence, a pro
f)
šíření anonymizovaných informací mezi zúčastněnými osobami, aby tak tyto osoby měly k dispozici informace, které potřebují ke zvýšení bezpečnosti letectví.
2. Toto nařízení se vztahuje na události a jiné informace související s bezpečností civilních letadel, s výjimkou letadel uvedených v příloze II nařízení (ES) č. 216/2008. Členské státy mohou rozhodnout o tom, že se toto nařízení bude rovněž vztahovat na události a jiné informace související s bezpečností letadel uvedených v příloze II uvedeného nařízení.
Článek 4
Povinné hlášení
1. Události, které mohou představovat významné riziko pro bezpečnost letectví a spadají do níže uvedených kategorií, hlásí osoby uvedené v odstavci 6 prostřednictvím systému povinného hlášení událostí podle tohoto článku:
a)
události související s provozem letadla, jako jsou:
i)
události související se srážkou,
ii
události související se vzletem a přistáním,
iii)
události související s palivem,
iv)
události během letu,
v)
události související s komunikací,
vi)
události související se zraněním, nouzovými stavy a jinými kritickými situacemi,
vii)
události související se ztrátou zdravotní způsobilosti člena nebo členů posádky a jiné události související s posádkou,
viii)
události související s povětrnostními podmínkami či bezpečností;
b)
události související s technickými podmínkami, údržbou a opravou letadla, jako jsou:
i)
konstrukční závady,
ii)
poruchy systému,
iii)
problémy při údržbě a opravě,
iv)
problémy týkající se pohonu (včetně motorů, vrtulí a rotorových systémů) a problémy týkající se pomocné energetické jednotky;
c)
události týkající se letových navigačních služeb a zařízení, jako jsou:
i)
srážky, srážky, k nimž téměř došlo, nebo možné srážky,
ii)
zvláštní události týkající se uspořádání letového provozu či letových navigačních služeb (ATM/ANS) a
iii)
provozní události týkající se ATM/ANS;
d)
události související s letišti a pozemními službami, jako jsou:
i)
události související s letištními činnostmi a zařízeními,
ii)
události související s odbavováním cestujících, zavazadel, pošty a nákladu a
iii)
události související s pozemním odbavováním letadel a souvisejícími službami.
2. Každá organizace usazená v členském státě zřídí povinný systém podávání hlášení usnadňující shromažďování údajů o událostech uvedených v odstavci 1.
3. Každý členský stát zřídí povinný systém podávání hlášení usnadňující shromažďování údajů o událostech, včetně shromažďování údajů o událostech shromážděných organizacemi podle odstavce 2.
4. Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) zřídí povinný systém podávání hlášení usnadňující shromažďování údajů o událostech, včetně údajů o událostech shromážděných podle odstavce 2 organizacemi certifikovanými nebo schválenými agenturou.
5. Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů seznam klasifikovaných událostí, k nimž se má odkazovat při hlášení událostí podle odstavce 1. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 19 odst. 2.
Komise do těchto prováděcích aktů zahrne samostatný seznam klasifikovaných událostí vztahující se na jiná než složitá motorová letadla. Tento seznam je zjednodušenou verzí seznamu uvedeného v předchozím pododstavci včetně případných úprav podle zvláštností odvětví letectví.
6. Následující fyzické osoby nahlašují události uvedené v odstavci 1 pokud možno prostřednictvím systému zřízeného v souladu s odstavcem 2 organizací, u níž jsou zaměstnány, nebo která je najímá či využívá jejich služeb, nebo pokud to není možné, prostřednictvím systému zřízeného v souladu s odstavcem 3 členskými státy, v nichž je jejich organizace usazena, nebo státem, jenž vydal, potvrdil nebo převedl licence pilotů, nebo prostřednictvím systému zřízeného v souladu s odstavcem 4 agenturou:
a)
velící pilot, nebo v případě, že velící pilot není schopen událost nahlásit, kterýkoliv další člen posádky v linii velení letadla zaregistrovaného v členském státě nebo letadla zaregistrovaného mimo Unii, ale používaného provozovatelem, nad jehož provozem zajišťuje dohled členský stát, nebo provozovatelem usazeným v Unii;
b)
osoba podílející se na konstrukci, výrobě, udržování letové způsobilosti, sledování údržby či úpravě letadla, či kteréhokoliv zařízení či jeho části pod dohledem členského státu či pod dohledem agentury;
c)
osoba, jež podepisuje osvědčení kontroly letové způsobilosti či osvědčení o uvolnění do provozu týkající se letadla či jakéhokoliv zařízení či jeho části, pod dohledem členského státu nebo agentury;
d)
osoba zastávající funkci, která vyžaduje, aby byla členským státem schválena jako pracovník poskytovatele služeb letového provozu, jemuž je svěřena odpovědnost týkající se letových navigačních služeb, nebo pracovník letové informační služby;
e)
osoba zastávající funkci související se zajištěním bezpečnosti letiště, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 (13);
f)
osoba zastávající funkci spojenou s instalací, pozměňováním, údržbou, opravou, renovací, letovou zkouškou nebo kontrolou leteckých navigačních zařízení, nad nimiž vykonává dohled členský stát;
g)
osoba zastávající funkci spojenou s pozemním odbavováním letadel, včetně tankování, sestavení nákladového listu, nakládky, odmrazování a vlečení na letišti podle nařízení (ES) č. 1008/2008.
7. Osoby uvedené v odstavci 6 nahlásí události do 72 hodin od okamžiku, kdy se o události dozví, nebrání-li tomu mimořádné okolnosti.
8. Po oznámení události každá organizace usazená v členském státě, na niž se nevztahuje odstavec 9, ohlásí co nejdříve, avšak v každém případě do 72 hodin od zjištění události příslušnému orgánu daného členského státu uvedenému v čl. 6 odst. 3 údaje o událostech shromážděné podle odstavce 2 tohoto článku.
9. Po oznámení události každá organizace usazená v členském státě a certifikovaná nebo schválená agenturou ohlásí agentuře co nejdříve, avšak v každém případě do 72 hodin od zjištění události, údaje o událostech shromážděné podle odstavce 2.
Článek 5
Dobrovolné hlášení
1. Každá organizace usazená v členském státě zřídí systém dobrovolného hlášení usnadňující shromažďování:
a)
údajů o událostech, které by systém povinného podávání hlášení nemusel zachytit;
b)
jiných informací souvisejících s bezpečností, které osoba podávající hlášení vnímá jako skutečnou nebo potenciální hrozbu pro bezpečnost letectví.
2. Každý členský stát zřídí systém dobrovolného podávání hlášení usnadňující shromažďování:
a)
údajů o událostech, které by systém povinného podávání hlášení nemusel zachytit;
b)
jiných informací souvisejících s bezpečností, které osoba podávající hlášení vnímá jako skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví.
Tento systém rovněž zahrnuje, nikoli však výlučně, shromažďování informací předaných organizacemi podle odstavce 6.
3. Agentura zřídí systém dobrovolného hlášení usnadňující shromažďování:
a)
údajů o událostech, které by systém povinného hlášení nemusel zachytit;
b)
jiných informací souvisejících s bezpečností, které osoba podávající hlášení vnímá jako skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví.
Tento systém rovněž zahrnuje, nikoli však výlučně, shromažďování informací předaných organizacemi certifikovanými nebo schválenými agenturou podle odstavce 5.
4. Systémy dobrovolného hlášení se využívají pro usnadnění shromažďování údajů o událostech nebo jiných informací související s bezpečností:
a)
které nepodléhají povinnému hlášení podle čl. 4 odst. 1;
b)
nahlášených osobami, které nejsou uvedeny v čl. 4 odst. 6.
5. Každá organizace usazená v členském státě a certifikovaná nebo schválená agenturou hlásí včas agentuře údaje o událostech a informace související s bezpečností, které byly shromážděny podle odstavce 1 a které mohou zahrnovat skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví.
6. Každá organizace usazená v členském státě, která není certifikovaná nebo schválená agenturou, hlásí včas příslušnému orgánu tohoto členského státu určenému podle čl. 6 odst. 3 údaje o událostech a jiné informace související s bezpečností, které byly shromážděny podle odstavce 1 tohoto článku a které mohou zahrnovat skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví. Členské státy mohou požadovat od kterékoli organizace usazené na jejich území, aby poskytla údaje o všech událostech shromážděné podle odstavce 1 tohoto článku.
7. Členské státy, agentura a organizace mohou zřídit další systémy shromažďování a zpracování bezpečnostních informací shromažďující údaje o událostech, které by nemusely být zachyceny systémy podávání hlášení uvedenými v článku 4 a v odstavcích 1, 2 a 3 tohoto článku. Tyto systémy mohou zahrnovat hlášení jiným subjektům než těm, které jsou uvedeny v čl. 6 odst. 3, a mohou zahrnovat aktivní účast:
a)
leteckého průmyslu;
b)
profesních organizací zaměstnanců v letectví.
8. Informace získané ze systémů dobrovolného a povinného podávání hlášení mohou být sloučeny do jednoho systému.
Článek 6
Shromažďování a uchovávání informací
1. Každá organizace usazená v členském státě určí jednu nebo více osob, aby se nezávisle zabývaly shromažďováním, hodnocením, zpracováním, analýzou a uchováváním údajů o událostech hlášených podle článku 4 a 5.
Zpracování těchto hlášení musí být prováděno tak, aby se předešlo používání informací pro jiné účely, než je bezpečnost, přičemž je odpovídajícím způsobem chráněna totožnost osoby podávající hlášení a osoby uvedené v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“.
2. Po dohodě s příslušným orgánem mohou malé organizace zavést zjednodušený systém pro shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzu a uchovávání podrobných údajů o událostech. Tyto úkoly mohou sdílet s organizacemi stejného typu a současně se řídit předpisy o důvěrnosti a ochraně podle tohoto nařízení.
3. Každý členský stát určí jeden nebo více příslušných orgánů, které zřídí systém nezávislého shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzy a uchovávání údajů o událostech hlášených podle článků 4 a 5.
Zpracování těchto hlášení musí být prováděno tak, aby se předešlo používání informací pro jiné účely, než je bezpečnost, přičemž je odpovídajícím způsobem chráněna totožnost osoby podávající hlášení a osob uvedených v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“.
Orgány, jež mohou být určeny, společně nebo samostatně, podle prvního pododstavce, jsou:
a)
vnitrostátní úřad pro civilní letectví nebo
b)
orgán pro šetření nebo
c)
jakýkoliv jiný nezávislý orgán nebo subjekt usazený v Unii pověřený touto funkcí.
Určí-li členský stát více než jeden orgán nebo subjekt, rozhodne, který z nich bude kontaktním místem pro předávání informací podle čl. 8 odst. 2.
4. Agentura určí jednu nebo více osob, které zřídí systém pro shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzu a uchovávání údajů o událostech hlášených v souladu s články 4 a 5.
Zpracování těchto hlášení musí být prováděno tak, aby se předešlo používání informací pro jiné účely, než je bezpečnost, přičemž je odpovídajícím způsobem chráněna totožnost osoby podávající hlášení a osob uvedených v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“.
5. Organizace uchovávají hlášení o událostech vypracovaná na základě údajů o událostech shromážděných v souladu s články 4 a 5 v jedné či několika databázích.
6. Příslušné orgány uvedené v odstavci 3 uchovávají hlášení o událostech vypracovaná na základě údajů o událostech shromážděných v souladu s články 4 a 5 ve vnitrostátní databázi.
7. V uvedené vnitrostátní databázi se uchovávají rovněž příslušné informace o nehodách a vážných incidentech shromážděné či podané orgány pro šetření.
8. Agentura uchovává hlášení o událostech na základě údajů o událostech shromážděných v souladu s články 4 a 5 v databázi.
9. Orgány pro šetření mají pro účely plnění svých povinností stanovených v čl. 5 odst. 4 nařízení (EU) č. 996/2010 plný přístup do příslušné vnitrostátní databáze uvedené v odstavci 6.
10. Orgány členského státu pro civilní letectví mají pro účely plnění svých povinností v oblasti bezpečnosti úplný přístup do příslušné vnitrostátní databáze uvedené v odstavci 6.
Článek 7
Kvalita a obsah hlášení o událostech
1. Hlášení o událostech uvedená v článku 6 musí obsahovat alespoň informace uvedené v příloze I.
2. Hlášení o událostech uvedená v čl. 6 odst. 5, 6 a 8 musí obsahovat klasifikaci bezpečnostního rizika dotčené události. Tuto klasifikaci posoudí a případně změní a následně schvaluje příslušný orgán členského státu či agentury v souladu se společným evropským systémem klasifikace rizik uvedeným v odstavci 5 tohoto článku.
3. Organizace, členské státy a agentura zavedou postupy pro kontrolu kvality údajů s cílem zvýšit jejich konzistentnost, zejména mezi původně shromážděnými informacemi a hlášením uloženým v databázi.
4. Databáze uvedené v čl. 6 odst. 5, 6 a 8 používají formáty, které:
a)
jsou standardizované za účelem usnadnění výměny informací a
b)
jsou kompatibilní se softwarem ECCAIRS a taxonomií ADREP.
5. Komise v úzké spolupráci s členskými státy a agenturou prostřednictvím sítě analytiků bezpečnosti letectví uvedené v čl. 14 odst. 2 vypracuje společný evropský systém klasifikace rizik s cílem umožnit organizacím, členským státům a agentuře klasifikaci událostí, pokud jde o bezpečnostní riziko. Přitom Komise zohlední potřebu slučitelnosti se stávajícími systémy klasifikace rizika.
Komise vypracuje tento systém do 15. května 2017 .
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 18, pokud jde o vymezení společného evropského systému klasifikace rizik.
7. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví mechanismy provádění společného evropského systému klasifikace rizik. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 19 odst. 2.
8. Komise a agentura podporují příslušné orgány členských států v jejich úkolu začleňování údajů, zejména pokud jde o:
a)
integraci minimálních informací uvedených v odstavci 1,
b)
klasifikaci rizika událostí uvedenou v odstavci 2 a
c)
zavedení procesů pro kontrolu kvality údajů uvedených v odstavci 3.
Komise a agentura poskytují tuto podporu takovým způsobem, aby přispívala k harmonizaci procesu vkládání údajů v členských státech zejména tím, že zaměstnancům pracujícím v orgánech či subjektech uvedených v čl. 6 odst. 1, 3 a 4 poskytují:
a)
poradenský materiál,
b)
semináře a
c)
vhodnou odbornou přípravu.
Článek 8
Evropská centrální evidence
1. Komise spravuje evropskou centrální evidenci k uchovávání všech hlášení o událostech shromážděných v Unii.
2. Každý členský stát po dohodě s Komisí aktualizuje evropskou centrální evidenci tím, že do ní předává veškeré informace týkající se bezpečnosti, které jsou uloženy ve vnitrostátních databázích uvedených v čl. 6 odst. 6.
3. Agentura dohodne s Komisí technické protokoly pro předávání veškerých hlášení o událostech, která shromáždila podle nařízení (ES) č. 216/2008 a prováděcích pravidel k němu, zejména hlášení o událostech uložených ve vnitřním systému podávání hlášení (IORS), jakož i informací shromážděných podle čl. 4 odst. 9 a čl. 5 odst. 5 do evropské centrální evidence.
4. Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme mechanismy pro správu evropské centrální evidence podle odstavce 1 a 2. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 19 odst. 2.
Článek 9
Výměna informací
1. Členské státy a agentura se účastní výměny informací tím, že veškeré informace související s bezpečností uložené v jejich příslušných databázích pro podávání hlášení zpřístupní příslušným orgánům ostatních členských států, agentuře a Komisi, a to prostřednictvím evropské centrální evidence.
Hlášení o událostech se předávají do evropské centrální evidence do 30 dnů od jejich uložení do vnitrostátní databáze.
Hlášení o událostech se aktualizují na základě dalších informací týkajících se bezpečnosti, kdykoli je to nutné.
2. Do evropské centrální evidence předávají členské státy rovněž informace týkající se nehod a vážných incidentů, a to takto:
a)
během probíhajícího šetření předběžné věcné informace o nehodách a vážných incidentech;
b)
po ukončení šetření:
i)
závěrečnou zprávu o šetření a
ii)
její shrnutí v angličtině, je-li k dispozici.
3. Členský stát nebo agentura co nejdříve předají veškeré informace týkající se bezpečnosti příslušným orgánům členských států nebo agentuře, pokud při shromažďování údajů o událostech, uchovávání hlášení o událostech nebo při provádění analýzy podle čl. 13 odst. 6 identifikují záležitosti týkající se bezpečnosti, které:
a)
považují za významné pro ostatní členské státy nebo agenturu, nebo
b)
mohou vyžadovat přijetí bezpečnostních opatření jiným členským státem či agenturou.
Článek 10
Šíření informací uložených v evropské centrální evidenci
1. Jakýkoli subjekt pověřený řízením bezpečnosti civilního letectví nebo orgán pro šetření v Unii má úplný zabezpečený online přístup k informacím o událostech obsaženým v evropské centrální evidenci.
Informace se používají v souladu s články 15 a 16.
2. Zúčastněné osoby uvedené v příloze II mohou požádat o přístup k určitým informacím obsaženým v evropské centrální evidenci.
Zúčastněné osoby usazené v Unii se s žádostí o informace obracejí na kontaktní místo členského státu, v němž jsou usazeny.
Zúčastněné osoby usazené mimo Unii se s žádostí obracejí na Komisi.
Je-li taková žádost podle tohoto odstavce podána, Komise informuje příslušný orgán dotčeného členského státu.
3. S výhradou čl. 15 odst. 2 nařízení (EU) č. 996/2010 se informace obsažené v evropské centrální evidenci o probíhajících šetřeních prováděných podle uvedeného nařízení zúčastněným osobám podle tohoto článku nesdělují.
4. Z bezpečnostních důvodů není zúčastněným osobám k evropské centrální evidenci umožněn přímý přístup.
Článek 11
Zpracování žádostí a rozhodnutí
1. Žádosti o informace obsažené v evropské centrální evidenci se předkládají za použití formulářů schválených kontaktním místem. Tyto formuláře musí obsahovat alespoň položky, které jsou uvedeny v příloze III.
2. Kontaktní místo, které obdrží žádost, ověří, že:
a)
žádost podává zúčastněná osoba a
b)
že je příslušné se touto žádostí zabývat.
Rozhodne-li kontaktní místo, že vyřízení této žádosti přísluší jinému členskému státu nebo Komisi, předá ji tomuto členskému státu nebo Komisi.
3. Kontaktní místo, které obdrží žádost, vyhodnotí v každém jednotlivém případě, zda je žádost odůvodněná a její splnění proveditelné.
Kontaktní místo smí zúčastněným osobám podávat informace v tištěné podobě nebo za použití zabezpečeného elektronického komunikačního prostředku.
4. Pokud je žádost přijata, kontaktní místo vymezí množství a úroveň informací, jež se mají poskytnout. Aniž jsou dotčeny články 15 a 16, omezí se informace pouze na to, co je nezbytně nutné pro účely žádosti.
Informace nesouvisející se zařízením, operacemi nebo oblastí činnosti zúčastněné osoby se poskytují pouze v souhrnné nebo anonymizované podobě. Pokud zúčastněná osoba předloží podrobné písemné odůvodnění, lze jí poskytnout informace, které nemají pouze souhrnnou podobu. Tyto informace se použijí v souladu s články 15 a 16.
5. Kontaktní místo poskytne zúčastněným osobám uvedeným v příloze II písm. b) pouze informace týkající se jejich zařízení, operací nebo oblasti činnosti.
6. Kontaktní místo, které obdrží žádost od zúčastněné osoby uvedené v příloze II písm. a), může přijmout rozhodnutí obecné povahy o tom, že bude uvedené zúčastněné osobě poskytovat informace pravidelně, a to za těchto podmínek:
a)
požadované informace se musí týkat zařízení, operací nebo oblasti činnosti zúčastněné osoby;
b)
rozhodnutím obecné povahy nelze udělit přístup k celému obsahu databáze;
c)
rozhodnutí obecné povahy se týká pouze přístupu k anonymizovaným informacím.
7. Zúčastněná osoba smí informace obdržené podle tohoto článku použít za těchto podmínek:
a)
zúčastněná osoba smí obdržené informace použít pouze k účelům uvedeným ve formuláři žádosti, jež by měly být slučitelné s cíli tohoto nařízení stanovenými v článku 1, a
b)
zúčastněná osoba nesmí obdržené informace bez písemného souhlasu toho, kdo informaci poskytl, dále šířit a přijme nezbytná opatření k zajištění přiměřené ochrany důvěrnosti obdržených informací.
8. Rozhodnutí o šíření informací podle tohoto článku se omezí na to, co je nezbytně nutné pro účely jejich uživatele.
Článek 12
Záznam žádostí a výměna informací
1. Kontaktní místo zaznamenává každou žádost, kterou obdrží, a opatření, které v návaznosti na takovou žádost přijme.
Kdykoli je obdržena žádost nebo přijato opatření, poskytnou se tyto informace včas Komisi.
2. Komise všem kontaktním místům zpřístupní aktualizovaný seznam žádostí, které různá kontaktní místa a Komise sama obdržely, jakož i opatření, která přijaly.
Článek 13
Analýza událostí a návazná opatření na úrovni členských států
1. Každá organizace usazená v členském státě vypracuje za účelem identifikace bezpečnostních hrozeb souvisejících se zjištěnými událostmi či skupinami událostí postup pro analýzu událostí shromážděných podle čl. 4 odst. 2 a čl. 5 odst. 1.
Na základě této analýzy stanoví případná vhodná nápravná nebo preventivní opatření nutná ke zvýšení bezpečnosti letectví.
2. Pokud organizace usazená v členském státě identifikuje na základě analýzy uvedené v odstavci 1 vhodná nápravná nebo preventivní opatření nezbytná k řešení skutečných nebo potenciálních bezpečnostních nedostatků v letectví:
a)
tato opatření bez zbytečného prodlení realizuje a
b)
zavede postup pro sledování provádění a účinnosti uvedených opatření.
3. Každá organizace usazená v některém členském státě pravidelně informuje své zaměstnance a najatý personál o analýze a návazných opatřeních k různým událostem, v souvislosti s nimiž se přijímají preventivní nebo nápravná opatření.
4. Pokud organizace usazená v členském státě, na niž se nevztahuje odstavec 5, zjistí na základě analýzy událostí či skupiny událostí hlášených v souladu s čl. 4 odst. 8 a čl. 5 odst. 6 skutečná nebo potenciální bezpečnostní rizika pro letectví, předá příslušnému orgánu uvedeného členského státu do 30 dnů ode dne oznámení události osobou podávající hlášení:
a)
předběžné výsledky analýzy událostí podle odstavce 1, jsou-li k dispozici;
b)
veškerá opatření, která mají být přijata podle odstavce 2.
Organizace v případě potřeby oznámí konečné výsledky provedené analýzy, jakmile budou k dispozici, a v zásadě do tří měsíců ode dne podání hlášení události.
Příslušný orgán členského státu může požádat organizace o předložení předběžných nebo konečných výsledků analýzy jakékoliv události, která mu byla oznámena, ale k níž neobdržel žádné další informace, či obdržel pouze předběžné výsledky.
5. Pokud organizace usazená v členském státě a certifikovaná nebo schválená agenturou zjistí skutečná nebo potenciální bezpečnostní rizika pro letectví na základě analýzy událostí či skupiny událostí hlášených v souladu s čl. 4 odst. 9 a čl. 5 odst. 5, předá agentuře do 30 dnů ode dne oznámení události osobou podávající hlášení:
a)
předběžné výsledky analýzy provedené podle odstavce 1, pokud jsou k dispozici, a
b)
veškerá opatření, která mají být přijata podle odstavce 2.
Organizace certifikovaná nebo schválená agenturou předá agentuře se v případě potřeby konečné výsledky provedené analýzy, jakmile budou k dispozici, a v zásadě do tří měsíců ode dne podání hlášení události.
Agentura může požádat organizace o předložení předběžných nebo konečných výsledků analýzy jakékoliv události, která jí byla oznámena, ale k níž neobdržela žádné další informace či obdržela pouze předběžné výsledky.
6. Každý členský stát a agentura vypracují za účelem identifikace bezpečnostních rizik spojených s hlášenými událostmi postup pro analýzu informací o událostech, jež jsou jim přímo hlášeny v souladu s čl. 4 odst. 6 a čl. 5 odst. 3. Na základě této analýzy stanoví veškerá vhodná nápravná nebo preventivní opatření nutná ke zvýšení bezpečnosti letectví.
7. Pokud členský stát nebo agentura identifikuje opatření nezbytná k řešení skutečných nebo potenciálních bezpečnostních nedostatků na základě analýzy uvedené v odstavci 6:
a)
provede bez zbytečného prodlení tato opatření a
b)
zavede postup pro sledování provádění a účinnosti uvedených opatření.
8. U každé události nebo skupiny událostí sledované podle odstavce 4 nebo 5 má každý členský stát a agentura přístup k provedené analýze a odpovídajícím způsobem sleduje opatření přijatá organizacemi, za něž odpovídají.
Pokud členský stát či agentura dojde k závěru, že provádění a účinnost ohlášených opatření není k řešení skutečných nebo potenciálních bezpečnostních nedostatků vhodné, zajistí, aby příslušná organizace přijala a provedla vhodná dodatečná opatření.
9. Dostupné informace týkající se analýzy a návazných opatření či skupin opatření k jednotlivým událostem či skupinám událostí získané podle tohoto článku se ukládají do evropské centrální evidence podle čl. 8 odst. 2 a 3 bez zbytečného prodlení a nejpozději do dvou měsíců od jejich uložení do vnitrostátní databáze.
10. Informace vyplývající z analýzy hlášení o událostech použijí členské státy jako vodítko pro identifikaci nápravných opatření, která mají být případně přijata v rámci státního programu bezpečnosti.
11. Za účelem informování veřejnosti o úrovni bezpečnosti v oblasti civilního letectví zveřejní každý členský stát alespoň jednou ročně bezpečnostní zprávu, která musí:
a)
obsahovat souhrnné a anonymizované informace o typu událostí a jiné informace týkající se bezpečnosti nahlášené prostřednictvím jeho vnitrostátních systémů povinného a dobrovolného hlášení;
b)
pojmenovat trendy;
c)
uvádět opatření, která členský stát přijal.
12. Členské státy mohou rovněž zveřejnit anonymizovaná hlášení o událostech a výsledky analýzy rizik.
Článek 14
Analýza událostí a navazující opatření na úrovni Unie
1. Komise, agentura a příslušné orgány členských států se ve vzájemné spolupráci pravidelně účastní výměny a analýzy informací obsažených v evropské centrální evidenci.
Aniž jsou dotčeny požadavky na ochranu důvěrnosti stanovené tímto nařízením, je možno v jednotlivých případech případně přizvat pozorovatele.
2. Spolupráce mezi Komisí, agenturou a příslušnými orgány členských států probíhá prostřednictvím sítě analytiků bezpečnosti letectví.
Síť analytiků bezpečnosti letectví přispívá ke zvýšení bezpečnosti letectví v Unii, zejména prováděním analýz bezpečnosti na podporu Evropského programu pro bezpečnost letectví a Evropského plánu bezpečnosti letectví.
3. Agentura podporuje činnost sítě analytiků bezpečnosti letectví, například pomocí při přípravě a organizaci jejích zasedání.
4. Agentura uvede informace o výsledku analýzy informací uvedené v odstavci 1 ve výroční bezpečnostní zprávě uvedené v čl. 15 odst. 4 nařízení (ES) č. 216/2008.
Článek 15
Ochrana důvěrnosti a vhodné používání informací
1. Členské státy a organizace v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, jakož i agentura, přijmou nezbytná opatření pro zajištění přiměřené ochrany důvěrnosti údajů o událostech, které obdrží podle článků 4, 5 a 10.
Každý členský stát, každá organizace usazená v členském státě nebo agentura zpracovává osobní údaje pouze v rozsahu nezbytném pro účely tohoto nařízení, a aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy provádějící směrnici 95/46/ES.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení týkající se ochrany informací o provozní bezpečnosti uvedená v článcích 12, 14 a 15 nařízení (EU) č. 996/2010, použijí se informace vyplývající z hlášení o událostech pouze pro účel, pro nějž byly shromážděny.
Členské státy, agentura a organizace nezpřístupní ani nevyužijí informace:
a)
k určování viny nebo odpovědnosti;
b)
ani pro účely jiné, než je zachování či zvýšení bezpečnosti letectví.
3. Komise, agentura a příslušné orgány členských států při plnění svých povinností podle článku 14 zajistí ve vztahu k informacím obsaženým v evropské centrální evidenci:
a)
ochranu důvěrnosti těchto informací, a
b)
že se jejich používání omezí na míru nezbytně nutnou k plnění jejich povinností souvisejících s bezpečností, aniž by se určovala vina či odpovědnost. V této souvislosti se uvedené informace použijí zejména pro řízení rizik a pro analýzu bezpečnostních trendů, jejímž výsledkem mohou být doporučení či opatření v oblasti bezpečnosti zabývající se skutečnými či potenciálními bezpečnostními nedostatky.
4. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány uvedené v čl. 6 odst. 3 a jejich příslušné justiční orgány vzájemně spolupracovaly na základě předem uzavřených správních ujednání. Cílem těchto předem uzavřených správních ujednání je zajistit správnou rovnováhu mezi potřebou řádného výkonu spravedlnosti na jedné straně a nutnou trvalou dostupností bezpečnostních informací na straně druhé.
Článek 16
Ochrana zdroje informací
1. Pro účely tohoto článku zahrnují „osobní údaje“ zejména jména a adresy fyzických osob.
2. Každá organizace usazená v členském státě zajistí, aby veškeré osobní údaje, mohly být k dispozici jiným zaměstnancům organizací, než jsou osoby určené podle čl. 6 odst. 1, pouze v případě, že je to zcela nezbytné pro šetření události s cílem zvýšit bezpečnost letectví.
Anonymizované informace mohou být v rámci organizace šířeny podle potřeby.
3. Každý členský stát zajistí, aby žádné osobní údaje nebyly nikdy zaznamenány do vnitrostátní databáze uvedené v čl. 6 odst. 6. Anonymizované informace mohou být zpřístupněny všem příslušným osobám, zejména s cílem umožnit jim plnění povinností, pokud jde o zvyšování bezpečnosti letectví.
4. Agentura zajistí, aby žádné osobní údaje nebyly nikdy zaznamenány do databáze agentury uvedené v čl. 6 odst. 8. Anonymizované informace mohou být zpřístupněny všem příslušným osobám, zejména s cílem umožnit jim plnění povinností, pokud jde o zvyšování bezpečnosti letectví.
5. Členským státům a agentuře nesmí být bráněno přijímat jakákoli opatření nezbytná pro zachování či zvýšení bezpečnosti letectví.
6. Aniž jsou dotčena příslušná vnitrostátní pravidla trestního práva, členské státy se zdrží zahájení řízení ve vztahu k neúmyslnému porušení právních předpisů, na něž jsou upozorněny výhradně v důsledku hlášení podle článků 4 a 5.
První pododstavec se nepoužije v případech uvedených v odstavci 10. Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo přijmout opatření na zvýšení ochrany osob podávajících hlášení nebo osob, které jsou v hlášení o události uvedeny, přičemž členské státy mohou zejména uplatňovat tato pravidla bez výjimek uvedených v odstavci 10.
7 Pokud je zahájeno disciplinární nebo správní řízení podle vnitrostátního práva, nepoužijí se informace uvedené v hlášeních o události proti:
a)
osobám podávajícím hlášení, nebo
b)
osobám, které jsou v hlášení uvedeny.
První pododstavec se nepoužije v případech uvedených v odstavci 10.
Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo přijmout opatření pro posílení ochrany osob podávajících hlášení nebo osob, které jsou v hlášení o události uvedeny, přičemž zejména mohou tuto ochranu rozšířit tak, aby se vztahovala na občanskoprávní nebo trestní řízení.
8. Členské státy mohou přijmout nebo ponechat v platnosti právní předpisy zaručující vyšší úroveň ochrany osoby podávající hlášení, nebo osoby, která je v hlášení o události uvedena, než je úroveň stanovená tímto nařízením.
9. S výjimkou případů, kdy se použije odstavec 10, nesmí být zaměstnanci a najatý personál, kteří podají hlášení o události nebo kteří jsou uvedeni v hlášení o události v souladu s články 4 a 5, nijak postihováni svým zaměstnavatelem nebo organizací, jíž jsou služby poskytovány, na základě informací, které osoba podávající hlášení sdělila.
10. Ochrana podle odstavců 6, 7 a 9 tohoto článku se nevztahuje na žádnou z těchto situací:
a)
případy úmyslného pochybení;
b)
případy zjevného, zásadního a závažného přehlížení očividného rizika a závažného nesplnění profesní povinnosti věnovat situaci takovou péči, jíž je za daných okolností zjevně zapotřebí, což způsobí předvídatelnou škodu na zdraví či na majetku nebo závažným způsobem sníží úroveň bezpečnosti letectví.
11. Každá organizace usazená v členském státě přijme po konzultaci se zástupci zaměstnanců interní předpisy popisující, jak jsou v uvedené organizaci zaručeny a realizovány zásady spravedlivého posouzení, zejména zásada uvedená v odstavci 9.
Subjekt určený podle odstavce 12 může požadovat přezkum interních předpisů organizací usazených v dotčeném členském státě před zavedením interních předpisů.
12. Každý členský stát určí subjekt odpovědný za provádění odstavců 6, 9 a 11.
Zaměstnanci a najatý personál mohou tomuto subjektu oznamovat údajná porušení pravidel stanovených tímto článkem. Zaměstnanci a najatý personál nesmí být za taková hlášení údajného porušení trestáni. Při podávání hlášení takového údajného porušení mohou zaměstnanci a najatý personál informovat Komisi.
Určený subjekt případně poskytne příslušným orgánům dotčeného členského státu poradenství ohledně opravných prostředků či sankcí při použití článku 21.
13. Dne 15. května 2019 a poté každých pět let předá každý členský stát Komisi zprávu o uplatňování tohoto článku, a zejména o činnostech subjektu určeného podle odstavce 12. Tato zpráva nesmí obsahovat žádné osobní údaje.
Článek 17
Aktualizace příloh
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 18 za účelem:
a)
aktualizace seznamu povinných datových polí v hlášení o události stanovených v příloze I, pokud se na základě zkušeností s uplatňováním tohoto nařízení ukáže, že jsou pro zvýšení bezpečnosti letectví nezbytné změny;
b)
aktualizace formuláře pro žádost o informace z evropské centrální evidence stanoveného v příloze III s ohledem na získané zkušenosti a nový vývoj;
c)
sladění všech příloh se softwarem ECCAIRS a s taxonomií ADREP, jakož i s právními akty přijatými Unií a s mezinárodními dohodami.
S cílem aktualizovat seznam povinných polí agentura a síť analytiků bezpečnosti letectví uvedená v čl. 14 odst. 2 poskytne Komisi příslušné stanovisko či příslušná stanoviska.
Článek 18
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v čl. 7 odst. 6 a článku 17 se Komisi svěřuje na dobu pěti let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomocí se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomocí uvedených v čl. 7 odst. 6 a v článku 17 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 7 odst. 6 a článku 17 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament a Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 19
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 65 nařízení (ES) č. 216/2008. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 20
Přístup k dokumentům a ochrana osobních údajů
1. S výjimkou článků 10 a 11, které stanoví přísnější pravidla pro přístup k údajům a informacím obsaženým v evropské centrální evidenci, není použitím tohoto nařízení dotčeno nařízení (ES) č. 1049/2001.
2. Použitím tohoto nařízení nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy provádějící směrnici 95/46/ES; toto nařízení se použije v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
Článek 21
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí Komisi tato ustanovení a veškeré jejich následné změny.
Článek 22
Změna nařízení (EU) č. 996/2010
Článek 19 nařízení (EU) č. 996/2010 se zrušuje.
Článek 19 se však použije až do dne použitelnosti tohoto nařízení podle čl. 24 odst. 3.
Článek 23
Zrušení
Směrnice 2003/42/ES, nařízení (ES) č. 1321/2007 a nařízení (ES) č. 1330/2007 se zrušují. Použijí se však až do dne použitelnosti tohoto nařízení podle čl. 24 odst. 3.
Článek 24
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Do 16. listopadu 2020 Komise zveřejní hodnotící zprávu o provádění tohoto nařízení a předá ji Evropskému parlamentu a Radě. Tato zpráva se zejména zaměří na přispění tohoto nařízení ke snížení počtu nehod letadel a souvisejících úmrtí. Komise případně na základě této zprávy do jednoho roku předloží návrhy na změnu tohoto nařízení.
3. Toto nařízení se použije 15. listopadu 2015 a ne dříve, než vstoupí v platnost prováděcí opatření uvedená v čl. 4 odst. 5. Článek 7 odst. 2 se použije, jakmile vstoupí v platnost akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty, kterými se specifikuje a vytváří společný evropský systém klasifikace rizik uvedený v čl. 7 odst. 6 a 7.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 3. dubna 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 376/2014,
annettu 3 päivänä huhtikuuta 2014,
poikkeamien ilmoittamisesta, analysoinnista ja seurannasta siviili-ilmailun alalla, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 996/2010 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/42/EY, komission asetusten (EY) N:o 1321/2007 ja (EY) N:o 1330/2007 kumoamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Olisi varmistettava unionin siviili-ilmailun yleinen korkea turvallisuustaso ja pyrittävä kaikin tavoin vähentämään onnettomuuksien ja vaaratilanteiden määrää, jotta voidaan varmistaa kansalaisten luottamus lentoliikenteeseen.
(2)
Siviili-ilmailussa tapahtuneiden kuolemaan johtaneiden onnettomuuksien määrä on pysynyt melko vakaana viime vuosikymmenen aikana. Ilmaliikenteen ennustettu kasvu sekä ilma-alusten lisääntyvä tekninen monimutkaisuus voivat tulevien vuosikymmenten aikana kuitenkin johtaa onnettomuuksien lukumäärän kasvuun.
(3)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 996/2010 (3) tavoitteena on ennaltaehkäistä onnettomuuksia helpottamalla nopean, tehokkaan ja laadukkaan turvallisuustutkinnan suorittamista. Tämän asetuksen ei tulisi vaikuttaa onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkintamenettelyyn, jota hoitavat asetuksessa (EU) N:o 996/2010 määritellyt kansalliset turvallisuustutkintaviranomaiset. Onnettomuuden tai vakavan vaaratilanteen yhteydessä poikkeamasta ilmoittamiseen sovelletaan myös asetusta (EU) N:o 996/2010.
(4)
Voimassa olevissa unionin lainsäätämisjärjestyksessä annetuissa säädöksissä, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 216/2008 (4) ja sen täytäntöönpanoasetuksissa asetetaan tietyille organisaatioille velvollisuus perustaa poikkeamailmoitusjärjestelmiä niiden turvallisuusjohtamisjärjestelmien yhteydessä. Asetuksen (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanoasetusten noudattamisen ei olisi vapautettava organisaatioita tämän asetuksen noudattamisesta. Vastaavasti tämän asetuksen noudattamisen ei olisi vapautettava organisaatioita asetuksen (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanoasetusten noudattamisesta. Tämän ei olisi kuitenkaan johdettava kahden rinnakkaisen ilmoitusjärjestelmän perustamiseen, ja asetusta (EY) N:o 216/2008, sen täytäntöönpanoasetuksia ja tätä asetusta olisi pidettävä toisiaan täydentävinä.
(5)
Kokemus on osoittanut, että vaaratilanteet ja muut puutteet ovat monesti paljastaneet turvallisuusriskien olemassaolon jo ennen onnettomuuden tapahtumista. Turvallisuudesta saatava tieto on sen vuoksi tärkeä resurssi mahdollisten turvallisuusriskien havaitsemiseksi. Lisäksi vaikka onnettomuuksista on ehdottoman tärkeää pystyä oppimaan, puhtaasti reaktiivisten järjestelmien käyttökelpoisuus on osoittautunut rajalliseksi yhä uusien parannusten aikaansaamisessa. Reaktiivisia järjestelmiä olisi sen vuoksi täydennettävä muunlaisia turvallisuustietoja käyttävillä proaktiivisilla järjestelmillä tehokkaiden parannusten aikaansaamiseksi ilmailun turvallisuuteen. Unionin, sen jäsenvaltioiden, Euroopan lentoturvallisuusviraston (jäljempänä ’virasto’) ja organisaatioiden olisi osaltaan edistettävä ilmailun turvallisuuden parantamista ottamalla käyttöön proaktiivisempia ja näyttöön perustuvia turvallisuusjärjestelmiä, joissa keskitytään ennaltaehkäisemään onnettomuuksia analysoimalla kaikki merkitykselliset turvallisuustiedot, mukaan lukien siviili-ilmailun poikkeamia koskevat tiedot.
(6)
Ilmailun turvallisuuden parantamiseksi asiaankuuluvia siviili-ilmailun turvallisuustietoja olisi ilmoitettava, kerättävä, tallennettava, suojattava, jaettava, levitettävä ja analysoitava, ja kerättyjen tietojen perusteella olisi toteutettava asianmukaisia turvallisuustoimia. Tämä proaktiivinen ja näyttöön perustuva lähestymistapa olisi pantava täytäntöön jäsenvaltioiden lentoturvallisuusviranomaisissa, organisaatioissa osana niiden turvallisuusjohtamisjärjestelmää ja virastossa.
(7)
Organisaatioille asetettujen poikkeamista ilmoittamista koskevien vaatimusten olisi oltava oikeassa suhteessa kyseessä olevan organisaation kokoon ja sen toiminnan laajuuteen. Siksi voi olla mahdollista erityisesti pienten organisaatioiden osalta päättää poikkeamien käsittelyyn liittyvien toimintojen yhdistämisestä organisaatiossa, poikkeamien ilmoittamista koskevien tehtävien jakamisesta muiden samantyyppisten organisaatioiden kanssa tai poikkeamia koskevien yksityiskohtaisten tietojen keräämisen, arvioinnin, käsittelyn, analysoinnin ja tallentamisen ulkoistamisesta jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten hyväksymille erikoistuneille yksiköille. Tällaisten yksiköiden olisi noudatettava tässä asetuksessa vahvistettuja suojelun ja luottamuksellisuuden periaatteita. Ulkoistavan organisaation olisi huolehdittava ulkoistettujen tehtävien asianmukaisesta valvonnasta ja oltava viime kädessä tili- ja vastuuvelvollinen tämän asetuksen mukaisten vaatimusten soveltamisesta.
(8)
On tarpeen varmistaa, että kentällä toimivat ilmailualan ammattilaiset ilmoittavat järjestelmällisesti ilmailun turvallisuudelle huomattavan riskin aiheuttavista poikkeamista. Pakollisia ilmoitusjärjestelmiä olisi täydennettävä vapaaehtoisilla ilmoitusjärjestelmillä, ja yksityishenkilöiden olisi molempien näiden järjestelmien avulla voitava ilmoittaa yksityiskohtaisia tietoja ilmailun turvallisuuteen liittyvistä poikkeamista. Pakollisia ja vapaaehtoisia ilmoitusjärjestelmiä olisi perustettava organisaatioihin, virastoon ja jäsenvaltioiden toimivaltaisiin viranomaisiin. Kerätyt tiedot olisi välitettävä viranomaiselle, joka on toimivaltainen toteuttamaan asianmukaista valvontaa ilmailun turvallisuuden parantamiseksi. Organisaatioiden olisi analysoitava ne poikkeamat, joilla saattaa olla vaikutusta turvallisuuteen, määritelläkseen niihin liittyvät turvallisuusriskit ja toteuttaakseen tarvittaessa asianmukaisia korjaavia tai ehkäiseviä toimia. Organisaatioiden olisi lähetettävä analyysiensä alustavat tulokset jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille tai virastolle, ja jos lopullisessa analyysissä ilmenee tosiasiallinen tai mahdollinen riski lentoturvallisuudelle, lähetettävä niille myös analyysin lopulliset tulokset. Toimivaltaisten viranomaisten ja viraston olisi otettava käyttöön samankaltainen menettely niitä poikkeamia varten, joista on ilmoitettu niille suoraan, ja niiden olisi asianmukaisesti valvottava organisaation arviointia sekä mahdollisia korjaavia tai ehkäiseviä toimia.
(9)
Siviili-ilmailun eri henkilöstöryhmiin kuuluvat työntekijät tai siviili-ilmailuun muulla tavoin osallistuvat henkilöt havaitsevat tapahtumia, joilla on merkitystä onnettomuuksien ehkäisemisessä. Heillä olisi sen vuoksi oltava käytettävissään välineet niistä ilmoittamiseen, ja heidän suojelunsa olisi varmistettava. Jotta työntekijöitä voidaan kannustaa ilmoittamaan poikkeamista ja jotta he voisivat täysin arvostaa sitä myönteistä vaikutusta, joka poikkeamasta ilmoittamisella on ilmailun turvallisuuteen, heille olisi tiedotettava säännöllisesti poikkeamasta ilmoittamisjärjestelmien puitteissa toteutetuista toimista.
(10)
Vaativiin moottorikäyttöisiin ilma-aluksiin liittyvät vaarat ja riskit eroavat suuresti muuntyyppisiin ilma-aluksiin liittyvistä vaaroista ja riskeistä. Vaikka tämän asetuksen olisi koskettava koko ilmailualaa, sen velvoitteiden olisi oltava oikeasuhteisia toimialaan ja erityyppisten ilma-alusten vaativuuteen nähden. Näin ollen poikkeamille, joissa ovat osallisina muut kuin vaativat moottorikäyttöiset ilma-alukset, olisi asetettava yksinkertaistetut ja tämäntyyppiseen ilmailuun paremmin soveltuvat ilmoitusvelvoitteet.
(11)
Tässä asetuksessa vaadittujen järjestelmien lisäksi olisi kannustettava kehittämään muita turvallisuustietojen keräämistapoja sellaisten lisätietojen saamiseksi, jotka voisivat edistää ilmailun turvallisuuden parantamista. Jos organisaatioilla on jo käytössään hyvin toimivia turvallisuustietojen keruujärjestelmiä, niiden olisi sallittava jatkaa tällaisten järjestelmien käyttöä tämän asetuksen mukaisesti perustettavien järjestelmien ohella.
(12)
Turvallisuustutkintaviranomaisille ja kaikille yhteisöille, jotka vastaavat siviili-ilmailun turvallisuuden sääntelystä unionissa, olisi annettava täydellinen pääsy jäsenvaltioissaan kerättyihin poikkeamia koskeviin yksityiskohtaisiin tietoihin ja tallennettuihin poikkeamailmoituksiin, jotta ne voisivat päättää, mitkä vaaratilanteet edellyttävät turvallisuustutkintaa, ja määrittää, miltä osin vaaratilanteista voidaan oppia ilmailun turvallisuuden parantamiseksi, sekä täyttää valvontavelvollisuutensa.
(13)
On olennaista saada hyvälaatuisia ja täydellisiä tietoja, sillä epätarkkoihin tietoihin perustuvat analyysit ja suuntaukset voivat johtaa harhaan ja aiheuttaa resurssien kohdistamisen epätarkoituksenmukaisiin toimiin. Tällaiset epätarkat tiedot voivat lisäksi heikentää luottamusta poikkeamailmoitusjärjestelmistä saatuihin tietoihin. Poikkeamailmoitusten laadun varmistamiseksi ja kattavuuden edistämiseksi niiden olisi sisällettävä vähimmäistiedot, jotka voivat vaihdella poikkeamaluokasta riippuen. Lisäksi olisi pantava täytäntöön menettelyjä tietojen laadun tarkastamiseksi sekä poikkeamailmoituksen ja poikkeamasta kerättyjen alkuperäisten tietojen välisen epäjohdonmukaisuuden välttämiseksi. Tämän lisäksi olisi komission tuella kehitettävä asianmukainen ohjeistus esimerkiksi tietojen laadun varmistamiseksi ja kattavuuden edistämiseksi sekä sen varmistamiseksi, että tiedot tallennetaan tietokantoihin johdonmukaisella ja yhtenäisellä tavalla. Esimerkiksi komission olisi myös järjestettävä työpajoja tarvittavan tuen antamiseksi.
(14)
Komission olisi kehitettävä yhteinen eurooppalainen riskiluokitusjärjestelmä, jotta voitaisiin varmistaa tarpeellisten kiireellisten toimien määrittely sellaisten yksittäisten turvallisuuspoikkeamien tapauksessa, joihin liittyy korkea riski. Tämän järjestelmän olisi mahdollistettava myös keskeisten riskialueiden määrittely yhdistettyjä tietoja tarkasteltaessa. Tällaisen järjestelmän olisi autettava asiaankuuluvia tahoja arvioimaan poikkeamia ja päättämään, mihin toimia olisi parasta keskittää. Yhteisen eurooppalaisen riskiluokitusjärjestelmän pitäisi edistää riskinhallintaan koko Euroopan ilmailujärjestelmässä sovellettavaa yhdennettyä ja yhdenmukaista lähestymistapaa, jolloin organisaatiot, jäsenvaltiot, komissio ja virasto voivat keskittyä turvallisuuden parantamistoimiin yhdenmukaisella tavalla.
(15)
Lisäksi yhteisen eurooppalaisen riskiluokitusjärjestelmän olisi sekä mahdollistettava keskeisten riskialueiden määrittely unionin tasolla, perustuen yhdistettyihin tietoihin eurooppalaisesta näkökulmasta, että tuettava Euroopan lentoturvallisuusohjelman ja Euroopan lentoturvallisuussuunnitelman alalla tehtävää työtä. Komission olisi annettava asianmukaista tukea johdonmukaisen ja yhtenäisen riskiluokituksen varmistamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa.
(16)
Tiedonvaihdon helpottamiseksi poikkeamailmoitukset olisi tallennettava tietokantoihin, joiden olisi oltava yhteensopivia kaikkien jäsenvaltioiden ja eurooppalaisen keskusrekisterin (European Coordination Centre for Aircraft Incident Reporting Systems, Eccairs) poikkeamailmoitusten tallentamiseen käyttämän ohjelmiston ja ADREP-luokituksen kanssa (Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) luokitus, jota käytetään myös Eccairs-ohjelmistossa). Viraston ja komission olisi annettava teknistä tukea järjestelmien yhteentoimivuudelle.
(17)
Organisaatioiden olisi tallennettava pakollisissa ja tarvittaessa vapaaehtoisissa ilmoitusjärjestelmissä kerättyjen poikkeamatietojen perusteella laaditut poikkeamailmoitukset yhteen tai useampaan tietokantaan. Tietokannan monimutkaisuuden vuoksi sen rakenne olisi voitava suhteuttaa asianomaisen organisaation kokoon ja/tai sen merkitykseen tämän asetuksen tavoitteiden kannalta, ja sen olisi koostuttava vähintään tiedostosta, joka sisältää yhteiset pakolliset tietokentät ja tarvittaessa erityiset pakolliset tietokentät.
(18)
Poikkeamista, joissa on osallisena jäsenvaltioon rekisteröity tai jäsenvaltioon sijoittautuneen organisaation käyttämä ilma-alus, olisi ilmoitettava myös silloin, kun ne ovat tapahtuneet kyseisen jäsenvaltion alueen ulkopuolella.
(19)
Poikkeamia koskevia tietoja olisi vaihdettava unionissa todellisten tai mahdollisten riskien havaitsemiseksi. Tämän tiedonvaihdon olisi myös annettava jäsenvaltioille mahdollisuus saada kaikki tiedot poikkeamista, jotka ovat tapahtuneet niiden alueella tai niiden ilmatilassa mutta jotka ilmoitetaan jollekin toiselle jäsenvaltiolle. Tämän pitäisi myös mahdollistaa se, että virasto saa tarkat tiedot poikkeamista ja sillä on pääsy kaikkiin unionissa kerättyihin poikkeamailmoituksiin, jotta se voi tarvittaessa toteuttaa korjaavia toimia unionissa havaitun riskin torjumiseksi. Tämän tiedonvaihdon olisi annettava jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuus saada tarkat tiedot niiden ilmatilassa tapahtuneista poikkeamista, jotta ne voivat tarvittaessa toteuttaa korjaavia toimia niiden alueella havaitun riskin torjumiseksi.
(20)
Poikkeamatietojen vaihdon ensisijaisen tavoitteen olisi oltava ilmailuonnettomuuksien ja vaaratilanteiden ehkäiseminen. Sitä ei näin ollen olisi käytettävä syyllisyyden tai korvausvastuun osoittamiseen eikä turvallisuustason vertailuun.
(21)
Tehokkain tapa varmistaa suuren turvallisuustietomäärän vaihto kaikkien jäsenvaltioiden, komission ja viraston välillä on eurooppalainen keskusrekisteri, edellyttäen, että jäsenvaltioilla, komissiolla ja virastolla on siihen täydet käyttöoikeudet.
(22)
Kaikki unionissa kerätyistä poikkeamailmoituksista saadut turvallisuuteen liittyvät tiedot olisi hyvissä ajoin siirrettävä eurooppalaiseen keskusrekisteriin. Sen olisi sisällettävä vaaratilanteista kootut tiedot mutta myös asetuksen (EU) N:o 996/2010 mukaisesti tutkituista onnettomuuksista ja vakavista vaaratilanteista johdettua tietoa.
(23)
Tätä asetusta olisi sovellettava organisaatioiden, jäsenvaltioiden ja viraston tietokantoihin tallennettuihin poikkeamia koskeviin tietoihin.
(24)
Eurooppalaisen keskusrekisterin sisältämien turvallisuustietojen olisi oltava täysin niiden yhteisöjen käytettävissä, jotka vastaavat siviili-ilmailun turvallisuuden sääntelystä unionissa, mukaan lukien virasto, ja niiden viranomaisten käytettävissä, jotka vastaavat onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnasta unionissa.
(25)
Asianosaisten olisi voitava pyytää pääsyä eräisiin eurooppalaisen keskusrekisterin sisältämiin tietoihin kyseisten tietojen luottamuksellisuutta koskevia sääntöjä noudattaen ja siten, että poikkeamaan osalliset henkilöt säilyvät nimettöminä.
(26)
Koska kansallisilla yhteystahoilla on parhaat tiedot jäsenvaltioon sijoittautuneista asianosaisista, kunkin kansallisen yhteystahon olisi voitava käsitellä jäsenvaltionsa alueelle sijoittautuneiden asianosaisten pyynnöt. Komission olisi käsiteltävä kolmansien maiden asianosaisten tai kansainvälisten organisaatioiden pyynnöt.
(27)
Poikkeamailmoitusten sisältämät tiedot olisi analysoitava ja turvallisuusriskit tunnistettava. Mahdolliset asiaankuuluvat toimet ilmailun turvallisuuden parantamiseksi olisi määritettävä, ja ne olisi pantava täytäntöön hyvissä ajoin. Poikkeamien analysointia ja seurantaa koskevia tietoja olisi jaettava organisaatioille, jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja virastolle, sillä palautteen antaminen ilmoitetuista poikkeamista on yksityishenkilöille hyvä kannustin poikkeamien ilmoittamiseen. Poikkeamien analysointia ja seurantaa koskevia tietoja olisi tarpeen ja mahdollisuuksien mukaan jaettava yksityishenkilöille, jotka ilmoittivat poikkeamista suoraan jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille tai virastolle. Tällaisessa palautteessa olisi noudatettava luottamuksellisuutta ja poikkeamailmoituksen tekijän sekä poikkeamailmoituksessa mainittujen henkilöiden suojaa koskevia sääntöjä tämän asetuksen mukaisesti.
(28)
Tämän asetuksen olisi autettava jäsenvaltioita, virastoa ja organisaatioita hallinnoimaan ilmailun turvallisuuteen kohdistuvia riskejä. Jäsenvaltioiden ja viraston turvallisuusjohtamisjärjestelmät täydentävät organisaatioiden omia turvallisuusjohtamisjärjestelmiä. Samalla kun organisaatiot hallinnoivat omaan erityistoimintaansa liittyviä turvallisuusriskejä, jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ja virasto hallinnoivat kokonaisiin jäsenvaltioihin ja EU:n ilmailujärjestelmiin liittyviä turvallisuusriskejä puuttuen ilmailun yhteisiin turvallisuusriskeihin omassa jäsenvaltiossaan tai unionin tasolla. Virastolle ja jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille kuuluvan vastuun ei kuitenkaan olisi vapautettava organisaatioita näiden tarjoamien tuotteiden ja palveluiden turvallisuuden hallinnointia koskevasta suorasta vastuusta. Tätä varten organisaatioiden olisi kerättävä ja analysoitava poikkeamatietoja tunnistaakseen ja vähentääkseen toimintaansa liittyviä vaaroja. Niiden olisi myös arvioitava toimintaansa liittyviä turvallisuusriskejä ja kohdennettava resursseja toteuttaakseen ripeitä ja asianmukaisia toimenpiteitä turvallisuusriskien lieventämiseksi. Asiaankuuluvan toimivaltaisen viranomaisen olisi valvottava koko prosessia ja vaadittava tarvittaessa lisätoimien toteuttamista sen varmistamiseksi, että turvallisuuspuutteet on korjattu asianmukaisesti. Toisaalta jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja viraston olisi täydennettävä organisaatioiden turvallisuusjohtamisjärjestelmiä jäsenvaltioiden ja eurooppalaisella tasolla.
(29)
Jäsenvaltioiden olisi käytettävä kerätyistä poikkeamailmoituksista ja niiden analysoinnista saatuja tietoja päättäessään kansalliseen turvallisuusohjelmaan ja kansalliseen turvallisuussuunnitelmaan sisällytettävistä toimista ja varmistaakseen, että toimet perustuvat näyttöön. Kansallisia turvallisuusohjelmia ja turvallisuussuunnitelmia täydennetään eurooppalaisella tasolla Euroopan lentoturvallisuusohjelmalla ja Euroopan lentoturvallisuussuunnitelmalla.
(30)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa ilmailun turvallisuuden parantamista koskevaa tavoitetta, sillä jäsenvaltioiden erilliset ilmoitusjärjestelmät eivät ole yhtä tehokkaita kuin yhteensovitettu verkko, jossa tapahtuvan tietojenvaihdon avulla mahdolliset unionin tason turvallisuusongelmat ja keskeiset riskialat voidaan havaita, joten kansallisen tason analysointia olisi täydennettävä unionin tason analysoinnilla ja seurannalla, jotta voidaan varmistaa ilmailuonnettomuuksien ja vaaratilanteiden entistä parempi ennaltaehkäisy. Tämän unionin tason tehtävän olisi oltava viraston ja komission kanssa yhteistyössä toimivan ilmailualan turvallisuusanalyytikkojen verkoston vastuulla. Tämän verkoston olisi voitava yksimielisesti päättää kutsua kokouksiinsa muita tarkkailijoita, muun muassa alan työntekijöitä tai edustajia.
(31)
Ilmailualan turvallisuusanalyytikkojen verkoston työtä olisi hyödynnettävä erityisesti Euroopan lentoturvallisuusohjelmassa ja Euroopan lentoturvallisuussuunnitelmassa päätettäessä unionin tasolla näytön perusteella toteutettavista toimista.
(32)
Suurelle yleisölle olisi tarjottava yleisiä yhdistettyjä tietoja ilmailuturvallisuuden tasosta jäsenvaltioissa ja unionissa. Näiden tietojen olisi katettava erityisesti kehityssuuntaukset ja analyysit, jotka ovat seurausta tämän asetuksen täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa, sekä yhdistetyt tiedot eurooppalaisen keskusrekisterin sisällöstä ja niitä voidaan antaa julkaisemalla turvallisuutta kuvaavat indikaattorit.
(33)
Siviili-ilmailun turvallisuusjärjestelmä perustuu palautteeseen ja onnettomuuksista ja vaaratilanteista saaduista kokemuksista oppimiseen. Poikkeamista ilmoittaminen ja poikkeamatietojen käyttö turvallisuuden edistämiseksi perustuu poikkeamasta ilmoittajan ja tietojen keruusta ja arvioinnista vastaavan yhteisön väliseen luottamussuhteeseen. Tämä edellyttää luottamuksellisuutta koskevien sääntöjen tiukkaa soveltamista. Turvallisuustiedot suojataan epäasianmukaiselta käytöltä, ja eurooppalaiseen keskusrekisteriin pääsy rajoitetaan ainoastaan siviili-ilmailun turvallisuuden parantamiseen osallistuviin asianosaisiin, jotta voidaan varmistaa turvallisuustietojen jatkuva saatavuus asianmukaisten ja oikea-aikaisten ennaltaehkäisevien toimien toteuttamiseksi ja ilmailun turvallisuuden parantamiseksi. Tästä syystä arkaluonteiset turvallisuustiedot olisi suojattava asiaankuuluvalla tavalla ja niiden kerääminen varmistettava takaamalla niiden luottamuksellisuus, lähdesuoja ja varmistamalla siviili-ilmailualan poikkeamailmoitusjärjestelmien parissa työskentelevän henkilöstön luottamus. Olisi toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että poikkeamailmoitusjärjestelmien kautta kerätyt tiedot säilyvät luottamuksellisina, ja eurooppalaiseen keskusrekisteriin pääsyn rajoittamiseksi. Tiedonsaantioikeutta koskevissa kansallisissa säädöksissä olisi otettava huomioon tällaisten tietojen tarvittava luottamuksellisuus. Kerätyt tiedot olisi suojattava asianmukaisella tavalla luvattomalta käytöltä ja luovuttamiselta. Niitä olisi käytettävä yksinomaan ilmailun turvallisuuden ylläpitämiseen ja parantamiseen, eikä niitä olisi käytettävä syyllisyyden tai vahingonkorvausvelvollisuuden osoittamiseen.
(34)
Jotta voidaan varmistaa työntekijöiden ja muun sopimuksen perusteella palvelukseen otetun henkilöstön luottamus organisaation poikkeamailmoitusjärjestelmään, poikkeamailmoituksissa olevat tiedot olisi suojattava asianmukaisesti eikä niitä olisi käytettävä muihin tarkoituksiin kuin ilmailun turvallisuuden ylläpitämiseen tai parantamiseen. Organisaatioiden tämän asetuksen nojalla käyttöön ottamien oikeudenmukaista turvallisuuskulttuuria koskevien sisäisten sääntöjen olisi osaltaan edistettävä erityisesti tätä tavoitetta. Myös henkilötietojen ja sellaisten tietojen siirron rajoittaminen, joiden avulla ilmoituksen tekijä tai poikkeamailmoituksessa mainitut muut henkilöt on mahdollista tunnistaa, erottamalla poikkeamailmoitusten käsittelystä vastaavat osastot selkeästi muusta organisaatiosta, voi olla tehokas tapa saavuttaa tämä tavoite.
(35)
Ilmoituksen tekijää tai poikkeamailmoituksessa mainittua henkilöä, olisi suojeltava asianmukaisesti. Sen vuoksi poikkeamailmoitukset olisi tehtävä ilmoituksen tekijää ja poikkeamailmoituksissa mainittuja henkilöitä yksilöimättömässä muodossa, eikä näiden henkilöllisyyteen liittyviä yksityiskohtaisia tietoja olisi tallennettava tietokantoihin.
(36)
Tämän lisäksi siviili-ilmailujärjestelmän olisi edistettävä turvallisuuskulttuuria, joka edesauttaa poikkeamien oma-aloitteista ilmoittamista ja vaikuttaa siten myönteisesti oikeudenmukaisen turvallisuuskulttuurin periaatteen noudattamiseen. Oikeudenmukainen turvallisuuskulttuuri on olennainen osa laajempaa turvallisuuskulttuurin käsitettä, joka on vankan turvallisuusjohtamisjärjestelmän perusta. Turvallisuuskulttuurin periaatteita edistävän toimintaympäristön ei olisi kuitenkaan estettävä ilmailun turvallisuustason ylläpitämiseksi tai parantamiseksi tarpeellisten toimien toteuttamista.
(37)
Oikeudenmukaisen turvallisuuskulttuurin olisi rohkaistava yksityishenkilöitä ilmoittamaan turvallisuuteen liittyviä tietoja. Sen ei kuitenkaan olisi vapautettava henkilöitä näiden tavanomaisista vastuista. Sen vuoksi työntekijöille ja muun sopimuksen perusteella palvelukseen otetulle henkilöstölle ei saisi aiheutua vaikeuksia niiden tietojen perusteella, joita he ovat toimittaneet tämän asetuksen mukaisesti, ellei kyseessä ole tahallinen laiminlyönti tai tilanne, jossa ilmeinen riski on selkeällä ja vakavalla tavalla jätetty huomiotta ja joissa on vakavasti laiminlyöty olosuhteiden edellyttämää ammatillista huolellisuusvelvoitetta, mikä aiheuttaa ennakoitavissa olevaa vahinkoa henkilölle tai omaisuudelle tai vaarantaa vakavasti ilmailun turvallisuuden tason.
(38)
Poikkeamista ilmoittamiseen kannustamiseksi olisi asianmukaista suojella poikkeamailmoitusten tekijöitä mutta myös kyseisessä ilmoituksessa mainittuja henkilöitä. Tällainen suojelu ei kuitenkaan saisi vapauttaa näitä henkilöitä tämän asetuksen mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta. Erityisesti sellaisessa tilanteessa, jossa poikkeamailmoituksessa mainitulla henkilöllä on itsellään velvollisuus ilmoittaa samasta poikkeamasta ja hän tahallisesti jättää tekemättä ilmoituksen, tätä henkilöä ei olisi enää suojeltava vaan häneen olisi kohdistettava seuraamuksia tämän asetuksen mukaisesti.
(39)
Rajoittamatta kansallisen rikosoikeuden soveltamista ja asianmukaista lainkäyttöä on tärkeää määritellä selkeästi missä määrin poikkeama ilmoituksen tekijää ja muita poikkeamailmoituksessa mainittuja henkilöitä suojellaan haitoilta ja syytteiltä.
(40)
Jotta voitaisiin lisätä yksityishenkilöiden luottamusta järjestelmään, poikkeamailmoitusten käsittely olisi organisoitava siten, että turvataan asianmukaisesti poikkeamailmoituksen tekijän ja muiden poikkeamailmoituksessa mainittujen henkilöiden henkilöllisyyden luottamuksellisuus oikeudenmukaisen turvallisuuskulttuurin edistämiseksi. Tällä olisi pyrittävä mahdollisuuksien mukaan siihen, että voidaan perustaa riippumaton poikkeamien käsittelyjärjestelmä.
(41)
Poikkeamien arviointiin, käsittelyyn tai analysointiin osallistuvalla organisaatioiden, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja viraston henkilöstöllä on merkittävä rooli turvallisuusriskien ja turvallisuuspuutteiden tunnistamisessa. Kokemus osoittaa, että kun poikkeamia analysoidaan saatujen kokemusten perusteella onnettomuuden jälkeen, analyysi johtaa sellaisten riskien ja puutteiden tunnistamiseen, joita ei olisi muutoin kenties tunnistettu. Arviointiin, käsittelyyn tai analysointiin osallistuvat henkilöt voivat näin ollen pelätä mahdollisia tuomioistuinkäsittelyyn liittyviä seurauksia. Jäsenvaltioiden ei olisi nostettava kannetta sellaisia henkilöitä vastaan, jotka hoitavat jäsenvaltioiden toimivaltaisissa viranomaisissa poikkeamien arviointia, käsittelyä tai analysointia ja joiden näiden tehtävien osana tekemät päätökset myöhemmin ja jälkikäteen tarkasteltuina osoittautuvat vääriksi tai tehottomiksi, jos nämä päätökset niitä tehtäessä ja tuolloin käytettävissä olleiden tietojen perusteella olivat oikeasuhteisia ja asianmukaisia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisen rikosoikeuden soveltamista ja asianmukaista lainkäyttöä.
(42)
Työntekijöillä ja muun sopimuksen perusteella palvelukseen otetulla henkilöstöllä olisi oltava mahdollisuus ilmoittaa niiden periaatteiden rikkomisesta, jotka ohjaavat heidän suojeluaan tämän asetuksen mukaisesti, ja näistä rikkomuksista ilmoittamisesta ei olisi aiheuduttava heille rangaistuksia. Jäsenvaltioiden olisi määriteltävä seuraamukset ilmoittajan ja muiden poikkeamailmoituksessa mainittujen henkilöiden suojelemista sääntelevien periaatteiden rikkomisesta ja määrättävä tarvittaessa korjaavia toimenpiteitä tai rangaistuksia.
(43)
Yksityishenkilöt voivat jättää poikkeamia ilmoittamatta pelätessään, että he joutuvat osoittamaan oman syyllisyytensä ja kärsimään mahdollisista tuomioistuinkäsittelyyn liittyvistä seurauksista. Tämän asetuksen tavoitteet voidaan saavuttaa puuttumatta aiheettomasti jäsenvaltioiden oikeudellisiin järjestelmiin. Sen vuoksi on aiheellista säätää, että suunnittelemattomiin tai tahattomiin lainrikkomuksiin, jotka tulevat jäsenvaltioiden viranomaisten tietoon ainoastaan siksi, että niistä on tehty ilmoitus tämän asetuksen mukaisesti, ei saisi kohdistaa kurinpidollisia, hallinnollisia eikä oikeudellisia menettelyjä, jollei sovellettavissa rikoslain kansallisissa säännöksissä toisin säädetä. Tämän kiellon ei kuitenkaan olisi koskettava kolmansien osapuolten oikeutta aloittaa siviilioikeudellista menettelyä, ja siihen oikeuteen olisi sovellettava ainoastaan kansallista lainsäädäntöä.
(44)
Oikeudenmukaisen turvallisuuskulttuurin kehittämisen yhteydessä jäsenvaltioiden olisi voitava kuitenkin ulottaa kielto käyttää poikkeamailmoituksia todisteena ilmoittajia vastaan koskemaan hallinnollisten ja kurinpidollisten menettelyjen ohella myös siviili- tai rikosoikeudellisia menettelyjä.
(45)
Tämän lisäksi turvallisuusviranomaisten ja oikeusviranomaisten välistä yhteistyötä olisi tehostettava ja virallistettava ennakkojärjestelyin, joissa olisi kunnioitettava asiaan liittyvien erinäisten yleisten etujen välistä tasapainoa ja erityisesti säänneltävä esimerkiksi kansallisten tietokantojen sisältämien poikkeamailmoitusten saatavuutta ja käyttöä.
(46)
Virastolle tämän asetuksen mukaisesti lisättyjen vastuiden tueksi virastolle olisi annettava käyttöön riittävät resurssit sille annettujen lisätehtävien suorittamista varten.
(47)
Tämän asetuksen täydentämiseksi tai muuttamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(48)
Tätä asetusta sovellettaessa komission olisi kuultava virastoa ja tässä asetuksessa tarkoitettua ilmailualan turvallisuusanalyytikkojen verkostoa.
(49)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (5) mukaisesti.
(50)
Tätä asetusta sovellettaessa olisi noudatettava täysimääräisesti tietojen käsittelyä ja yksilöiden suojelua koskevia sääntöjä, sellaisina kuin ne on vahvistettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY (6) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 45/2001 (7). Tätä asetusta sovellettaessa olisi noudatettava täysimääräisesti tietojen saatavuutta koskevia sääntöjä, sellaisina kuin ne on vahvistettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1049/2001 (8), paitsi siltä osin kuin tämä asetus koskee eurooppalaisen keskusrekisterin sisältämien tietojen jakamista, sillä kyseiset tiedot on suojattu tässä asetuksessa vahvistetuin tiukemmin saatavuutta koskevin säännöin.
(51)
Seuraamuksia olisi erityisesti sovellettava sellaisten henkilöiden tai yhteisöjen rankaisemiseen, jotka tämän asetuksen vastaisesti käyttävät väärin tällä asetuksella suojattuja tietoja, aiheuttavat haittaa poikkeaman ilmoittajalle tai muille poikkeamailmoituksessa mainituille henkilöille tässä asetuksessa vahvistettuja poikkeuksia lukuun ottamatta, eivät luo otollisia edellytyksiä poikkeamia koskevien yksityiskohtaisen tietojen keräämiselle, eivät analysoi kerättyjä tietoja, eivät ryhdy toimiin korjatakseen havaitut tai mahdolliset turvallisuuspuutteet tai eivät jaa tämän asetuksen mukaisesti kerättyjä tietoja.
(52)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, joka on yhteisten sääntöjen vahvistaminen poikkeamien ilmoittamiseksi siviili-ilmailun alalla, vaan se voidaan tämän asetuksen unionin laajuisen soveltamisalan ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
(53)
Asetus (EU) N:o 996/2010 olisi sen vuoksi muutettava.
(54)
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/42/EY (9), komission asetus (EY) N:o 1321/2007 (10) ja komission asetus (EY) N:o 1330/2007 (11) olisi sen vuoksi kumottava.
(55)
Euroopan tietosuojavaltuutettua on kuultu asetuksen (EY) N:o 45/2001 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja hän antoi lausuntonsa 10 päivänä huhtikuuta 2013 (12),
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tavoitteet
1. Tämän asetuksen tavoitteena on parantaa ilmailun turvallisuutta varmistamalla, että asiaankuuluvia siviili-ilmailun turvallisuustietoja ilmoitetaan, kerätään, tallennetaan, suojataan, vaihdetaan, jaetaan ja analysoidaan.
Tällä asetuksella varmistetaan,
a)
että kerättyjen tietojen analysoinnin perusteella toteutetaan tarvittaessa ja hyvissä ajoin asianmukaisia turvallisuustoimia;
b)
turvallisuustietojen jatkuva saatavuus tietojen luottamuksellisuutta ja asianmukaista käyttöä koskevien sääntöjen käyttöönoton sekä niiden henkilöiden, jotka ovat tehneet ilmoituksen tai jotka on mainittu poikkeamailmoituksessa, yhdenmukaisen ja tehostetun suojelun avulla; ja
c)
että ilmailun turvallisuuteen kohdistuvat riskit otetaan huomioon ja niitä käsitellään unionin tasolla sekä kansallisella tasolla.
2. Poikkeamien ilmoittamisen ainoana tarkoituksena on ehkäistä onnettomuuksia ja vaaratilanteita eikä osoittaa syyllisyyttä tai vahingonkorvausvelvollisuutta.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1)
’ilmoittajalla’ luonnollista henkilöä, joka tekee ilmoituksen poikkeamasta tai muista asiaan kuuluvista turvallisuuteen liittyvistä tiedoista tämän asetuksen mukaisesti.
2)
’ilma-aluksella’ laitetta, joka voi saada ilmakehässä nostovoimaa ilman reaktioista, lukuun ottamatta ilman reaktioita maan tai veden pintaa vastaan;
3)
’vaaratilanteella’ asetuksessa (EU) N:o 996/2010 tarkoitettua ”vaaratilannetta”;
4)
’vakavalla vaaratilanteella’ asetuksessa (EU) N:o 996/2010 tarkoitettua ”vakavaa vaaratilannetta”;
5)
’onnettomuudella’ asetuksessa (EU) N:o 996/2010 tarkoitettua ”onnettomuutta”;
6)
’yksilöimättömällä tiedolla’ poikkeamailmoituksista saatuja tietoja, joista on poistettu kaikki henkilötiedot, kuten luonnollisten henkilöiden nimet ja osoitteet;
7)
’poikkeamalla’ mitä tahansa turvallisuuteen liittyvää tapahtumaa, joka vaarantaa tai, jos siihen ei puututa tai jos sitä ei käsitellä, voisi vaarantaa ilma-aluksen, siinä olevien henkilöiden tai muiden henkilöiden turvallisuuden; käsite sisältää erityisesti onnettomuudet tai vakavat vaaratilanteet;
8)
’organisaatiolla’ mitä tahansa ilmailutuotteita ja/tai -palveluja tarjoavaa organisaatiota, jonka palveluksessa on henkilöitä tai jotka tekevät sopimuksia sellaisten henkilöiden kanssa tai käyttävät sellaisten henkilöiden palveluksia, joiden edellytetään ilmoittavan poikkeamista 4 artiklan 6 kohdan mukaisesti;
9)
’anonymisoinnilla’ sitä, että poikkeamailmoituksista poistetaan kaikki ilmoituksen tekijää ja muita poikkeamailmoituksessa mainittuja henkilöitä koskevat henkilötiedot ja sellaiset yksityiskohdat, mukaan lukien poikkeamaan osallisena olevan organisaation (organisaatioiden) nimi, jotka saattavat paljastaa poikkeamailmoituksen tekijän tai kolmansien osapuolten henkilöllisyyden taikka johtaa tällaisten tietojen päättelemiseen poikkeamailmoituksesta;
10)
’vaaralla’ tilannetta tai esinettä, joka saattaa aiheuttaa henkilön kuoleman tai loukkaantumisen, vahinkoa laitteille tai rakenteille, aineellista hävikkiä tai vähentää kykyä suoriutua määrätystä tehtävästä.
11)
’turvallisuustutkintaviranomaisella’ asetuksen (EU) N:o 996/2010 4 artiklassa tarkoitettua pysyvää kansallista siviili-ilmailualan turvallisuustutkintaviranomaista, joka suorittaa tai valvoo turvallisuustutkintaa;
12)
’oikeudenmukaisella turvallisuuskulttuurilla’ toimintakulttuuria, jossa käytännön ilmailutehtävissä toimivia henkilöitä tai muita henkilöitä ei rangaista toimista, laiminlyönneistä tai päätöksistä, jotka ovat näiden kokemuksen ja koulutuksen kannalta oikeasuhteisia, mutta jossa ei suvaita törkeää huolimattomuutta, tahallisia rikkomuksia ja vahingollisia toimia;
13)
’yhteystaholla’ tarkoitetaan:
a)
kunkin jäsenvaltion 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti nimeämää toimivaltaista viranomaista, kun tietopyynnön tekee johonkin jäsenvaltioon sijoittautunut asianosainen;
b)
komissiota, kun tietopyynnön tekee asianosainen, joka on sijoittautunut unionin ulkopuolelle;
14)
’asianosaisilla’ sellaisia luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä taikka virallisia elimiä, riippumatta siitä, ovatko nämä oikeushenkilöitä, jotka voivat asemansa vuoksi osallistua siviili-ilmailun turvallisuuden parantamiseen saamalla käyttöönsä jäsenvaltioiden vaihtamia poikkeamia koskevia tietoja ja jotka kuuluvat johonkin liitteessä II esitetyistä asianosaisten ryhmistä;
15)
’kansallisella turvallisuusohjelmalla’ sellaisten säädösten ja toimintojen yhtenäistä kokonaisuutta, joilla hallinnoidaan siviili-ilmailun turvallisuutta jäsenvaltiossa;
16)
’Euroopan lentoturvallisuussuunnitelmalla’ turvallisuuskysymysten arviointia ja siihen liittyvää toimintasuunnitelmaa Euroopan tasolla;
17)
’Euroopan lentoturvallisuusohjelmalla’ unionin tason asetusten yhtenäistä kokonaisuutta sekä toimintoja ja menettelyjä, joita käytetään siviili-ilmailun turvallisuuden yhteiseen hallinnointiin Euroopan tasolla;
18)
’turvallisuusjohtamisjärjestelmällä’ ilmailun turvallisuuden hallintaan sovellettavaa systemaattista lähestymistapaa, mukaan lukien tarvittavat organisaatiorakenteet, vastuut, toimintaperiaatteet ja menettelyt, joka kattaa kaikki johtamisjärjestelmät, joilla itsenäisesti tai muihin organisaation johtamisjärjestelmiin yhdistettyinä huolehditaan turvallisuusjohtamisesta;
3 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt
a)
sellaisista poikkeamista ilmoittamiseksi, jotka vaarantavat, tai jos niihin ei puututa tai jos niitä ei käsitellä, vaarantaisivat ilma-aluksen, siinä olevien henkilöiden, kenen tahansa muun henkilön, ilma-aluksen toimintaan vaikuttavan varusteen tai laitteen turvallisuuden, sekä muista asiaan kuuluvista turvallisuustiedoista ilmoittamiseksi;
b)
ilmoitettujen poikkeamien ja muiden turvallisuustietojen analysoinnista ja seurannasta:
c)
ilmailualan ammattilaisten suojelusta;
d)
kerättyjen turvallisuustietojen asianmukaisesta käytöstä;
e)
tietojen yhdistämisestä eurooppalaiseen keskusrekisteriin; ja
f)
tällaisten anonymisoitujen tietojen jakamista asianosaisille, jotta nämä saisivat ilmailun turvallisuuden parantamiseksi tarvitsemansa tiedot.
2. Tätä asetusta sovelletaan siviili-ilma-aluksiin liittyvistä poikkeamista ja muista turvallisuustiedoista ilmoittamiseen, lukuun ottamatta asetuksen (EY) N:o 216/2008 liitteessä II tarkoitettuja ilma-aluksia. Jäsenvaltiot voivat päättää soveltaa tätä asetusta myös kyseisen asetuksen liitteessä II tarkoitettuja ilma-aluksia koskeviin poikkeamiin ja muihin turvallisuustietoihin.
4 artikla
Pakollinen ilmoittaminen
1. Tämän artiklan mukaisten pakollisten poikkeamailmoitusjärjestelmien välityksellä 6 kohdassa lueteltujen henkilöiden on ilmoitettava seuraaviin luokkiin kuuluvista poikkeamista, jotka voivat muodostaa merkittävän riskin ilmailun turvallisuudelle:
a)
poikkeamat, jotka liittyvät ilma-aluksen toimintaan, kuten:
i)
yhteentörmäykseen liittyvät poikkeamat;
ii)
lentoonlähtöön ja laskuun liittyvät poikkeamat;
iii)
polttoaineeseen liittyvät poikkeamat;
iv)
lennon aikana tapahtuvat poikkeamat;
v)
viestintään liittyvät poikkeamat;
vi)
vammoihin, hätätilanteisiin ja muihin kriittisiin tilanteisiin liittyvät poikkeamat;
vii)
miehistön toimintakyvyn menetys ja muut miehistöön liittyvät poikkeamat;
viii)
sääolosuhteisiin tai turvatoimiin liittyvät poikkeamat;
b)
poikkeamat, jotka liittyvät ilma-aluksen tekniseen kuntoon, huoltoon ja korjaukseen, kuten:
i)
rakenteelliset viat,
ii)
järjestelmien toimintahäiriöt,
iii)
huolto- ja korjausongelmat,
iv)
työntövoimajärjestelmän ongelmat (mukaan luettuina moottorit, potkurit ja roottorijärjestelmät);
c)
poikkeamat, jotka liittyvät lennonvarmistuspalveluihin ja -laitteisiin, kuten:
i)
yhteentörmäykset, yhteentörmäysuhkat tai yhteentörmäyksen mahdollisuus;
ii)
ilmaliikenteen hallintaan ja lennonvarmistuspalveluihin liittyvät erityiset poikkeamat;
iii)
ilmaliikenteen hallintaan ja lennonvarmistuspalveluihin liittyvät toiminnalliset poikkeamat;
d)
poikkeamat, jotka liittyvät lentopaikkoihin ja maapalveluihin, kuten:
i)
lentopaikkojen toimintaan ja laitteisiin;
ii)
matkustajista huolehtimiseen tai matkatavaroiden, postin ja rahdin käsittelyyn;
iii)
ilma-alusten maahuolintaan ja siihen liittyviin palveluihin.
2. Jokaisen jäsenvaltioon sijoittautuneen organisaation on otettava käyttöön pakollinen ilmoitusjärjestelmä edistääkseen 1 kohdassa tarkoitettujen poikkeamatietojen keräämistä.
3. Jokaisen jäsenvaltion on otettava käyttöön pakollinen ilmoitusjärjestelmä edistääkseen poikkeamatietojen keräämistä, mukaan lukien organisaatioiden 2 kohdan nojalla keräämät poikkeamatiedot.
4. Euroopan lentoturvallisuusviraston, jäljempänä ’virasto’, on otettava käyttöön pakollinen ilmoitusjärjestelmä edistääkseen poikkeamatietojen keräämistä, mukaan lukien viraston sertifioimien tai hyväksymien organisaatioiden 2 kohdan nojalla keräämät poikkeamatiedot.
5. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksin poikkeamien luokittelua koskevan luettelon, johon on viitattava, kun poikkeamista ilmoitetaan 1 kohdan mukaisesti. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
Komissio liittää näihin täytäntöönpanosäädöksiin erillisen poikkeamien luokittelua koskevan luettelon, jota sovelletaan muihin ilma-aluksiin kuin vaativiin moottorikäyttöisiin ilma-aluksiin. Luettelo on yksinkertaisempi versio ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta luettelosta, ja siihen on tarvittaessa tehty mukautuksia ilmailun tämän sektorin erityispiirteiden huomioon ottamiseksi.
6. Seuraavien luonnollisten henkilöiden on ilmoitettava 1 kohdassa tarkoitetuista poikkeamista organisaation, jonka palveluksessa ilmoittaja on tai joka teettää ilmoittajalla työtä muun sopimuksen perusteella tai käyttää ilmoittajan palveluksia, 2 kohdan mukaisesti käyttöön ottaman järjestelmän välityksellä tai, jos se ei ole mahdollista, heidän organisaationsa sijoittautumisjäsenvaltion tai lentolupakirjan myöntäneen, vahvistaneen tai muuntaneen valtion 3 kohdan mukaisesti käyttöön ottaman järjestelmän taikka viraston 4 kohdan mukaisesti perustaman järjestelmän välityksellä:
a)
jäsenvaltiossa rekisteröidyn ilma-aluksen päällikkö, tai jos päällikkö on estynyt ilmoittamasta poikkeamasta, komentoketjussa seuraavana oleva miehistön jäsen, kun ilma-alus on rekisteröity jäsenvaltiossa tai jos se on rekisteröity unionin ulkopuolella, sitä käyttää jonkin jäsenvaltion valvoma tai unioniin sijoittautunut lentotoiminnan harjoittaja;
b)
henkilö, joka harjoittaa jonkin jäsenvaltion tai viraston valvomaa ilma-aluksen tai sen laitteen tai osan suunnittelua, valmistusta, jatkuvan lentokelpoisuuden valvontaa, huoltoa tai muutostöitä;
c)
henkilö, joka allekirjoittaa jäsenvaltion tai viraston valvonnan alaisena ilma-alusta tai sen laitetta tai osaa koskevan lentokelpoisuuden tarkastustodistuksen tai huoltotodisteen;
d)
henkilö, joka suorittaa tehtäviä, joihin häneltä vaaditaan jäsenvaltion myöntämä lupa toimia jonkin ilmaliikennepalvelun tarjoajan työntekijänä, jolla on lennonvarmistukseen liittyviä vastuita, tai lennontiedottajana;
e)
henkilö, joka suorittaa tehtäviä, jotka liittyvät sellaisen lentoaseman turvallisuusjohtamiseen, johon sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1008/2008 (13);
f)
henkilö, joka suorittaa tehtäviä, jotka liittyvät sellaisen lennonvarmistuslaitteiston asennukseen, muutostöihin, huoltoon, korjaamiseen, peruskorjaukseen, lentomittaukseen tai tarkastukseen, jonka valvonnan jokin jäsenvaltio varmistaa;
g)
henkilö, joka suorittaa ilma-alusten maahuolintaan liittyviä tehtäviä, mukaan luettuina tankkaus, kuormauslaskelman laadinta, kuormaus, jäänpoisto ja hinaus asetuksen (EY) N:o 1008/2008 soveltamisalaan kuuluvalla lentoasemalla.
7. Edellä 6 kohdassa lueteltujen henkilöiden on ilmoitettava poikkeamat 72 tunnin kuluessa siitä, kun he ovat saaneet tiedon poikkeamasta, ellei tämä ole poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi mahdotonta.
8. Poikkeaman ilmoittamisen jälkeen jokaisen jäsenvaltioon sijoittautuneen organisaation, johon ei sovelleta 9 kohtaa, on ilmoitettava kyseisen jäsenvaltion 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulle toimivaltaiselle viranomaiselle tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti kerätyt poikkeamatiedot mahdollisimman pian, ja joka tapauksessa viimeistään 72 tunnin kuluessa poikkeaman tietoon saamisesta.
9. Poikkeaman ilmoittamisen jälkeen jokaisen jäsenvaltioon sijoittautuneen organisaation, jonka virasto on sertifioinut tai hyväksynyt, on ilmoitettava virastolle yksityiskohtaiset tiedot 2 kohdan mukaisesti kerätyt poikkeamatiedot mahdollisimman pian, ja joka tapauksessa viimeistään 72 tunnin kuluessa poikkeaman tietoon saamisesta.
5 artikla
Vapaaehtoinen ilmoittaminen
1. Jokaisen jäsenvaltioon sijoittautuneen organisaation on otettava käyttöön vapaaehtoinen ilmoitusjärjestelmä edistääkseen:
a)
sellaisten poikkeamatietojen keräämistä, jotka eivät välttämättä tule ilmi pakollisessa ilmoitusjärjestelmässä;
b)
sellaisten muiden turvallisuustietojen keräämistä, jotka niiden ilmoittajan mielestä muodostavat todellisen tai mahdollisen riskin ilmailun turvallisuudelle.
2. Jokaisen jäsenvaltion on otettava käyttöön vapaaehtoinen ilmoitusjärjestelmä edistääkseen:
a)
sellaisten poikkeamatietojen keräämistä, jotka eivät välttämättä tule ilmi pakollisessa ilmoitusjärjestelmässä;
b)
sellaisten muiden turvallisuustietojen keräämistä, jotka niiden ilmoittajan mielestä muodostavat todellisen tai mahdollisen riskin ilmailun turvallisuudelle.
Tähän järjestelmään on sisällyttävä myös organisaatioiden 6 kohdan mukaisesti toimittamien tietojen kerääminen, mutta se ei saa rajoittua pelkästään tähän.
3. Virasto ottaa käyttöön vapaaehtoisen ilmoitusjärjestelmän edistääkseen:
a)
sellaisten poikkeamatietojen keräämistä, jotka eivät välttämättä tule ilmi pakollisessa ilmoitusjärjestelmässä,
b)
sellaisten muiden turvallisuustietojen keräämistä, jotka niiden ilmoittajan mielestä muodostavat todellisen tai mahdollisen vaaran ilmailun turvallisuudelle.
Tähän järjestelmään on sisällyttävä myös viraston sertifioimien tai hyväksymien organisaatioiden 5 kohdan nojalla toimittamien tietojen kerääminen, mutta se ei saa rajoittua pelkästään tähän.
4. Vapaaehtoisia ilmoitusjärjestelmiä on käytettävä edistämään sellaisten poikkeama- tai turvallisuustietojen keruuta:
a)
joiden ilmoittaminen ei 4 artiklan 1 kohdan nojalla ole pakollista;
b)
joista ilmoittavat muut kuin 4 artiklan 6 kohdassa luetellut henkilöt.
5. Jokaisen jäsenvaltioon sijoittautuneen organisaation, joka on viraston sertifioima tai hyväksymä, on hyvissä ajoin ilmoitettava virastolle 1 kohdan nojalla kerätyistä poikkeamista ja muista turvallisuustiedoista, joista voi käydä ilmi todellinen tai mahdollinen ilmailun turvallisuusriski.
6. Jokaisen jäsenvaltioon sijoittautuneen organisaation, joka ei ole viraston sertifioima tai hyväksymä, on hyvissä ajoin ilmoitettava kyseisen jäsenvaltion 6 artiklan 3 kohdan nojalla nimetylle toimivaltaiselle viranomaiselle tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti kerätyistä poikkeamatiedoista ja muista turvallisuustiedoista, joista voi käydä ilmi todellinen tai mahdollinen ilmailun turvallisuusriski. Jäsenvaltiot voivat vaatia kaikkia niiden alueelle sijoittautuneita organisaatioita ilmoittamaan kaikki tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti kerätyt poikkeamatiedot.
7. Jäsenvaltiot, virasto ja organisaatiot voivat ottaa käyttöön muita turvallisuustietojen keruu- ja käsittelyjärjestelmiä tietojen keräämiseksi poikkeamista, jotka eivät välttämättä tule ilmi 4 artiklassa ja tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa ilmoitusjärjestelmissä. Kyseisiin järjestelmiin voi sisältyä ilmoittaminen muille kuin 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuille yhteisöille, ja ne voivat edellyttää aktiivista osallistumista:
a)
ilmailutoimialalta
b)
ilmailualan henkilöstön ammattijärjestöiltä.
8. Vapaaehtoisesta ja pakollisesta ilmoittamisesta saadut tiedot voidaan yhdistää yhteen järjestelmään.
6 artikla
Tietojen kerääminen ja tallentaminen
1. Jokaisen jäsenvaltioon sijoittautuneen organisaation on nimettävä yksi tai useampi henkilö hoitamaan riippumattomalla tavalla 4 ja 5 artiklan nojalla ilmoitettujen poikkeamatietojen keräämistä, arviointia, käsittelyä, analysointia ja tallentamista.
Tällaisten ilmoitusten käsittely on järjestettävä niin, että estetään tietojen käyttö muihin kuin turvallisuuteen liittyviin tarkoituksiin ja että ilmoittajan ja ilmoituksessa mainittujen henkilöiden henkilöllisyyttä koskevien tietojen luottamuksellisuus suojataan asianmukaisesti oikeudenmukaisen turvallisuuskulttuurin edistämiseksi.
2. Toimivaltaisen viranomaisen kanssa sopien pienet organisaatiot voivat perustaa yksinkertaistetun mekanismin poikkeamatietojen keräämistä, arviointia, käsittelyä, analysointia ja tallentamista varten. Ne voivat jakaa nämä tehtävät samantyyppisten organisaatioiden kanssa noudattaen tämän asetuksen mukaisia luottamuksellisuutta ja suojelua koskevia sääntöjä.
3. Jokaisen jäsenvaltion on nimettävä yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen, joka vastaa riippumattomalla tavalla 4 ja 5 artiklan nojalla ilmoitettujen poikkeamatietojen keruu-, arviointi-, käsittely-, analysointi- ja tallennusjärjestelmän perustamisesta.
Tällaisten ilmoitusten käsittely on järjestettävä niin, että estetään tietojen käyttö muihin kuin turvallisuuteen liittyviin tarkoituksiin ja että ilmoittajan ja ilmoituksessa mainittujen henkilöiden henkilöllisyyden luottamuksellisuus suojataan asianmukaisesti oikeudenmukaisen turvallisuuskulttuurin edistämiseksi.
Viranomaiset, jotka voidaan nimetä ensimmäisen alakohdan mukaisesti joko yhdessä tai erikseen, ovat:
a)
kansallinen siviili-ilmailuviranomainen; ja/tai
b)
turvallisuustutkintaviranomainen; ja/tai
c)
muu unioniin sijoittautunut itsenäinen elin tai yhteisö, jolle on annettu tämä tehtävä.
Jos jäsenvaltio nimeää tehtävään useamman kuin yhden elimen tai yhteisön, sen on nimettävä yksi niistä 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuksi tiedonsiirron yhteystahoksi.
4. Virasto nimeää yhden tai useamman henkilön, joka vastaa riippumattomalla tavalla 4 ja 5 artiklan mukaisesti ilmoitettujen poikkeamatietojen keruu-, arviointi-, käsittely-, analysointi- ja tallennusjärjestelmän perustamisesta.
Tällaisten ilmoitusten käsittely on järjestettävä niin, että estetään tietojen käyttö muihin kuin turvallisuuteen liittyviin tarkoituksiin ja että ilmoittajan ja ilmoituksessa mainittujen henkilöiden henkilöllisyyden luottamuksellisuus suojataan asianmukaisesti oikeudenmukaisen turvallisuuskulttuurin edistämiseksi.
5. Organisaatioiden on tallennettava 4 ja 5 artiklan mukaisesti kerättyjen poikkeamatietojen perusteella laaditut poikkeamailmoitukset yhteen tai useampaan tietokantaan.
6. Edellä 3 kohdassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten on tallennettava 4 ja 5 artiklan mukaisesti kerättyjen poikkeamatietojen perusteella laaditut poikkeamailmoitukset kansalliseen tietokantaan.
7. Kansalliseen tietokantaan on tallennettava myös turvallisuustutkintaviranomaisten keräämät tai julkaisemat asiaankuuluvat tiedot onnettomuuksista ja vakavista vaaratilanteista.
8. Virasto tallentaa tietokantaan poikkeamailmoitukset, jotka on laadittu 4 ja 5 artiklan mukaisesti kerättyjen poikkeamatietojen perusteella.
9. Turvallisuustutkintaviranomaisilla on oltava täydet käyttöoikeudet 6 kohdassa tarkoitettuun kansalliseen tietokantaansa asetuksen (EU) N:o 996/2010 5 artiklan 4 kohdan mukaisten velvollisuuksiensa täyttämiseksi.
10. Jäsenvaltioiden siviili-ilmailuviranomaisilla on turvallisuuteen liittyviä velvoitteitaan varten oltava täydet käyttöoikeudet 6 kohdassa tarkoitettuun kansalliseen tietokantaansa.
7 artikla
Poikkeamailmoitusten laatu ja sisältö
1. Edellä 6 artiklassa tarkoitetuissa poikkeamailmoituksissa on annettava vähintään liitteessä I luetellut tiedot.
2. Edellä 6 artiklan 5, 6 ja 8 kohdassa tarkoitetuissa poikkeamailmoituksissa on oltava kyseistä poikkeamaa koskeva turvallisuusriskiluokitus. Tämän luokituksen tarkistaa ja tarvittaessa muuttaa ja hyväksyy jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen tai virasto tämän artiklan 5 kohdassa tarkoitetun yhteisen eurooppalaisen riskiluokitusjärjestelmän mukaisesti.
3. Organisaatioiden, jäsenvaltioiden ja viraston on luotava tietojen laadun tarkastusmenettelyjä parantaakseen tietojen johdonmukaisuutta erityisesti alun perin kerättyjen tietojen ja tietokantaan tallennetun ilmoituksen välillä.
4. Edellä 6 artiklan 5, 6 ja 8 kohdassa tarkoitetuissa tietokannoissa on käytettävä tietomuotoja, jotka ovat:
a)
vakioituja tiedonvaihdon helpottamiseksi; ja
b)
Eccairs-ohjelmiston ja ADREP-luokituksen kanssa yhteensopivia.
5. Komissio kehittää tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden ja viraston kanssa 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun ilmailualan turvallisuusanalyytikkojen verkoston kautta yhteisen eurooppalaisen riskiluokitusjärjestelmän, jotta organisaatiot, jäsenvaltiot ja virasto voivat luokitella poikkeamat turvallisuusriskin perusteella. Näin tehdessään komissio ottaa huomioon yhteensopivuuden tarpeen olemassa olevien riskiluokitusjärjestelmien kanssa.
Komissio kehittää kyseisen järjestelmän viimeistään 15 päivänä toukokuuta 2017.
6. Siirretään komissiolle 18 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja säädöksiä yhteisen eurooppalaisen riskiluokitusjärjestelmän määrittelemiseksi.
7. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksillä järjestelyt yhteisen eurooppalaisen riskiluokitusjärjestelmän täytäntöön panemiseksi. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
8. Komissio ja virasto tukevat jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia näiden tietojen yhtenäistämisessä, kuten esimerkiksi:
a)
1 kohdassa tarkoitettujen vähimmäistietojen yhtenäistämisessä;
b)
2 kohdassa tarkoitetussa poikkeamien riskiluokituksessa; ja
c)
3 kohdassa tarkoitettujen tietojen laadun tarkastusmenettelyjen laatimisessa.
Komissio ja virasto tarjoavat tätä tukea tavalla, joka edistää tietojen tallennusmenettelyjen yhdenmukaistamista eri jäsenvaltioissa, ja erityisesti tarjoamalla 6 artiklan 1, 3 ja 4 kohdassa tarkoitetuissa organisaatioissa tai elimissä työskentelevälle henkilöstölle:
a)
ohjeita;
b)
työpajoja; ja
c)
asianmukaista koulutusta.
8 artikla
Eurooppalainen keskusrekisteri
1. Komissio hallinnoi eurooppalaista keskusrekisteriä, johon tallennetaan kaikki unionissa kerätyt poikkeamailmoitukset.
2. Kunkin jäsenvaltion on päivitettävä eurooppalaista keskusrekisteriä yhteisymmärryksessä komission kanssa siirtämällä keskusrekisteriin kaikki 6 artiklan 6 kohdassa tarkoitetut kansallisiin tietokantoihin tallennetut turvallisuutta koskevat tiedot.
3. Virasto sopii komission kanssa teknisistä yhteyskäytännöistä, jotka koskevat viraston Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 ja sen täytäntöönpanosääntöjen mukaisesti keräämien poikkeamailmoitusten, erityisesti sisäiseen poikkeamien raportointijärjestelmään (IORS) tallennettujen poikkeamien, sekä 4 artiklan 9 kohdan ja 5 artiklan 5 kohdan nojalla kerättyjen tietojen siirtämistä eurooppalaiseen keskusrekisteriin.
4. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksin järjestelyt 1 ja 2 kohdassa tarkoitetun eurooppalaisen keskusrekisterin hallinnoimiseksi. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
9 artikla
Tiedonvaihto
1. Jäsenvaltioiden ja viraston on osallistuttava tietojenvaihtoon asettamalla kaikki ilmoitustietokantoihinsa tallennetut turvallisuustiedot muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, viraston ja komission saataville eurooppalaisen keskusrekisterin välityksellä.
Poikkeamailmoitukset on siirrettävä eurooppalaiseen keskusrekisteriin viimeistään 30 päivän kuluttua niiden tallentamisesta kansalliseen tietokantaan.
Poikkeamailmoituksia on tarvittaessa päivitettävä uusilla turvallisuustiedoilla.
2. Jäsenvaltioiden on siirrettävä myös onnettomuuksia ja vakavia vaaratilanteita koskevat tiedot eurooppalaiseen keskusrekisteriin seuraavasti:
a)
alustavat tiedot, kun onnettomuuden tai vaaratilanteen tutkinta on kesken;
b)
tutkinnan päätyttyä:
i)
lopullinen tutkintaselostus; ja
ii)
englanninkielinen tiivistelmä lopullisesta tutkintaselostuksesta, jos sellainen on saatavilla.
3. Jäsenvaltion tai viraston on mahdollisimman pian välitettävä kaikki merkitykselliset turvallisuustiedot asiaankuuluvalle jäsenvaltion viranomaiselle tai virastolle, jos se poikkeamatietoja kerätessään tai poikkeamailmoituksia tallentaessaan tai 13 artiklan 6 kohdan mukaista analysointia tehdessään havaitsee turvallisuuteen liittyviä seikkoja, joiden katsotaan joko
a)
kiinnostavan muita jäsenvaltioita tai virastoa; tai
b)
edellyttävän mahdollisesti turvallisuustoimia muilta jäsenvaltioilta tai virastolta.
10 artikla
Eurooppalaiseen keskusrekisteriin tallennettujen tietojen jakaminen
1. Kaikilla yhteisöillä, jotka vastaavat siviili-ilmailun turvallisuuden sääntelystä unionissa tai turvallisuustutkintaviranomaisella on oltava täysi suojattu online-käyttöoikeus eurooppalaisessa keskusrekisterissä oleviin poikkeamatietoihin.
Tietoja on käytettävä 15 ja 16 artiklan mukaisesti.
2. Liitteessä II luetellut asianosaiset voivat pyytää pääsyä eräisiin eurooppalaisen keskusrekisterin sisältämiin tietoihin.
Unioniin sijoittautuneiden asianosaisten on osoitettava tietopyyntönsä sen jäsenvaltion yhteystaholle, johon ne ovat sijoittautuneet.
Unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden asianosaisten on osoitettava pyyntönsä komissiolle.
Komissio ilmoittaa asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, kun tämän kohdan mukainen pyyntö tehdään.
3. Jollei asetuksen (EU) N:o 996/2010 15 artiklan 2 kohdasta muuta johdu, eurooppalaisen keskusrekisterin sisältämiä tietoja, jotka liittyvät mainitun asetuksen mukaisesti suoritettaviin käynnissä oleviin turvallisuustutkimuksiin, ei saa antaa tämän artiklan mukaisille asianosaisille.
4. Tietoturvasyistä asianosaisille ei anneta suoraa pääsyä eurooppalaiseen keskusrekisteriin.
11 artikla
Pyyntöjen ja päätösten käsittely
1. Eurooppalaisen keskusrekisterin sisältämiä tietoja koskevat pyynnöt on toimitettava yhteystahon hyväksymillä lomakkeilla. Näissä lomakkeissa on oltava vähintään liitteessä III esitetyt kohdat.
2. Pyynnön vastaanottavan yhteyspisteen on varmistettava, että:
a)
pyytäjä on asianosainen;
b)
yhteystaho on toimivaltainen käsittelemään pyyntöä.
Kun yhteystaho päättää, että toinen jäsenvaltio tai komissio on toimivaltainen käsittelemään pyynnön, se siirtää sen tapauksen mukaan tälle jäsenvaltiolle tai komissiolle.
3. Yhteystahon, joka ottaa vastaan tietopyynnön, on arvioitava tapauskohtaisesti, onko pyyntö perusteltu ja voidaanko siihen vastata.
Yhteystaho voi toimittaa tiedot asianosaisille paperilla tai käyttäen suojattuja sähköisiä viestintävälineitä.
4. Jos pyyntö hyväksytään, yhteystahon on määriteltävä annettavan tiedon määrä ja taso. Ainoastaan pyynnön kannalta ehdottoman välttämättömät tiedot on annettava, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 15 ja 16 artiklan säännösten soveltamista.
Tietoja, jotka eivät liity asianosaisen omiin laitteisiin, toimintaan tai toimialaan, saa antaa ainoastaan yhdistetyssä tai anonymisoidussa muodossa. Muussa kuin yhdistetyssä muodossa olevia tietoja saa antaa asianosaiselle, jos tämä esittää pyynnölleen yksityiskohtaiset kirjalliset perustelut. Näitä tietoja on käytettävä tämän asetuksen 15 ja 16 artiklan mukaisesti.
5. Yhteystaho antaa liitteessä II olevassa b kohdassa luetelluille asianosaisille ainoastaan tietoja, jotka liittyvät niiden omiin laitteisiin, toimintaan tai toimialaan.
6. Yhteystaho, joka saa pyynnön liitteessä II olevassa a kohdassa luetellulta asianosaiselta, voi tehdä yleisen päätöksen tietojen säännöllisestä toimittamisesta kyseiselle asianosaiselle, edellyttäen että:
a)
pyydetyt tiedot liittyvät asianosaisen omiin laitteisiin, toimintaan tai toimialaan;
b)
yleisellä päätöksellä ei anneta pääsyä tietokannan kaikkeen sisältöön;
c)
yleinen päätös liittyy vain anonymisoituihin tietoihin.
7. Asianosainen saa käyttää tämän artiklan nojalla saamiaan tietoja seuraavin edellytyksin:
a)
asianosainen saa käyttää tietoja ainoastaan pyyntölomakkeessa ilmoitettuun tarkoitukseen, jonka olisi oltava yhteensopiva tämän asetuksen 1 artiklassa säädetyn tavoitteen kanssa; ja
b)
asianosainen ei saa luovuttaa saamiaan tietoja eteenpäin ilman tietojen antajan kirjallista suostumusta, ja asianosaisen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen saamiensa tietojen asianmukaisen luottamuksellisuuden.
8. Tämän artiklan nojalla annettu päätös tietojen jakamisesta on rajoitettava siihen, mikä on tietojen käyttäjän tarkoituksen kannalta ehdottoman välttämätöntä.
12 artikla
Pyyntöjen tallentaminen ja tietojenvaihto
1. Kunkin yhteystahon on tallennettava kaikki vastaanottamansa pyynnöt ja tiedot niiden johdosta toteutetuista toimista.
Nämä tiedot on ilmoitettava komissiolle kohtuullisessa ajassa pyynnön vastaanottamisesta ja/tai toimen toteuttamisesta.
2. Komissio asettaa ajantasaisen luettelon eri yhteystahojen ja komission itsensä vastaanottamista pyynnöistä ja niiden johdosta toteutetuista toimista kaikkien yhteystahojen saataville.
13 artikla
Poikkeamien analysointi ja seuranta kansallisella tasolla
1. Jokaisen jäsenvaltioon sijoittautuneen organisaation on laadittava menettely 4 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti kerättyjen poikkeamatietojen analysoimiseksi määritelläkseen havaittuihin poikkeamiin tai poikkeamaryhmiin liittyvät turvallisuusriskit.
Tämän analyysin perusteella jokaisen organisaation on määriteltävä mahdollisesti tarvittavat korjaavat tai ehkäisevät toimet, joita ilmailun turvallisuuden parantaminen edellyttää.
2. Jos jäsenvaltioon sijoittautunut organisaatio 1 kohdassa tarkoitetun analyysin jälkeen toteaa, että todelliset tai mahdolliset ilmailun turvallisuuteen liittyvät puutteet edellyttävät asianmukaisia korjaavia tai ennaltaehkäiseviä toimia, sen on:
a)
pantava kyseiset toimet täytäntöön kohtuullisessa ajassa; ja
b)
laadittava menettely toimien täytäntöönpanon ja tehokkuuden seuraamiseksi.
3. Jokaisen jäsenvaltioon sijoittautuneen organisaation on säännöllisesti tiedotettava työntekijöilleen ja muun sopimuksen perusteella palvelukseen otetulle henkilöstölle sellaisten poikkeamien analysoinnista ja seurannasta, joiden osalta toteutetaan ennaltaehkäiseviä tai korjaavia toimia.
4. Kun jäsenvaltioon sijoittautunut organisaatio, joka ei kuulu 5 kohdan soveltamisalaan, on 4 artiklan 8 kohdan ja 5 artiklan 6 kohdan mukaisesti ilmoitettuja poikkeamia koskevan analyysinsa perusteella tunnistanut todellisen tai mahdollisen ilmailun turvallisuuteen liittyvän riskin, sen on 30 päivän kuluessa päivästä, jona ilmoittaja on ilmoittanut poikkeamasta, toimitettava jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle:
a)
edellä olevan 1 kohdan nojalla laaditun analyysin alustavat tulokset, jos sellaisia on saatavilla; ja
b)
edellä olevan 2 kohdan nojalla toteutettavat toimet.
Organisaation on ilmoitettava analyysin lopulliset tulokset heti kun ne ovat saatavilla ja periaatteessa viimeistään kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona poikkeamasta on ilmoitettu.
Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi pyytää organisaatioita toimittamaan sille sellaisten poikkeamien analysoinnin alustavat tai lopulliset tulokset, joista sille on ilmoitettu mutta joista se ei ole saanut seurantatietoja tai on saanut vain alustavat tulokset.
5. Jos jäsenvaltioon sijoittautunut viraston sertifioima tai hyväksymä organisaatio on 4 artiklan 9 kohdan tai 5 artiklan 5 kohdan nojalla ilmoitettua poikkeamaa tai poikkeamien ryhmää koskevan analyysin perusteella tunnistanut todellisen tai mahdollisen ilmailun turvallisuuteen liittyvän riskin, sen on 30 päivän kuluessa päivästä, jona ilmoittaja on ilmoittanut poikkeamasta, ilmoitettava virastolle
a)
edellä olevan 1 kohdan nojalla laaditun analyysin mahdolliset alustavat tulokset; ja
b)
edellä olevan 2 kohdan nojalla toteutettavat toimet.
Viraston sertifioiman tai hyväksymän organisaation on toimitettava virastolle analyysin lopulliset tulokset heti kun ne ovat saatavilla ja periaatteessa viimeistään kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona poikkeamasta on ilmoitettu.
Virasto voi pyytää organisaatioita toimittamaan sille sellaisten poikkeamien analysoinnin alustavat tai lopulliset tulokset, joista sille on ilmoitettu mutta joista se ei ole saanut seurantatietoja tai on saanut vain alustavat tulokset.
6. Jokaisen jäsenvaltion ja viraston on laadittava menettely niille 4 artiklan 6 kohdan ja 5 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti suoraan ilmoitettujen poikkeamatietojen analysoimiseksi tunnistaakseen näihin poikkeamiin liittyvät turvallisuusriskit. Tämän analyysin perusteella niiden on määritettävä asianmukaiset korjaavat tai ennaltaehkäisevät toimet, joita ilmailun turvallisuuden parantaminen edellyttää.
7. Jos jäsenvaltio tai virasto 6 kohdassa tarkoitetun analyysin jälkeen toteaa, että todelliset tai mahdolliset ilmailun turvallisuuteen liittyvät puutteet edellyttävät asianmukaisia korjaavia tai ennaltaehkäiseviä toimia, sen on
a)
pantava nämä toimet täytäntöön kohtuullisessa ajassa; ja
b)
laadittava menettely toimien täytäntöönpanon ja tehokkuuden seuraamiseksi.
8. Jokaisen jäsenvaltion ja viraston on jokaisen sellaisen poikkeaman tai poikkeamaryhmän osalta, johon sovelletaan 4 ja 5 kohdan mukaista seurantaa, saatava käyttöönsä tehty analyysi ja seurattava asianmukaisesti sen vastuulla olevien organisaatioiden toteuttamia toimia.
Jos jäsenvaltio tai virasto katsoo, että ilmoitettujen toimien täytäntöönpano ja teho on riittämätön todellisten tai mahdollisten turvallisuuspuutteiden korjaamiseksi, sen on varmistettava, että asiaankuuluva organisaatio toteuttaa ja panee täytäntöön asianmukaiset lisätoimet.
9. Tämän artiklan nojalla saadut, yksittäisten poikkeamien tai poikkeamaryhmien analysointiin ja tarvittaessa seurantaan liittyvät tiedot, silloin kun niitä on saatavilla, on tallennettava eurooppalaiseen keskusrekisteriin 8 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti kohtuullisessa ajassa ja viimeistään kaksi kuukautta sen jälkeen, kun ne on tallennettu kansalliseen tietokantaan.
10. Jäsenvaltioiden on käytettävä poikkeamailmoitusten analysoinnista saamiaan tietoja apuna määrittäessään kansallisen turvallisuusohjelman yhteydessä toteutettavia mahdollisia korjaavia toimia.
11. Kunkin jäsenvaltion on julkaistava siviili-ilmailun turvallisuutta koskevaa yleistä tiedottamista varten ainakin kerran vuodessa turvallisuuskatsaus. Turvallisuuskatsauksen on
a)
sisällettävä yhdistettyjä ja anonymisoituja tietoja kansallisten pakollisten ja vapaaehtoisten poikkeamailmoitusjärjestelmien mukaisesti ilmoitetuista poikkeamatyypeistä ja muista turvallisuustiedoista;
b)
kerrottava kehityssuuntauksista;
c)
yksilöitävä toimet, jotka se on toteuttanut.
12. Jäsenvaltiot voivat myös julkaista anonymisoituja poikkeamailmoituksia ja riskianalyysien tuloksia.
14 artikla
Poikkeamien analysointi ja seuranta unionin tasolla
1. Komissio ja virasto osallistuvat yhteistyössä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa säännöllisesti eurooppalaisen keskusrekisterin sisältämien tietojen vaihtoon ja analysointiin.
Tarkkailijoita voidaan tarvittaessa kutsua tapauskohtaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tässä asetuksessa säädettyjen luottamuksellisuusvaatimusten soveltamista.
2. Komissio, virasto ja jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset tekevät yhteistyötä ilmailualan turvallisuusanalyytikkojen verkoston välityksellä.
Ilmailualan turvallisuusanalyytikkojen verkosto edistää ilmailun turvallisuuden parantamista unionissa erityisesti laatimalla turvallisuusanalyysejä Euroopan lentoturvallisuusohjelman ja Euroopan lentoturvallisuussuunnitelman tueksi.
3. Virasto tukee ilmailualan turvallisuusanalyytikkojen verkoston toimintaa esimerkiksi avustamalla verkoston kokousten valmistelussa ja järjestämisessä.
4. Virasto sisällyttää tietoja 1 kohdassa tarkoitetun tietojen analysoinnin tuloksista asetuksen (EY) N:o 216/2008 15 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun vuotuiseen turvallisuuskatsaukseen.
15 artikla
Tietojen luottamuksellisuus ja asianmukainen käyttö
1. Jäsenvaltioiden ja organisaatioiden, kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti, sekä viraston on toteutettava tarvittavat toimenpiteet niiden poikkeamatietojen asianmukaisen luottamuksellisuuden varmistamiseksi, joita ne ovat saaneet 4, 5 ja 10 artiklan mukaisesti.
Jokaisen jäsenvaltion, jokaisen jäsenvaltioon sijoittautuneen organisaation tai viraston on käsiteltävä henkilötietoja ainoastaan siinä määrin, kuin se on tarpeen tämän asetuksen tarkoitusta varten, ja rajoittamatta direktiivin 95/46/EY kansallisten täytäntöönpanosäädösten soveltamista.
2. Poikkeamailmoituksista kerättyjä tietoja saa käyttää ainoastaan siihen tarkoitukseen, jota varten ne on kerätty, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EU) N:o 996/2010 12, 14 ja 15 artiklassa annettujen, turvallisuustietojen suojaamista koskevien säännösten soveltamista.
Jäsenvaltiot, virasto ja organisaatiot eivät saa asettaa poikkeamia koskevia tietoja saataville tai käyttää niitä
a)
syyllisyyden tai vahingonkorvausvelvollisuuden osoittamiseen; tai
b)
muihin tarkoituksiin kuin ilmailun turvallisuuden ylläpitämiseen tai parantamiseen.
3. Edellä 14 artiklan mukaisia velvollisuuksiaan täyttäessään eurooppalaisen keskusrekisterin sisältämien tietojen osalta komissio, virasto ja jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset:
a)
varmistavat tietojen luottamuksellisuuden; ja
b)
rajoittavat tietojen käytön ainoastaan tarkoituksiin, jotka ovat välttämättömiä niiden turvallisuuteen liittyvien velvollisuuksien täyttämiseksi syyllisyyttä tai vahingonkorvausvelvollisuutta osoittamatta; sen vuoksi näitä tietoja on käytettävä erityisesti riskinhallintaan ja turvallisuussuuntausten analysointiin, jotka voivat johtaa turvallisuussuosituksiin tai -toimiin todellisten tai mahdollisten turvallisuuspuutteiden korjaamiseksi.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut toimivaltaiset viranomaiset ja toimivaltaiset lainkäyttöviranomaiset tekevät keskenään yhteistyötä sopimalla etukäteen hallinnollisista ennakkojärjestelyistä. Näillä hallinnollisilla ennakkojärjestelyillä on pyrittävä varmistamaan oikea tasapaino asianmukaisen lainkäytön tarpeen ja turvallisuustietojen jatkuvan saatavuuden välillä.
16 artikla
Tietolähteen suojelu
1. Tätä artiklaa sovellettaessa ”henkilötietoihin” kuuluvat erityisesti luonnollisten henkilöiden nimet ja osoitteet.
2. Jokaisen jäsenvaltioon sijoittautuneen organisaation on varmistettava, että kaikki henkilötiedot annetaan organisaation muun henkilöstön kuin 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimettyjen henkilöiden saataville ainoastaan, jos se on ehdottoman välttämätöntä poikkeaman tutkimiseksi ilmailun turvallisuuden tehostamiseksi.
Tietoja, joista henkilötiedot on poistettu, jaetaan organisaatiossa tarpeen mukaan.
3. Jokaisen jäsenvaltion on varmistettava, ettei 6 artiklan 6 kohdassa tarkoitettuihin kansallisiin tietokantoihin tallenneta mitään henkilötietoja. Tällaiset tiedot, joista henkilötiedot on poistettu, on asetettava kaikkien asiaankuuluvien osapuolten saataville esimerkiksi näiden ilmailun turvallisuuden parantamiseen liittyvien velvollisuuksien täyttämiseksi.
4. Viraston on varmistettava, ettei 6 artiklan 8 kohdassa tarkoitettuihin viraston tietokantoihin tallenneta mitään henkilötietoja. Tällaiset tiedot, joista henkilötiedot on poistettu, on asetettava kaikkien asiaankuuluvien osapuolten saataville esimerkiksi näiden ilmailun turvallisuuden parantamiseen liittyvien velvollisuuksien täyttämiseksi.
5. Jäsenvaltioita ja virastoa ei saa estää toteuttamasta toimia, jotka ovat tarpeen ilmailun turvallisuuden ylläpitämiseksi tai parantamiseksi.
6. Jäsenvaltioiden on pidätyttävä aloittamasta oikeudenkäyntimenettelyjä sellaisten suunnittelemattomien tai tahattomien lainrikkomusten johdosta, jotka tulevat niiden tietoon ainoastaan siksi, että niistä on tehty ilmoitus 4 ja 5 artiklan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisen rikosoikeuden soveltamista.
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta 4 a kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa. Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai ottaa käyttöön toimenpiteitä poikkeamailmoitusten tekijöiden tai poikkeamailmoituksissa mainittujen henkilöiden suojelun tehostamiseksi. Jäsenvaltiot voivat erityisesti soveltaa tätä sääntöä ilman 10 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia.
7. Jos kansallisen lain nojalla käynnistetään kurinpidollinen tai hallinnollinen menettely, poikkeamailmoituksiin sisältyviä tietoja ei saa käyttää:
a)
poikkeamailmoituksen tekijöitä; tai
b)
poikkeamailmoituksissa mainittuja henkilöitä vastaan.
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta 10 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.
Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai ottaa käyttöön toimenpiteitä poikkeamailmoitusten tekijöiden tai poikkeamailmoituksissa mainittujen henkilöiden suojelun tehostamiseksi, erityisesti ne voivat laajentaa tämän suojelun koskemaan siviili- tai rikosoikeudellisia menettelyjä.
8. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä tai pitää voimassa säännöksiä, jotka takaavat tässä asetuksessa vahvistettua suojelun tasoa paremman suojan poikkeamailmoitusten tekijöille tai poikkeamailmoituksissa mainituille henkilöille.
9. Työnantaja tai organisaatio, jota varten palveluja tuotetaan, ei saa ilmoittajan toimittamien tietojen perusteella aiheuttaa vaikeuksia niille työntekijöille ja muun sopimuksen perusteella palvelukseen otetulle henkilöstölle, jotka tekevät ilmoituksen tai jotka mainitaan 4 ja 5 artiklan mukaisesti kerätyissä poikkeamailmoituksissa, muutoin kuin 10 kohtaa sovellettaessa.
10. Tämän artiklan 6, 7 ja 9 kohdan mukaista suojelua ei sovelleta seuraavissa tapauksissa:
a)
kun kyse on tahallisesta laiminlyönnistä
b)
kun ilmeinen riski on selkeällä ja vakavalla tavalla jätetty huomiotta ja on vakavasti laiminlyöty olosuhteiden edellyttämää ammatillista huolellisuusvelvollisuutta, mikä aiheuttaa ennakoitavissa olevaa vahinkoa henkilölle tai omaisuudelle tai vaarantaa vakavasti ilmailun turvallisuuden tason.
11. Jokaisen jäsenvaltioon sijoittautuneen organisaation on vahvistettava henkilöstön edustajia kuultuaan sisäiset säännöt, joissa kuvaillaan, miten oikeudenmukaisen turvallisuuskulttuurin periaatteet, erityisesti 9 kohdassa tarkoitettu periaate, turvataan ja pannaan täytäntöön kyseisessä organisaatiossa.
Jäljempänä olevan 12 kohdan mukaisesti nimetty elin voi pyytää jäsenvaltioon sijoittautuneiden organisaatioiden sisäisten sääntöjen tarkistamista ennen näiden sisäisten sääntöjen täytäntöönpanoa.
12. Jokaisen jäsenvaltion on nimettävä elin, joka vastaa 6, 9 ja 11 kohdan täytäntöönpanosta.
Työntekijät ja muun sopimuksen perusteella palvelukseen otettu henkilöstö voivat ilmoittaa kyseiselle elimelle tässä artiklassa vahvistettujen sääntöjen väitetystä rikkomisesta. Tällaisista väitetyistä rikkomisista ilmoittamisesta ei saa aiheutua työntekijöille ja muun sopimuksen perusteella palvelukseen otetulle henkilöstölle rangaistuksia. Työntekijät ja muun sopimuksen perusteella palvelukseen otettu henkilöstö voivat ilmoittaa väitetyistä rikkomuksista komissiolle.
Nimetyn elimen on tarvittaessa annettava jäsenvaltionsa asiaankuuluville viranomaisille neuvontaa oikeuskeinoista tai 21 artiklan soveltamiseksi määrättävistä seuraamuksista.
13. Jokaisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle 15 päivänä toukokuuta 2019 ja joka viides vuosi sen jälkeen raportti tämän artiklan soveltamisesta ja erityisesti 12 kohdan mukaisesti nimetyn elimen toiminnasta. Raportti ei saa sisältää henkilötietoja.
17 artikla
Liitteiden ajantasaistaminen
Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 18 artiklan mukaisesti:
a)
liitteessä I olevan poikkeamailmoitusten pakollisten tietokenttien luettelon päivittämiseksi asetuksen soveltamisesta saatujen kokemusten perusteella, jos muutokset osoittautuvat tarpeellisiksi ilmailun turvallisuuden parantamiseksi;
b)
liitteessä III olevan eurooppalaisen keskusrekisterin tietopyyntölomakkeen päivittämiseksi saatujen kokemusten ja uusien tilanteiden huomioon ottamiseksi;
c)
minkä tahansa liitteen mukauttamiseksi Eccairs-ohjelmiston ja ADREP-luokituksen sekä unionin hyväksymien säädösten ja kansainvälisten sopimusten mukaisiksi.
Pakollisten kenttien luettelon päivittämiseksi virasto ja 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu ilmailualan turvallisuusanalyytikkojen verkosto antavat komissiolle asiaan liittyviä lausuntoja.
18 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 7 artiklan 6 kohdassa ja 17 artiklassa tarkoitettuja delegoituja säädöksiä viiden vuoden ajaksi tämän asetuksen voimaantulopäivästä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 7 artiklan 6 kohdassa ja 17 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamista koskeva päätös lakkauttaa päätöksessä mainitun säädösvallan siirron. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevan 7 artiklan 6 kohdan tai 17 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, etteivät ne vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
19 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa asetuksen (EY) N:o 216/2008 65 artiklalla perustettu komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa. Jos komitea ei anna lausuntoa, komissio ei hyväksy ehdotusta täytäntöönpanosäädökseksi, ja tuolloin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklan 4 kohdan kolmatta alakohtaa.
20 artikla
Oikeus tutustua asiakirjoihin ja henkilötietojen suoja
1. Tämän asetuksen säännösten soveltaminen ei rajoita asetuksen (EY) N:o 1049/2001 soveltamista, lukuun ottamatta 10 ja 11 artiklaa, joissa vahvistetaan eurooppalaisen keskusrekisterin tietojen saatavuutta koskevat tiukemmat säännöt.
2. Tätä asetusta sovelletaan rajoittamatta direktiivin 95/46/EY kansallisten täytäntöönpanosäädösten soveltamista ja asetuksen (EY) N:o 45/2001 mukaisesti.
21 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamuksista, joita sovelletaan tämän asetuksen rikkomiseen. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näistä säännöksistä ja niihin vaikuttavista myöhemmistä muutoksista komissiolle.
22 artikla
Asetuksen (EU) N:o 996/2010 muuttaminen
Kumotaan asetuksen (EU) N:o 996/2010 19 artikla.
Mainittua artiklaa sovelletaan kuitenkin tämän asetuksen soveltamispäivään saakka 24 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
23 artikla
Kumoamiset
Kumotaan direktiivi 2003/42/EY, asetus (EY) N:o 1321/2007 ja asetus (EY) N:o 1330/2007. Niitä sovelletaan tämän asetuksen soveltamispäivään saakka 24 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
24 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
1. Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
2. Komissio julkaisee viimeistään 16 päivänä marraskuuta 2020 kertomuksen, jossa arvioidaan asetuksen täytäntöönpanoa, sekä toimittaa sen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Kertomuksessa tarkastellaan erityisesti asetuksen osuutta ilma-alusten onnettomuuksien ja niihin liittyvien kuolonuhrien lukumäärän vähentämisessä. Jos se on tarpeen, komissio esittää kyseisen kertomuksen pohjalta ehdotuksia tämän asetuksen muuttamiseksi.
3. Tätä asetusta sovelletaan 15 päivästä marraskuuta 2015 eikä ennen 4 artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen täytäntöönpanotoimenpiteiden voimaantuloa. Asetuksen 7 artiklan 2 kohtaa sovelletaan heti, kun delegoidut ja täytäntöönpanosäädökset, joilla täsmennetään ja kehitetään 7 artiklan 6 ja 7 kohdassa tarkoitettua yhteistä eurooppalaista riskiluokitusjärjestelmää, tulevat voimaan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 3 päivänä huhtikuuta 2014.