NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 528/2014
ze dne 12. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro rizika opcí jiná než rizika delta v rámci standardizovaného přístupu k tržním rizikům
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 329 odst. 3 třetí pododstavec, čl. 352 odst. 6 třetí pododstavec a čl. 358 odst. 4 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
S ohledem na pověření obsažené v nařízení (EU) č. 575/2013 týkající se vypracování řady metod, jak zohlednit v požadavcích na kapitál u institucí kromě rizika delta i jiná rizika, a to „způsobem přiměřeným rozsahu a složitosti činností jednotlivých institucí v oblasti opcí a opčních listů“, je vhodné vypracovat přístupy, které budou mít rozdílnou úroveň složitosti a citlivosti vůči rizikům, čímž je instituce s různými profily budou moci vhodně využít. Vzhledem k tomu je vhodné stanovit tři následující přístupy, které budou odrážet narůstající složitost měření rizik jiných než rizik delta u opcí a opčních listů: i) zjednodušený přístup, ii) přístup Delta-plus, a iii) přístup podle scénáře. Tento rámec založený na třech přístupech z velké části provádí rámec pro jiná rizika než rizika delta stanovený Basilejským výborem pro bankovní dohled, a to s nezbytnými úpravami, které zohledňují nařízení (EU) č. 575/2013. Zajištění soudržnosti pravidel Unie s minimálními mezinárodně sjednanými standardy představuje přidanou hodnotu.
(2)
Vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit pro instituce, které uplatňují přístup Delta-plus, možnost, aby zacházely s nespojitými opcemi více rizikově-citlivým způsobem, mělo by být takovým institucím umožněno, aby za dodržení určitých podmínek využily kombinace přístupů stanovených k měření rizika opcí a opčních listů, a to nejen v rámci skupin, ale i v rámci jednotlivých právních subjektů. Aby se však zabránilo možnosti selektivního uplatňování přístupů ze strany institucí, jež by usilovaly o minimalizaci svých požadavků na kapitál, měla by být kombinace individuálních přístupů povolena pouze za podmínky, že instituce vymezí rozsah uplatnění jednotlivých přístupů před zahájením jejich uplatňování, aby bylo zajištěno jejich časově konzistentní uplatňování.
(3)
Rizika jiná než rizika delta u opcí a opčních listů mohou zahrnovat mimo jiné rizika vyplývající ze změn gama u nástrojů, na které je odkazováno jako na „riziko gama“ či „riziko konvexity“, jak je stanoveno v čl. 4 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení, rizika vyplývající ze změn vega, na které je odkazováno jako na „riziko vega“ či „riziko volatility“, jak je stanoveno v čl. 4 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, rizika vyplývající ze změn úrokových sazeb, na která je odkazováno jako na „úrokové riziko“ či „riziko ró“, nelineárnosti, které nelze zachytit pomocí rizik gama, a riziko implikované korelace opcí či opčních listů na koš podkladových nástrojů. Z těchto rizik nabývají pouze rizika gama a vega takové významnosti, která odůvodňuje uložení požadavků na kapitál, dokonce i u složitě strukturovaných institucí, a tudíž by měly být ve výpočtu požadavků na kapitál ošetřeny pouze tyto typy rizik. Nařízení (EU) č. 575/2013 vyžaduje, aby instituce získaly povolení od příslušného orgánu dříve, než započnou s uplatňováním interního způsobu výpočtu rizika delta. Využití přístupů týkajících se jiných rizik než rizik delta má však být monitorováno a posuzováno v rámci dohledového přezkumu a postupu hodnocení institucí stanovených podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (2). Větší složitost přístupu podle scénáře navíc vyžaduje bedlivější monitorování ze strany příslušných orgánů, a proto by využívání uvedeného přístupu institucemi mělo podléhat zvláštním podmínkám jak před jeho prvním využitím, tak i v jeho průběhu.
(4)
Vzhledem k tomu, že se článek 330 nařízení (EU) č. 575/2013, který se týká zacházení s úrokovými swapy pevných sazeb proti pohyblivým sazbám, použije pouze pro účely úrokového rizika, nemělo by k němu být u určitých finančních operací, jimiž jsou například swapce, přihlíženo.
(5)
Ustanovení tohoto nařízení jsou vzájemně úzce provázána, neboť upravují měření rizik jiných než rizik delta u opcí a opčních listů souvisejících s různými podkladovými nástroji. Za účelem zajištění souladu mezi těmito ustanoveními, která by měla vstoupit v platnost současně, a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu k nim osobám, na něž se vztahují tyto povinnosti, je žádoucí zahrnout všechny regulační technické normy požadované nařízením (EU) č. 575/2013 týkající se této oblasti do jediného nařízení.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro bankovnictví.
(7)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vymezení požadavků na kapitál pro jiné riziko než riziko delta u opcí a opčních listů
1. Instituce vypočítávají požadavky na kapitál u tržního rizika souvisejícího s riziky jinými než rizikem delta u opcí a opčních listů podle požadavků čl. 329 odst. 3, čl. 352 odst. 6 a čl. 358 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 na základě jednoho z těchto přístupů:
a)
zjednodušeného přístupu stanoveného v článcích 2 a 3 tohoto nařízení;
b)
přístupu Delta-plus stanoveného v článcích 4, 5 a 6 tohoto nařízení;
c)
přístupu podle scénáře stanoveného v článcích 7, 8 a 9 tohoto nařízení.
2. Při výpočtu požadavků na kapitál na konsolidovaném základě mohou instituce využít kombinace různých přístupů. Instituce mohou individuálně využít pouze kombinace přístupu podle scénáře a přístupu Delta-plus, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článcích 4 až 9.
3. Pro účely výpočtu podle odstavce 1 postupují instituce takto:
a)
rozloží koše opcí či opčních listů na jejich základní složky;
b)
rozloží caps a floors či jiné opce, které se vztahují k úrokovým sazbám k různým datům, na řetězec nezávislých opcí týkajících se rozdílných období (tzv. caplet a floorlets);
c)
s opcemi a opčními listy na úrokové swapy pevných sazeb proti pohyblivým sazbám zacházejí jako s opcemi či opčními listy na příslušnou pevnou úrokovou sazbu;
d)
s opcemi a opčními listy, které se vztahují k více než jednomu podkladovému nástroji z podkladových nástrojů uvedených v čl. 5 odst. 3, zacházejí jako s košem opcí či opčních listů, kde každá opce má jeden samostatný podkladový nástroj.
Článek 2
Podmínky uplatnění zjednodušeného přístupu
Instituce, které nakupují pouze opce a opční listy, mohou využít pouze zjednodušeného přístupu.
Článek 3
Vymezení požadavků na kapitál podle zjednodušeného přístupu
1. Instituce uplatňující zjednodušený přístup provedou výpočet požadavků na kapitál souvisejících s riziky jinými než delta u nákupních a prodejních opcí či opčních listů jako vyšší z hodnot v rozmezí nula a rozdílu následujících hodnot:
a)
hrubá částka, jak je uvedena v odstavcích 2 až 5;
b)
částka odpovídající váženému riziku delta, která se vypočítá z tržní hodnoty podkladového nástroje vynásobené deltou a poté vynásobené jednou z následujících příslušných vah:
i)
v případě specifického či obecného kapitálového rizika či úrokového rizika váhou podle kapitoly 2 části třetí hlavy IV nařízení (EU) č. 575/2013;
ii)
v případě rizika komodity váhou podle kapitoly 4 části třetí hlavy IV nařízení (EU) č. 575/2013 a
iii)
v případě měnového rizika váhou podle kapitoly 3 části třetí hlavy IV nařízení (EU) č. 575/2013.
2. V případě opcí a opčních listů, na které se vztahuje jedna z následujících dvou kategorií, se hrubá částka uvedená v odstavci 1 stanoví podle odstavců 3 až 4:
a)
má-li kupující neomezené právo koupě podkladového nástroje za předem určenou cenu k okamžiku vypršení lhůty či kdykoli před ním a pokud je prodávající povinen splnit poptávku kupujícího (jednoduché nákupní opce či jednoduché nákupní opční listy);
b)
má-li kupující neomezené právo prodeje podkladového nástroje stejným způsobem, jak je uvedeno v písmeni a) (jednoduché prodejní opce či jednoduché prodejní opční listy).
3. Hrubá částka uvedená v odstavci 1 se vypočítá jako maximální hodnota mezi nulou a tržní hodnotou podkladového cenného papíru vynásobená součtem specifických a obecných tržních rizik u požadavků na kapitál pro podkladový nástroj, od které je odečtena výše zisku, je-li uskutečněn, vyplývajícího z okamžité realizace opce (zpeněžení), je-li splněna jedna z následujících podmínek:
a)
opce či opční list obsahuje právo prodeje podkladového nástroje (tzv. dlouhý prodej) a je spojena s kapitálovými investicemi do podkladového nástroje (tzv. dlouhá pozice v podkladovém nástroji);
b)
opce či opční list obsahuje právo nákupu podkladového nástroje (tzv. dlouhý nákup) a je spojena se závazkem prodeje kapitálových investic do podkladového nástroje (tzv. krátká pozice v podkladovém nástroji).
4. Obsahuje-li opce či opční list právo nákupu podkladového nástroje (dlouhý nákup) či právo prodeje podkladového nástroje (tzv. dlouhý prodej), je hrubá částka podle odstavce 1 menší z těchto dvou částek:
a)
tržní hodnota podkladového cenného papíru vynásobená součtem specifických a obecných požadavků na tržní rizika týkajících se podkladového nástroje;
b)
hodnota pozice stanovená podle přecenění tržní hodnotou nebo pomocí modelu, jak je stanoveno v čl. 104 odst. 2 písm. b) a c) nařízení (EU) č. 575/2013 (tržní hodnota opce nebo opčního listu).
5. V případě všech typů opcí nebo opčních listů, které nedisponují vlastnostmi uvedenými v odstavci 2, se za tržní hodnotu opce či opčního listu považuje hrubá částka uvedená v odstavci 1.
Článek 4
Přehled vymezení požadavků na kapitál podle přístupu Delta-plus
1. Pokud se instituce rozhodnou uplatňovat přístup Delta-plus pro opce a opční listy, jejichž gama je spojitou funkcí ceny podkladového nástroje a jejichž vega je spojitou funkcí implikované volatility (spojité opce a opční listy), vypočítají se požadavky na kapitál pro jiná rizika než rizika delta u opcí a opčních listů jako součet následujících požadavků:
a)
požadavků na kapitál týkajících se parciální derivace delta podle ceny podkladového nástroje, který je u dluhopisových opcí či opčních listů parciální derivací delta podle výnosů do období splatnosti podkladového dluhopisu, a u swapcí parciální derivací delta podle sazby swapů;
b)
požadavku týkajícího se parciální derivace prvního řádu opce či opčního listu podle implikované volatility.
2. Implikovaná volatilita se považuje za hodnotu volatility vzorce ocenění opce či opčního listu, u něhož je za určitého modelu ocenění a výše všech dalších seznatelných parametrů ovlivňujících ocenění teoretická cena opce či opčního listu rovna tržní hodnotě takové opce či opčního listu, přičemž tržní hodnotou se rozumí tržní hodnota ve smyslu čl. 3 odst. 4.
3. Požadavky na kapitál pro rizika jiná než rizika delta týkající se nespojitých opcí či opčních listů se vymezují takto:
a)
v případě koupě opcí či opčních listů jako maximální částka mezi nulou a rozdílem těchto hodnot:
i)
tržní hodnota opce či opčního listu ve smyslu čl. 3 odst. 4;
ii)
rizikově vážená hodnota odpovídající hodnotě delta ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b);
b)
v případě prodeje opcí či opčních listů jako maximální částka mezi nulou a rozdílem těchto hodnot:
i)
příslušná tržní hodnota podkladového nástroje, jež se považuje buď za maximální možnou platbu k okamžiku splatnosti, je-li smluvně stanovena, či tržní hodnota podkladového nástroje či efektivní pomyslná tržní hodnota, není-li maximální možná platba stanovena smluvně;
ii)
rizikově vážená hodnota odpovídající hodnotě delta ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b).
4. Hodnota gama a vega využitá při výpočtu požadavků na kapitál se vypočítá s využitím vhodného modelu oceňování, jak je uvedeno v čl. 329 odst. 1, čl. 352 odst. 1 a čl. 358 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013. Nelze-li podle tohoto odstavce hodnotu gama či vega vypočítat, provede se výpočet požadavků na kapitál u rizik jiných než rizik delta podle odstavce 3.
Článek 5
Vymezení požadavků na kapitál pro riziko gama podle přístupu Delta-plus
1. Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. a) se požadavky na kapitál pro riziko gama vypočítají podle následujících návazných kroků:
a)
u každé individuální opce či opčního listu se vypočítá dopad gama;
b)
provede se součet dopadů gama na individuální opce nebo opční listy, které odkazují na stejný samostatný typ podkladového nástroje;
c)
absolutní hodnota součtu všech záporných hodnot vyplývající z kroku b) stanoví požadavky na kapitál pro riziko gama. Ke kladným hodnotám, jež jsou výsledkem kroku b), se nepřihlíží.
2. Pro účely kroku podle odst. 1 písm. a) se vypočítají dopady gama podle vzorce uvedeného v příloze I.
3. Pro účely kroku podle odst. 1 písm. b) se za samostatné typy podkladového nástroje považují:
a)
v případě úroků v stejné měně: jednotlivá časová pásma splatnosti, jak jsou uvedena v tabulce č. 2 v článku 339 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
v případě kapitálových a akciových indexů: jednotlivé trhy vymezené v pravidlech, která mají být vypracována podle čl. 341 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
v případě měn a zlata: jednotlivé měnové páry a zlato;
d)
v případě komodit: komodity, které jsou považovány za stejné, jak je stanoveno v čl. 357 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 6
Vymezení požadavků na kapitál pro riziko vega podle přístupu Delta-plus
Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. b) se požadavky na kapitál pro riziko vega vypočítají podle následujících návazných kroků:
a)
pro každou individuální opci se stanoví hodnota vega;
b)
pro každou individuální opci se vypočítá předpokládaný kladný/záporný 25 % posun implikované volatility, přičemž implikovaná volatilita je vykládána ve smyslu čl. 4 odst. 2;
c)
pro každou individuální opci se hodnota vega, která je výsledkem kroku podle písm. a), vynásobí odhadovaným posunem implikované volatility, který vyplyne z kroku podle písmene b);
d)
pro každý samostatný typ podkladového nástroje ve smyslu čl. 5 odst. 3 se provede součet hodnot vyplývajících z kroku podle písmene c);
e)
součet absolutních hodnot, jež jsou výsledkem kroku podle písmene d), určuje celkové požadavky na kapitál pro riziko vega.
Článek 7
Podmínky uplatnění přístupu podle scénáře
Instituce mohou použít přístup podle scénáře, splňují-li veškeré tyto požadavky:
a)
zřídily jednotku řízení rizika, která monitoruje riziko portfolia opcí instituce a o výsledcích své činnosti podává zprávu vedení;
b)
příslušným orgánům oznámily předem vymezený rozsah expozic, na který se tento přístup bude soustavně uplatňovat;
c)
výsledky postupu podle scénáře jsou součástí interních zpráv pro vedení instituce.
Instituce pro účely písmene c) vymezí přesné pozice, na které se vztahuje přístup podle scénáře, včetně typu produktu či identifikovaných pracovišť a portfolia, rozlišitelný přístup řízení rizik, který se uplatní ve vztahu k těmto pozicím, vyčleněné IT aplikace, které se využívají pro tyto pozice, a odůvodnění, proč se na takové pozice vztahuje přístup podle scénáře ve srovnání s pozicemi, pro něž byly určeny jiné přístupy.
Článek 8
Vymezení matice scénáře v přístupu podle scénáře
1. Instituce vymezí u každého samostatného typu podkladového nástroje, jak je uveden v čl. 5 odst. 3, matici scénáře obsahující soubor scénářů.
2. První dimenze matice scénáře se týká změny ceny podkladového nástroje spočívající v jejím zvýšení či snížení oproti stávající hodnotě. Tato škála změn se skládá:
a)
v případě úrokových opcí a opčních listů z kladné/záporné předpokládané změny úrokové sazby stanovené v pátém sloupci tabulky č. 2 v článku 339 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
v případě kapitálových opcí či kapitálových opčních listů nebo opcí či opčních listů na kapitálové indexy z kladné/záporné váhy uvedené v článku 343 nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
v případě měnových opcí či opčních listů a opcí či opčních listů ve zlatě z kladné/záporné váhy uvedené v článku 351 nařízení (EU) č. 575/2013 nebo případně z kladné/záporné váhy uvedené v článku 354 nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
v případě opcí (opčních listů) na komodity z kladné/záporné váhy uvedené v čl. 360 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013.
3. Scénáře změny ceny podkladového nástroje se vymezí mřížkou minimálně sedmi bodů, které zahrnují stávající pozorování a rozdělují pásma uvedená v odstavci 2 do rovnoměrně rozložených intervalů.
4. Druhou dimenzi matice scénáře vymezují změny volatility. Pásmo změn volatility se pohybuje v rozsahu plus/mínus 25 % implikované volatility ve smyslu odkazu čl. 4 odst. 2. Takové pásmo změn se rozdělí minimálně do mřížky o třech bodech, které zahrnují 0 % změnu, přičemž pásmo je rozděleno do rovnoměrně rozložených intervalů.
5. Matice scénáře je vymezena veškerými možnými kombinacemi bodů podle odstavců 3 a 4. Každá kombinace představuje jeden scénář.
Článek 9
Vymezení požadavků na kapitál v přístupu podle scénáře
Požadavky na kapitál týkající se jiných rizik než rizik delta u opcí a opčních listů se v případě přístupu podle scénáře vypočítají podle následujících návazných kroků:
a)
v případě každé individuální opce či opčního listu se použijí k výpočtu simulované čisté ztráty nebo zisku odpovídající příslušnému scénáři všechny scénáře, na které se odkazuje v článku 8. Při této simulaci se využije metod plného přecenění, simulace změn ceny s využitím modelů ocenění, aniž by se využila lokální aproximace takových modelů;
b)
v případě každého samostatného typu podkladového nástroje ve smyslu čl. 5 odst. 3 se provede souhrn hodnot získaných z výpočtu podle písmene a) týkajících se jednotlivých scénářů;
c)
v případě každého samostatného typu podkladového nástroje ve smyslu čl. 5 odst. 3 se příslušný scénář vypočítá jako scénář, pro který byly v případě hodnot stanovených podle písmene b) vypočítány největší ztráty, nebo nejmenší zisky, nejsou-li ztráty žádné;
d)
v případě každého samostatného typu podkladového nástroje ve smyslu čl. 5 odst. 3 se požadavky na kapitál vypočítají podle vzorce uvedeného v příloze II;
e)
celkové požadavky na kapitál v případě rizika jiného než rizika delta u opcí a opčních listů jsou součtem požadavků na kapitál získaných z výpočtu uvedeného v kroku podle písmene d) pro všechny samostatné typy podkladových nástrojů ve smyslu čl. 5 odst. 3.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. března 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 528/2014,
annettu 12 päivänä maaliskuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 täydentämisestä teknisillä sääntelystandardeilla, joita sovelletaan markkinariskiä koskevassa standardimenetelmässä optioihin liittyviin muihin riskeihin kuin deltaa koskeviin riskeihin
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (1) ja erityisesti sen 329 artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan, 352 artiklan 6 kohdan kolmannen alakohdan ja 358 artiklan 4 kohdan kolmannen alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksessa (EU) N:o 575/2013 esitetyn toimeksiannon mukaan olisi määriteltävä useita menetelmiä, joiden avulla omien varojen vaatimuksissa voidaan ottaa huomioon muut kuin deltaa koskevat riskit ”oikeassa suhteessa laitosten optioihin ja optiotodistuksiin liittyvän toiminnan laajuuteen ja monimuotoisuuteen nähden”, ja siksi olisi asianmukaista kehittää menetelmiä, joiden erilaiset kehittyneisyysasteet ja riskiherkkyystasot vastaisivat laitosten erilaisia profiileja. Optioihin ja optiotodistuksiin liittyvien muiden kuin deltaa koskevien riskien mittaamista varten on näin ollen aiheellista määrittää seuraavat kolme vaihtoehtoista menetelmää monimuotoisuuteen perustuvassa järjestyksessä: i) yksinkertaistettu menetelmä, ii) delta plus -menetelmä ja iii) skenaariomenetelmä. Tällaisella kolmeen menetelmään perustuvalla lähestymistavalla pannaan pitkälti täytäntöön Baselin pankkivalvontakomitean (BCBS) vahvistama muihin kuin deltaa koskeviin riskeihin liittyvä kehys, johon on tehty tarvittavat muutokset asetuksen (EU) N:o 575/2013 huomioon ottamiseksi. Tämän lähestymistavan lisäetuna on, että sillä varmistetaan EU:n sääntöjen ja kansainvälisesti sovittujen vähimmäisvaatimusten yhdenmukaisuus.
(2)
Koska on välttämätöntä, että delta plus -menetelmää soveltaville laitoksille annetaan mahdollisuus käsitellä epäjatkuvia optioita (non-continuous options) riskiherkemmällä tavalla, laitosten pitäisi voida yhdistellä optioiden ja optiotodistusten riskien mittaamiseen tarkoitettuja menetelmiä tietyin edellytyksin, oli kyse sitten ryhmittymistä tai yksittäisistä oikeushenkilöistä. Jotta voitaisiin kuitenkin estää se, että laitosten olisi mahdollista soveltaa menetelmiä valikoivasti tarkoituksenaan omien varojen vaatimusten minimoiminen, menetelmien yhdisteleminen olisi sallittava yksilöllisellä tasolla ainoastaan sillä edellytyksellä, että laitokset täsmentävät ennen niiden käyttöä, mikä on kunkin menetelmän soveltamisala, jotta menetelmää sovellettaisiin koko ajan johdonmukaisesti.
(3)
Optioihin ja optiotodistuksiin liittyviin muihin kuin deltaa koskeviin riskeihin voivat muun muassa kuulua tämän asetuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa esitetyt rahoitusvälineen gamman muutoksista aiheutuvat riskit, jäljempänä ’gammariski’ tai ’konveksisuutta koskeva riski’, tämän asetuksen 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa esitetyt vegan muutoksista aiheutuvat riskit, jäljempänä ’eariski’ tai ’volatiliteettia koskevat riski’, korkojen muutoksista aiheutuvat riskit, jäljempänä ’korkoriski’ tai ’rhoriski’, epälineaarisuudet, joita gammariskeillä ei kyetä ottamaan huomioon, ja koriin sisältyviä optioita tai optiotodistuksia koskeva implisiittisten korrelaatioiden riski. Näistä riskeistä ainoastaan gamma- ja vegariskit ovat niin merkittäviä, että omien varojen vaatimusten asettaminen on niiden osalta perusteltua, myös silloin, kun kyse on monimuotoisista laitoksista, joten vain kyseiset riskityypit olisi sisällytettävä omien varojen vaatimusten laskentaan. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 mukaan laitosten on saatava toimivaltaiselta viranomaiseltaan lupa, ennen kuin ne voivat käyttää sisäistä mallia deltan laskemiseen. Muihin kuin deltaa koskeviin riskeihin perustuvien menetelmien käyttöä on kuitenkin seurattava ja arvioitava laitosten vakavaraisuuden arviointiprosessiin liittyvien Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (2) säännösten mukaisesti. Lisäksi skenaariomenetelmän monimutkaisuuden takia toimivaltaisten viranomaisten olisi seurattava sitä tarkasti, ja menetelmän käyttöön laitoksissa olisi sovellettava tarkkoja soveltamisedellytyksiä sekä ennen ensimmäistä käyttökertaa että jatkuvassa käytössä.
(4)
Koska koronvaihtosopimusten, joissa kiinteä korko vaihdetaan vaihtuvaan korkoon, käsittelyä koskevaa asetuksen (EU) N:o 575/2013 330 artiklaa sovelletaan vain korkoriskin suhteen, kyseistä artiklaa ei pitäisi ottaa huomioon tiettyjen rahoitusvälineiden, kuten swaptioiden, kohdalla.
(5)
Tämän asetuksen säännökset liittyvät läheisesti toisiinsa, sillä ne kaikki koskevat eri kohde-etuuksiin liittyvien optioiden ja optiotodistusten riskien mittausta muiden kuin deltaa koskevien riskien tapauksessa. Jotta varmistettaisiin niiden säännösten yhdenmukaisuus, joiden pitäisi tulla voimaan samaan aikaan, ja jotta asianomaisten velvoitteiden soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden olisi helpompi saada näistä säännöksistä kattava käsitys ja tutustua niihin vaivattomasti, on suotavaa, että kaikki asetuksessa (EU) N:o 575/2013 edellytetyt tekniset sääntelystandardit, jotka koskevat kyseessä olevaa aihetta, sisällytetään yhteen asetukseen.
(6)
Tämä asetus perustuu Euroopan pankkiviranomaisen Euroopan komissiolle esittämiin teknisten sääntelystandardien luonnoksiin.
(7)
Euroopan pankkiviranomainen on järjestänyt avoimen julkisen kuulemisen niistä teknisten sääntelystandardien luonnoksista, joihin tämä asetus perustuu, analysoinut niihin mahdollisesti liittyviä kustannuksia ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon asetuksen (EU) N:o 1093/2010 (3) 37 artiklan mukaisesti perustetulta pankkialan osallisryhmältä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Omien varojen vaatimusten määrittäminen optioiden ja optiotodistusten muiden kuin deltaa koskevien riskien osalta
1. Laitosten on laskettava markkinariskiin liittyvät omien varojen vaatimuksensa optioiden tai optiotodistusten muiden kuin deltaa koskevien riskien osalta asetuksen (EU) N:o 575/2013 329 artiklan 3 kohdan, 352 artiklan 6 kohdan ja 358 artiklan 4 kohdan edellyttämällä tavalla noudattaen jotakin seuraavista menetelmistä:
a)
tämän asetuksen 2 ja 3 artiklassa esitetty yksinkertaistettu menetelmä;
b)
tämän asetuksen 4, 5 ja 6 artiklassa esitetty delta plus -menetelmä;
c)
tämän asetuksen 7, 8 ja 9 artiklassa esitetty skenaariomenetelmä.
2. Laitokset voivat yhdistellä eri menetelmiä, kun ne laskevat omia varoja koskevia vaatimuksia konsolidoidulla tasolla. Laitokset voivat yksilöllisellä tasolla käyttää yhdessä vain skenaariomenetelmää ja delta plus -menetelmää 4-9 artiklassa säädetyin edellytyksin.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua laskelmaa varten laitosten on:
a)
jaettava optioista tai optiotodistuksista muodostuvat korit niiden perusosatekijöihin;
b)
jaettava korkokatot ja korkolattiat tai muut eri ajankohtien korkoihin liittyvät optiot itsenäisiksi optioiksi, jotka liittyvät eri ajanjaksoihin [(”korkokatto-optiot” (caplets) ja ”korkolattiaoptiot” (floorlets)];
c)
käsiteltävä optioita tai optiotodistuksia koronvaihtosopimuksissa, joissa kiinteä korko vaihdetaan vaihtuvaan korkoon, sopimuksen kiinteäkorkoista puolta koskevina optioina tai optiotodistuksina;
d)
käsiteltävä optioita tai optiotodistuksia, jotka liittyvät useampaan kuin yhteen 5 artiklan 3 kohdassa kuvattuun kohde-etuuteen, optioista tai optiotodistuksista muodostuvana korina, jossa kullakin optiolla on yksi erillinen kohde-etuus.
2 artikla
Yksinkertaistetun menetelmän soveltamisedellytykset
Laitokset, jotka ostavat yksinomaan optioita ja optiotodistuksia, voivat soveltaa ainoastaan yksinkertaistettua menetelmää.
3 artikla
Omien varojen vaatimusten määrittäminen yksinkertaistetun menetelmän mukaisesti
1. Yksinkertaistettua menetelmää soveltavien laitosten on laskettava osto- ja myyntioptioiden tai -optiotodistusten muihin kuin deltaa koskeviin riskeihin liittyvät omien varojen vaatimukset määränä, joka sen mukaan, kumpi luvuista on suurempi, on joko nolla tai seuraavien arvojen välinen erotus:
a)
2-5 kohdan mukainen bruttomäärä;
b)
riskipainotettu deltavasta-arvo, joka lasketaan kertomalla kohde-etuutena toimivan rahoitusvälineen markkina-arvo ensin delta-luvulla ja sitten yhdellä seuraavista asianmukaisista painotuksista:
i)
erityisten ja yleisten osakeriskien tai korkoriskien osalta painotus on asetuksen (EU) N:o 575/2013 kolmannen osan IV osaston 2 luvun mukainen;
ii)
hyödykeriskin osalta painotus on asetuksen (EU) N:o 575/2013 kolmannen osan IV osaston 4 luvun mukainen; ja
iii)
valuuttakurssiriskin osalta painotus on asetuksen (EU) N:o 575/2013 kolmannen osan IV osaston 3 luvun mukainen.
2. Jos optiot tai optiotodistukset kuuluvat jompaankumpaan seuraavista luokista, 1 kohdassa tarkoitettu bruttomäärä on määritettävä 3-4 kohdan mukaisesti:
a)
optiot ja optiotodistukset, jotka antavat ostajalle rajoittamattoman oikeuden ostaa kohde-etuus tiettyyn ennalta määrättyyn hintaan päättymispäivänä tai milloin tahansa ennen päättymispäivää ja jotka velvoittavat myyjän täyttämään ostajan vaatimuksen (”yksinkertaiset osto-optiot tai -optiotodistukset”);
b)
optiot tai optiotodistukset, jotka antavat ostajalle rajoittamattoman oikeuden myydä kohde-etuus a alakohdassa kuvatulla tavalla (”yksinkertaiset myyntioptiot tai -optiotodistukset”).
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu bruttomäärä lasketaan suurimpana lukuna nollan ja sen luvun väliltä, joka on tuloksena, kun kohde-etuutena olevan arvopaperin markkina-arvo kerrotaan kohde-etuuden osalta erityisiin ja yleisiin markkinariskeihin liittyvien omien varojen vaatimusten yhteismäärällä ja tästä vähennetään se voitto, joka option välittömästä lunastuksesta mahdollisesti syntyisi (”käteisenä rahana”), jos jompikumpi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
a)
optio tai optiotodistus sisältää oikeuden myydä kohde-etuutena oleva omaisuuserä (”long put”, pitkä myyntioptio), ja siihen liittyy omistusosuuksia kohde-etuutena olevasta omaisuuserästä (”pitkä positio kohde-etuutena olevassa rahoitusvälineessä”);
b)
optio tai optiotodistus sisältää oikeuden ostaa kohde-etuutena oleva omaisuuserä (”long call”, pitkä osto-optio), ja siihen liittyy lupaus myydä omistusosuuksia kohde-etuutena olevasta rahoitusvälineestä (”lyhyt positio kohde-etuutena olevassa omaisuuserässä”).
4. Jos optio tai optiotodistus sisältää oikeuden ostaa kohde-etuutena oleva omaisuuserä (”long call”, pitkä osto-optio) tai oikeuden myydä kohde-etuutena oleva omaisuuserä (”long put”, pitkä myyntioptio), 1 kohdassa tarkoitetun bruttomäärän tulee olla pienempi seuraavista kahdesta määrästä:
a)
kohde-etuutena olevan arvopaperin markkina-arvo kerrottuna kohde-etuutena olevan omaisuuserän osalta erityisiin ja yleisiin markkinariskeihin liittyvien vaatimusten yhteismäärällä;
b)
position arvo, joka määritetään asetuksen (EU) N:o 575/2013 104 artiklan 2 kohdan b ja c alakohdassa säädetyllä tavalla joko arvostamalla markkinahintaan tai arvostamalla mallin avulla (”option tai optiotodistuksen markkina-arvo”).
5. Kaikkien sellaisten optioiden taikka optiotodistusten osalta, joilla ei ole 2 kohdassa tarkoitettuja ominaisuuksia, 1 kohdassa tarkoitetun bruttomäärän on oltava kyseisen option tai optiotodistuksen markkina-arvo.
4 artikla
Kuvaus omien varojen vaatimusten määrittämisestä delta plus -menetelmän mukaisesti
1. Mikäli laitokset valitsevat delta plus -menetelmän, optioihin tai optiotodistuksiin liittyvien muiden kuin deltaa koskevien riskien omien varojen vaatimukset on laskettava sellaisten optioiden ja optiotodistusten osalta, joiden gamma on jatkuva kohde-etuuden hinnan funktio ja joiden vega on puolestaan jatkuva implisiittisen volatiliteetin funktio (”jatkuvat optiot ja optiotodistukset”), seuraavien vaatimusten summana:
a)
omien varojen vaatimukset, jotka liittyvät kohde-etuuden hintaan perustuvaan deltan osittaisderivaattaan, joka on joukkovelkakirjaoptioiden ja -optiotodistusten osalta kohde-etuutena olevan joukkovelkakirjan sisäiseen korkoon perustuva deltan osittaisderivaatta ja swaptioiden osalta niiden vaihtokurssiin perustuva deltan osittaisderivaatta;
b)
vaatimus, joka liittyy implisiittiseen volatiliteettiin perustuvaan option tai optiotodistuksen arvon ensimmäiseen osittaisderivaattaan.
2. Implisiittiseksi volatiliteetiksi katsotaan option tai optiotodistuksen hinnoittelukaavan mukainen volatiliteetin arvo, jonka kohdalla määrätyn hinnoittelumallin ja kaikkien muiden havainnoitavien hinnoitteluparametrien puitteissa option tai optiotodistuksen teoreettinen hinta vastaa sen markkina-arvoa, kun ”markkina-arvo” ymmärretään 3 artiklan 4 kohdassa kuvatulla tavalla.
3. Omien varojen vaatimukset epäjatkuviin optioihin tai optiotodistuksiin liittyvien muiden kuin deltaa koskevien riskien osalta määritetään seuraavasti:
a)
siinä tapauksessa, että optiot tai optiotodistukset on ostettu, suurimpana määränä nollan ja seuraavien arvojen välisen erotuksen väliltä:
i)
option tai optiotodistuksen markkina-arvo ymmärrettynä 3 artiklan 4 kohdassa kuvatulla tavalla;
ii)
riskipainotettu deltavasta-arvo ymmärrettynä 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa kuvatulla tavalla;
b)
siinä tapauksessa, että optiot tai optiotodistukset on myyty, suurimpana määränä nollan ja seuraavien arvojen välisen erotuksen väliltä:
i)
kohde-etuutena olevan omaisuuserän asianmukainen markkina-arvo, joksi katsotaan joko option lunastuspäivän suurin mahdollinen maksu, mikäli se on sopimuksessa vahvistettu, tai kohde-etuutena olevan omaisuuserän markkina-arvo tai efektiivinen nimellisarvo, mikäli sopimuksessa ei ole vahvistettu suurinta mahdollista maksua;
ii)
riskipainotettu deltavasta-arvo ymmärrettynä 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa kuvatulla tavalla.
4. Omien varojen vaatimusten laskennassa sovellettavat gamma- ja vega-arvot on laskettava käyttämällä asetuksen (EU) N:o 575/2013 329 artiklan 1 kohdassa, 352 artiklan 1 kohdassa ja 358 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua asianmukaista hinnoittelumallia. Jos gammaa tai vegaa ei voida laskea tämän edellytyksen mukaisesti, muiden kuin deltaa koskevien riskien pääomavaatimus on laskettava 3 kohdan mukaisesti.
5 artikla
Omien varojen vaatimusten määrittäminen gammariskien osalta delta plus -menetelmän mukaisesti
1. Gammariskejä koskevat omien varojen vaatimukset on 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamiseksi laskettava prosessissa, joka koostuu seuraavista vaiheista:
a)
kullekin yksittäiselle optiolle tai optiotodistukselle lasketaan gammavaikutus;
b)
samaan erilliseen kohde-etuustyyppiin liittyvien yksittäisten optioiden tai optiotodistusten gammavaikutukset lasketaan yhteen;
c)
kaikkien vaiheesta b saatavien negatiivisten arvojen yhteenlasketun summan absoluuttinen arvo muodostaa gammariskiä koskevat omien varojen vaatimukset. Vaiheesta b saatavia positiivisia arvoja ei oteta huomioon.
2. Gammavaikutukset on 1 kohdan a alakohdassa esitetyn vaiheen soveltamiseksi laskettava liitteessä I kuvatun kaavan mukaisesti.
3. Edellä 1 kohdan b alakohdassa esitettyä vaihetta sovellettaessa seuraavat katsotaan erilliseksi kohde-etuustyypiksi:
a)
samassa valuutassa olevien korkojen osalta: kukin asetuksen (EU) N:o 575/2013 339 artiklan taulukossa 2 säädetty maturiteettiluokka;
b)
osakkeiden ja osakeindeksien osalta: kukin asetuksen (EU) N:o 575/2013 341 artiklan 3 kohdan nojalla laadittavissa säännöissä määritelty markkina;
c)
valuuttojen ja kullan osalta: kukin valuuttapari ja kulta;
d)
hyödykkeiden osalta: asetuksen (EU) N:o 575/2013 357 artiklan 4 kohdan mukaisesti samanlaisiksi katsottavat hyödykkeet.
6 artikla
Omien varojen vaatimusten määrittäminen vegariskien osalta delta plus -menetelmän mukaisesti
Vegariskejä koskevat omien varojen vaatimukset on 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamiseksi laskettava prosessissa, joka koostuu seuraavista vaiheista:
a)
kullekin yksittäiselle optiolle määritetään vega-arvo;
b)
kunkin yksittäisen option osalta lasketaan implisiittisen volatiliteetin arvioitu plus/miinus 25 prosentin muutos, kun implisiittinen volatiliteetti ymmärretään 4 artiklan 2 kohdassa kuvatulla tavalla;
c)
kunkin yksittäisen option osalta a alakohdan mukaisesta vaiheesta saatava vega-arvo kerrotaan b alakohdan mukaisesta vaiheesta saatavalla implisiittisen volatiliteetin arvioidulla muutoksella;
d)
kunkin 5 artiklan 3 kohdassa kuvatulla tavalla ymmärrettävän erillisen kohde-etuustyypin osalta vaiheesta c saatavat arvot lasketaan yhteen;
e)
d alakohdan mukaisesta vaiheesta saatavien absoluuttisten arvojen summasta muodostuu vegariskien osalta omien varojen vaatimusten kokonaismäärä.
7 artikla
Skenaariomenetelmän soveltamisedellytykset
Laitokset voivat soveltaa skenaariomenetelmää siinä tapauksessa, että ne täyttävät kaikki seuraavat vaatimukset:
a)
laitoksilla on riskejä valvova yksikkö, joka seuraa laitosten optiosalkkujen riskejä ja raportoi johdolle seurannan tuloksista;
b)
laitokset ovat ilmoittaneet toimivaltaisille viranomaisille ne ennalta määritellyt vastuut, jotka tällä menetelmällä katetaan, ja menetelmää sovelletaan koko ajan johdonmukaisesti;
c)
laitokset integroivat skenaariomenetelmän tulokset laitoksen johdolle annettaviin sisäisiin raportteihin.
Laitosten on c alakohdassa esitetyn vaatimuksen täyttämiseksi määriteltävä ne nimenomaiset positiot, jotka kuuluvat skenaariomenetelmän soveltamisalaan, mukaan lukien tuotetyyppi tai yksilöity kaupankäyntiyksikkö ja salkku, määrätyt riskienhallintamenetelmät, joita sovelletaan kyseisiin positioihin, tietotekniikkasovellus, joka on tarkoitettu sovellettavaksi nimenomaan kyseisiin positioihin, ja perustelut sille, miksi juuri kyseiset positiot on luokiteltu skenaariomenetelmän piiriin ja muut positiot muiden menetelmien piiriin.
8 artikla
Skenaariomenetelmän mukaisen skenaariomatriisin määrittely
1. Laitoksen on määriteltävä kullekin 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulle erilliselle kohde-etuustyypille skenaariomatriisi, joka sisältää skenaariojoukon.
2. Skenaariomatriisin ensimmäinen ulottuvuus muodostuu kohde-etuuden vallitsevaa arvoa nostavista ja laskevista hinnanmuutoksista. Muutosten vaihtelualueen on oltava seuraavanlainen:
a)
korko-optioiden tai -optiotodistusten osalta plus/miinus arvioitu koron muutos, joka esitetään asetuksen (EU) N:o 575/2013 339 artiklassa olevan taulukon 2 viidennessä sarakkeessa;
b)
osakkeita tai osakeindeksejä koskevien optioiden tai optiotodistusten osalta plus/miinus painotus, joka esitetään asetuksen (EU) N:o 575/2013 343 artiklassa;
c)
valuutta- ja kultaoptioiden taikka -optiotodistusten osalta plus/miinus painotus, joka esitetään asetuksen (EU) N:o 575/2013 351 artiklassa taikka soveltuvin osin 354 artiklassa;
d)
hyödykeoptioiden (optiotodistusten) osalta plus/miinus painotus, joka esitetään asetuksen (EU) N:o 575/2013 360 artiklan 1 kohdan a alakohdassa.
3. Kohde-etuuden hinnanmuutoksia koskevat skenaariot määritellään vähintään seitsemästä kohdasta koostuvalla ruudukolla, johon sisällytetään senhetkinen havainto ja jossa 2 kohdassa esitetty vaihtelualue jaetaan tasavälisiin luokkiin.
4. Skenaariomatriisin toinen ulottuvuus muodostuu volatiliteetin muutoksista. Volatiliteetin muutosten vaihtelualueen on oltava plus/miinus 25 prosenttia implisiittisestä volatiliteetista, ja implisiittinen volatiliteetti ymmärretään 4 artiklan 2 kohdassa kuvatulla tavalla. Tämä vaihtelualue jaetaan vähintään kolmesta kohdasta koostuvaan ruudukkoon, johon sisältyy nollan prosentin muutos ja jossa vaihtelualue jaetaan tasavälisiin luokkiin.
5. Skenaariomatriisi määritetään 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen kohtien kaikista mahdollisista yhdistelmistä. Kukin yhdistelmä muodostaa yhden skenaarion.
9 artikla
Omien varojen vaatimusten määrittäminen skenaariomenetelmän mukaisesti
Skenaariomenetelmässä optioiden tai optiotodistusten muihin kuin deltaa koskeviin riskeihin liittyvät omien varojen vaatimukset lasketaan seuraavista vaiheista koostuvan prosessin kautta:
a)
kunkin yksittäisen option tai optiotodistuksen osalta sovelletaan kaikkia 8 artiklassa tarkoitettuja skenaarioita kutakin skenaariota vastaavan simuloidun nettotappion tai -voiton laskemiseen. Simuloinnissa tulee soveltaa kattavia uudelleenarvostusmenetelmiä simuloimalla hinnanmuutoksia hinnoittelumallien avulla ja turvautumatta tällaisten mallien vastaavanlaisiin paikallistason versioihin;
b)
edellä a alakohdan mukaisella laskelmalla yksittäisistä skenaarioista saadut arvot lasketaan yhteen kunkin 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun erillisen kohde-etuustyypin osalta;
c)
kunkin 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun erillisen kohde-etuustyypin osalta lasketaan ”asianmukaiseksi skenaarioksi” se skenaario, jonka kohdalla vaiheessa b määritetyistä arvoista syntyy suurin tappio tai, mikäli tappioita ei ole, pienin voitto;
d)
kunkin 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun erillisen kohde-etuustyypin osalta lasketaan omien varojen vaatimukset liitteessä II kuvatun kaavan mukaisesti;
e)
optioiden tai optiotodistusten muihin kuin deltaa koskeviin riskeihin liittyvien omien varojen vaatimusten kokonaismäärä on summa, joka saadaan, kun lasketaan yhteen vaiheessa d kuvailluista laskelmista saadut omien varojen vaatimukset kunkin 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun erillisen kohde-etuustyypin osalta.
10 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 12 päivänä maaliskuuta 2014.