SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/90/EU
ze dne 23. července 2014
o lodní výstroji a o zrušení směrnice Rady 96/98/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Globální rozměr námořní dopravy vyžaduje, aby Unie uplatňovala a podporovala mezinárodní regulační rámec pro námořní bezpečnost. Mezinárodní úmluvy o námořní bezpečnosti požadují, aby státy vlajky zajistily, že výstroj používaná na palubách lodí splňuje určité bezpečnostní požadavky, pokud jde o návrh, zhotovení a funkčnost, a aby vydávaly příslušná osvědčení. Za tímto účelem byly Mezinárodní námořní organizací (IMO) a mezinárodními a evropskými normalizačními orgány vyvinuty podrobné funkční a zkušební normy pro určité typy lodní výstroje.
(2)
Mezinárodní nástroje ponechávají správním orgánům státu vlajky značný prostor pro uvážení. Bez harmonizace vede tato situace k různým úrovním bezpečnosti výrobků, které příslušné vnitrostátní orgány osvědčily jako vyhovující požadavkům uvedených úmluv a norem; to ovlivňuje řádné fungování vnitřního trhu, protože pro členské státy je obtížné přijmout bez dalšího ověřování výstroj opatřenou osvědčením v jiném členském státě, která má být umístěna na palubě lodí plujících pod jejich vlajkou.
(3)
Tyto problémy odstraňuje harmonizace na úrovni Unie. Směrnice Rady 96/98/ES (3) proto stanovila společná pravidla s cílem odstranit rozdíly při provádění mezinárodních norem prostřednictvím jasně určeného souboru požadavků a jednotných postupů pro vydávání osvědčení.
(4)
Různé další právní nástroje Unie stanoví požadavky a podmínky, jejichž úkolem je mimo jiné zajistit volný pohyb zboží v rámci vnitřního trhu nebo chránit životní prostředí, pro některé výrobky, které se svou povahou podobají výstroji používané na palubách lodí, avšak nesplňují mezinárodní normy, jež se mohou podstatně lišit od vnitřních právních předpisů Unie a neustále se vyvíjejí. Uvedené výrobky tedy nemohou být členskými státy osvědčeny v souladu s příslušnými mezinárodními úmluvami o námořní bezpečnosti. Výstroj, která má být umístěna na palubě lodí EU v souladu s mezinárodními bezpečnostními normami, by proto měla podléhat výlučně ustanovením této směrnice, která by v každém případě měla být považována za lex specialis; kromě toho je třeba zavést zvláštní označení, aby bylo patrné, že výstroj opatřená danou značkou splňuje požadavky stanovené v příslušných mezinárodních úmluvách a nástrojích, které vstoupily v platnost.
(5)
Kromě stanovení podrobných funkčních a zkušebních norem pro lodní výstroj umožňují někdy mezinárodní nástroje opatření, která se odchylují od normativních požadavků, ale která jsou za určitých podmínek vhodná pro splnění záměru těchto požadavků. Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři (SOLAS) z roku 1974 umožňuje alternativní konstrukci a uspořádání, které by mohly být použity jednotlivými členskými státy jednajícími na vlastní odpovědnost.
(6)
Zkušenosti s prováděním směrnice 96/98/ES ukazují, že je nutné přijmout další opatření s cílem zlepšit mechanismy provádění a prosazování uvedené směrnice, zjednodušit právní prostředí a zaručit přitom harmonizované uplatňování a plnění požadavků IMO v celé Unii.
(7)
Je proto třeba pro lodní výstroj stanovit požadavky, jež by byly v souladu s bezpečnostními normami stanovenými v příslušných mezinárodních nástrojích, včetně příslušných zkušebních norem, aby bylo zajištěno, že výstroj, která splňuje uvedené požadavky, se může bez potíží pohybovat na vnitřním trhu a může být umístěna na palubě lodí plujících pod vlajkou kteréhokoli členského státu.
(8)
Aby byla umožněna spravedlivá hospodářská soutěž v oblasti rozvoje lodní výstroje, mělo by být vynaloženo veškeré úsilí na podporu používání veřejně dostupných norem, aby byly dostupné bezplatně nebo za nominální poplatek a aby všem bylo dovoleno vytváření kopií, distribuce a využívání bezplatně nebo za nominální poplatek.
(9)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 768/2008/ES (4) stanoví společné zásady a referenční ustanovení, jež se mají použít napříč odvětvovými právními předpisy, s cílem poskytnout ucelený základ pro revizi nebo přepracování uvedených právních předpisů. Uvedené rozhodnutí vytváří obecný horizontální rámec pro budoucí právní předpisy harmonizující podmínky uvádění výrobků na trh a je referenčním dokumentem pro stávající právní předpisy. Uvedený obecný rámec poskytuje vhodná řešení problémů zjištěných při provádění směrnice 96/98/ES. Je proto nezbytné začlenit definice a referenční ustanovení rozhodnutí č. 768/2008/ES do této směrnice s úpravami, které si žádají specifické rysy odvětví lodní výstroje.
(10)
Aby byly orgánům dozoru nad trhem poskytnuty další, konkrétní prostředky, které jim usnadní plnění jejich úkolů, mohla by být značka shody ve vhodném časovém horizontu doplněna či nahrazena elektronickým identifikátorem.
(11)
Povinnosti hospodářských subjektů by měly být stanoveny způsobem přiměřeným a nediskriminačním pro ty hospodářské subjekty, které jsou usazeny v Unii, s ohledem na skutečnost, že významná část lodní výstroje spadající do oblasti působnosti této směrnice nemusí být nikdy dovezena a distribuována na území členských států.
(12)
Vzhledem k tomu, že lodní výstroj se na palubu lodí umísťuje v průběhu jejich stavby nebo opravy po celém světě, je dozor nad trhem obzvláště obtížný a nemůže být účinně podporován hraničními kontrolami. Proto by měly být jasně stanoveny příslušné povinnosti členských států a hospodářských subjektů v rámci Unie. Členské státy by měly zajistit, aby na palubě lodí plujících pod jejich vlajkou byla instalována pouze vyhovující výstroj a aby tato povinnost byla plněna vydáním, potvrzením nebo obnovením osvědčení těchto lodí správními orgány státu vlajky podle mezinárodních úmluv, jakož i prostřednictvím vnitrostátních opatření pro dozor nad trhem zavedených v souladu s rámcem Unie pro dozor nad trhem, který je stanoven v kapitole III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 (5). Komise by měla členským státům při plnění těchto povinností poskytovat podporu prostřednictvím informačních systémů pro posuzování, oznamování a kontrolu subjektů oprávněných k provádění úkolů posuzování shody, pro sdílení informací v souvislosti se schválenou lodní výstrojí, žádostmi, které byly staženy či zamítnuty, a nesouladem lodní výstroje s předpisy.
(13)
Zárukou v souladu s povinnostmi podle této směrnice, že výstroj je vyhovující a může být uvedena na trh za účelem jejího umístění na palubu lodi EU, by mělo být v první řadě umístění značky shody na lodní výstroj výrobcem nebo případně dovozcem. Poté jsou zapotřebí určitá ustanovení, která by zajistila bezpečné pokračování a použitelnost značky shody po jejím umístění na výstroj a účinné plnění úlohy vnitrostátních orgánů dozoru nad trhem. Výrobce, nebo případně dovozce či distributor, by měl být povinen poskytnout příslušným orgánům úplné a pravdivé informace týkající se výstroje, kterou opatřil značkou shody, a to s cílem zajistit, aby lodní výstroj byla i nadále bezpečná. Výrobce by měl být povinen spolupracovat s orgány dozoru nad trhem, a to i pokud jde o normy, podle nichž vyrobil a osvědčil výstroj, a měl by rovněž vynakládat náležitou péči v souvislosti s lodní výstrojí, kterou uvádí na trh. V tomto ohledu by výrobce mající sídlo mimo Unii měl za účelem zajištění spolupráce s příslušnými vnitrostátními orgány jmenovat zplnomocněného zástupce.
(14)
Soulad s mezinárodními zkušebními normami lze nejlépe prokázat postupy posuzování shody, např. těmi, které jsou stanoveny v rozhodnutí č. 768/2008/ES. Nicméně výrobci by měli mít k dispozici pouze ty postupy posuzování shody, které splňují požadavky mezinárodních nástrojů.
(15)
Pro zajištění spravedlivého a účinného postupu při vyšetřování podezření na nedodržení předpisů je třeba, aby členské státy byly vybídnuty, aby přijaly veškerá opatření vedoucí k důslednému a objektivnímu hodnocení rizik; jestliže Komise usoudí, že tato podmínka byla splněna, neměla by při přezkumu omezujících opatření přijatých dotyčnými členskými státy, pokud jde o nevyhovující výstroj, mít povinnost provádět uvedené hodnocení znovu.
(16)
Komise by při plnění svých vyšetřovacích povinností s ohledem na oznámené subjekty měla členské státy pokud možno informovat a spolupracovat s nimi, přičemž je třeba náležitě zohlednit nezávislou úlohu Komise.
(17)
Pokud se orgány dozoru určitého členského státu domnívají, že lodní výstroj, na niž se vztahuje tato směrnice, může představovat riziko pro námořní bezpečnost, zdraví nebo životní prostředí, měly by provést hodnocení nebo zkoušky dotčené výstroje. Je-li takové riziko zjištěno, členský stát by měl vyzvat dotčený hospodářský subjekt, aby přijal vhodná nápravná opatření nebo aby danou výstroj dokonce stáhl z trhu či z oběhu.
(18)
Za výjimečných okolností by mělo být povoleno používání lodní výstroje, která nenese značku shody, zejména tehdy, pokud loď nemůže získat výstroj se značkou shody v přístavu nebo zařízení mimo EU, nebo jestliže výstroj označená značkou shody není na trhu k dispozici.
(19)
Je nezbytné zajistit, aby plnění cílů této směrnice nebylo ohroženo neexistencí mezinárodních norem nebo závažnými nedostatky či anomáliemi ve stávajících normách, včetně zkušebních norem, v případě konkrétní lodní výstroje spadající do oblasti působnosti této směrnice. Je rovněž nezbytné určit konkrétní lodní výstroj, v jejímž případě by mohlo být výhodné použití elektronického identifikátoru. Je navíc nezbytné, aby byly průběžně aktualizovány jiné než podstatné prvky této směrnice, totiž odkazy na normy uvedené v příloze III, jakmile budou k dispozici nové normy. Na Komisi by proto měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přijímání harmonizovaných technických specifikací a zkušebních norem, za určitých okolností a na prozatímním základě, a změnu uvedených odkazů. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(20)
Aby bylo možné splnit cíle této směrnice, je třeba mezinárodní nástroje uplatňovat na vnitřním trhu jednotně. Je proto nezbytné u každé lodní výstroje, pro kterou je podle mezinárodních úmluv požadováno schválení státem vlajky, jasně a včas identifikovat požadavky na návrh, zhotovení a funkčnost, jakož i příslušné zkušební normy stanovené pro uvedenou výstroj v mezinárodních nástrojích, a přijmout společná kritéria a postupy, včetně časového rámce, pro uplatňování těchto požadavků a norem oznámenými subjekty, orgány členských států a hospodářskými subjekty, včetně jakéhokoli subjektu odpovědného za umístění výstroje na palubu lodi EU. Je rovněž nezbytné zajistit, aby plnění cílů této směrnice nebylo ohroženo nedostatky v příslušných technických specifikacích a zkušebních normách nebo v případě, že IMO nevypracuje příslušné normy pro lodní výstroj spadající do oblasti působnosti této směrnice.
(21)
Mezinárodní nástroje, s výjimkou zkušebních norem, by měly být automaticky uplatňovány v jejich platném znění. S cílem zmírnit riziko, že zavedení nových zkušebních norem do právních předpisů Unie způsobí nepřiměřené obtíže loďstvu Unie a hospodářským subjektům z hlediska jasnosti a právní jistoty, by vstup těchto nových zkušebních norem v platnost neměl být automatický, ale měl by být výslovně určen Komisí.
(22)
Za účelem zajištění jednotných podmínek pro provádění této směrnice by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6).
(23)
V zájmu usnadnění harmonizovaného, urychleného a jednoduchého provádění této směrnice by prováděcí akty přijaté podle této směrnice měly mít formu nařízení Komise.
(24)
V souladu se zavedenými postupy může výbor uvedený v této směrnici užitečným způsobem přispívat k posuzování záležitostí týkajících se uplatňování této směrnice, na něž v souladu s jeho jednacím řádem upozorní předseda výboru nebo zástupce členského státu.
(25)
Jsou-li např. v rámci odborné skupiny Komise posuzovány záležitosti týkající se této směrnice, které nesouvisejí s jejím prováděním nebo porušováním, měly by být Evropskému parlamentu v souladu se stávajícími postupy poskytnuty úplné informace a podklady a ve vhodných případech by měl být přizván k účasti na příslušných zasedáních.
(26)
Komisi je v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 (7) při účinném provádění příslušných závazných právních aktů Unie a při plnění úkolů, jimiž je v nich Komise pověřena, nápomocna Evropská agentura pro námořní bezpečnost.
(27)
Příslušné orgány a všechny hospodářské subjekty by měly vynaložit veškeré úsilí, aby v souladu s mezinárodní praxí usnadnily písemnou komunikaci s cílem nalézt společné komunikační prostředky.
(28)
Jelikož cílů této směrnice, to jest jednotným uplatňováním příslušných mezinárodních nástrojů týkajících se výstroje, která má být umístěna na palubě lodí, zvýšit bezpečnost na moři, zabránit znečišťování moří a zajistit volný pohyb této výstroje v Unii, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich může být z důvodu rozsahu činnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(29)
Navrhovaná opatření představují podstatnou změnu ustanovení směrnice 96/98/ES, a proto by uvedená směrnice měla být v zájmu jasnosti zrušena a nahrazena touto směrnicí,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Cíl
Cílem této směrnice je jednotným uplatňováním příslušných mezinárodních nástrojů týkajících se lodní výstroje, která má být umístěna na palubě lodí EU, posílit bezpečnost na moři, zabránit znečišťování moří a zajistit volný pohyb této výstroje v Unii.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„lodní výstrojí“ výstroj spadající do oblasti působnosti této směrnice podle článku 3;
2)
„lodí EU“ loď plující pod vlajkou některého členského státu a spadající do oblasti působnosti mezinárodních úmluv;
3)
„mezinárodními úmluvami“ níže uvedené úmluvy i s jejich závaznými protokoly a předpisy přijaté pod záštitou Mezinárodní námořní organizace (IMO), které vstoupily v platnost a které stanoví zvláštní požadavky na schválení výstroje, jež má být umístěna na palubě lodi, státem vlajky:
-
Úmluva o mezinárodních pravidlech pro zabránění srážkám na moři z roku 1972 (COLREG),
-
Mezinárodní úmluva o zabránění znečišťování z lodí z roku 1973 (MARPOL),
-
Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 (SOLAS);
4)
„zkušebními normami“ zkušební normy pro lodní výstroj stanovené:
-
Mezinárodní námořní organizací (IMO),
-
Mezinárodní organizací pro normalizaci (ISO),
-
Mezinárodní elektrotechnickou komisí (IEC),
-
Evropským výborem pro normalizaci (CEN),
-
Evropským výborem pro normalizaci v elektrotechnice (Cenelec),
-
Mezinárodní telekomunikační unií (ITU),
-
Evropským ústavem pro telekomunikační normy (ETSI),
-
Komisí v souladu s článkem 8 a čl. 27 odst. 6 této směrnice,
-
regulačními orgány uznanými v dohodách o vzájemném uznávání, jichž je Unie stranou;
5)
„mezinárodními nástroji“ mezinárodní úmluvy spolu s rezolucemi a oběžníky IMO, jimiž se tyto úmluvy v jejich platném znění provádějí, a zkušební normy;
6)
„značkou shody“ symbol uvedený v článku 9 a stanovený v příloze I nebo případně elektronický identifikátor uvedený v článku 11;
7)
„oznámeným subjektem“ organizace určená příslušným správním orgánem členského státu podle článku 17;
8)
„dodáním na trh“ dodání lodní výstroje na trh Unie v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu, nebo bezplatně;
9)
„uvedením na trh“ první dodání lodní výstroje na trh Unie;
10)
„výrobcem“ fyzická nebo právnická osoba, která vyrábí lodní výstroj nebo si nechává lodní výstroj navrhnout nebo vyrobit a tuto výstroj uvádí na trh pod svým jménem nebo ochrannou známkou;
11)
„zplnomocněným zástupcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která byla písemně pověřena výrobcem, aby jednala jeho jménem při plnění konkrétních úkolů;
12)
„dovozcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která uvádí na trh Unie lodní výstroj ze třetí země;
13)
„distributorem“ fyzická nebo právnická osoba v dodavatelském řetězci, jiná než výrobce nebo dovozce, která dodává lodní výstroj na trh;
14)
„hospodářskými subjekty“ výrobce, zplnomocněný zástupce, dovozce a distributor;
15)
„akreditací“ akreditace ve smyslu čl. 2 bodu 10 nařízení (ES) č. 765/2008;
16)
„vnitrostátním akreditačním orgánem“ vnitrostátní akreditační orgán ve smyslu čl. 2 bodu 11 nařízení (ES) č. 765/2008;
17)
„posuzováním shody“ postup prováděný oznámenými subjekty v souladu s článkem 15, kterým se prokazuje, zda je lodní výstroj v souladu s požadavky stanovenými v této směrnici;
18)
„subjektem posuzování shody“ subjekt, který vykonává činnosti posuzování shody, včetně kalibrace, zkoušení, vydávání osvědčení a inspekce;
19)
„stažením z oběhu“ opatření, jehož cílem je dosáhnout navrácení lodní výstroje, která již byla umístěna na palubu lodí EU nebo zakoupena se záměrem umístit ji na palubu lodí EU;
20)
„stažením z trhu“ opatření, jehož cílem je zabránit, aby byla lodní výstroj, která se nachází v dodavatelském řetězci, dodávána trh;
21)
„EU prohlášením o shodě“ prohlášení vydané výrobcem podle článku 16;
22)
„výrobkem“ jednotlivé zařízení lodní výstroje.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na výstroj, která je nebo má být umístěna na palubě lodi EU a která musí být podle mezinárodních nástrojů schválena správními orgány státu vlajky, a to bez ohledu na to, zda se loď v době instalace výstroje nachází v Unii.
2. Bez ohledu na skutečnost, že výstroj uvedená v odstavci 1 může rovněž spadat do působnosti jiných právních nástrojů Unie nežli této směrnice, pro účely stanovené v článku 1 se na uvedenou výstroj vztahuje pouze tato směrnice.
Článek 4
Požadavky na lodní výstroj
1. Lodní výstroj, která je umístěna na palubě lodi EU ke dni uvedenému v čl. 39 odst. 1 druhém pododstavci nebo po tomto dni, musí splňovat požadavky na návrh, zhotovení a funkčnost stanovené v mezinárodních nástrojích platných v době umístění uvedené výstroje na palubu.
2. Soulad lodní výstroje s požadavky uvedenými v odstavci 1 se prokazuje výlučně podle příslušných zkušebních norem a s použitím postupů posuzování shody uvedených v článku 15.
3. Mezinárodní nástroje se použijí, aniž je tím dotčen postup kontroly shody stanovený v článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 (8).
4. Požadavky a normy uvedené v odstavcích 1 a 2 musí být uplatňovány jednotným způsobem podle čl. 35 odst. 2
Článek 5
Použití
1. Členské státy při vydávání, potvrzování nebo obnovování osvědčení lodí plujících pod jejich vlajkou podle požadavků mezinárodních úmluv zajistí, aby lodní výstroj na palubě těchto lodí splňovala požadavky této směrnice.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby bylo zajištěno, že lodní výstroj na palubě lodí plujících pod jejich vlajkou splňuje požadavky stanovené v mezinárodních nástrojích vztahující se na výstroj, která se již nachází na palubě. V souladu s čl. 35 odst. 3 jsou Komisi svěřeny prováděcí pravomoci za účelem zajištění jednotného uplatňování uvedených opatření.
Článek 6
Fungování vnitřního trhu
Členské státy nesmějí zakázat uvést na trh ani zakázat umístit na palubě lodi EU lodní výstroj ani odmítnout vydat osvědčení pro uvedenou výstroj lodím plujícím pod jejich vlajkou nebo prodloužit platnost uvedených osvědčení, pokud tato výstroj splňuje požadavky této směrnice.
Článek 7
Převedení lodě pod vlajku členského státu
1. V případě lodě ze země mimo EU, která má být převedena pod vlajku členského státu, podléhá uvedená loď při převodu inspekci ze strany přijímajícího členského státu za účelem ověření, zda skutečný stav její lodní výstroje odpovídá jejím bezpečnostním osvědčením a zda je tato výstroj v souladu s touto směrnicí a nese značku shody nebo je podle názoru správních orgánů tohoto členského státu rovnocenná lodní výstroji, pro niž je vydáváno osvědčení podle této směrnice ke dni 18. září 2016.
2. V případě, že datum instalace lodní výstroje na palubě nelze určit, mohou členské státy s přihlédnutím k příslušným mezinárodním nástrojům stanovit uspokojivé požadavky ohledně rovnocennosti.
3. Pokud výstroj není opatřena značkou shody ani není správním orgánem považována za rovnocennou, musí být vyměněna.
4. Pro lodní výstroj, která je považována za rovnocennou podle tohoto článku, musí členský stát vydat osvědčení, jež musí být vždy na palubě spolu s výstrojí. Uvedeným osvědčením uděluje stát vlajky povolení, že výstroj může být ponechána na palubě lodi, a ukládá veškerá omezení nebo stanoví veškerá opatření vztahující se na používání výstroje.
Článek 8
Normy pro lodní výstroj
1. Aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES (9) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 (10), Unie sleduje vývoj odpovídajících mezinárodních norem, jímž je pověřena IMO a normalizační orgány, včetně podrobných technických specifikací a zkušebních norem, pro lodní výstroj, jejíž použití nebo instalace na palubě lodí se považují za nezbytné pro zvýšení námořní bezpečnosti a zabránění znečišťování moře. Komise tento vývoj pravidelně sleduje.
2. Pokud pro konkrétní lodní výstroj mezinárodní norma neexistuje, je ve výjimečných případech řádně odůvodněných náležitou analýzou a s cílem zabránit závažnému a nepřijatelnému ohrožení námořní bezpečnosti, zdraví nebo životního prostředí a rovněž s přihlédnutím k činnosti probíhající na úrovni IMO Komise zmocněna k tomu, aby prostřednictvím aktů v přenesené pravomocí v souladu s článkem 37 přijala pro danou konkrétní lodní výstroj harmonizované technické specifikace a zkušební normy
Je obzvláště důležité, aby Komise při vypracovávání těchto aktů v přenesené pravomoci vedla konzultace s odborníky, a to včetně odborníků z členských států.
Tyto technické specifikace a zkušební normy se použijí prozatímně do doby, než IMO přijme pro uvedenou konkrétní lodní výstroj příslušnou normu.
3. Ve výjimečných případech řádně odůvodněných náležitou analýzou, a je-li to nezbytné s cílem zabránit zjištěnému nepřijatelnému ohrožení námořní bezpečnosti, zdraví nebo životního prostředí způsobenému závažným nedostatkem nebo anomálií v rámci stávající normy pro konkrétní lodní výstroj určené Komisí podle čl. 35 odst. 2 nebo 3 a s přihlédnutím k práci probíhající na úrovni IMO, je Komise zmocněna k tomu, aby pouze v rozsahu nezbytném k odstranění daného závažného nedostatku nebo anomálie přijala prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 37 pro uvedenou konkrétní lodní výstroj harmonizované technické specifikace a zkušební normy.
Je obzvláště důležité, aby Komise při vypracovávání těchto aktů v přenesené pravomoci vedla konzultace s odborníky, a to včetně odborníků z členských států.
Uvedené technické specifikace a zkušební normy se použijí prozatímně do doby, než IMO přezkoumá normu použitelnou pro uvedenou konkrétní lodní výstroj.
4. Technické specifikace a normy přijaté v souladu s odstavci 2 a 3 Komise bezplatně zpřístupní.
KAPITOLA 2
ZNAČKA SHODY
Článek 9
Značka shody
1. Lodní výstroj, jejíž soulad s požadavky stanovenými v této směrnici byl prokázán v souladu s příslušnými postupy posuzování shody, musí být opatřena značkou shody.
2. Značkou shody nesmí být označen žádný jiný výrobek.
3. Značka shody, která má být použita, je zobrazena v příloze I.
4. Použití značky shody se řídí obecnými zásadami stanovenými v čl. 30 odst. 1 a odst. 3 až 6 nařízení (ES) č. 765/2008, podle nichž se všechny odkazy na označení CE považují za odkazy na značku shody.
Článek 10
Pravidla a podmínky pro umístění značky shody
1. Značka shody se viditelně, čitelně a nesmazatelně umístí na výrobek nebo jeho výrobní štítek a případně začlenění do jeho programového vybavení. Pokud to vzhledem k povaze výrobku není možné nebo odůvodněné, umístí se na obal a průvodní doklady.
2. Značka shody se na výstroj umístí na konci výrobní fáze.
3. Za značkou shody následuje identifikační číslo oznámeného subjektu, je-li tento subjekt zapojen do kontrolní fáze výroby, a rok, ve kterém byla výstroj značkou opatřena.
4. Identifikační číslo oznámeného subjektu umístí sám subjekt, nebo je umístí podle jeho pokynů výrobce nebo zplnomocněný zástupce výrobce.
Článek 11
Elektronický identifikátor
1. S cílem usnadnit dozor nad trhem a zabránit padělání konkrétní lodní výstroje podle odstavce 3 mohou výrobci namísto značky shody nebo spolu s ní použít vhodnou a spolehlivou formu elektronického identifikátoru. V takovém případě se náležitým způsobem obdobně použijí články 9 a 10.
2. Komise provede analýzu nákladů a přínosů ohledně používání elektronického identifikátoru jakožto doplňku či náhrady značky shody.
3. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 37 za účelem určení konkrétní lodní výstroje, pro niž může být používání elektronického identifikátoru výhodné. Je obzvláště důležité, aby Komise při vypracovávání těchto aktů v přenesené pravomoci vedla konzultace s odborníky, a to včetně odborníků z členských států.
4. Komisi se svěřují prováděcí pravomoci, aby formou nařízení Komise a v souladu s přezkumným postupem podle čl. 38 odst. 2 stanovila vhodná technická kritéria, pokud jde o návrh, provedení, umístění a používání elektronických identifikátorů.
5. V případě výstroje určené v souladu s odstavcem 3 může být značka shody do tří let ode dne přijetí vhodných technických kritérií podle odstavce 4 doplněna vhodnou a spolehlivou formou elektronického identifikátoru.
6. V případě výstroje určené v souladu s odstavcem 3 může být značka shody za pět let ode dne přijetí vhodných technických kritérií podle odstavce 4 nahrazena vhodnou a spolehlivou formou elektronického identifikátoru.
KAPITOLA 3
POVINNOSTI HOSPODÁŘSKÝCH SUBJEKTŮ
Článek 12
Povinnosti výrobců
1. Umístěním značky shody výrobci přebírají odpovědnost za splnění požadavku, že lodní výstroj, která byla opatřena značkou shody, byla navržena a vyrobena v souladu s technickými specifikacemi a normami zavedenými podle čl. 35 odst. 2, a povinnosti stanovené v odstavcích 2 až 9 tohoto článku.
2. Výrobci vypracují požadovanou technickou dokumentaci a nechají provést příslušné postupy posuzování shody.
3. Byl-li postupem posuzování shody prokázán soulad lodní výstroje s příslušnými požadavky, vypracují výrobci EU prohlášení o shodě podle článku 16 a umístí značku shody v souladu s články 9 a 10.
4. Výrobci uchovávají technickou dokumentaci a EU prohlášení o shodě podle článku 16 po dobu nejméně deseti let poté, co byla umístěna značka shody, a v žádném případě ne dobu kratší, než je očekávaná životnost dotčené lodní výstroje.
5. Výrobci zajistí, aby byly zavedeny postupy, díky nimž sériová výroba zůstane ve shodě. Je třeba přihlédnout ke změnám v návrhu lodní výstroje nebo změnám jejích parametrů a změnám požadavků obsažených v mezinárodních nástrojích uvedených v článku 4, na jejichž základě se prohlašuje shoda lodní výstroje. V případě, že je to nezbytné v souladu s přílohou II, musí výrobci nechat provést nové posouzení shody.
6. Výrobci zajistí, aby bylo na jejich výrobcích uvedeno číslo typu či výrobní dávky nebo sériové číslo nebo jiný prvek umožňující jejich identifikaci, nebo v případech, kdy to velikost nebo povaha výrobku neumožňuje, aby byla požadovaná informace uvedena na obalu nebo v dokladu přiloženém k výrobku nebo případně na obalu i v dokladu.
7. Výrobci uvedou na výrobku, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k výrobku nebo případně na obalu i v dokladu své jméno, zapsaný obchodní název nebo zapsanou ochrannou známku a adresu, na níž je lze kontaktovat. Adresa musí uvádět jediné místo, na kterém lze výrobce kontaktovat.
8. Výrobci zajistí, aby byl k výrobku přiložen návod a veškeré informace nezbytné pro bezpečnou instalaci na palubě a bezpečné používání výrobku, včetně případného omezení užití, které jsou snadno srozumitelné pro uživatele, spolu s případnými jinými doklady vyžadovanými mezinárodními nástroji nebo zkušebními normami.
9. Výrobci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že výrobek, který opatřili značkou shody, není ve shodě s příslušnými požadavky na návrh, zhotovení a funkčnost a zkušebními normami zavedenými podle čl. 35 odst. 2 a 3, přijmou okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení daného výrobku do shody, nebo v případě potřeby k jeho stažení z trhu nebo z oběhu. Dále, pokud výrobek představuje riziko, informují o tom výrobci neprodleně příslušné vnitrostátní orgány členských států a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o veškerých přijatých nápravných opatřeních.
10. Výrobci poskytnou příslušnému orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti neprodleně všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výrobku, a to v jazyce, který je pro tento orgán snadno srozumitelný nebo přijatelný, umožní tomuto orgánu přístup do svých prostor pro účely dozoru nad trhem v souladu s článkem 19 nařízení (ES) č. 765/2008 a poskytnou mu vzorky nebo přístup ke vzorkům v souladu s čl. 25 odst. 4 této směrnice. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je odstranit rizika vyvolaná výrobky, které uvedli na trh.
Článek 13
Zplnomocnění zástupci
1. Výrobce, který se nenachází na území alespoň jednoho členského státu, jmenuje písemným pověřením zplnomocněného zástupce pro Unii a v pověření uvede jméno zplnomocněného zástupce a adresu, na níž jej lze kontaktovat.
2. Součástí pověření zplnomocněného zástupce nesmí být plnění povinností stanovených v čl. 12 odst. 1 a vypracování technické dokumentace.
3. Zplnomocněný zástupce plní úkoly stanovené v pověření, které obdržel od výrobce. Pověření musí zplnomocněnému zástupci umožňovat alespoň:
a)
uchovávat EU prohlášení o shodě a technickou dokumentaci pro potřeby vnitrostátních orgánů dozoru po dobu nejméně deseti let poté, co byla umístěna značka shody, a v žádném případě ne dobu kratší, než je očekávaná životnost dotčené lodní výstroje;
b)
poskytnout příslušnému orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výrobku;
c)
spolupracovat s příslušnými orgány na jejich žádost při činnostech, jejichž cílem je odstranit rizika vyvolaná výrobky, na které se vztahuje jeho pověření.
Článek 14
Jiné hospodářské subjekty
1. Dovozci uvedou na výrobku, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k výrobku nebo případně na obalu i v dokladu své jméno, zapsaný obchodní název nebo zapsanou ochrannou známku a adresu, na níž je lze kontaktovat.
2. Dovozci a distributoři poskytnou příslušnému orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výrobku, a to v jazyce, který je pro tento orgán snadno srozumitelný nebo přijatelný. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je odstranit rizika vyvolaná výrobky, které uvedli na trh.
3. Dovozce nebo distributor je pro účely této směrnice považován za výrobce a vztahují se na něj povinnosti výrobce podle článku 12, pokud uvede lodní výstroj na trh nebo ji umístí na palubu lodi EU pod svým jménem nebo ochrannou známkou nebo pokud upraví lodní výstroj, jež byla na trh již uvedena, takovým způsobem, který může ovlivnit její soulad s příslušnými požadavky.
4. Po dobu nejméně deseti let poté, co byla umístěna značka shody, a v žádném případě ne dobu kratší, než je očekávaná životnost dotčené lodní výstroje, hospodářské subjekty na žádost orgánů dozoru nad trhem identifikují:
a)
každý hospodářský subjekt, který jim dodal výrobek;
b)
každý hospodářský subjekt, kterému dodaly výrobek.
KAPITOLA 4
POSUZOVÁNÍ SHODY A OZNAMOVÁNÍ SUBJEKTŮ POSUZOVÁNÍ SHODY
Článek 15
Postupy posuzování shody
1. Postupy posuzování shody jsou stanoveny v příloze II.
2. Členské státy zajistí, aby výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce nechal prostřednictvím oznámeného subjektu provést posuzování shody u konkrétní lodní výstroje pomocí jedné z možností stanovených v prováděcích aktech přijatých Komisí přezkumným postupem podle čl. 38 odst. 2, a to jedním z těchto postupů:
a)
jestliže má být použito ES přezkoušení typu (modul B), musí být pro každou lodní výstroj před uvedením na trh provedeno:
-
zabezpečování kvality výroby (modul D) nebo
-
zabezpečování kvality výrobků (modul E) nebo
-
ověřování výrobků (modul F);
b)
jsou-li soupravy lodní výstroje vyráběny jednotlivě nebo v malých počtech, a nikoliv v sériích nebo hromadně, postupem posuzování shody může být ES ověřování každého jednotlivého výrobku (modul G).
3. Komise prostřednictvím informačního systému zpřístupněného za tímto účelem vede aktualizovaný seznam schválené lodní výstroje a žádostí, které byly staženy nebo zamítnuty, a dává tento seznam k dispozici zainteresovaným stranám.
Článek 16
EU prohlášení o shodě
1. EU prohlášení o shodě potvrzuje, že bylo prokázáno splnění požadavků stanovených podle článku 4.
2. EU prohlášení o shodě musí být vypracováno podle vzoru uvedeného v příloze III rozhodnutí č. 768/2008/ES. Musí obsahovat prvky stanovené v příslušných modulech uvedených v příloze II této směrnice a musí být průběžně aktualizováno.
3. Vypracováním EU prohlášení o shodě výrobce přebírá odpovědnost a povinnosti uvedené v čl. 12 odst. 1.
4. Jakmile je lodní výstroj umístěna na palubu lodě EU, musí být kopie EU prohlášení o shodě vztahujícího se na dotyčnou výstroj předána lodi a uchovávána na palubě, dokud uvedená výstroj není z lodi odstraněna. Výrobce musí prohlášení přeložit do jazyka nebo jazyků požadovaných členským státem vlajky, včetně nejméně jednoho jazyka běžně užívaného v odvětví námořní dopravy.
5. Kopie EU prohlášení o shodě se poskytne oznámenému subjektu nebo subjektům, které provedly příslušné postupy posuzování shody.
Článek 17
Oznamování subjektů posuzování shody
1. Členské státy prostřednictvím informačního systému zpřístupněného za tímto účelem Komisí oznámí Komisi a ostatním členským státům subjekty oprávněné vykonávat úkoly posuzování shody podle této směrnice.
2. Oznámené subjekty musí splňovat požadavky stanovené v příloze III.
Článek 18
Oznamující orgány
1. Členské státy určí oznamující orgán odpovědný za vytvoření a provádění nezbytných postupů pro posuzování a oznamování subjektů posuzování shody a kontrolu oznámených subjektů, včetně souladu s článkem 20.
2. Oznámené subjekty musí být kontrolovány nejméně jednou za dva roky. Komise se může kontroly účastnit jako pozorovatel.
3. Členské státy mohou rozhodnout, že posuzování a kontrolu podle odstavce 1 má provádět vnitrostátní akreditační orgán.
4. Pokud oznamující orgán přenese posuzování, oznamování nebo kontrolu podle odstavce 1 na subjekt, který není orgánem veřejné správy, nebo takový subjekt těmito úkoly jinak pověří, musí být tento subjekt právnickou osobou a musí obdobně splňovat požadavky stanovené v příloze V. Dále musí tento subjekt přijmout opatření, aby byla pokryta odpovědnost vyplývající z jeho činností.
5. Oznamující orgán nese za úkoly vykonávané subjektem uvedeným v odstavci 4 plnou odpovědnost.
6. Oznamující orgán musí splňovat požadavky stanovené v příloze V.
Článek 19
Informační povinnost oznamujících orgánů
1. Členské státy informují Komisi o svých postupech pro posuzování a oznamování subjektů posuzování shody a kontrolu těchto subjektů a o veškerých změnách týkajících se těchto postupů.
2. Komise tyto informace zveřejní prostřednictvím informačního systému, který za tímto účelem zpřístupní.
Článek 20
Dceřiné společnosti oznámených subjektů a zadávání subdodávek
1. Pokud oznámený subjekt zadá konkrétní úkoly týkající se posuzování shody subdodavateli nebo dceřiné společnosti, zajistí, aby subdodavatel nebo dceřiná společnost splňovali požadavky stanovené v příloze III, a informuje o tom oznamující orgán.
2. Oznámené subjekty nesou plnou odpovědnost za úkoly provedené subdodavateli nebo dceřinými společnostmi bez ohledu na to, kde jsou tito subdodavatelé nebo dceřiné společnosti usazeni.
3. Činnosti lze zadat subdodavateli nebo dceřiné společnosti pouze se souhlasem zákazníka.
4. Oznámené subjekty uchovávají pro potřebu oznamujícího orgánu příslušné doklady týkající se posouzení kvalifikace subdodavatele nebo dceřiné společnosti a práce provedené subdodavatelem nebo dceřinou společností podle této směrnice.
Článek 21
Změny v oznámeních
1. Pokud oznamující orgán zjistí nebo je upozorněn na to, že oznámený subjekt již nesplňuje požadavky stanovené v příloze III nebo neplní své povinnosti podle této směrnice, omezí, pozastaví nebo případně zruší oznámení podle toho, jak je neplnění těchto požadavků nebo povinností závažné. Neprodleně o tom prostřednictvím informačního systému zpřístupněného za tímto účelem Komisí uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
2. V případě omezení, pozastavení nebo zrušení oznámení nebo v případě, že oznámený subjekt ukončil svou činnost, zajistí oznamující členský stát, aby byly spisy tohoto subjektu buď zpracovány jiným oznámeným subjektem, nebo byly na vyžádání k dispozici příslušným oznamujícím orgánům a orgánům dozoru nad trhem.
Článek 22
Zpochybnění způsobilosti oznámených subjektů
1. Komise vyšetří všechny případy, v nichž má na základě informací, které má k dispozici nebo na něž byla upozorněna, pochybnosti o způsobilosti oznámeného subjektu nebo o tom, zda oznámený subjekt nadále plní požadavky a povinnosti, které jsou mu uloženy.
2. Oznamující členský stát předloží Komisi na vyžádání všechny informace týkající se podkladů pro oznámení nebo zachování způsobilosti dotčeného subjektu.
3. Komise zajistí, aby se se všemi citlivými informacemi získanými v průběhu tohoto šetření nakládalo jako s důvěrnými.
4. Pokud Komise zjistí, že oznámený subjekt nesplňuje nebo přestal splňovat požadavky pro své oznámení, neprodleně o tom informuje oznamující členský stát a vyzve ho, aby bezodkladně přijal nezbytná nápravná opatření, včetně případného zrušení oznámení.
Článek 23
Povinnosti týkající se činnosti oznámených subjektů
1. Oznámené subjekty provádějí nebo zajistí provedení posuzování shody v souladu s postupy stanovenými v článku 15.
2. Pokud oznámený subjekt zjistí, že výrobce nesplnil povinnosti stanovené v článku 12, vyzve výrobce, aby bezodkladně přijal vhodná nápravná opatření, a nevydá osvědčení o shodě.
3. Pokud v průběhu kontroly shody po vydání osvědčení o shodě oznámený subjekt zjistí, že výrobek již nesplňuje požadavky, vyzve výrobce, aby bezodkladně přijal vhodná nápravná opatření, a v případě nutnosti osvědčení pozastaví nebo odejme. Pokud nejsou nápravná opatření přijata nebo pokud nemají požadovaný účinek, oznámený subjekt podle potřeby osvědčení omezí, pozastaví nebo odejme.
Článek 24
Informační povinnost oznámených subjektů
1. Oznámené subjekty informují oznamující orgán:
a)
o každém zamítnutí, omezení, pozastavení nebo odnětí osvědčení o shodě;
b)
o všech okolnostech majících vliv na působnost a podmínky oznámení;
c)
o každé žádosti o informace týkající se činností posuzování shody, kterou obdržely od orgánů dozoru nad trhem;
d)
na vyžádání o činnostech posuzování shody vykonaných v rámci působnosti jejich oznámení a o jakékoli jiné vykonané činnosti, včetně přeshraničních činností a zadávání subdodávek.
2. Oznámené subjekty poskytnou Komisi a členským státům na jejich žádost příslušné informace o otázkách týkajících se negativních i pozitivních výsledků posuzování shody. Oznámené subjekty poskytnou ostatním oznámeným subjektům, které vykonávají činnosti posuzování shody týkající se stejných výrobků, informace týkající se negativních a na vyžádání i pozitivních výsledků posuzování shody.
KAPITOLA 5
DOZOR NAD TRHEM UNIE, KONTROLA VÝROBKŮ, OCHRANNÁ USTANOVENÍ
Článek 25
Rámec EU pro dozor nad trhem
1. Pokud jde o lodní výstroj, členské státy provádějí dozor nad trhem v souladu s rámcem EU pro dozor nad trhem stanoveným v kapitole III nařízení (ES) č. 765/2008, s výhradou odstavců 2 a 3 tohoto článku.
2. Infrastruktury a programy vnitrostátního dozoru nad trhem musí brát v úvahu specifické rysy odvětví lodní výstroje, včetně jednotlivých postupů prováděných jako součást posuzování shody, a zejména povinnosti, které správním orgánům státu vlajky ukládají mezinárodní úmluvy.
3. Dozor nad trhem může zahrnovat kontroly dokladů i kontroly lodní výstroje, která je opatřena značkou shody, bez ohledu na to, zda byla či nebyla umístěna na palubu lodi. Kontrola lodní výstroje, která již byla umístěna na palubu, se omezuje na činnosti, které lze provádět tak, aby dotyčná výstroj na palubě zůstala v plném rozsahu provozuschopná.
4. Zamýšlejí-li orgány dozoru nad trhem členského státu definované v nařízení (ES) č. 765/2008 provádět kontroly vzorků, mohou, je-li to vhodné a proveditelné, požádat výrobce, aby poskytl nezbytné vzorky, nebo aby na vlastní náklady umožnil ke vzorkům přístup na místě.
Článek 26
Postup nakládání s lodní výstrojí představující riziko na vnitrostátní úrovni
1. Pokud orgány dozoru nad trhem v členském státě mají dostatečné důvody domnívat se, že určitá lodní výstroj, na niž se vztahuje tato směrnice, představuje riziko pro námořní bezpečnost, zdraví nebo životní prostředí, provedou hodnocení, zda dotčená lodní výstroj splňuje všechny požadavky stanovené touto směrnicí. Příslušné hospodářské subjekty s orgány dozoru nad trhem podle potřeby spolupracují.
Pokud v průběhu tohoto hodnocení orgány dozoru nad trhem zjistí, že lodní výstroj nesplňuje požadavky stanovené touto směrnicí, neprodleně vyzvou příslušný hospodářský subjekt, aby přijal veškerá vhodná nápravná opatření k uvedení lodní výstroje do souladu s těmito požadavky, nebo k jejímu stažení z trhu nebo z oběhu ve lhůtě, kterou mohou stanovit a která je přiměřená povaze rizika.
Orgány dozoru nad trhem informují příslušný oznámený subjekt.
Na opatření uvedená v druhém pododstavci tohoto odstavce se použije článek 21 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Domnívají-li se orgány dozoru nad trhem, že se nesoulad netýká pouze území daného členského státu nebo lodí plujících pod jejich vlajkou, informují prostřednictvím informačního systému zpřístupněného Komisí pro účely dozoru nad trhem Komisi a ostatní členské státy o výsledcích hodnocení provedeného podle odstavce 1 a o opatřeních, která má hospodářský subjekt na jejich žádost přijmout.
3. Hospodářský subjekt přijme veškerá vhodná nápravná opatření ohledně všech dotčených výrobků, které dodal na trh v celé Unii, nebo případně umístil nebo dodal k umístění na palubu lodí EU.
4. Pokud příslušný hospodářský subjekt ve lhůtě stanovené orgány dozoru nad trhem v souladu s odst. 1 druhým pododstavcem nepřijme přiměřená nápravná opatření nebo jinak neplní své povinnosti podle této směrnice, přijmou orgány dozoru nad trhem veškerá vhodná předběžná opatření s cílem zakázat nebo omezit dodávání lodní výstroje na trh daného členského státu nebo její umisťování na palubu lodí plujících pod jejich vlajkou, nebo výrobek stáhnout z trhu nebo z oběhu.
Orgány dozoru nad trhem o takových opatřeních informují neprodleně Komisi a ostatní členské státy.
5. Součástí informací o opatřeních přijatých orgány dozoru nad trhem podle odstavce 4 jsou všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci nevyhovující lodní výstroje, údaje o původu výrobku, povaze údajného nesouladu a souvisejícího rizika, povaze a době trvání opatření přijatých na vnitrostátní úrovni a údaje o stanovisku dotčeného hospodářského subjektu. Orgány dozoru nad trhem zejména uvedou, zda je důvodem nesouladu některý z těchto nedostatků:
a)
lodní výstroj nesplňuje příslušné požadavky na návrh, zhotovení a funkčnost stanovené podle článku 4;
b)
nesoulad se zkušebními normami uvedenými článku 4 během postupu posuzování shody;
c)
nedostatky v uvedených zkušebních normách.
6. Členské státy jiné než členský stát, který zahájil tento postup, neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy o veškerých opatřeních, která přijaly, a o všech doplňujících údajích týkajících se nesouladu dotčené lodní výstroje, které mají k dispozici, a v případě nesouhlasu s oznámeným vnitrostátním opatřením o svých námitkách.
7. Jestliže do čtyř měsíců od obdržení informací o opatřeních přijatých orgány dozoru nad trhem podle odstavce 4 nevznese žádný členský stát ani Komise námitku proti předběžnému opatření přijatému členským státem, považuje se uvedené opatření za důvodné.
8. Členské státy zajistí, aby byla v souvislosti s dotčenou lodní výstrojí bezodkladně přijata náležitá restriktivní opatření, např. stažení daného výrobku z jejich trhů.
Článek 27
Ochranný postup EU
1. Pokud jsou po dokončení postupu stanoveného v čl. 26 odst. 3 a 4 vzneseny námitky proti opatření přijatému členským státem nebo pokud se Komise domnívá, že vnitrostátní opatření může být v rozporu s právními předpisy Unie, zahájí Komise neprodleně konzultace s členskými státy a příslušným hospodářským subjektem nebo subjekty a provede hodnocení daného vnitrostátního opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise rozhodne, zda je dané vnitrostátní opatření důvodné, či nikoli.
2. Pro účely odstavce 1, pokud je Komise přesvědčena, že postup při přijímání vnitrostátního opatření je vhodný pro úplné a objektivní zhodnocení rizika a že vnitrostátní opatření je v souladu s článkem 21 nařízení (ES) č. 765/2008, může se omezit na přezkoumání vhodnosti a přiměřenosti dotyčného vnitrostátního opatření ve vztahu k uvedenému riziku.
3. Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům a Komise ho neprodleně sdělí členským státům a příslušnému hospodářskému subjektu nebo subjektům.
4. Pokud je dotyčné vnitrostátní opatření považováno za důvodné, všechny členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby byla nevyhovující lodní výstroj stažena z jejich trhu a případně z oběhu. O přijetí uvedených opatření informují Komisi.
5. Je-li dotyčné vnitrostátní opatření považováno za nedůvodné, dotčený členský stát ho zruší.
6. Je-li nesoulad lodní výstroje přisuzován nedostatkům ve zkušebních normách uvedených v článku 4, může Komise za účelem splnění cíle této směrnice potvrdit, změnit nebo odvolat vnitrostátní ochranné opatření prostřednictvím prováděcích aktů v souladu s přezkumným postupem podle čl. 38 odst. 2.
Komise je kromě toho zmocněna přijmout prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s postupem podle článku 37 prozatímní harmonizované požadavky a zkušební normy pro tuto konkrétní lodní výstroj. Odpovídajícím způsobem se použijí kritéria stanovená v čl. 8 odst. 3. Komise tyto požadavky a zkušební normy bezplatně zpřístupní.
7. Pokud je dotčená zkušební norma evropskou normou, Komise informuje příslušný evropský normalizační orgán nebo orgány a věc předloží výboru zřízenému článkem 5 směrnice 98/34/ES. Uvedený výbor vede konzultace s příslušným evropským normalizačním orgánem nebo orgány a neprodleně zaujme stanovisko.
Článek 28
Výrobky, jež jsou v souladu s předpisy, ale přesto představují riziko pro námořní bezpečnost, zdraví nebo životní prostředí
1. Pokud členský stát po provedení hodnocení podle čl. 26 odst. 1 zjistí, že ačkoli je lodní výstroj v souladu s touto směrnicí, představuje riziko pro námořní bezpečnost, zdraví nebo životní prostředí, vyzve dotčený hospodářský subjekt, aby přijal veškerá vhodná opatření k zajištění toho, aby dotčená lodní výstroj, pokud byla uvedena na trh, dále nepředstavovala toto riziko, nebo aby ji stáhl z trhu nebo z oběhu ve lhůtě, kterou může členský stát stanovit a která je přiměřená povaze rizika.
2. Hospodářský subjekt přijme nápravná opatření ohledně všech dotčených výrobků, které dodal na trh v celé Unii nebo umístil na palubu lodí EU.
3. Členský stát o tom neprodleně informuje Komisi a ostatní členské státy. Informace musí obsahovat všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci dotčené lodní výstroje, údaje o jejím původu a dodavatelském řetězci, údaje o povaze souvisejícího rizika a údaje o povaze a době trvání opatření přijatých na vnitrostátní úrovni.
4. Komise neprodleně zahájí konzultace s členskými státy a s příslušným hospodářským subjektem nebo subjekty a provede hodnocení přijatých vnitrostátních opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise rozhodne, zda jsou opatření důvodná, či nikoli, a v případě nutnosti navrhne vhodná opatření. Za tímto účelem se použijí obdobně ustanovení čl. 27 odst. 2.
5. Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům a Komise ho neprodleně sdělí členským státům a příslušnému hospodářskému subjektu nebo subjektům.
Článek 29
Formální nesoulad
1. Aniž je dotčen článek 26, členský stát vyzve příslušný hospodářský subjekt, aby odstranil nesoulad, pokud zjistí jeden z těchto nedostatků:
a)
značka shody byla umístěna v rozporu s článkem 9 nebo článkem 10;
b)
značka shody nebyla umístěna;
c)
nebylo vypracováno EU prohlášení o shodě;
d)
EU prohlášení o shodě nebylo vypracováno správně;
e)
chybí technická dokumentace nebo je neúplná;
f)
EU prohlášení o shodě nebylo zasláno lodi.
2. Pokud nesoulad uvedený v odstavci 1 nadále trvá, přijme dotčený členský stát veškerá vhodná opatření s cílem omezit nebo zakázat dodávání lodní výstroje na trh, nebo zajistit, aby byla stažena z oběhu nebo z trhu.
Článek 30
Výjimky na základě technických inovací
1. Za výjimečných okolností na základě technických inovací mohou správní orgány státu vlajky povolit, aby lodní výstroj, která nevyhovuje postupům posuzování shody, byla umístěna na palubě lodi EU, je-li na základě zkoušky nebo jinak se souhlasem správních orgánů státu vlajky stanoveno, že tato výstroj splňuje cíle této směrnice.
2. Zkušební postupy nesmí žádným způsobem zvýhodňovat lodní výstroj vyrobenou v členském státě vlajky vůči lodní výstroji vyrobené v jiných státech.
3. Lodní výstroj, na kterou se vztahuje tento článek, obdrží od členského státu vlajky osvědčení, které musí být vždy na palubě spolu s výstrojí a kterým členský stát vlajky uděluje povolení, že výstroj může být umístěna na palubě lodi, a ukládá případná omezení nebo stanoví případná opatření vztahující se na používání výstroje.
4. Pokud členský stát povolí umístit lodní výstroj, na kterou se vztahuje tento článek, na palubě lodi EU, neprodleně o tom podrobně informuje Komisi a ostatní členské státy a současně jim předloží zprávy o všech příslušných zkouškách, posudcích a postupech posuzování shody.
5. Do dvanácti měsíců od obdržení informací uvedených v odstavci 4 Komise, pokud má za to, že podmínky stanovené v odstavci 1 nebyly splněny, může od dotyčného členského státu požadovat odejmutí povolení uděleného ve stanovené lhůtě. Za tímto účelem Komise jedná prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 38 odst. 2.
6. Pokud je loď s lodní výstrojí na palubě, na kterou se vztahuje odstavec 1, převedena do jiného členského státu, může přijímající členský stát vlajky učinit nezbytná opatření, včetně zkoušek a praktických ukázek, s cílem zajistit přinejmenším stejnou účinnost výstroje, jako je účinnost výstroje, která vyhovuje postupům posuzování shody.
Článek 31
Výjimky pro zkoušky nebo hodnocení
Správní orgány státu vlajky mohou povolit, aby lodní výstroj, která není v souladu s postupy posuzování shody nebo na kterou se nevztahuje článek 30, byla umístěna na palubě lodi EU z důvodů zkoušení nebo hodnocení, avšak pouze při dodržení všech těchto podmínek:
a)
lodní výstroj musí obdržet osvědčení členského státu vlajky, které musí být vždy na palubě spolu s výstrojí a které uvádí, že členský státu vlajky povoluje, že výstroj může být umístěna na palubě lodi EU, ukládá veškerá nezbytná omezení a stanoví jakákoli další opatření vztahující se na používání dotčené výstroje;
b)
povolení musí být omezeno na dobu, kterou stát vlajky považuje za nezbytnou k dokončení zkoušek a jež by měla být co nejkratší;
c)
na tuto lodní výstroj se nelze spoléhat namísto výstroje, která vyhovuje požadavkům této směrnice, a výstroj nesmí nahrazovat takovou výstroj, která musí zůstat na palubě lodi EU v provozuschopném stavu a připravená k okamžitému použití.
Článek 32
Výjimky pro výjimečné okolnosti
1. Za výjimečných okolností, které musí být správním orgánům státu vlajky náležitě odůvodněny, jestliže je třeba nahradit výstroj v přístavu mimo Unii, kde s ohledem na přiměřenou dobu, zdržení a náklady není proveditelné umístit na palubě výstroj, která je opatřena značkou shody, může být na palubu umístěna jiná lodní výstroj v souladu s odstavci 2 až 4
2. Lodní výstroj umístěná na palubě musí být doprovázena doklady osvědčujícími soulad s příslušnými požadavky IMO a vydanými členským státem IMO, který je smluvní stranou příslušných úmluv.
3. Správní orgány státu vlajky jsou okamžitě informovány o povaze a vlastnostech této jiné lodní výstroje.
4. Správní orgány státu vlajky musí při nejbližší příležitosti zajistit, aby lodní výstroj uvedená v odstavci 1 spolu s doklady o provedených zkouškách vyhovovala příslušným požadavkům mezinárodních nástrojů a této směrnice.
5. Pokud bylo prokázáno, že konkrétní lodní výstroj se značkou shody není na trhu k dispozici, členský stát vlajky může povolit, aby na palubě byla umístěna jiná lodní výstroj, s výhradou ustanovení odstavců 6 až 8 tohoto článku.
6. Povolená lodní výstroj musí pokud možno splňovat požadavky a zkušební normy uvedené v článku 4.
7. K lodní výstroji umístěné na palubě je přiloženo prozatímní osvědčení o schválení vydané členským státem vlajky nebo jiným členským státem, v němž se uvádí:
a)
výstroj označená značkou shody, která má být certifikovanou výstrojí nahrazena;
b)
přesně popsané okolnosti, za nichž bylo osvědčení o schválení vydáno, a zejména nedostupnost výstroje označené značkou shody na trhu;
c)
přesně stanovené požadavky na návrh, zhotovení a funkčnost, podle nichž byla tato výstroj schválena členským státem, který osvědčení vydal;
d)
případně zkušební normy použité v příslušných schvalovacích postupech.
8. Členský stát, který vydává prozatímní osvědčení o schválení, o tom neprodleně uvědomí Komisi. Pokud je Komise toho názoru, že podmínky stanovené v odstavcích 6 a 7 nebyly splněny, může požadovat, aby členský stát uvedené osvědčení zrušil, nebo může přijmout jiná vhodná opatření prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 38 odst. 2.
KAPITOLA 6
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 33
Výměna zkušeností
Komise organizuje výměnu zkušeností mezi příslušnými mezi vnitrostátními orgány členských států, které jsou odpovědné za provádění politiky oznamování, zejména pokud jde o dozor nad trhem.
Článek 34
Koordinace oznámených subjektů
1. Komise zajistí zavedení a řádné provádění vhodné koordinace a spolupráce mezi oznámenými subjekty ve formě odvětvové skupiny oznámených subjektů.
2. Členské státy zajistí účast jimi oznámených subjektů na práci odvětvové skupiny, a to přímo nebo prostřednictvím určených zástupců.
Článek 35
Prováděcí opatření
1. Členské státy prostřednictvím informačního systému zpřístupněného za tímto účelem Komisí oznámí Komisi názvy a kontaktní údaje orgánů odpovědných za provádění této směrnice. Komise vypracuje, pravidelně aktualizuje a zveřejňuje seznam uvedených orgánů.
2. U každé lodní výstroje, pro niž je podle mezinárodních úmluv požadováno schválení správními orgány státu vlajky, Komise určí prostřednictvím prováděcích aktů příslušné požadavky na návrh, zhotovení a funkčnost a zkušební normy stanovené v mezinárodních nástrojích. Komise při přijímání těchto aktů rovněž výslovně určí lhůty, v nichž musí být tyto požadavky a zkušební normy zavedeny, včetně dat pro uvádění na trh a umístění na palubu, a to v souladu s mezinárodními nástroji a při zohlednění časového rámce pro stavbu lodí. Komise může rovněž upřesnit společná kritéria a podrobné postupy pro jejich použití.
3. Komise prostřednictvím prováděcích aktů určí příslušné požadavky na návrh, zhotovení a funkčnost nově stanovené v mezinárodních nástrojích, které se vztahují na výstroj již umístěnou na palubě, aby se zajistilo, že výstroj umístěná na palubě lodí EU je v souladu s mezinárodními nástroji.
4. Komise zřídí a vede databázi obsahující alespoň tyto informace:
a)
seznam a základní údaje o osvědčeních o shodě vydaných na základě této směrnice a poskytnutých oznámenými subjekty;
b)
seznam a základní údaje o prohlášeních o shodě vydaných na základě této směrnice a poskytnutých výrobci;
c)
aktuální seznam platných mezinárodních nástrojů a požadavků a zkušebních norem použitelných podle čl. 4 odst. 4;
d)
seznam a úplné znění kritérií a postupů uvedených v odstavci 2;
e)
případně požadavky a podmínky pro používání elektronického identifikátoru podle článku 11;
f)
veškeré další užitečné informace usnadňující řádné provádění této směrnice členskými státy, oznámenými subjekty a hospodářskými subjekty.
Uvedená databáze se zpřístupní členským státům. Zpřístupní se rovněž veřejnosti pouze pro informační účely.
5. Prováděcí akty uvedené v tomto článku se přijímají ve formě nařízení Komise přezkumným postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 36
Změny
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 37 s cílem aktualizovat odkazy na normy uvedené v příloze III, jakmile jsou k dispozici nové normy.
Článek 37
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článcích 8, 11, 27 a 36 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 17. září 2014. Komise vyhotoví zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 8, 11, 27 a 36 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článků 8, 11, 27 a 36 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament ani Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 38
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený nařízením (ES) č. 2099/2002. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 39
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 18. září 2016. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
Tyto předpisy použijí od 18. září 2016.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 40
Zrušení
1. Směrnice 96/98/ES se zrušuje s účinkem ode dne 18. září 2016.
2. Požadavky a zkušební normy pro námořní zařízení použitelné dne 18. září 2016 podle ustanovení vnitrostátního práva přijatých členskými státy za účelem dosažení souladu se směrnicí 96/98/ES jsou i nadále použitelné až do data, kdy vstoupí v platnost prováděcí akty uvedené v čl. 35 odst. 2.
3. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 41
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 42
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 23. července 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2014/90/EU,
annettu 23 päivänä heinäkuuta 2014,
laivavarusteista ja neuvoston direktiivin 96/98/EY kumoamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Merenkulun maailmanlaajuisen ulottuvuuden vuoksi unionin on tarpeen soveltaa ja tukea meriturvallisuutta koskevaa kansainvälistä sääntelykehystä. Kansainvälisissä meriturvallisuusyleissopimuksissa vaaditaan lippuvaltioita varmistamaan, että aluksilla olevat varusteet täyttävät tietyt suunnittelua, valmistusta ja suorituskykyä koskevat turvallisuusvaatimukset, sekä antamaan asiaankuuluvat todistukset. Kansainvälinen merenkulkujärjestö (IMO) sekä kansainväliset ja eurooppalaiset standardointielimet ovat laatineet tätä tarkoitusta varten tietyntyyppisille laivavarusteille yksityiskohtaisia suorituskyky- ja testausnormeja.
(2)
Kansainvälisissä oikeudellisissa asiakirjoissa jätetään lippuvaltioiden viranomaisille runsaasti liikkumavaraa. Yhdenmukaistamisen puuttuessa tämä johtaa sellaisten tuotteiden turvallisuustason vaihteluun, jotka toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ovat hyväksyneet näiden yleissopimusten ja normien mukaisiksi. Tämä haittaa sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa, koska jäsenvaltioiden on vaikea hyväksyä ilman lisätarkastuksia sellaisia varusteita sijoitettaviksi niiden lipun alla purjehtiville aluksille, jotka on hyväksytty toisessa jäsenvaltiossa.
(3)
Unionin tasolla tehtävä yhdenmukaistaminen ratkaisee nämä ongelmat. Neuvoston direktiivissä 96/98/EY (3) onkin säädetty yhteiset säännöt, joiden tarkoituksena on selkeästi määritellyillä vaatimuksilla ja yhdenmukaisilla hyväksyntämenettelyillä poistaa erot kansainvälisten normien soveltamisessa.
(4)
Unionin lainsäädännössä on useita muita säädöksiä, joissa säädetään vaatimuksia ja edellytyksiä muun muassa sen varmistamiseksi, että tavarat voivat liikkua vapaasti sisämarkkinoilla, tai ympäristötarkoituksia varten tietyille tuotteille, jotka ovat luonteeltaan samanlaisia kuin aluksilla käytettävät varusteet mutta jotka eivät täytä kansainvälisiä normeja, jotka taas voivat poiketa huomattavasti unionin sisäisestä lainsäädännöstä ja joita kehitetään jatkuvasti. Jäsenvaltiot eivät näin ollen voi hyväksyä näitä tuotteita asiaankuuluvien kansainvälisten meriturvallisuusyleissopimusten mukaisesti. Kansainvälisten turvallisuusnormien mukaisesti EU:n aluksille sijoitettavia varusteita olisi sen vuoksi säänneltävä yksinomaan tällä direktiivillä, jota olisi joka tapauksessa pidettävä erityissäädöksenä. Lisäksi olisi vahvistettava erityinen merkintä, jolla osoitetaan, että varusteet, joissa on kyseinen merkintä, täyttävät asiaankuuluvissa voimaan tulleissa kansainvälisissä yleissopimuksissa ja oikeudellisissa asiakirjoissa määrätyt vaatimukset.
(5)
Sen lisäksi, että kansainvälisissä oikeudellisissa asiakirjoissa vahvistetaan laivavarusteiden yksityiskohtaisia suorituskyky- ja testausnormeja, niissä sallitaan joskus toimenpiteitä, jotka poikkeavat asetetuista vaatimuksista mutta jotka tietyissä olosuhteissa soveltuvat täyttämään näiden vaatimusten tarkoituksen. Vuoden 1974 kansainvälisessä yleissopimuksessa ihmishengen turvallisuudesta merellä (SOLAS) sallitaan vaihtoehtoinen suunnittelu ja järjestelyt, joita yksittäiset jäsenvaltiot voivat soveltaa omalla vastuullaan.
(6)
Direktiivin 96/98/EY täytäntöönpanosta saatu kokemus on osoittanut, että on tarpeen toteuttaa lisätoimenpiteitä kyseisen direktiivin täytäntöönpanomekanismin ja täytäntöönpanon valvontamekanismin parantamiseksi ja yksinkertaistaa sääntely-ympäristöä samalla kun varmistetaan, että IMOn vaatimukset täyttyvät ja että ne pannaan täytäntöön yhdenmukaisella tavalla koko unionissa.
(7)
Laivavarusteille olisi sen vuoksi asetettava vaatimuksia, jotta voidaan täyttää sovellettavissa kansainvälisissä oikeudellisissa asiakirjoissa määrätyt turvallisuusnormit, mukaan lukien asiaankuuluvat testausnormit, sen varmistamiseksi, että nämä vaatimukset täyttävät varusteet voivat liikkua esteettä sisämarkkinoilla ja että ne voidaan sijoittaa minkä hyvänsä jäsenvaltion lipun alla purjehtiville aluksille.
(8)
Jotta mahdollistetaan oikeudenmukainen kilpailu laivavarusteiden kehittämisessä, olisi kaikin tavoin pyrittävä edistämään avoimien normien käyttöä, jotta ne saataisiin käyttöön maksutta tai nimellistä maksua vastaan ja jotta ne olisivat kaikkien kopioitavissa, jaeltavissa ja käytettävissä maksutta tai nimellistä maksua vastaan.
(9)
Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 768/2008/EY (4) säädetään yhteisistä periaatteista ja viitesäännöksistä, joita on tarkoitus soveltaa alakohtaisessa lainsäädännössä, jotta voidaan antaa johdonmukainen perusta mainitun lainsäädännön tarkistamista tai uudelleenlaatimista varten. Kyseinen päätös muodostaa luonteeltaan monialaiset yleiset puitteet tuotteiden kaupan pitämisen edellytysten yhdenmukaistamista koskevaa tulevaa lainsäädäntöä varten sekä viitetekstin voimassa olevaa lainsäädäntöä varten. Nämä yleiset puitteet tarjoavat asianmukaisia ratkaisuja direktiivin 96/98/EY täytäntöönpanossa todetuille ongelmille. Sen vuoksi on tarpeen sisällyttää päätöksen N:o 768/2008/EY määritelmät ja viitesäännökset tähän direktiiviin ja mukauttaa niitä siinä määrin kuin laivavarustealan erityispiirteet sitä edellyttävät.
(10)
Jotta markkinavalvontaviranomaisille voidaan tarjota erityisiä lisäkeinoja niiden tehtävän helpottamiseksi, ruorimerkkiä voitaisiin aikanaan täydentää tai se voitaisiin korvata elektronisella tunnisteella.
(11)
Talouden toimijoiden vastuut olisi vahvistettava tavalla, joka on oikeasuhteinen ja syrjimätön unioniin sijoittautuneiden talouden toimijoiden kannalta ottaen huomioon, että merkittävää osuutta tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvista laivavarusteista ei välttämättä koskaan viedä jäsenvaltioiden alueelle tai jaeta siellä.
(12)
Koska laivavarusteita sijoitetaan aluksille kaikkialla maailmassa niitä rakennettaessa tai kunnostettaessa, markkinavalvonta on erityisen vaikeaa eikä sitä voida tukea tehokkaasti rajatarkastuksilla. Tästä syystä jäsenvaltioiden ja unionissa olevien talouden toimijoiden velvoitteet olisi määriteltävä selkeästi. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että niiden lipun alla purjehtiville aluksille sijoitetaan ainoastaan vaatimustenmukaisia varusteita ja että tämä velvoite täytetään antamalla tällaisille aluksille lippuvaltion viranomaisen kansainvälisten yleissopimusten nojalla myöntämät todistukset tai vahvistamalla taikka uusimalla tällaiset todistukset sekä voimassa olevin markkinavalvontaa koskevin järjestelyin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 765/2008 (5) III luvussa vahvistettujen unionin markkinavalvontapuitteiden mukaisesti. Jäsenvaltioita olisi tuettava näiden velvoitteiden täyttämisessä tietojärjestelmin, jotka komissio antaa käyttöön sellaisten elinten arviointia, ilmoittamista ja seurantaa varten, joilla on valtuudet suorittaa arviointitehtäviä, tietojen jakamiseksi hyväksytyistä laivavarusteista, hakemusten peruutuksista tai epäämisistä sekä varusteiden vaatimustenvastaisuuksista.
(13)
Sen, että valmistaja tai tapauksen mukaan tuoja kiinnittää ruorimerkin laivavarusteisiin, olisi oltava ensisijainen takuu niiden tämän direktiivin mukaisesta velvoitteesta huolehtia siitä, että varusteet ovat vaatimustenmukaiset ja voidaan saattaa markkinoille niiden sijoittamiseksi EU:n aluksiin. Tämän jälkeen tarvitaan tiettyjä säännöksiä, jotta ruorimerkki on varmuudella edelleen voimassa ja sovellettavissa kiinnittämisensä jälkeen ja jotta kansalliset markkinavalvontaviranomaiset voivat toteuttaa tehtävänsä tehokkaasti. Valmistajan tai tapauksen mukaan tuojan tai jakelijan velvoitteena olisi oltava antaa toimivaltaisille viranomaisille täydelliset ja totuudenmukaiset tiedot varusteista, joihin se on kiinnittänyt ruorimerkin sen varmistamiseksi, että laivavarusteet ovat edelleen turvallisia. Valmistajan olisi oltava velvollinen tekemään yhteistyötä markkinavalvontaviranomaisten kanssa, myös niiden normien osalta, joita noudattaen se on valmistanut ja varmentanut varusteet, ja sen olisi myös noudatettava asianmukaista huolellisuutta niiden laivavarusteiden suhteen, jotka se saattaa markkinoille. Unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden valmistajien olisi tältä osin nimettävä valtuutettu edustaja toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssa tehtävän yhteistyön turvaamiseksi.
(14)
Kansainvälisten testausnormien noudattaminen voitaisiin parhaiten todeta päätöksessä N:o 768/2008/EY säädettyjen vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen kaltaisilla menettelyillä. Valmistajien käyttöön olisi kuitenkin annettava ainoastaan sellaiset vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt, jotka täyttävät kansainvälisten oikeudellisten asiakirjojen vaatimukset.
(15)
Jotta menettely olisi epäiltyä vaatimustenvastaisuutta tutkittaessa oikeudenmukainen ja tehokas, jäsenvaltioita olisi rohkaistava toteuttamaan kaikki kattavaa ja puolueetonta riskinarviointia edistävät toimenpiteet. Jos komissio on vakuuttunut tämän edellytyksen täyttymisestä, sitä ei olisi velvoitettava tekemään tätä arviointia toistamiseen, kun se tarkastelee uudelleen jäsenvaltioiden vaatimustenvastaisten varusteiden osalta hyväksymiä rajoittavia toimenpiteitä.
(16)
Ilmoitettuja laitoksia koskevaa tutkimusvelvollisuuttaan suorittaessaan komission olisi pidettävä jäsenvaltiot ajan tasalla ja tehtävä niiden kanssa mahdollisimman laajaa yhteistyötä, ottaen asianmukaisesti huomioon sen riippumattoman aseman.
(17)
Jos jäsenvaltion valvontaviranomaiset katsovat, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat laivavarusteet saattavat vaarantaa meriturvallisuuden, terveyden tai ympäristön, niiden olisi arvioitava tai testattava kyseisiä laivavarusteita. Jos riskin olemassaolo todetaan, jäsenvaltion olisi kehotettava asianomaista talouden toimijaa toteuttamaan tarvittavat korjaavat toimenpiteet tai jopa poistamaan kyseiset laivavarusteet markkinoilta taikka huolehtimaan niiden palautuksesta.
(18)
Sellaisten laivavarusteiden käyttö, joissa ei ole ruorimerkkiä, olisi sallittava poikkeuksellisissa olosuhteissa ja erityisesti silloin, kun alus ei voi saada jossakin unionin ulkopuolisessa satamassa tai vastaavassa laitoksessa varusteita, joissa on ruorimerkki, tai kun tällaisia varusteita ei ole saatavilla markkinoilla.
(19)
On tarpeen varmistaa, ettei tämän direktiivin tavoitteiden saavuttaminen esty sen vuoksi, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluville laivavarusteille ei ole olemassa kansainvälisiä normeja tai olemassa olevat normit, testausnormit mukaan lukien, ovat vakavasti puutteellisia tai sääntöjenvastaisia. On myös tarpeen yksilöidä laivavarusteet, joissa voisi olla hyödyllistä käyttää elektronista tunnistetta. Lisäksi on tarpeen pitää ajan tasalla tämän direktiivin muu kuin keskeinen osa eli viittaukset liitteessä III tarkoitettuihin normeihin, kun uudet normit tulevat saataville. Sen vuoksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat yhdenmukaisten teknisten eritelmien ja testausnormien hyväksymistä väliaikaisesti ja tietyin edellytyksin sekä näiden viittauksien muuttamista. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(20)
Tämän direktiivin tavoitteiden saavuttamiseksi kansainväliset oikeudelliset asiakirjat olisi pantava täytäntöön yhdenmukaisella tavalla sisämarkkinoilla. Sen vuoksi on tarpeen, että kaikille laivavarusteille, joille vaaditaan kansainvälisissä yleissopimuksissa lippuvaltion hyväksyntä, määritetään selkeällä tavalla ja hyvissä ajoin suunnittelu-, valmistus- ja suorituskykyvaatimukset sekä niihin liittyvät kansainvälisissä oikeudellisissa asiakirjoissa asianomaisille varusteille määrätyt testausnormit ja että niille hyväksytään yhteiset arviointiperusteet ja menettelyt sekä aikataulut, jotta ilmoitetut laitokset, jäsenvaltioiden viranomaiset ja talouden toimijat, kaikki sellaiset toimijat mukaan luettuina, jotka vastaavat varusteiden sijoittamisesta EU:n aluksille, voivat panna täytäntöön kyseiset vaatimukset ja normit. On myös tarpeen varmistaa, että tämän direktiivin tavoitteiden saavuttaminen ei esty sovellettavien teknisten eritelmien ja testausnormien puutteellisuuksien vuoksi tai silloin, kun IMO ei ole pystynyt laatimaan asianmukaisia normeja tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluville laivavarusteille.
(21)
Kansainvälisiä oikeudellisia asiakirjoja, testausnormeja lukuun ottamatta, olisi sovellettava automaattisesti niiden ajan tasalle saatetussa muodossa. Jotta lievennettäisiin riskiä, että uusien testausnormien sisällyttäminen unionin lainsäädäntöön aiheuttaisi selkeyden ja oikeusvarmuuden näkökulmasta suhteettomia vaikeuksia unionin laivastolle ja talouden toimijoille, tällaisten uusien testausnormien voimaantulo ei saisi olla automaattista vaan komission olisi ilmoitettava siitä erikseen.
(22)
Tämän direktiivin yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (6) mukaisesti.
(23)
Jotta tämä direktiivi voitaisiin panna täytäntöön yhdenmukaisella ja yksinkertaisella tavalla sekä nopeasti, tämän direktiivin nojalla hyväksyttävät säädökset olisi annettava komission asetuksina.
(24)
Vakiintuneen käytännön mukaisesti tässä direktiivissä tarkoitetulla komitealla voi olla tarpeellinen tehtävä tarkasteltaessa tämän direktiivin soveltamista koskevia kysymyksiä, jotka sen puheenjohtaja tai jonkin jäsenvaltion edustaja on ottanut esille komitean työjärjestyksen mukaisesti.
(25)
Kun muun muassa komission asiantuntijaryhmässä tarkastellaan muita tähän direktiiviin liittyviä kysymyksiä kuin sen täytäntöönpanoa tai rikkomistapauksia, Euroopan parlamentille olisi vakiintuneen käytännön mukaisesti annettava kaikki tiedot ja asiakirjat ja se olisi tarvittaessa kutsuttava tällaisiin kokouksiin.
(26)
Euroopan meriturvallisuusvirasto avustaa komissiota Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1406/2002 (7) mukaisesti unionin asiaankuuluvien sitovien säädösten tosiasiallisessa täytäntöönpanossa ja komissiolle mainitussa säädöksessä uskottujen tehtävien suorittamisessa.
(27)
Toimivaltaisten viranomaisten ja kaikkien talouden toimijoiden olisi kaikin tavoin helpotettava kansainvälisen käytännön mukaista kirjallista viestintää yhteisten viestintäkeinojen luomiseksi.
(28)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita eli parantaa meriturvallisuutta ja estää meren pilaantumista soveltamalla aluksille sijoitettavia varusteita koskevia asiaankuuluvia kansainvälisiä oikeudellisia asiakirjoja yhdenmukaisella tavalla sekä varmistaa tällaisten varusteiden vapaa liikkuvuus unionissa, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(29)
Hyväksyttävillä toimenpiteillä muutetaan merkittävällä tavalla direktiivin 96/98/EY säännöksiä, minkä vuoksi mainittu direktiivi olisi selkeyden vuoksi kumottava ja korvattava tällä direktiivillä,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Tavoite
Tämän direktiivin tavoitteena on parantaa meriturvallisuutta ja estää meren pilaantumista soveltamalla yhdenmukaisesti EU:n aluksille sijoitettavia laivavarusteita koskevia asiaankuuluvia kansainvälisiä oikeudellisia asiakirjoja ja varmistaa tällaisten varusteiden vapaa liikkuvuus unionissa.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1)
’laivavarusteilla’ tämän direktiivin 3 artiklan mukaiseen soveltamisalaan kuuluvia varusteita;
2)
’EU:n aluksella’ jäsenvaltion lipun alla purjehtivaa alusta, joka kuuluu kansainvälisten yleissopimusten soveltamisalaan;
3)
’kansainvälisillä yleissopimuksilla’ seuraavia yleissopimuksia ja niiden pakollisesti sovellettavia pöytäkirjoja ja säännöstöjä, jotka Kansainvälinen merenkulkujärjestö (IMO) on hyväksynyt, jotka ovat tulleet voimaan ja joissa määrätään erityisiä vaatimuksia aluksille sijoitettavien varusteiden hyväksymiselle lippuvaltiossa:
-
vuoden 1972 yleissopimus kansainvälisistä säännöistä yhteentörmäämisen ehkäisemiseksi merellä (COLREG),
-
vuoden 1973 kansainvälinen yleissopimus alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä (Marpol),
-
vuoden 1974 kansainvälinen yleissopimus ihmishengen turvallisuudesta merellä (SOLAS);
4)
’testausnormeilla’ laivavarusteiden testausnormeja, jotka on vahvistanut
-
Kansainvälinen merenkulkujärjestö (IMO),
-
Kansainvälinen standardisoimisjärjestö (ISO),
-
sähköalan kansainvälinen standardisointijärjestö (IEC),
-
Euroopan standardointikomitea (CEN),
-
Euroopan sähkötekniikan standardointikomitea (Cenelec),
-
Kansainvälinen televiestintäliitto (ITU),
-
Euroopan telealan standardointilaitos (ETSI),
-
komissio tämän direktiivin 8 artiklan ja 27 artiklan 6 kohdan mukaisesti,
-
sellaisissa keskinäistä tunnustamista koskevissa sopimuksissa tunnustetut sääntelyviranomaiset, joiden osapuoli unioni on;
5)
’kansainvälisillä oikeudellisilla asiakirjoilla’ kansainvälisiä yleissopimuksia ja nämä sopimukset ajan tasalle saatettuina täytäntöön panevia IMOn päätöslauselmia ja kiertokirjeitä, sekä testausnormeja;
6)
’ruorimerkillä’ 9 artiklassa tarkoitettua ja liitteessä I esitettyä tunnusta tai soveltuvin osin 11 artiklassa tarkoitettua elektronista tunnistetta;
7)
’ilmoitetulla laitoksella’ jäsenvaltion toimivaltaisen kansallisen viranomaisen 17 artiklan mukaisesti nimeämää laitosta;
8)
’asettamisella saataville markkinoilla’ kaikkea laivavarusteiden toimittamista unionin markkinoille liiketoiminnan yhteydessä joko maksua vastaan tai vastikkeetta;
9)
’markkinoille saattamisella’ laivavarusteiden ensimmäistä saataville asettamista unionin markkinoilla;
10)
’valmistajalla’ luonnollista tai oikeushenkilöä, joka valmistaa taikka antaa toimeksiannon suunnitella tai valmistaa laivavarusteita ja pitää niitä kaupan omalla nimellään tai tavaramerkillään;
11)
’valtuutetulla edustajalla’ unioniin sijoittautunutta luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on valmistajan antama kirjallinen valtuutus suorittaa valmistajan puolesta tietyt tehtävät;
12)
’tuojalla’ unioniin sijoittautunutta luonnollista tai oikeushenkilöä, joka saattaa kolmannesta maasta tuotavat laivavarusteet unionin markkinoille;
13)
’jakelijalla’ sellaista muuta toimitusketjuun kuuluvaa luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä kuin valmistajaa tai tuojaa, joka asettaa laivavarusteet saataville markkinoilla;
14)
’talouden toimijoilla’ valmistajaa, valtuutettua edustajaa, tuojaa ja jakelijaa;
15)
’akkreditoinnilla’ asetuksen (EY) N:o 765/2008 2 artiklan 10 kohdassa määriteltyä akkreditointia;
16)
’kansallisella akkreditointielimellä’ asetuksen (EY) N:o 765/2008 2 artiklan 11 kohdassa määriteltyä kansallista akkreditointielintä;
17)
’vaatimustenmukaisuuden arvioinnilla’ ilmoitettujen laitosten 15 artiklan mukaisesti toteuttamaa prosessia, jossa määritetään, täyttävätkö laivavarusteet tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset;
18)
’vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksella’ laitosta, joka suorittaa vaatimustenmukaisuuden arviointitoimia, kuten kalibrointia, testausta, hyväksyntää ja tarkastuksia;
19)
’palautuksella’ kaikkia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on saada EU:n aluksille jo sijoitetut tai aluksille sijoittamista varten ostetut laivavarusteet takaisin;
20)
’markkinoilta poistamisella’ kaikkia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on estää toimitusketjussa olevien laivavarusteiden asettaminen saataville markkinoilla;
21)
’EU:n vaatimustenmukaisuusvakuutuksella’ valmistajan 16 artiklan mukaisesti antamaa lausuntoa;
22)
’tuotteella’ laivavarustetta.
3 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan EU:n aluksille sijoitettuihin tai sijoitettaviin varusteisiin, joiden osalta kansainvälisissä oikeudellisissa asiakirjoissa edellytetään lippuvaltion viranomaisen hyväksyntää riippumatta siitä, onko alus ollut unionin alueella sinä ajankohtana, jona varusteet on sijoitettu alukselle.
2. Sen estämättä, että 1 kohdassa tarkoitetut varusteet voivat tämän direktiivin lisäksi kuulua muunkin unionin oikeudellisen säädöksen soveltamisalaan, näihin varusteisiin sovelletaan 1 artiklassa vahvistetuissa tarkoituksissa ainoastaan tätä direktiiviä.
4 artikla
Laivavarusteita koskevat vaatimukset
1. Laivavarusteiden, jotka sijoitetaan EU:n aluksille 39 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuna päivänä tai sen jälkeen, on täytettävä sellaisissa kansainvälisissä oikeudellisissa asiakirjoissa määrätyt suunnittelu-, valmistus- ja suorituskykyvaatimukset, jotka ovat voimassa ajankohtana, jona kyseiset varusteet sijoitetaan alukselle.
2. Laivavarusteita koskevien 1 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten täyttyminen voidaan osoittaa yksinomaan testausnormeilla ja 15 artiklassa tarkoitetuilla vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyillä.
3. Kansainvälisten oikeudellisten asiakirjojen soveltaminen ei rajoita Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2099/2002 (8) 5 artiklassa säädetyn vaatimustenmukaisuuden tarkastusmenettelyn noudattamista.
4. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut vaatimukset ja normit on pantava täytäntöön yhdenmukaisella tavalla 35 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
5 artikla
Soveltaminen
1. Kun jäsenvaltiot antavat, vahvistavat tai uudistavat oman lippunsa alla purjehtivien alusten todistuksia kansainvälisten yleissopimusten mukaisesti, niiden on varmistettava, että tällaisilla aluksilla olevat laivavarusteet täyttävät tämän direktiivin vaatimukset.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että niiden lipun alla purjehtivilla aluksilla olevat laivavarusteet täyttävät sellaisissa kansainvälisissä oikeudellisissa asiakirjoissa asetetut vaatimukset, joita sovelletaan aluksille jo sijoitettuihin varusteisiin. Siirretään komissiolle täytäntöönpanovaltaa varmistaa näiden toimenpiteiden yhdenmukainen täytäntöönpano 35 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
6 artikla
Sisämarkkinoiden toiminta
Jäsenvaltiot eivät saa estää laivavarusteiden saattamista markkinoille tai sijoittamista EU:n aluksille eivätkä kieltäytyä antamasta asianomaisia laivavarusteita koskevia todistuksia lippunsa alla purjehtiville aluksille tai uusimasta kyseisiä todistuksia, jos nämä varusteet ovat tämän direktiivin mukaisia.
7 artikla
Aluksen siirtäminen toisen jäsenvaltion lipun alle
1. Kun kyseessä on EU:n ulkopuolinen alus, joka on määrä siirtää jonkin jäsenvaltion lipun alle, vastaanottavan jäsenvaltion on siirtovaiheessa tarkastettava kyseinen alus todentaakseen, että sen laivavarusteiden tosiasiallinen kunto on sen turvallisuuskirjojen mukainen ja että ne ovat joko tämän direktiivin mukaisia ja niissä on ruorimerkki tai että ne kyseisen jäsenvaltion viranomaisen hyväksymällä tavalla vastaavat tämän direktiivin mukaisesti 18 päivästä syyskuuta 2016 alkaen hyväksyttyjä laivavarusteita.
2. Jos laivavarusteen alukselle sijoittamisen päivämäärää ei voida todeta, jäsenvaltiot voivat määritellä riittävät vastaavuusvaatimukset ottaen huomioon asiaankuuluvat kansainväliset oikeudelliset asiakirjat.
3. Jos varusteissa ei ole ruorimerkkiä tai jos kyseinen viranomainen ei pidä niitä vastaavina tuotteina, varusteet on vaihdettava.
4. Jäsenvaltion on annettava tämän artiklan mukaisina vastaavina tuotteina pidetyille laivavarusteille todistus, jonka on oltava aina varusteiden mukana. Tähän todistukseen sisältyy lippujäsenvaltion lupa pitää kyseiset varusteet aluksella, ja siinä voidaan asettaa rajoituksia tai määräyksiä niiden käytölle.
8 artikla
Laivavarusteita koskevat normit
1. Unioni pyrkii edistämään IMOn ja standardointielimien suorittamaa asianmukaisten kansainvälisten normien laatimista, mukaan lukien yksityiskohtaiset tekniset eritelmät ja testausnormit, laivavarusteille, joiden käyttöä tai sijoittamista aluksille pidetään tarpeellisena meriturvallisuuden parantamisen ja meren pilaantumisen estämisen kannalta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY (9) soveltamista, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1025/2012 (10). Komissio seuraa tätä kehitystä säännöllisesti.
2. Jos jollekin laivavarusteelle ei ole olemassa kansainvälistä normia, komissiolle siirretään valta antaa kyseistä laivavarustetta koskevia yhdenmukaisia teknisiä eritelmiä ja testausnormeja koskevia delegoituja säädöksiä 37 artiklan mukaisesti poikkeuksellisissa olosuhteissa ja jos tämä on perusteltua asianmukaisen analyysin perusteella, jotta voidaan poistaa meriturvallisuutta, terveyttä tai ympäristöä uhkaava vakava vaara, jota ei voida hyväksyä, ottaen myös huomioon IMOn tasolla mahdollisesti käynnissä oleva työ.
On erityisen tärkeää, että komissio kuulee asiantuntijoita, myös jäsenvaltioiden asiantuntijoita, valmistellessaan näitä delegoituja säädöksiä.
Näitä teknisiä eritelmiä ja testausnormeja sovelletaan väliaikaisesti siihen saakka, kunnes IMO on hyväksynyt normin kyseiselle laivavarusteelle.
3. Poikkeuksellisissa olosuhteissa ja jos tämä on asianmukaisen analyysin perusteella perusteltua, ja jos on tarpeen poistaa havaittu vaara, jota ei voida hyväksyä ja joka uhkaa meriturvallisuutta, terveyttä tai ympäristöä laivavarustetta koskevan, komission 35 artiklan 2 tai 3 kohdan mukaisesti yksilöimän normin vakavan puutteellisuuden tai sääntöjenvastaisuuden vuoksi, ottaen myös huomioon IMOn tasolla mahdollisesti käynnissä oleva työ, komissiolle siirretään valta antaa kyseistä laivavarustetta koskevia yhdenmukaisia teknisiä eritelmiä ja testausnormeja koskevia delegoituja säädöksiä 37 artiklan mukaisesti, siltä osin kuin se on tarpeen normin vakavan puutteellisuuden tai sääntöjenvastaisuuden korjaamiseksi.
On erityisen tärkeää, että komissio kuulee asiantuntijoita, myös jäsenvaltioiden asiantuntijoita, valmistellessaan näitä delegoituja säädöksiä.
Näitä teknisiä eritelmiä ja testausnormeja sovelletaan väliaikaisesti siihen saakka, kunnes IMO on tarkistanut kyseiseen laivavarusteeseen sovellettavan normin.
4. Komissio asettaa 2 ja 3 kohdan mukaisesti hyväksytyt tekniset eritelmät ja normit maksuitta saataville.
2 LUKU
RUORIMERKKI
9 artikla
Ruorimerkki
1. Laivavarusteisiin, joiden on asiaankuuluvilla vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyillä osoitettu täyttävän tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset, on kiinnitettävä ruorimerkki.
2. Ruorimerkkiä ei saa kiinnittää mihinkään muuhun tuotteeseen.
3. Käytettävän ruorimerkin malli on liitteessä I.
4. Ruorimerkin käytössä on noudatettava asetuksen (EY) N:o 765/2008 30 artiklan 1, 3 ja 6 kohdassa säädettyjä yleisiä periaatteita, jolloin kaikkia viittauksia CE-merkkiin pidetään viittauksena ruorimerkkiin.
10 artikla
Ruorimerkin kiinnittämistä koskevat säännöt ja edellytykset
1. Ruorimerkki on kiinnitettävä tuotteeseen tai sen kilpeen näkyvästi, helposti luettavalla tavalla ja pysyvästi ja aiheellisissa tapauksissa asennettava sen ohjelmistoon. Jos tämä ei tuotteen luonteen vuoksi ole mahdollista tai perusteltua, se on kiinnitettävä pakkaukseen ja liiteasiakirjoihin.
2. Ruorimerkki on kiinnitettävä tuotantovaiheen lopussa.
3. Ruorimerkin jäljessä on oltava ilmoitetun laitoksen tunnusnumero, jos kyseinen laitos osallistuu tuotannon tarkastusvaiheeseen, sekä merkin kiinnittämisvuosi.
4. Ilmoitetun laitoksen tunnusnumeron kiinnittää laitos itse tai sen antamien ohjeiden mukaisesti valmistaja tai valmistajan valtuutettu edustaja.
11 artikla
Elektroninen tunniste
1. Markkinoiden valvonnan helpottamiseksi ja 3 kohdassa tarkoitettujen laivavarusteiden väärentämisen ehkäisemiseksi valmistajat voivat käyttää asianmukaista ja luotettavaa elektronista tunnistetta ruorimerkin sijasta tai sen lisäksi. Tällaisessa tapauksessa sovelletaan 9 ja 10 artiklaa soveltuvin osin.
2. Komissio tekee kustannus-hyötyanalyysin elektronisen tunnisteen käytöstä ruorimerkin täydentämiseen tai korvaamiseen.
3. Komissio voi hyväksyä 37 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksilöidäkseen laivavarusteet, joissa voi olla hyödyllistä käyttää elektronista tunnistetta. On erityisen tärkeää, että komissio kuulee asiantuntijoita, myös jäsenvaltioiden asiantuntijoita, valmistellessaan näitä delegoituja säädöksiä.
4. Siirretään komissiolle valta vahvistaa komission asetusten muodossa ja 38 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen elektronisten tunnisteiden suunnittelua, suorituskykyä, kiinnittämistä ja käyttöä koskevat asianmukaiset tekniset arviointiperusteet.
5. Edellä olevan 3 kohdan mukaisesti yksilöidyissä laivavarusteissa ruorimerkkiä voidaan täydentää asianmukaisella ja luotettavalla elektronisella tunnisteella kolmen vuoden kuluessa 4 kohdassa tarkoitettujen teknisten arviointiperusteiden hyväksymispäivästä.
6. Edellä olevan 3 kohdan mukaisesti yksilöidyissä laivavarusteissa ruorimerkki voidaan korvata asianmukaisella ja luotettavalla elektronisella tunnisteella viiden vuoden kuluttua 4 kohdassa tarkoitettujen teknisten arviointiperusteiden hyväksymispäivästä.
3 LUKU
TALOUDEN TOIMIJOIDEN VELVOITTEET
12 artikla
Valmistajien velvoitteet
1. Kun valmistaja kiinnittää ruorimerkin laivavarusteisiin, se ottaa vastuun sen takaamisesta, että laivavarusteet, joihin merkki on kiinnitetty, on suunniteltu ja valmistettu 35 artiklan 2 kohdan mukaisesti täytäntöönpantuja teknisiä eritelmiä ja normeja noudattaen, ja sitoutuu noudattamaan tämän artiklan 2-9 kohdassa säädettyjä velvoitteita.
2. Valmistajien on laadittava vaadittavat tekniset asiakirjat ja teetettävä sovellettavat vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt.
3. Kun vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyllä on osoitettu, että laivavarusteet täyttävät sovellettavat vaatimukset, valmistajien on laadittava EU:n vaatimustenmukaisuusvakuutus 16 artiklan mukaisesti ja kiinnitettävä ruorimerkki 9 ja 10 artiklan mukaisesti.
4. Valmistajien on säilytettävä tekniset asiakirjat ja 16 artiklassa tarkoitettu EU:n vaatimustenmukaisuusvakuutus vähintään 10 vuoden ajan ruorimerkin kiinnittämisestä, mutta ei missään tapauksessa lyhyempää aikaa kuin asianomaisten laivavarusteiden oletettu käyttöikä.
5. Valmistajien on varmistettava, että käytössä on menettelyt, joilla varmistetaan sarjatuotannon jatkuva vaatimustenmukaisuus. Muutokset laivavarusteiden suunnittelussa tai ominaisuuksissa taikka 4 artiklassa tarkoitetuissa kansainvälisissä oikeudellisissa asiakirjoissa määrätyissä vaatimuksissa, joiden perusteella laivavarusteiden vaatimustenmukaisuus on osoitettu, on otettava huomioon. Valmistajien on teetettävä uusi vaatimustenmukaisuuden arviointi, jos se on liitteen II mukaisesti tarpeen.
6. Valmistajien on varmistettava, että niiden tuotteisiin on kiinnitetty tyyppi-, erä- tai sarjanumero tai muu merkintä, jonka perusteella ne voidaan yksilöidä, tai, jos tuotteen koko tai luonne ei tätä salli, että vaadittu tieto on pakkauksessa tai tuotteen liiteasiakirjassa tai tarvittaessa molemmissa.
7. Valmistajien on ilmoitettava nimensä, rekisteröity toiminimensä tai rekisteröity tavaramerkkinsä sekä osoite, josta valmistajat voidaan tavoittaa, joko tuotteessa tai, jos se ei ole mahdollista, tuotteen pakkauksessa tai tuotteen liiteasiakirjassa tai tarvittaessa molemmissa. Osoitteessa on ilmoitettava yksi yhteyspiste, josta valmistajaan voidaan saada yhteys.
8. Valmistajien on varmistettava, että tuotteen mukana on ohjeet ja kaikki turvallista sijoittamista alukselle ja tuotteen turvallista käyttöä koskevat tiedot, mukaan lukien mahdollisia käyttörajoituksia koskevat tiedot, siten, että käyttäjät voivat ne helposti ymmärtää, sekä kaikki muu kansainvälisissä oikeudellisissa asiakirjoissa tai testausnormeissa vaadittavat asiakirjat.
9. Valmistajien, jotka katsovat tai joilla on syytä uskoa, että tuote, johon ne ovat kiinnittäneet ruorimerkin, ei täytä 35 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti sovellettavia suunnittelu-, valmistus- ja suorituskykyvaatimuksia eikä täytäntöönpantuja testausnormeja, on viipymättä toteutettava tarvittavat korjaavat toimenpiteet kyseisen tuotteen saattamiseksi vaatimusten mukaiseksi, sen poistamiseksi markkinoilta tai tarvittaessa sen palauttamiseksi. Jos tuote aiheuttaa riskin, valmistajien on lisäksi viipymättä tiedotettava asiasta jäsenvaltioiden toimivaltaisille kansallisille viranomaisille ja ilmoitettava yksityiskohtaiset tiedot erityisesti vaatimustenvastaisuudesta ja kaikista toteutetuista korjaavista toimenpiteistä.
10. Valmistajien on toimivaltaisen viranomaisen perustellusta pyynnöstä annettava sille viipymättä kaikki tarvittavat tiedot ja asiakirjat osoittaakseen tuotteen vaatimustenmukaisuuden kyseisen viranomaisen helposti ymmärtämällä tai tämän hyväksymällä kielellä, myönnettävä kyseiselle viranomaiselle pääsy tiloihinsa asetuksen (EY) N:o 765/2008 19 artiklan mukaisia markkinavalvontatoimenpiteitä varten ja annettava näytteitä tai mahdollisuus tutustua näytteisiin tämän direktiivin 25 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Niiden on tehtävä kyseisen viranomaisen kanssa tämän pyynnöstä yhteistyötä kaikissa toimissa, joilla pyritään poistamaan niiden markkinoille saattamien tuotteiden aiheuttamat riskit.
13 artikla
Valtuutetut edustajat
1. Valmistajan, joka ei sijaitse vähintään yhden jäsenvaltion alueella, on nimitettävä kirjallisella toimeksiannolla valtuutettu edustaja unioniin ja ilmoitettava toimeksiannossa valtuutetun edustajan nimi ja osoite, josta tämä voidaan tavoittaa.
2. Edellä 12 artiklan 1 kohdassa säädetyt velvoitteet ja teknisten asiakirjojen laatiminen eivät saa kuulua valtuutetun edustajan toimeksiantoon.
3. Valtuutetun edustajan on suoritettava valmistajalta saadussa toimeksiannossa eritellyt tehtävät. Toimeksiannon on oikeutettava valtuutettu edustaja suorittamaan ainakin seuraavat tehtävät:
a)
sen on säilytettävä EU:n vaatimustenmukaisuusvakuutus ja tekniset asiakirjat kansallisten valvontaviranomaisten saatavilla vähintään 10 vuoden ajan ruorimerkin kiinnittämisestä, mutta ei missään tapauksessa lyhyempää aikaa kuin asianomaisten laivavarusteiden oletettu käyttöikä;
b)
sen on annettava toimivaltaisen viranomaisen perustellusta pyynnöstä kyseiselle viranomaiselle kaikki tiedot ja asiakirjat, jotka ovat tarpeen tuotteen vaatimustenmukaisuuden osoittamiseksi;
c)
sen on tehtävä toimivaltaisten viranomaisten kanssa niiden pyynnöstä yhteistyötä kaikissa toimissa, joilla pyritään poistamaan edustajan toimeksiannon piiriin kuuluvien tuotteiden aiheuttamat riskit.
14 artikla
Muut talouden toimijat
1. Tuojien on ilmoitettava nimensä, rekisteröity toiminimensä tai rekisteröity tavaramerkkinsä sekä osoite, josta tuojat voidaan tavoittaa, joko tuotteessa tai, jos se ei ole mahdollista, tuotteen pakkauksessa tai tuotteen liiteasiakirjassa tai tarvittaessa molemmissa.
2. Tuojien ja jakelijoiden on toimivaltaisen viranomaisen perustellusta pyynnöstä annettava sille kaikki tiedot ja asiakirjat, jotka ovat tarpeen tuotteen vaatimustenmukaisuuden osoittamiseksi, kyseisen viranomaisen helposti ymmärtämällä tai tämän hyväksymällä kielellä. Niiden on tehtävä kyseisen viranomaisen kanssa tämän pyynnöstä yhteistyötä kaikissa toimissa, joilla pyritään poistamaan niiden markkinoille saattamien tuotteiden aiheuttamat riskit.
3. Tuojaa tai jakelijaa on pidettävä tätä direktiiviä sovellettaessa valmistajana ja sitä koskevat 12 artiklan mukaiset valmistajaan sovellettavat velvoitteet silloin, kun se saattaa laivavarusteet markkinoille tai sijoittaa laivavarusteet EU:n aluksille omalla nimellään tai tavaramerkillään tai muuttaa jo markkinoille saatettuja laivavarusteita tavalla, joka voi vaikuttaa sovellettavien vaatimusten täyttymiseen.
4. Vähintään 10 vuoden ajan ruorimerkin kiinnittämisestä, mutta ei missään tapauksessa lyhyempää aikaa kuin asianomaisten laivavarusteiden oletettu käyttöikä, talouden toimijoiden on pyynnöstä esitettävä markkinavalvontaviranomaisille seuraavien tunnistetiedot:
a)
kaikki talouden toimijat, jotka ovat toimittaneet tuotetta kyseessä olevalle talouden toimijalle;
b)
kaikki talouden toimijat, joille kyseessä oleva talouden toimija on toimittanut tuotetta.
4 LUKU
VAATIMUSTENMUKAISUUDEN ARVIOINTI JA VAATIMUSTENMUKAISUUDEN ARVIOINTILAITOSTEN ILMOITTAMINEN
15 artikla
Vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt
1. Vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyistä säädetään liitteessä II.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valmistaja tai valmistajan valtuutettu edustaja suorituttaa ilmoitetun laitoksen toimesta vaatimustenmukaisuuden arvioinnin tietystä laivavarusteesta käyttäen jotakin komission 38 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen hyväksymissä täytäntöönpanosäädöksissä säädettyä vaihtoehtoa ja noudattaen jotakin seuraavista menettelyistä:
a)
kun on suoritettava EY-tyyppitarkastus (moduuli B), kaikille laivavarusteille on ennen niiden saattamista markkinoille tehtävä
-
tuotannon laadunvarmistus (D-moduuli), tai
-
tuotteiden laadunvarmistus (E-moduuli), tai
-
tuotekohtainen todentaminen (F-moduuli);
b)
kun laivavaruste-eriä tuotetaan yksittäin tai pieniä määriä eikä sarja- tai massatuotantona, vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelynä voidaan käyttää yksikkökohtaista EY-todentamista (G-moduuli).
3. Komissio ylläpitää tarkoitusta varten saataville asetetun tietojärjestelmän avulla ajan tasalla olevaa luetteloa hyväksytyistä laivavarusteista sekä peruutetuista tai evätyistä hakemuksista ja asettaa luettelon asianomaisten osapuolten saataville.
16 artikla
EU:n vaatimustenmukaisuusvakuutus
1. EU:n vaatimustenmukaisuusvakuutuksessa on vahvistettava, että 4 artiklassa säädettyjen vaatimusten täyttyminen on osoitettu.
2. EU:n vaatimustenmukaisuusvakuutuksen on rakenteeltaan oltava päätöksen N:o 768/2008/EY liitteessä III vahvistetun mallin mukainen. Siinä on oltava tämän direktiivin liitteessä II vahvistetuissa asiaankuuluvissa moduuleissa eritellyt kohdat ja se on pidettävä ajan tasalla.
3. Kun valmistaja laatii EU:n vaatimustenmukaisuusvakuutuksen, se ottaa vastuulleen 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vastuun ja 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut velvoitteet.
4. Kun laivavarusteet on sijoitettu EU:n alukselle, alukselle on annettava asianomaisia varusteita koskevan EU:n vaatimustenmukaisuusvakuutuksen jäljennös, joka on pidettävä aluksella siihen asti, kun kyseiset varusteet poistetaan sieltä. Valmistajan on käännettävä se yhdelle tai useammalle lippujäsenvaltion vaatimalle kielelle, ainakin jokin meriliikennealalla yleisesti käytetty kieli mukaan lukien.
5. Ilmoitetulle laitokselle tai asiaankuuluvat vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt suorittaneille laitoksille on annettava jäljennös EU:n vaatimustenmukaisuusvakuutuksesta.
17 artikla
Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten ilmoittaminen
1. Jäsenvaltioiden on komission tarkoitusta varten saataville asettaman tietojärjestelmän avulla ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille laitokset, joille on annettu lupa suorittaa vaatimustenmukaisuuden arviointitehtäviä tämän direktiivin mukaisesti.
2. Ilmoitettujen laitosten on täytettävä liitteessä III säädetyt vaatimukset.
18 artikla
Ilmoituksen tekevät viranomaiset
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä ilmoituksen tekevä viranomainen, joka vastaa vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten arviointiin ja ilmoittamiseen sekä ilmoitettujen laitosten tarkastamiseen liittyvien tarvittavien menettelyjen perustamisesta ja toteuttamisesta, myös 20 artiklan noudattamisen osalta.
2. Ilmoitetut laitokset on tarkastettava vähintään kahden vuoden välein. Komissio voi halutessaan osallistua tarkastukseen tarkkailijana.
3. Jäsenvaltiot voivat päättää, että kansallinen akkreditointielin tekee 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin ja tarkastuksen.
4. Jos ilmoituksen tekevä viranomainen delegoi tai antaa muulla tavoin tehtäväksi 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin tai tarkastuksen laitokselle, joka ei ole valtiollinen yksikkö, kyseisen laitoksen on oltava oikeushenkilö ja sen on täytettävä soveltuvin osin liitteessä V säädetyt vaatimukset. Lisäksi sillä on oltava järjestelyt toiminnastaan syntyvän vastuun kattamiseksi.
5. Ilmoituksen tekevän viranomaisen on otettava täysi vastuu 4 kohdassa tarkoitetun laitoksen suorittamista tehtävistä.
6. Ilmoituksen tekevän viranomaisen on täytettävä liitteessä V säädetyt vaatimukset.
19 artikla
Ilmoituksen tekevien viranomaisten tiedotusvelvoite
1. Jäsenvaltioiden on tiedotettava komissiolle menettelyistään, joita noudatetaan vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten arvioinnissa ja ilmoittamisessa sekä tällaisten laitosten tarkastamisessa, sekä mahdollisista muutoksista näihin tietoihin.
2. Komissio asettaa nämä tiedot yleisesti saataville tätä tarkoitusta varten saataville asetetun tietojärjestelmän avulla.
20 artikla
Ilmoitettujen laitosten tytäryhtiöt ja alihankinta
1. Jos ilmoitettu laitos suorituttaa alihankintana tiettyjä vaatimustenmukaisuuden arviointiin liittyviä tehtäviä tai käyttää niihin tytäryhtiötä, sen on varmistettava, että alihankkija tai tytäryhtiö täyttää liitteessä III säädetyt vaatimukset, ja tiedotettava tästä ilmoituksen tekevälle viranomaiselle.
2. Ilmoitettujen laitosten on otettava täysi vastuu alihankkijoiden tai tytäryhtiöiden suorittamista tehtävistä riippumatta siitä, mihin nämä ovat sijoittautuneet.
3. Toimia voidaan suorituttaa alihankintana tai teettää niitä tytäryhtiöllä ainoastaan asiakkaan suostumuksella.
4. Ilmoitettujen laitosten on pidettävä ilmoituksen tekevän viranomaisen saatavilla asiaankuuluvat asiakirjat, jotka koskevat alihankkijan tai tytäryhtiön pätevyyden arviointia sekä alihankkijan tai tytäryhtiön tämän direktiivin mukaisesti tekemää työtä.
21 artikla
Ilmoituksiin tehtävät muutokset
1. Jos ilmoituksen tekevä viranomainen on todennut tai sille on ilmoitettu, ettei ilmoitettu laitos enää täytä liitteessä III säädettyjä vaatimuksia tai ettei se täytä tämän direktiivin mukaisia velvoitteitaan, ilmoituksen tekevän viranomaisen on tarpeen mukaan rajoitettava ilmoitusta taikka peruutettava se toistaiseksi tai kokonaan, riippuen vaatimusten täyttämättä jättämisen tai velvoitteiden noudattamatta jättämisen vakavuudesta. Sen on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle ja muille jäsenvaltioille komission tätä tarkoitusta varten saataville asettaman tietojärjestelmän avulla.
2. Jos ilmoitusta rajoitetaan tai se peruutetaan toistaiseksi tai kokonaan tai jos ilmoitettu laitos on lopettanut toimintansa, ilmoituksen tehneen jäsenvaltion on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet varmistaakseen, että joko toinen ilmoitettu laitos käsittelee kyseisen laitoksen asiakirja-aineiston tai se pidetään asianomaisen ilmoituksen tehneen viranomaisen ja markkinavalvontaviranomaisten pyynnöstä niiden saatavilla.
22 artikla
Ilmoitettujen laitosten pätevyyden riitauttaminen
1. Komissio tutkii kaikki tapaukset, joissa se epäilee käytössään olevien tai sen tietoon saatettujen tietojen perusteella ilmoitetun laitoksen pätevyyttä tai sitä, täyttääkö ilmoitettu laitos edelleen sitä koskevat vaatimukset ja velvollisuudet.
2. Ilmoituksen tehneen jäsenvaltion on toimitettava pyynnöstä komissiolle kaikki tiedot, jotka liittyvät ilmoituksen perusteisiin tai asianomaisen laitoksen pätevyyden ylläpitoon.
3. Komissio varmistaa, että kaikkia sen tutkimusten yhteydessä saatuja arkaluonteisia tietoja käsitellään luottamuksellisesti.
4. Jos komissio toteaa, että ilmoitettu laitos ei täytä tai ei enää täytä sen ilmoittamiselle asetettuja vaatimuksia, se tiedottaa asiasta viipymättä ilmoituksen tekevälle jäsenvaltiolle ja pyytää sitä toteuttamaan viipymättä tarvittavat korjaavat toimenpiteet, mukaan lukien tarvittaessa ilmoituksen peruuttaminen.
23 artikla
Ilmoitettujen laitosten toimintaa koskevat velvoitteet
1. Ilmoitettujen laitosten on tehtävä vaatimustenmukaisuuden arvioinnit tai teetettävä ne 15 artiklassa säädettyjä menettelyjä noudattaen.
2. Jos ilmoitettu laitos katsoo, ettei valmistaja ole täyttänyt 12 artiklassa säädettyjä velvoitteita, sen on vaadittava valmistajaa toteuttamaan asianmukaiset korjaavat toimenpiteet viipymättä eikä se saa antaa vaatimustenmukaisuustodistusta.
3. Jos ilmoitettu laitos katsoo vaatimustenmukaisuustodistuksen antamisen jälkeen suoritettavan vaatimustenmukaisuuden seurannan aikana, ettei tuote enää täytä vaatimuksia, sen on vaadittava valmistajaa toteuttamaan asianmukaiset korjaavat toimenpiteet viipymättä ja tarvittaessa peruutettava todistus toistaiseksi tai kokonaan. Jos korjaavia toimenpiteitä ei toteuteta tai niillä ei ole vaadittua vaikutusta, ilmoitetun laitoksen on tarvittaessa rajoitettava todistusta taikka peruutettava se toistaiseksi tai kokonaan.
24 artikla
Ilmoitettuja laitoksia koskeva tiedotusvelvollisuus
1. Ilmoitettujen laitosten on tiedotettava ilmoituksen tekevälle viranomaiselle seuraavista:
a)
vaatimustenmukaisuustodistuksen epääminen ja rajoittaminen sekä peruuttaminen toistaiseksi tai kokonaan;
b)
olosuhteet, jotka vaikuttavat ilmoituksen soveltamisalaan ja edellytyksiin;
c)
vaatimustenmukaisuuden arviointitoimia koskevat tietopyynnöt, jotka ne ovat saaneet markkinavalvontaviranomaisilta;
d)
pyynnöstä vaatimustenmukaisuuden arviointitoimet, jotka on suoritettu niitä koskevan ilmoituksen soveltamisalalla, ja mahdolliset muut toimet, mukaan lukien rajatylittävät toimet ja alihankinta.
2. Ilmoitettujen laitosten on annettava komissiolle ja jäsenvaltioille pyynnöstä asiaankuuluvat tiedot vaatimustenmukaisuuden arvioinnin kielteisiin ja myönteisiin tuloksiin liittyvistä kysymyksistä. Ilmoitettujen laitosten on toimitettava muille samoja tuotteita koskevia vaatimustenmukaisuuden arviointitoimia toteuttaville ilmoitetuille laitoksille tiedot vaatimustenmukaisuuden arvioinnin kielteisistä tuloksista ja pyynnöstä myös myönteisistä tuloksista.
5 LUKU
UNIONIN MARKKINAVALVONTA, TUOTEVALVONTA JA SUOJASÄÄNNÖKSET
25 artikla
EU:n markkinavalvontapuitteet
1. Jäsenvaltioiden on suoritettava laivavarusteiden markkinavalvonta asetuksen (EY) N:o 765/2008 III luvussa säädettyjen EU:n markkinavalvontapuitteiden mukaisesti, jollei tämän artiklan 2 ja 3 kohdasta muuta johdu.
2. Kansallisissa markkinavalvontainfrastruktuureissa ja -ohjelmissa on otettava huomioon laivavarustealan erityispiirteet, myös osana vaatimustenmukaisuuden arviointia suoritetut erilaiset menettelyt, ja erityisesti lippuvaltiolle kansainvälisissä yleissopimuksissa asetetut vastuut.
3. Markkinavalvontaan voi kuulua asiakirjatarkastuksia sekä sellaisten laivavarusteiden tarkastuksia, joissa on ruorimerkki, riippumatta siitä, onko kyseiset varusteet sijoitettu alukselle vai ei. Aluksille jo sijoitetuille laivavarusteille saadaan tehdä vain sellaisia tarkastuksia, jotka voidaan tehdä asianomaisten varusteiden pysyessä täysin toimintakykyisinä aluksella.
4. Jos asetuksessa (EY) N:o 765/2008 määritellyt jäsenvaltion markkinavalvontaviranomaiset aikovat tehdä näytetarkastuksia, ne voivat pyytää, sen ollessa kohtuullista ja käytännössä mahdollista, valmistajaa antamaan tarvittavat näytteet saataville tai antamaan mahdollisuuden tutustua näytteisiin paikan päällä valmistajan omalla kustannuksella.
26 artikla
Menettely sellaisten laivavarusteiden käsittelemiseksi, jotka aiheuttavat riskin kansallisella tasolla
1. Jos jonkin jäsenvaltion markkinavalvontaviranomaisilla on riittävä syy uskoa, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat laivavarusteet aiheuttavat riskin meriturvallisuudelle, terveydelle tai ympäristölle, niiden on tehtävä asianomaisia laivavarusteita koskeva arviointi, joka kattaa kaikki tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset. Asianomaisten talouden toimijoiden on tarvittaessa tehtävä yhteistyötä markkinavalvontaviranomaisten kanssa.
Jos markkinavalvontaviranomaiset tämän arvioinnin yhteydessä toteavat, että laivavarusteet eivät täytä tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia, niiden on vaadittava viipymättä asianomaista talouden toimijaa toteuttamaan kaikki asianmukaiset korjaavat toimet laivavarusteiden saattamiseksi vastaamaan kyseisiä vaatimuksia tai niiden poistamiseksi markkinoilta tai niiden palauttamiseksi sellaisen kohtuullisen määräajan kuluessa, jonka nämä viranomaiset voivat asettaa oikeassa suhteessa riskin laatuun nähden.
Markkinavalvontaviranomaisten on ilmoitettava tästä asianomaiselle ilmoitetulle laitokselle.
Asetuksen (EY) N:o 765/2008 21 artiklaa sovelletaan tämän kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin.
2. Kun markkinavalvontaviranomaiset katsovat, että vaatimustenvastaisuus ei rajoitu niiden kansalliselle alueelle tai niiden lipun alla purjehtiviin aluksiin, niiden on ilmoitettava komission markkinavalvontatarkoituksia varten saataville asettaman tietojärjestelmän avulla komissiolle ja muille jäsenvaltioille 1 kohdan mukaisesti suoritetun arvioinnin tulokset ja toimet, jotka ne ovat vaatineet talouden toimijaa toteuttamaan.
3. Talouden toimijan on varmistettava, että kaikki asianmukaiset korjaavat toimet toteutetaan kaikkien asiaankuuluvien tuotteiden osalta, jotka se on asettanut saataville markkinoilla eri puolilla unionia tai tapauksen mukaan niiden tuotteiden osalta, jotka se on sijoittanut EU:n alukselle tai toimittanut EU:n aluksille sijoitettaviksi.
4. Jos asianomainen talouden toimija ei markkinavalvontaviranomaisten 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti asettaman määräajan kuluessa toteuta riittäviä korjaavia toimia tai muutoin jättää tämän direktiivin mukaiset velvoitteensa täyttämättä, markkinavalvontaviranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat väliaikaiset toimenpiteet, jotta laivavarusteiden asettaminen saataville niiden kansallisilla markkinoilla tai laivavarusteiden sijoittaminen niiden lipun alla purjehtiville aluksille kielletään tai sitä rajoitetaan, tuote poistetaan kyseisiltä markkinoilta tai se palautetaan.
Markkinavalvontaviranomaisten on viipymättä ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille näistä toimenpiteistä.
5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettuihin, markkinavalvontaviranomaisten toteuttamia toimenpiteitä koskeviin tietoihin on sisällyttävä kaikki saatavilla olevat yksityiskohtaiset tiedot, erityisesti ne, jotka ovat tarpeen vaatimustenvastaisten laivavarusteiden, tuotteen alkuperän, väitetyn vaatimustenvastaisuuden ja siihen liittyvän riskin luonteen, toteutettujen kansallisten toimenpiteiden luonteen ja keston sekä asianomaisen talouden toimijan esittämien väitteiden yksilöimiseksi. Markkinavalvontaviranomaisten on erityisesti ilmoitettava, johtuuko vaatimustenvastaisuus
a)
siitä, etteivät laivavarusteet täytä soveltuvia suunnittelu-, valmistus- ja suorituskykyvaatimuksia 4 artiklan mukaisesti;
b)
siitä, ettei vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyn aikana ole noudatettu 4 artiklassa tarkoitettuja testausnormeja;
c)
näiden testausnormien puutteellisuuksista.
6. Muiden jäsenvaltioiden kuin menettelyn alulle panneen jäsenvaltion on viipymättä ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille kaikki toteutetut toimenpiteet ja kaikki niiden hallussa olevat lisätiedot, jotka liittyvät asianomaisten laivavarusteiden vaatimustenvastaisuuteen, sekä vastalauseensa siinä tapauksessa, että ilmoitetusta kansallisesta toimenpiteestä on erimielisyyttä.
7. Jos mikään jäsenvaltio tai komissio ei ole neljän kuukauden kuluessa 4 kohdassa tarkoitettujen, markkinavalvontaviranomaisten toteuttamia toimenpiteitä koskevien tietojen vastaanottamisesta esittänyt vastalausetta jonkin jäsenvaltion toteuttaman väliaikaisen toimenpiteen johdosta, tämän toimenpiteen katsotaan olevan perusteltu.
8. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että asianomaisten laivavarusteiden osalta toteutetaan viipymättä tarkoituksenmukaiset rajoittavat toimenpiteet, kuten tuotteen poistaminen niiden markkinoilta.
27 artikla
EU:n suojamenettely
1. Jos 26 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädetyn menettelyn päätyttyä esitetään vastalauseita jonkin jäsenvaltion toteuttamaa toimenpidettä vastaan tai jos komissio katsoo, että kansallinen toimenpide voi olla unionin lainsäädännön vastainen, komissio aloittaa viipymättä neuvottelut jäsenvaltioiden sekä yhden tai useamman asianomaisen talouden toimijan kanssa ja arvioi kyseessä olevan kansallisen toimenpiteen. Komissio tekee tämän arvioinnin tulosten perusteella päätöksen siitä, onko kyseessä oleva kansallinen toimenpide perusteltu vai ei.
2. Jos komissio 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa katsoo, että kyseessä olevan kansallisen toimenpiteen toteuttamisessa noudatettu menettely on asianmukainen riskin laajan ja puolueettoman arvioimisen kannalta ja että tämä kansallinen toimenpide on asetuksen (EY) N:o 765/2008 21 artiklan mukainen, se voi rajoittaa tutkimuksensa siihen, onko kyseessä oleva kansallinen toimenpide asianmukainen ja oikeasuhteinen mainittuun riskiin nähden.
3. Komissio osoittaa päätöksensä kaikille jäsenvaltioille ja antaa sen viipymättä tiedoksi niille ja asianomaisille talouden toimijoille.
4. Jos kyseessä oleva kansallinen toimenpide katsotaan perustelluksi, kaikkien jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että vaatimustenvastaiset laivavarusteet poistetaan niiden markkinoilta ja tarvittaessa palautetaan. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle.
5. Jos kyseessä olevaa kansallista toimenpidettä ei katsota perustelluksi, asianomaisen jäsenvaltion on peruutettava se.
6. Jos laivavarusteiden vaatimustenvastaisuuden katsotaan johtuvan 4 artiklassa tarkoitettujen testausnormien puutteellisuuksista, komissio voi tämän direktiivin tavoitteen saavuttamiseksi vahvistaa, muuttaa tai kumota kansallisen suojatoimenpiteen täytäntöönpanosäädöksillä 38 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
Lisäksi komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä kyseistä laivavarustetta koskevista väliaikaisista yhdenmukaisista vaatimuksista ja testausnormeista 37 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Tällöin sovelletaan 8 artiklan 3 kohdassa säädettyjä arviointiperusteita. Komissio asettaa nämä vaatimukset ja testausnormit saataville maksuitta.
7. Jos asianomainen testausnormi on eurooppalainen standardi, komissio ilmoittaa tästä yhdelle tai useammalle asiaankuuluvalle eurooppalaiselle standardointielimelle ja saattaa asian direktiivin 98/34/EY 5 artiklalla perustetun komitean käsitteltäväksi. Komitean on kuultava yhtä tai useampaa asiaankuuluvaa eurooppalaista standardointielintä ja annettava lausuntonsa viipymättä.
28 artikla
Vaatimustenmukaiset tuotteet, jotka aiheuttavat vaaran meriturvallisuudelle, terveydelle tai ympäristölle
1. Jos jäsenvaltio havaitsee 26 artiklan 1 kohdan mukaisen arvioinnin tehtyään, että laivavaruste, joka on tämän direktiivin mukainen, aiheuttaa kuitenkin riskin meriturvallisuudelle, terveydelle tai ympäristölle, sen on vaadittava asianomaista talouden toimijaa toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kyseessä olevat laivavarusteet eivät markkinoille saattamisen jälkeen enää aiheuta kyseistä riskiä, tai laivavarusteiden poistamiseksi markkinoilta tai niiden palauttamiseksi sellaisen kohtuullisen määräajan kuluessa, jonka jäsenvaltio voi asettaa oikeassa suhteessa riskin laatuun nähden.
2. Talouden toimijan on varmistettava, että korjaavat toimet toteutetaan kaikkien asiaankuuluvien tuotteiden osalta, jotka se on asettanut saataville markkinoilla eri puolilla unionia tai sijoittanut EU:n aluksille.
3. Jäsenvaltion on viipymättä ilmoitettava asiasta komissiolle ja muille jäsenvaltioille. Tehtävään ilmoitukseen on sisällyttävä kaikki saatavilla olevat yksityiskohtaiset tiedot, erityisesti ne, jotka ovat tarpeen asianomaisten laivavarusteiden ja niiden alkuperän ja toimitusketjun, niihin liittyvän riskin luonteen sekä toteutettujen kansallisten toimenpiteiden luonteen ja keston yksilöimiseksi.
4. Komissio aloittaa viipymättä neuvottelut jäsenvaltioiden ja asianomaisen yhden tai useamman talouden toimijan kanssa ja arvioi toteutetut kansalliset toimenpiteet. Komissio tekee tämän arvioinnin tulosten perusteella päätöksen siitä, onko toimenpide perusteltu vai ei, ja ehdottaa tarvittaessa asianmukaisia toimenpiteitä. Tätä varten sovelletaan 27 artiklan 2 kohtaa soveltuvin osin.
5. Komissio osoittaa päätöksensä kaikille jäsenvaltioille ja antaa sen viipymättä tiedoksi niille ja asianomaiselle yhdelle tai useammalle talouden toimijalle.
29 artikla
Muodollinen vaatimustenvastaisuus
1. Rajoittamatta 26 artiklan soveltamista, jäsenvaltion on vaadittava asianomaista talouden toimijaa lopettamaan kyseessä oleva vaatimustenvastaisuus, jos se tekee jonkin seuraavista huomioista:
a)
ruorimerkki on kiinnitetty 9 tai 10 artiklan vastaisesti;
b)
ruorimerkkiä ei ole kiinnitetty;
c)
EU:n vaatimustenmukaisuusvakuutusta ei ole laadittu;
d)
EU:n vaatimustenmukaisuusvakuutusta ei ole laadittu oikein;
e)
teknisiä asiakirjoja ei joko ole saatavilla tai ne ovat puutteellisia;
f)
EU:n vaatimustenmukaisuusvakuutusta ei ole lähetetty alukselle.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu vaatimustenvastaisuus jatkuu, asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki asianmukaiset toimenpiteet rajoittaakseen kyseessä olevien laivavarusteiden asettamisen saataville markkinoilla tai sen kieltämiseksi tai sen varmistamiseksi, että ne palautetaan tai poistetaan markkinoilta.
30 artikla
Tekniseen innovaatioon perustuvat poikkeukset
1. Kun on kyseessä poikkeuksellinen tekninen innovaatio, lippuvaltion viranomainen voi sallia, että laivavarusteet, jotka eivät ole vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen mukaiset, sijoitetaan EU:n alukselle, jos testauksella tai muulla lippuvaltion hyväksymällä tavalla voidaan osoittaa, että tällaiset varusteet ovat tämän direktiivin tavoitteiden mukaiset.
2. Testausmenettelyt eivät saa millään tavoin tehdä eroa lippujäsenvaltiossa ja muissa valtioissa tuotettujen laivavarusteiden välillä.
3. Lippujäsenvaltion on annettava tämän artiklan soveltamisalaan kuuluvalle laivavarusteelle todistus, joka on aina pidettävä varusteen mukana ja johon sisältyy lippujäsenvaltion myöntämä lupa sijoittaa varuste alukselle ja jossa asetetaan mahdollisia varusteen käyttöön liittyviä rajoituksia tai määräyksiä.
4. Jos jäsenvaltio antaa luvan sijoittaa tämän artiklan soveltamisalaan kuuluvat laivavarusteet EU:n alukselle, kyseisen jäsenvaltion on viipymättä annettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille tiedoksi luvan yksityiskohdat sekä raportit kaikista asiaankuuluvista testauksista, arvioinneista ja vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyistä.
5. Jos komissio katsoo, että 1 kohdassa säädetyt edellytykset eivät täyty, se voi 12 kuukauden kuluessa 4 artiklassa tarkoitetun tiedonannon vastaanottamisesta vaatia asianomaista jäsenvaltiota peruuttamaan myönnetyn luvan asetetussa määräajassa. Komissio antaa tätä varten täytäntöönpanosäädöksiä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 38 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
6. Jos alus, jossa on 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvia laivavarusteita, siirretään toiseen jäsenvaltioon, vastaanottava lippujäsenvaltio voi toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, joihin voi kuulua testejä ja käytännön kokeita, varmistaakseen, että varusteet ovat vähintään yhtä tehokkaita kuin varusteet, jotka ovat vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen mukaiset.
31 artikla
Testausta tai arviointia koskevat poikkeukset
Lippuvaltion viranomainen voi testaamista tai arviointia varten sallia, että EU:n alukselle sijoitetaan laivavarusteita, jotka eivät ole vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen mukaiset tai jotka eivät kuulu 30 artiklan soveltamisalaan, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
lippujäsenvaltio antaa laivavarusteille todistuksen, jonka on aina oltava varusteen mukana ja joka sisältää tämän lippujäsenvaltion antaman luvan sijoittaa varusteet EU:n alukselle sekä jossa asetetaan kaikki tarvittavat rajoitteet ja vahvistetaan asianomaisten varusteiden käyttöön liittyvät mahdolliset muut asianmukaiset määräykset;
b)
lupa voi olla voimassa enintään sen ajan, jonka lippuvaltio katsoo olevan testauksen loppuun suorittamisen kannalta tarpeen ja jonka olisi oltava mahdollisimman lyhyt;
c)
tällaisiin laivavarusteisiin ei saa turvautua tämän direktiivin vaatimustenmukaisten varusteiden sijasta eikä niillä saa korvata vaatimustenmukaisia varusteita, joiden on pysyttävä EU:n aluksella toimintakunnossa ja valmiina välittömään käyttöön.
32 artikla
Poikkeuksellisissa olosuhteissa tehtävät poikkeukset
1. Poikkeuksellisissa olosuhteissa, jotka lippuvaltion viranomaisen on perusteltava asianmukaisella tavalla ja joissa laivavarusteet on korvattava unionin ulkopuolella sijaitsevassa satamassa, jossa kohtuullisen ajan, viivästyksen ja kustannusten takia ei ole käytännöllistä sijoittaa alukselle varusteita, joissa on ruorimerkki, alukselle voidaan sijoittaa muita laivavarusteita, jollei 2-4 kohdasta muuta johdu.
2. Alukselle sijoitettujen laivavarusteiden mukana on oltava asiaankuuluvien yleissopimusten osapuolena olevan IMOn jäsenvaltion antamat asiakirjat, joissa todistetaan asiaankuuluvien IMOn vaatimusten noudattaminen.
3. Lippuvaltion viranomaiselle on viipymättä ilmoitettava tällaisten muiden laivavarusteiden luonteesta ja ominaisuuksista.
4. Lippuvaltion on mahdollisimman pian varmistettava, että 1 kohdassa tarkoitetut laivavarusteet ja niiden testausasiakirjat täyttävät kansainvälisissä oikeudellisissa asiakirjoissa ja tässä direktiivissä säädetyt asiaankuuluvat vaatimukset.
5. Kun on osoitettu, että tiettyjä laivavarusteita, joissa on ruorimerkki, ei ole saatavilla markkinoilla, lippujäsenvaltio voi hyväksyä muiden laivavarusteiden sijoittamisen aluksille, jollei 6-8 kohdasta muuta johdu.
6. Hyväksyttyjen laivavarusteiden on mahdollisimman pitkälle vastattava 4 artiklassa tarkoitettuja vaatimuksia ja testausnormeja.
7. Aluksille sijoitettujen laivavarusteiden mukana on oltava lippujäsenvaltion tai muun jäsenvaltion antama väliaikainen hyväksyntätodistus, jossa mainitaan
a)
varusteet, joissa on ruorimerkki ja jotka on määrä korvata hyväksytyillä varusteilla;
b)
tarkat olosuhteet, joissa hyväksyntätodistus on annettu, ja erityisesti se, että varusteita, joissa on ruorimerkki, ei ole saatavilla markkinoilla;
c)
tarkat suunnittelu-, valmistus- ja suorituskykyvaatimukset, joita noudattaen hyväksynnän antava jäsenvaltio on hyväksynyt varusteet;
d)
asiaankuuluvissa hyväksyntämenettelyissä mahdollisesti sovelletut testausnormit.
8. Väliaikaisen hyväksyntätodistuksen antavan jäsenvaltion on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle. Jos komissio katsoo, että 6 ja 7 kohdan edellytykset eivät täyty, se voi vaatia kyseistä jäsenvaltiota perumaan tämän todistuksen tai toteuttaa muita asianmukaisia toimenpiteitä täytäntöönpanosäädöksillä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 38 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
6 LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
33 artikla
Kokemusten vaihto
Komissio huolehtii kokemusten vaihdon järjestämisestä ilmoittamista koskevista toimintalinjoista erityisesti markkinavalvonnan osalta vastaavien jäsenvaltioiden kansallisten viranomaisten välillä.
34 artikla
Ilmoitettujen laitosten välinen yhteensovittaminen
1. Komissio varmistaa, että ilmoitettujen laitosten välillä toteutetaan asianmukainen yhteensovittaminen ja yhteistyö, jotka suoritetaan asianmukaisesti ilmoitettujen laitosten alakohtaisessa ryhmässä.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden ilmoittamat laitokset osallistuvat alakohtaisen ryhmän työhön suoraan tai nimettyjen edustajien välityksellä.
35 artikla
Täytäntöönpanotoimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän direktiivin täytäntöönpanosta vastaavien viranomaisten nimi ja yhteystiedot komission tätä tarkoitusta varten saataville asettaman tietojärjestelmän avulla. Komissio laatii ja julkistaa näitä viranomaisia koskevan luettelon, jonka se saattaa ajan tasalle säännöllisesti.
2. Komissio ilmoittaa täytäntöönpanosäädöksillä kansainvälisissä oikeudellisissa asiakirjoissa määrätyt asiaankuuluvat suunnittelu-, valmistus- ja suorituskykyvaatimukset ja testausnormit kunkin sellaisen laivavarusteen osalta, jolle kansainvälisissä yleissopimuksissa vaaditaan lippuvaltion viranomaisen antama hyväksyntä. Kun komissio hyväksyy kyseisiä säädöksiä, se ilmoittaa nimenomaisesti päivämäärät, joista alkaen näitä vaatimuksia ja testausnormeja on noudatettava, mukaan lukien markkinoille saattamista ja alukselle sijoittamista koskevat päivämäärät, kansainvälisten oikeudellisten asiakirjojen mukaisesti ja ottaen huomioon laivanrakennukseen liittyvät aikataulut. Komissio voi myös määritellä yhteiset arviointiperusteet ja yksityiskohtaiset menettelyt näiden vaatimusten ja testausnormien soveltamiseksi.
3. Komissio ilmoittaa täytäntöönpanosäädöksillä kansainvälisissä oikeudellisissa asiakirjoissa äskettäin määrätyt aluksille jo sijoitettuja varusteita koskevat suunnittelu-, valmistus- ja suorituskykyvaatimukset, jotta varmistetaan, että EU:n aluksille sijoitettavat varusteet ovat kansainvälisten oikeudellisten asiakirjojen mukaiset.
4. Komissio perustaa tietokannan, jota se pitää yllä ja jossa on ainakin seuraavat tiedot:
a)
luettelo ilmoitettujen laitosten toimittamista, tämän direktiivin nojalla annetuista vaatimustenmukaisuustodistuksista ja niiden olennaiset yksityiskohdat;
b)
luettelo valmistajien toimittamista, tämän direktiivin nojalla annetuista vaatimustenmukaisuusvakuutuksista ja niiden olennaiset yksityiskohdat;
c)
ajan tasalle saatettu luettelo sovellettavista kansainvälisistä oikeudellisista asiakirjoista sekä 4 artiklan 4 kohdan nojalla sovellettavista vaatimuksista ja testausnormeista;
d)
luettelo 2 kohdassa tarkoitetuista arviointiperusteista ja menettelyistä sekä niiden täydellinen teksti;
e)
edellä 11 artiklassa tarkoitettua elektronista tunnistetta koskevat vaatimukset ja edellytykset soveltuvin osin;
f)
mahdolliset muut tiedot, joista voi olla hyötyä jäsenvaltioille, ilmoitetuille laitoksille ja talouden toimijoille tämän direktiivin moitteettomassa täytäntöönpanossa.
Jäsenvaltioilla on oltava pääsy tähän tietokantaan. Myös yleisölle on annettava siihen pääsy, mutta ainoastaan tiedotustarkoituksessa.
5. Tässä artiklassa tarkoitetut täytäntöönpanosäädökset hyväksytään komission asetusten muodossa 38 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
36 artikla
Muutokset
Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 37 artiklan mukaisesti saattaakseen ajan tasalle viittaukset liitteessä III tarkoitettuihin standardeihin, kun uusia standardeja tulee saataville.
37 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle 17 päivästä syyskuuta 2014 viiden vuoden ajaksi 8, 11, 27 ja 36 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 8, 11, 27 ja 36 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevien 8, 11, 27 ja 36 artiklan mukaisesti annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
38 artikla
Komitea
1. Komissiota avustaa asetuksella (EY) N:o 2099/2002 perustettu meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevä komitea (COSS-komitea). Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa. Jos komitea ei anna lausuntoa, komissio ei hyväksy ehdotusta täytäntöönpanosäädökseksi, ja tuolloin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklan 4 kohdan kolmatta alakohtaa.
39 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 18 päivänä syyskuuta 2016. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 18 päivästä syyskuuta 2016.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä säännellyistä kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
40 artikla
Kumoaminen
1. Kumotaan direktiivi 96/98/EY 18 päivästä syyskuuta 2016.
2. Jäsenvaltioiden direktiivin 96/98/EY noudattamiseksi antamien kansallisten säännösten nojalla 18 päivänä syyskuuta 2016 sovellettavia laivavarusteita koskevia vaatimuksia ja testausnormeja sovelletaan edelleen 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen täytäntöönpanosäädösten voimaantuloon asti.
3. Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin.
41 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
42 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 23 päivänä heinäkuuta 2014.