NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 640/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o integrovaný administrativní a kontrolní systém a o podmínky pro zamítnutí nebo odnětí plateb a správní sankce uplatňované na přímé platby, podporu na rozvoj venkova a podmíněnost
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (1), a zejména na čl. 63 odst. 4, čl. 64 odst. 6, čl. 72 odst. 5, článek 76, čl. 77 odst. 7, čl. 93 odst. 4, čl. 101 odst. 1 a článek 120 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízením (EU) č. 1306/2013 se mimo jiné zrušuje a nahrazuje nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 (2). Nařízením (EU) č. 1306/2013 se Komisi svěřuje pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty. V zájmu zajištění hladkého fungování systému v novém právním rámci musí být prostřednictvím těchto aktů přijata některá pravidla. Tyto akty by měly nahradit zejména pravidla stanovená v nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 (3).
(2)
Zejména by měla být stanovena pravidla, která by doplňovala některé jiné než podstatné prvky nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud jde o fungování integrovaného administrativního a kontrolního systému (dále jen „integrovaný systém“), lhůty pro podání žádostí o podporu nebo žádostí o platbu, podmínky pro částečné či úplné zamítnutí podpory nebo pro částečné či úplné odnětí neoprávněné podpory a stanovení správních sankcí, které mají řešit případy nesouladu spojené s podmínkami pro získání podpory v rámci režimů zavedených nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 (4) a s podmínkami pro získání podpory v rámci opatření pro rozvoj venkova zavedených nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (5), a pravidla pro zachování stálých pastvin a výpočet správních sankcí, pokud jde o povinnosti v oblasti podmíněnosti.
(3)
Kromě definic stanovených v nařízeních (EU) č. 1305/2013 a (EU) č. 1307/2013 je nutno zavést doplňující definice pro zajištění harmonizovaného provádění integrovaného systému. Kromě toho je nutné vymezit některé pojmy, které se vztahují na pravidla podmíněnosti.
(4)
Ukládání správních sankcí a zamítnutí či odnětí podpory stanovené v tomto nařízení by nemělo bránit členským státům v uplatňování sankcí podle vnitrostátního trestního práva, jestliže tak vnitrostátní právní předpisy stanoví.
(5)
Ustanovení čl. 2 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013 definuje některé případy vyšší moci a mimořádných okolností, které musí členské státy uznat. Měla by být stanovena doplňující pravidla, která členským státům umožní uznat případy vyšší moci a mimořádných okolností ve vztahu k přímým platbám, podpoře na rozvoj venkova a podmíněnosti. Měla by být stanovena lhůta, v níž musí příjemce tyto případy oznámit.
(6)
Je rovněž třeba stanovit doplňující pravidla k systému identifikace zemědělských pozemků, který mají spravovat členské státy v souladu s článkem 70 nařízení (EU) č. 1306/2013. Podle tohoto ustanovení se má využívat postupů počítačového zeměpisného informačního systému (GIS). Je nutné vyjasnit, jaké základní požadavky a kvalitativní cíle má systém splňovat a jaké konkrétní informace mají být v systému GIS dostupné, aby byly zajištěny účinné správní křížové kontroly. Systém evidence půdy by proto měl být pravidelně aktualizován, aby se vyloučily zjevně nezpůsobilé prvky a oblasti. Aby se však předešlo nestabilitě systému, měla by být členským státům zajištěna pružnost, pokud jde o malé změny v maximální způsobilé ploše z důvodu nejistoty při vyhodnocování fotografií, způsobené mimo jiné tvarem a stavem referenčních pozemků.
(7)
Aby mohly členské státy proaktivně zjistit možné nedostatky v systému a v případě potřeby přijmout nápravná opatření, měla by být kvalita systému identifikace zemědělských pozemků každoročně posuzována.
(8)
Pro zajištění řádného provádění režimu základní platby a souvisejících plateb uvedených v hlavě III nařízení (EU) č. 1307/2013 by členské státy měly vytvořit systém identifikace a evidence platebních nároků, který zajistí vysledovatelnost platebních nároků a který umožní mimo jiné křížovou kontrolu mezi plochami ohlášenými pro účely režimu základní platby a platebními nároky každého zemědělce a mezi různými platebními nároky jako takovými.
(9)
S cílem umožnit účinnou kontrolu a zabránit tomu, aby nebylo předloženo několik žádostí o podporu u různých platebních agentur v jednom členském státě, by členské státy měly vytvořit jednotný systém identifikace zemědělců předkládajících žádosti o podporu v rámci integrovaného systému.
(10)
Praxe ukázala, že některé krajinné prvky polí, zejména živé ploty, příkopy a kamenné zídky, by se měly považovat za součást ploch, na něž lze poskytnout přímé platby na plochu. Je nezbytné vymezit přípustnou šířku krajinných prvků na poli. S ohledem na zvláštní potřeby ochrany životního prostředí je vhodné členským státům zajistit určitou pružnost, pokud jde o limity, jež byly zohledněny při stanovení regionálních výnosů pro účely dřívějších plateb na plochu v případě plodin. Členské státy by však měly mít možnost uplatnit odlišnou metodu na trvalé travní porosty s rozptýlenými krajinnými prvky a stromy, jestliže se tato možnost nepoužije.
(11)
Vzhledem ke svému významu pro udržitelné zemědělství by krajinné prvky, na něž se vztahují požadavky a standardy uvedené v příloze II nařízení (EU) č. 1306/2013 a které jsou součástí celkové plochy zemědělského pozemku, měly být považovány za způsobilé.
(12)
Pokud jde o zemědělské pozemky, na nichž se nachází orná půda nebo trvalé travní porosty se stromy, měly by být stanoveny podmínky pro výskyt stromů na uvedených plochách a jejich vliv na způsobilost těchto ploch. V zájmu právní jistoty by měla být stanovena maximální hustota stromů, kterou vymezí členské státy na základě tradičních pěstitelských postupů, přírodních podmínek a důvodů souvisejících s ochranou životního prostředí.
(13)
Z důvodu zjednodušení a ve prospěch pozorovatelnosti a kontrolovatelnosti přímých plateb by mělo být členským státům umožněno uplatňovat poměrný systém s cílem stanovit způsobilou plochu trvalých travních porostů s rozptýlenými nezpůsobilými prvky, jako jsou krajinné prvky a stromy odlišné od krajinných prvků, na něž se vztahují požadavky a standardy uvedené v příloze II nařízení (EU) č. 1306/2013. Způsobilá plocha se určí pro každý referenční pozemek podle předem stanovených prahových hodnot uplatňovaných na úrovni typů homogenního krajinného pokryvu. Za součást způsobilé plochy je možné považovat rozptýlené prvky pokrývající určitý procentní podíl referenčního pozemku. Mělo by se proto stanovit, že není nutné provádět odpočty u plochy s rozptýlenými prvky v první kategorii představující nejnižší procentní podíl nezpůsobilé plochy.
(14)
Měla by být stanovena pravidla pro řešení situací, kdy nejzazší datum pro podání různých žádostí, dokladů nebo změn připadá na státní svátek, sobotu nebo neděli.
(15)
Dodržování lhůt pro podávání žádostí o podporu, žádostí o platbu nebo jiných prohlášení, pro změnu žádostí o podporu na plochu nebo žádostí o platbu a pro jakékoli podklady nebo smlouvy je nezbytné pro to, aby vnitrostátní orgány mohly plánovat a následně provádět účinné kontroly správnosti žádostí o podporu, žádostí o platbu nebo jiných dokladů. Proto by měla být stanovena pravidla týkající se lhůt, v jakých lze přijímat opožděná podání. S cílem přimět příjemce k dodržování těchto lhůt by mělo být v případě opožděného podání uplatněno odrazující snížení plateb, nebylo-li zpoždění způsobeno zásahem vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi.
(16)
Skutečnost, že příjemci podají žádosti o přiznání platebních nároků, popřípadě o zvýšení hodnoty platebních nároků včas, je nezbytná k tomu, aby členské státy mohly platební nároky stanovit ve vymezené lhůtě. Opožděné podání uvedených žádostí by proto mělo být povoleno pouze ve stejné dodatečné lhůtě jako u opožděného podání jakékoli žádosti o podporu. Mělo by být také uplatněno odrazující snížení plateb, nebylo-li zpoždění způsobeno zásahem vyšší moci nebo mimořádnými okolnostmi.
(17)
Příjemcům, kteří příslušné vnitrostátní orgány kdykoli upozorní na chyby v žádostech o podporu nebo žádostech o platbu, by neměly být uloženy žádné správní sankce, a to bez ohledu na důvod nesouladu, pokud daný příjemce již nebyl vyrozuměn o záměru příslušného orgánu provést kontrolu na místě nebo již nebyl příslušným orgánem upozorněn na nesoulad v žádosti o podporu nebo žádosti o platbu.
(18)
Měla by být stanovena doplňková pravidla umožňující stanovit základ pro výpočet režimů podpory na plochu a opatření podpory na plochu a základ pro výpočet dobrovolné podpory vázané na produkci poskytované na základě žádostí o podporu na hospodářská zvířata v rámci režimů podpory na zvířata nebo výpočet podpory na rozvoj venkova poskytované na základě žádostí o platbu v rámci opatření podpory na zvířata.
(19)
Správní sankce by měly být stanoveny s ohledem na zásadu, že mají být odrazující a přiměřené, a na zvláštní problémy spojené s případy vyšší moci a mimořádnými okolnostmi. Správní sankce by měly být odstupňovány podle závažnosti zjištěného nesouladu a měly by zahrnovat i úplné vyloučení z jednoho nebo několika režimů podpory na plochu či opatření podpory na plochu na konkrétní období. Měly by zohledňovat zvláštnosti různých režimů podpory nebo opatření podpory, pokud jde o kritéria způsobilosti, závazky a další povinnosti, nebo možnost, že příjemce nemusí vykázat všechny své plochy s cílem uměle navodit stav, na jehož základě bude osvobozen od plnění ekologických povinností. Správní sankce stanovené tímto nařízením by měly být považovány za takové, jež dostatečně odrazují od úmyslného nesouladu.
(20)
S cílem umožnit členským státům efektivní provádění kontrol, zejména s ohledem na kontroly dodržování povinností v oblasti podmíněnosti, je třeba stanovit povinnost, aby příjemci ohlašovali v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 veškeré plochy, které mají k dispozici, bez ohledu na to, zda na ně žádají, nebo nežádají o podporu.
(21)
Za účelem zjištění způsobilých ploch a pro potřeby výpočtu příslušného snížení plateb je nutné vymezit plochy patřící do stejné skupiny plodin. Jestliže je plocha ohlášena pro účely získání podpory v rámci více než jednoho režimu nebo opatření podpory, měla by se vzít v úvahu několikrát. Za účelem ekologizace je však třeba mezi jednotlivými skupinami plodin rozlišovat.
(22)
Pro platbu podpory v rámci režimu základní platby je nutné, aby se počet platebních nároků rovnal počtu způsobilých hektarů. Pro účely tohoto režimu je proto vhodné stanovit, že v případě rozdílu mezi počtem ohlášených platebních nároků a ohlášenou plochou by se platba měla vypočítat na základě nižšího údaje. S cílem předejít tomu, aby výpočty vycházely z neexistujících nároků, by mělo být stanoveno, že počet platebních nároků použitých pro výpočet nesmí být vyšší než počet platebních nároků, které má příjemce k dispozici.
(23)
U žádostí o podporu nebo platbu na plochu se nesoulad obvykle týká části ploch. Ohlášení větší plochy jednoho pozemku lze proto vyrovnat ohlášením menší plochy jiných pozemků se stejnou skupinou plodin. V rámci určité míry tolerance by mělo být stanoveno, že správní sankce se uplatní teprve poté, co je tato míra překročena.
(24)
Dále je třeba uvést, že u žádostí o podporu nebo žádosti o platbu na plochu jsou rozdíly mezi celkovou plochou ohlášenou v žádosti o podporu nebo žádosti o platbu a celkovou zjištěnou způsobilou plochou často nevýznamné. S cílem předejít velkému počtu drobných úprav žádostí by mělo být stanoveno, že žádosti o podporu nebo žádosti o platbu nemusí být upraveny podle zjištěné plochy, dokud není překročena určitá úroveň rozdílu.
(25)
S ohledem na zvláštní prvky režimu podpory na bavlnu by měla být v souvislosti s tímto režimem zavedena zvláštní ustanovení o správních sankcích.
(26)
Správní sankce by měly být v případě úmyslného nebo nedbalostního nesouladu s požadavky na způsobilost stanoveny s ohledem na zásadu, že mají být odrazující a přiměřené, v případech, kdy příjemce, který podává žádost v rámci režimu pro mladé zemědělce, neplní své povinnosti.
(27)
Správní sankce pro režimy podpory na zvířata a opatření podpory na zvířata by měly být stanoveny s ohledem na zásadu, že mají být odrazující a přiměřené, a na zvláštní problémy související s přírodními okolnostmi. Správní sankce by měly být odstupňovány podle závažnosti zjištěného nesouladu a měly by zahrnovat i úplné vyloučení z jednoho nebo několika režimů či opatření podpory na konkrétní období. Pokud jde o kritéria způsobilosti, měla by zohledňovat zvláštnosti jednotlivých režimů podpory nebo opatření podpory. Správní sankce podle tohoto nařízení by měly být stanoveny na dostatečně odrazující úrovni, aby se zabránilo úmyslnému ohlašování větší plochy.
(28)
V případě žádostí o podporu podaných v rámci režimů podpory na zvířata nebo v případě žádostí o platbu podaných v rámci opatření podpory na zvířata vede nesoulad k tomu, že podporu na dotyčné zvíře poskytnout nelze. Mělo by být stanoveno, že se snížení uplatní již od prvního zvířete, u něhož byl zjištěn nesoulad, správní sankce by však měla být bez ohledu na míru snížení méně přísná, pokud se nesoulad týká nejvýše tří zvířat. Ve všech ostatních případech by přísnost správní sankce měla záviset na procentním podílu zvířat, u nichž byl zjištěn nesoulad.
(29)
Obecně platí, že členské státy by měly přijmout veškerá další opatření nezbytná k zajištění řádného fungování integrovaného systému. Členské státy by měly mít možnost ukládat v případě potřeby dodatečné vnitrostátní sankce.
(30)
Možnost provádět opravy, aniž by to vedlo k uplatnění správní sankce stanovené v případě žádosti o podporu a žádosti o platbu, by se měla vztahovat i na chybné údaje obsažené v počítačové databázi ohledně ohlášených kusů skotu, u nichž tento nesoulad představuje porušení kritéria způsobilosti, pokud daný příjemce již nebyl vyrozuměn o záměru příslušného orgánu provést kontrolu na místě nebo již nebyl příslušným orgánem upozorněn na nesoulad v žádosti o podporu nebo žádosti o platbu.
(31)
Zamítnutí a odnětí podpory a správní sankce v souvislosti s opatřeními na podporu rozvoje venkova by měly být stanoveny s ohledem na zásadu, že mají být odrazující a přiměřené. Zamítnutí a odnětí podpory by mělo být odstupňováno podle závažnosti, rozsahu, trvání a opakování zjištěného nesouladu. Pokud jde o kritéria způsobilosti, závazky a jiné povinnosti, měly by být v zamítnutí a odnětí podpory a ve správních sankcích zohledněny zvláštnosti jednotlivých opatření podpory. V případě závažného nesouladu nebo v případě, kdy příjemce poskytl za účelem získání podpory nepravdivé důkazy, by měla být podpora zamítnuta a měla by být uložena správní sankce. Správní sankce by měly zahrnovat i úplné vyloučení z jednoho nebo několika opatření podpory nebo typů operací na konkrétní období.
(32)
U opatření na podporu rozvoje venkova by správními sankcemi neměla být dotčena možnost dočasně pozastavit podporu, jíž se týká nesoulad. Měla by být stanovena pravidla umožňující vymezit případy, kdy lze očekávat, že příjemce nesoulad odstraní v přiměřené lhůtě.
(33)
Pokud jde o roky 2015 a 2016, čl. 93 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 stanoví, že pravidla podmíněnosti musí rovněž zahrnovat zachování stálých pastvin. V této souvislosti je nezbytné stanovit, že členské státy by měly v letech 2015 a 2016 nadále plnit své závazky podle poměru stanoveného v roce 2014.
(34)
V zájmu jasnosti a za účelem stanovení harmonizovaného základu pro posouzení nesouladu a pro výpočet a uplatňování správních sankcí v důsledku podmíněnosti je nutné upřesnit význam pojmů opakování, rozsah, závažnost a trvání nesouladu. Vedle toho je nutné vysvětlit, kdy se má za to, že k nesouladu došlo.
(35)
Pokud jde o nesoulad s povinnostmi v oblasti podmíněnosti, měly by být správní sankce stanoveny s ohledem na zásadu přiměřenosti. Měly by být uplatněny pouze v případě, že zemědělec jednal z nedbalosti nebo úmyslně, a měly by být odstupňovány podle závažnosti nesouladu.
(36)
S ohledem na povinnosti v oblasti podmíněnosti by se mělo vedle odstupňování správních sankcí podle zásady přiměřenosti stanovit, že počínaje určitým okamžikem je opakované porušení téže povinnosti v oblasti podmíněnosti po předchozím upozornění zemědělce považováno za úmyslný nesoulad.
(37)
Navíc pokud za zvláštních podmínek členský stát využije možnosti neuplatnit žádné správní sankce za nesoulad podle čl. 97 odst. 3 a čl. 99 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, měly by být stanoveny požadavky týkající se odstranění příslušného nesouladu.
(38)
Pokud jde konkrétně o systém včasného varování uvedený v čl. 99 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, pak v případě, že příjemce nesplní povinnost přijmout nápravná opatření, mělo by být uplatněno snížení zpětně za rok, za který byl systém včasného varování uplatněn. Při výpočtu správních sankcí by se v roce následné kontroly měla případně rovněž zohlednit skutečnost, že k předmětnému nesouladu došlo opakovaně. Aby byla příjemcům poskytnuta právní jistota, měla by být pro zpětné uplatnění správních sankcí stanovena lhůta.
(39)
Pokud jde o příjemce, kteří působí v rámci víceletých akcí zahájených na základě programů pro rozvoj venkova schválených podle nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (6) a na které se vztahují povinnosti v oblasti podmíněnosti, mělo by být stanoveno, že za účelem snížení administrativní zátěže vnitrostátních orgánů odpovědných za kontrolu jejich souladu a zjednodušení postupů se v jejich případě uplatní nový kontrolní systém a správní sankce.
(40)
S ohledem na případy nesouladu s povinnostmi v oblasti podmíněnosti, na něž nebyly uplatněny správní sankce, jelikož se na ně vztahovalo pravidlo de minimis podle nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (7) nebo nařízení (ES) č. 1698/2005, ale u nichž členské státy měly zajistit, aby příjemci uvedené případy nesouladu odstranili, by měla být stanovena přechodná pravidla, která zajistí soulad povinnosti provést následnou kontrolu zavedenou před vstupem nařízení (EU) č. 1306/2013 v platnost s novými pravidly, jež uvedené nařízení v tomto ohledu obsahuje.
(41)
Z důvodů jasnosti a právní jistoty by nařízení (ES) č. 1122/2009 mělo být zrušeno. Nařízení Komise (EU) č. 65/2011 by mělo být rovněž zrušeno (8).
(42)
S ohledem na čl. 119 odst. 1 druhý pododstavec nařízení (EU) č. 1306/2013 by se toto nařízení mělo vztahovat na žádosti o podporu nebo žádosti o platbu, které se týkají hospodářských roků nebo prémiových období začínajících 1. ledna 2015,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení obsahuje ustanovení, která doplňují některé jiné než podstatné prvky nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud jde o:
a)
podmínky částečného nebo celkového zamítnutí nebo odnětí podpory;
b)
určení správní sankce a stanovení zvláštní sazby, která má být uplatněna;
c)
určení případů, kdy se správní sankce neuloží;
d)
pravidla pro termíny, data a lhůty, připadá-li konečné datum pro podání žádostí či změn na státní svátek, sobotu nebo neděli;
e)
konkrétní definice potřebné pro harmonizované provádění integrovaného systému;
f)
základní rysy a technická pravidla pro systém identifikace zemědělských pozemků a identifikace příjemců;
g)
základní rysy, technická pravidla a požadavky na kvalitu systému identifikace a evidence platebních nároků;
h)
základ pro výpočet podpory, včetně pravidel týkajících se řešení některých případů, kdy způsobilé plochy zahrnují krajinné prvky nebo stromy;
i)
dodatečná pravidla pro zprostředkovatele, jako jsou útvary, subjekty a organizace, kteří jsou zapojeni do procesu poskytování podpory;
j)
zachování stálých pastvin ve vztahu k podmíněnosti;
k)
harmonizovaný základ pro výpočet správních sankcí v souvislosti s podmíněností;
l)
podmínky pro uplatnění a výpočet správních sankcí v souvislosti s podmíněností;
m)
doplnění pravidel stanovených v nařízení (EU) č. 1306/2013, která zajišťují plynulý přechod ze zrušených pravidel na pravidla nová.
Článek 2
Definice
1. Pro účely integrovaného systému uvedeného v čl. 67 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 se použijí definice v čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 a v čl. 67 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Použijí se rovněž tyto definice:
1)
„příjemcem“ se rozumí zemědělec definovaný v čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 a uvedený v článku 9 uvedeného nařízení, příjemce, na kterého se vztahují povinnosti v oblasti podmíněnosti ve smyslu článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013, nebo příjemce, který získal podporu na rozvoj venkova podle čl. 2 bodu 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (9);
2)
„nesouladem“ se rozumí:
a)
v případě kritérií způsobilosti, závazků nebo jiných povinností souvisejících s podmínkami poskytování podpory podle čl. 67 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013 jakékoli nedodržení těchto kritérií způsobilosti, závazků nebo povinností, nebo
b)
v případě podmíněnosti nesoulad s povinnými požadavky na hospodaření podle právních předpisů Unie, se standardy týkajícími se dobrého zemědělského a environmentálního stavu půdy stanovenými členskými státy v souladu s článkem 94 nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo se zachováním stálých pastvin podle čl. 93 odst. 3 uvedeného nařízení;
3)
„žádostí o podporu“ se rozumí žádost o podporu nebo o přistoupení k opatření podle nařízení (EU) č. 1305/2013;
4)
„žádostí o platbu“ se rozumí žádost příjemce o platbu od vnitrostátních orgánů podle nařízení (EU) č. 1305/2013;
5)
„jiným prohlášením“ se rozumí každé jiné prohlášení či dokument než žádost o podporu nebo žádost o platbu, který musí být předložen příjemcem nebo třetí stranou nebo musí být v jejich držení, aby byly splněny zvláštní požadavky vyplývající z některých opatření pro rozvoj venkova;
6)
„opatřeními pro rozvoj venkova v oblasti působnosti integrovaného systému“ se rozumějí opatření podpory udělená v souladu s čl. 21 odst. 1 písm. a) a b) a články 28 až 31, 33, 34 a 40 nařízení (EU) č. 1305/2013, popřípadě čl. 35 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) č. 1303/2013, s výjimkou opatření uvedených v čl. 28 odst. 9 nařízení (EU) č. 1305/2013 a opatření podle čl. 21 odst. 1 písm. a) a b) uvedeného nařízení, pokud jde o náklady na zavedení;
7)
„systémem identifikace a evidence zvířat“ se rozumí systém identifikace a evidence skotu vytvořený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 (10) nebo systém identifikace a evidence ovcí a koz vytvořený nařízením Rady (ES) č. 21/2004 (11);
8)
„ušní značkou“ se rozumí ušní značka k individuální identifikaci skotu podle čl. 3 písm. a) a článku 4 nařízení (ES) č. 1760/2000 nebo ušní známka k individuální identifikaci ovcí a koz podle bodu A.3 přílohy nařízení (ES) č. 21/2004;
9)
„počítačovou databází zvířat“ se rozumí počítačová databáze uvedená v čl. 3 písm. b) a článku 5 nařízení (ES) č. 1760/2000 nebo ústřední evidence či počítačová databáze uvedená v čl. 3 odst. 1 písm. d) a článcích 7 a 8 nařízení (ES) č. 21/2004;
10)
„zvířecím pasem“ se rozumí zvířecí pas uvedený v čl. 3 písm. c) a článku 6 nařízení (ES) č. 1760/2000;
11)
„evidencí“ v souvislosti se zvířaty se rozumí evidence vedená chovatelem zvířat, který je uveden v čl. 3 písm. d) a článku 7 nařízení (ES) č. 1760/2000, nebo evidence uvedená v čl. 3 odst. 1 písm. b) a článku 5 nařízení (ES) č. 21/2004;
12)
„identifikačním kódem“ se rozumí identifikační kód uvedený v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1760/2000 nebo kódy uvedené v bodě A.2 přílohy nařízení (ES) č. 21/2004;
13)
„režimem podpory na zvířata“ se rozumí opatření dobrovolné podpory vázané na produkci podle ustanovení kapitoly 1 hlavy IV nařízení (EU) č. 1307/2013, je-li roční platba, jež má být poskytnuta v rámci stanovených množstevních limitů, založena na stanoveném počtu zvířat;
14)
„opatřeními podpory na zvířata“ se rozumějí opatření nebo typy operací pro rozvoj venkova, u nichž je podpora založena na počtu zvířat nebo počtu ohlášených velkých dobytčích jednotek;
15)
„žádostí o podporu na hospodářská zvířata“ se rozumí žádost o vyplacení podpory, je-li roční platba, jež má být poskytnuta v rámci stanovených množstevních limitů, založena na stanoveném počtu zvířat v rámci dobrovolné podpory vázané na produkci podle ustanovení kapitoly 1 hlavy IV nařízení (EU) č. 1307/2013;
16)
„ohlášenými zvířaty“ se rozumějí zvířata, na něž se vztahuje žádost o podporu na hospodářská zvířata v rámci režimu podpory na zvířata nebo na něž se vztahuje žádost o platbu v souvislosti s opatřením podpory na zvířata;
17)
„zvířetem potenciálně způsobilým k získání podpory“ se rozumí zvíře, které by a priori mohlo potenciálně splnit kritéria způsobilosti pro získání podpory v rámci režimu podpory na zvířata nebo podpory v rámci opatření podpory na zvířata v daném roce podání žádosti;
18)
„zjištěným zvířetem“ se rozumí:
a)
v případě režimu podpory na zvířata zvíře, u něhož byly splněny všechny podmínky stanovené v předpisech o poskytování podpory, nebo
b)
v případě opatření podpory na zvířata zvíře identifikované prostřednictvím správních kontrol nebo kontrol na místě;
19)
„chovatelem zvířat“ se rozumí jakákoli fyzická nebo právnická osoba odpovědná za zvířata trvale nebo dočasně, a to i během přepravy nebo na trhu;
20)
„režimy podpory na plochu“ se rozumějí přímé platby na plochu ve smyslu čl. 67 odst. 4 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 s výjimkou zvláštních opatření v oblasti zemědělství ve prospěch nejvzdálenějších regionů Unie podle kapitoly IV nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 228/2013 (12) a zvláštních opatření v oblasti zemědělství ve prospěch menších ostrovů v Egejském moři podle kapitoly IV nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 229/2013 (13);
21)
„opatřeními podpory na plochu“ se rozumějí opatření nebo typy operací pro rozvoj venkova, u nichž je podpora založena na velikosti ohlášené plochy;
22)
„využitím“ v souvislosti s plochou se rozumí využití plochy z hlediska druhů plodin uvedených v čl. 44 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013 a druhů trvalých travních porostů definovaných v čl. 4 odst. 1 písm. h) uvedeného nařízení, jako stálé pastviny uvedené v čl. 45 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení, jako jiné plochy travních porostů, než je trvalý travní porost či stálá pastvina, jako pokrytí půdy nebo jako plochy bez plodin;
23)
„zjištěnou plochou“ se rozumí:
a)
v případě režimů podpory na plochu plocha, u níž byla splněna všechna kritéria způsobilosti nebo jiné povinnosti vztahující se k podmínkám poskytování podpory, bez ohledu na počet platebních nároků, které má příjemce k dispozici, nebo
b)
v případě opatření podpory na plochu plocha parcel nebo pozemků identifikovaná prostřednictvím správních kontrol nebo kontrol na místě;
24)
„zeměpisným informačním systémem“ (dále jen „GIS“) se rozumí technika počítačového zeměpisného informačního systému uvedeného v článku 70 nařízení (EU) č. 1306/2013;
25)
„referenčním pozemkem“ se rozumí zeměpisně vymezený prostor, který má jedinečnou identifikaci zaznamenanou v systému identifikace zemědělských pozemků uvedeném v článku 70 nařízení (EU) č. 1306/2013;
26)
„zeměpisným materiálem“ se rozumějí mapy nebo jiné dokumenty používané ke sdělování obsahových prvků systému GIS mezi žadateli o podporu a členskými státy.
2. Pro účely hlavy IV tohoto nařízení se použijí definice v hlavě VI nařízení (EU) č. 1306/2013.
Kromě toho se „standardy“ rozumí některý ze standardů stanovených členskými státy v souladu s článkem 94 nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i povinnosti týkající se stálých pastvin stanovené v čl. 93 odst. 3 uvedeného nařízení.
Článek 3
Uplatnění sankcí podle trestního práva
Ukládáním správních sankcí a zamítnutím či odnětím podpory stanoveným v tomto nařízení není dotčeno uplatňování sankcí podle trestního práva, jestliže tak vnitrostátní právní předpisy stanoví.
Článek 4
Vyšší moc a mimořádné okolnosti
1. Pokud jde o přímé platby, pak v případě, že příjemce nemohl jednat v souladu s kritérii způsobilosti nebo jinými povinnostmi v důsledku zásahu vyšší moci nebo mimořádných okolností, neztrácí nárok na podporu na plochu nebo zvířata, na něž bylo možné poskytnout podporu v době, kdy k zásahu vyšší moci nebo k mimořádným okolnostem došlo.
Pokud jde o opatření na podporu rozvoje venkova podle článků 28, 29, 33 a 34 nařízení (EU) č. 1305/2013, pak v případě, že příjemce nemohl splnit závazek v důsledku zásahu vyšší moci nebo mimořádných okolností, je příslušná platba odňata úměrně za roky, ve kterých k zásahu vyšší moci nebo k mimořádným okolnostem došlo. Odnětí se vztahuje pouze na ty části závazku, u nichž nedošlo k vícenákladům nebo ztrátě příjmu před zásahem vyšší moci nebo mimořádnými okolnostmi. Na kritéria způsobilosti ani jiné povinnosti se odnětí nevztahuje a neuplatní se žádná správní sankce.
Pokud jde o jiná opatření na podporu rozvoje venkova, členské státy v případě zásahu vyšší moci nebo mimořádných okolností nepožadují částečnou ani úplnou náhradu podpory. V případě víceletých závazků nebo plateb se náhrada podpory získané v předchozích letech nepožaduje, přičemž závazky jsou nadále plněny a platby prováděny v následujících letech v souladu s původní délkou jejich platnosti.
Je-li nesouladem způsobeným zásahem vyšší moci nebo mimořádnými okolnostmi dotčena podmíněnost, neuplatní se odpovídající správní sankce podle čl. 91 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Případy vyšší moci a mimořádných okolností se písemně oznamují příslušnému orgánu spolu s příslušnými důkazy, jež tento orgán uzná za vhodné, do patnácti pracovních dnů ode dne, kdy je tak příjemce nebo osoba jím pověřená s to učinit.
HLAVA II
INTEGROVANÝ ADMINISTRATIVNÍ A KONTROLNÍ SYSTÉM
KAPITOLA I
SYSTÉMOVÉ POŽADAVKY
Článek 5
Identifikace zemědělských pozemků
1. Systém identifikace zemědělských pozemků uvedený v článku 70 nařízení (EU) č. 1306/2013 funguje na úrovni referenčních pozemků. Referenční pozemek obsahuje jednotku půdy, která představuje zemědělskou plochu definovanou v čl. 4 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 1307/2013. V případě potřeby může referenční pozemek zahrnovat také plochy podle čl. 32 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013 a zemědělskou půdu podle čl. 28 odst. 2 nařízení (EU) č. 1305/2013.
Členské státy vymezí referenční pozemky takovým způsobem, aby byly měřitelné, umožňovaly jedinečnou a jednoznačnou lokalizaci zemědělských pozemků, které jsou každoročně ohlášeny, a v zásadě byly stabilní v průběhu času.
2. Členské státy rovněž zajistí, aby ohlášené zemědělské pozemky byly spolehlivě identifikovány. Zejména vyžadují, aby žádosti o podporu a žádosti o platby obsahovaly podrobné údaje nebo aby k nim byly přiloženy doklady, které určí příslušný orgán, za účelem lokalizace a změření každého zemědělského pozemku. U každého referenčního pozemku členské státy:
a)
určí maximální způsobilou plochu pro účely režimů podpory uvedených v příloze I nařízení (EU) č. 1307/2013;
b)
určí maximální způsobilou plochu pro účely opatření souvisejících s plochou podle článků 28 až 31 nařízení (EU) č. 1305/2013;
c)
lokalizují a určí rozlohu těch ploch využívaných v ekologickém zájmu uvedených v čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013, u nichž daný členský stát rozhodl, že mají být považovány za plochy využívané v ekologickém zájmu. Pro tento účel členské státy případně použijí přepočítací nebo váhové koeficienty stanovené v příloze X nařízení (EU) č. 1307/2013;
d)
určí, zda se na ně vztahují ustanovení pro horské oblasti, oblasti, které čelí značným přírodním omezením a ostatní oblasti postižené zvláštními omezeními podle článku 32 nařízení (EU) č. 1305/2013, oblasti sítě Natura 2000, oblasti, na které se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (14), zemědělskou půdu schválenou pro pěstování bavlny podle článku 57 nařízení (EU) č. 1307/2013, plochy přirozeně ponechávané ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin podle čl. 4 odst. 1 písm. c) bodu iii) nařízení (EU) č. 1307/2013, plochy určené členskými státy k regionálnímu nebo kolektivnímu provádění ploch využívaných v ekologickém zájmu v souladu s čl. 46 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, plochy, které byly oznámeny Komisi v souladu s článkem 20 nařízení (EU) č. 1307/2013, oblasti pokryté trvalými travními porosty, které jsou environmentálně citlivé v oblastech, na které se vztahují směrnice Rady 92/43/EHS (15) nebo směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (16), a další citlivé oblasti podle čl. 45 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo oblasti určené členskými státy v souladu s článkem 48 uvedeného nařízení.
3. Členské státy zajistí, aby maximální způsobilá plocha připadající na referenční pozemek podle odstavce 2 písm. a) byla správně vyčíslena s maximálním tolerančním rozpětím 2 % s přihlédnutím k tvaru a stavu referenčních pozemků.
4. V případě opatření podle čl. 21 odst. 1 písm. a) a článků 30 a 34 nařízení (EU) č. 1305/2013 mohou členské státy zavést vhodné alternativní systémy za účelem jednoznačného určení pozemků, na které se poskytuje podpora, pokud je plocha pokrytá lesy.
5. GIS funguje na základě vnitrostátního souřadnicového referenčního systému definovaného ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2007/2/ES (17), který umožňuje standardizované měření a jedinečnou identifikaci zemědělských pozemků na celém území dotčeného členského státu. Pokud se používají různé souřadnicové systémy, vzájemně se vylučují a každý z nich zajišťuje spojitost mezi jednotlivými informacemi, které odkazují na totožnou polohu.
Článek 6
Posouzení kvality systému identifikace zemědělských pozemků
1. Členské státy každoročně posoudí kvalitu systému identifikace zemědělských pozemků pro účely režimu základní platby a režimu jednotné platby na plochu podle kapitoly 1 hlavy III nařízení (EU) č. 1307/2013. Posouzení shody probíhá ve dvou úrovních.
V první úrovni posuzování kvality systému identifikace zemědělských pozemků se posuzují tyto prvky:
a)
správné vyčíslení maximální způsobilé plochy;
b)
poměr a rozdělení referenčních pozemků v případě, kdy se u maximální způsobilé plochy zohledňují nezpůsobilé plochy, nebo v případě, že se zemědělská plocha nezohledňuje;
c)
výskyt referenčních pozemků s kritickými vadami.
Ve druhé úrovni se posuzují tyto prvky kvality s cílem zjistit v systému identifikace zemědělských pozemků možné nedostatky:
a)
kategorizace referenčních pozemků v případě, kdy se u maximální způsobilé plochy zohledňují nezpůsobilé plochy, nebo v případě, kdy se zemědělská plocha nezohledňuje nebo vykazuje kritickou vadu;
b)
poměr ohlášené plochy k maximální způsobilé ploše uvnitř referenčních pozemků;
c)
procentní podíl referenčních pozemků, které se během let změnily.
Pokud výsledky posouzení kvality odhalí nedostatky v systému, členský stát přijme vhodná nápravná opatření.
2. Členské státy provádějí posouzení podle odstavce 1 na základě vzorku referenčních pozemků, který jim vybere a poskytne Komise. Použijí údaje umožňující posoudit stávající situaci na místě.
3. Do 31. ledna následujícího po příslušném kalendářním roce se Komisi zasílá hodnotící zpráva, případně doplněná o nápravná opatření a časový harmonogram jejich provedení.
Článek 7
Identifikace a evidence platebních nároků
1. Systém identifikace a evidence platebních nároků stanovený v článku 71 nařízení (EU) č. 1306/2013 je elektronický rejstřík na úrovni členského státu, který zejména u křížových kontrol podle odstavce 1 uvedeného článku zaručuje efektivní sledovatelnost platebních nároků, pokud jde o tyto prvky:
a)
držitele;
b)
roční hodnoty;
c)
datum stanovení nároku;
d)
datum poslední aktivace;
e)
původ, zejména z hlediska přidělení, původní, vnitrostátní nebo regionální rezervy, jakož i koupě, nájem a dědictví;
f)
v případech použití čl. 21 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 nároky zachované na základě uvedeného ustanovení;
g)
popřípadě regionální omezení.
2. Členské státy s více než jednou platební agenturou se mohou rozhodnout elektronický rejstřík provozovat na úrovni platební agentury. V takovém případě dotčený členský stát zajistí, aby byly jednotlivé rejstříky navzájem slučitelné.
Článek 8
Identifikace příjemců
Aniž je dotčen čl. 72 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, zaručí jednotný systém pro zaznamenání totožnosti každého příjemce stanovený v článku 73 uvedeného nařízení jedinečnou identifikaci všech žádostí o podporu a žádostí o platbu nebo jiných ohlášení podaných stejným příjemcem.
KAPITOLA II
ZEMĚDĚLSKÉ POZEMKY S KRAJINNÝMI PRVKY A STROMY
Článek 9
Určení ploch v případě, kdy zemědělské pozemky zahrnují krajinné prvky a stromy
1. V případě regionů, v nichž jsou některé krajinné prvky, zejména živé ploty, příkopy a zídky, tradiční součástí správných zemědělských postupů pěstování plodin nebo využití půdy na zemědělské ploše, mohou členské státy rozhodnout, že odpovídající plocha se má považovat za součást způsobilé plochy zemědělského pozemku ve smyslu čl. 67 odst. 4 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud nepřesáhne celkovou šířku, kterou dotčený členský stát určí. Tato šířka musí odpovídat tradiční šířce v dotčeném regionu a nesmí přesáhnout dva metry.
Pokud však členské státy před 9. prosincem 2009 Komisi oznámily šířku větší než dva metry v souladu s čl. 30 odst. 2 třetím pododstavcem nařízení Komise (ES) č. 796/2004 (18), lze stále použít tuto šířku.
První a druhý pododstavec se nevztahují na trvalé travní porosty s rozptýlenými krajinnými prvky a stromy, pokud se dotčený členský stát rozhodl používat poměrný systém podle článku 10.
2. Veškeré krajinné prvky podléhající požadavkům a standardům uvedeným v příloze II nařízení (EU) č. 1306/2013, jež tvoří součást celkové plochy zemědělského pozemku, se považují za součást způsobilé plochy tohoto zemědělského pozemku.
3. Zemědělský pozemek, který zahrnuje rozptýlené stromy, je považován za způsobilou plochu za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
zemědělské činnosti se na těchto pozemcích mohou provádět podobným způsobem jako na pozemcích bez stromů na stejné ploše a
b)
počet stromů na hektar nepřesáhne maximální hustotu.
Maximální hustotu podle prvního pododstavce písm. b) vymezí členské státy na základě tradičních pěstitelských postupů, přírodních podmínek a důvodů souvisejících s ochranou životního prostředí a oznámí ji. Nepřesáhne 100 stromů na hektar. Toto omezení však neplatí ve vztahu k opatřením stanoveným v článcích 28 a 30 nařízení (EU) č. 1305/2013.
Tento odstavec se nevztahuje na rozptýlené ovocné stromy, které nesou opakovaně úrodu, na rozptýlené stromy, které mohou být spásány na trvalých travních porostech, a na trvalé travní porosty s rozptýlenými krajinnými prvky a stromy, pokud se dotčený členský stát rozhodl používat poměrný systém podle článku 10.
Článek 10
Poměrný systém pro trvalé travní porosty s krajinnými prvky a stromy
1. Pokud jde o trvalé travní porosty s rozptýlenými nezpůsobilými prvky, jako jsou krajinné prvky a stromy, mohou se členské státy rozhodnout používat pro určování způsobilé plochy v rámci referenčního pozemku poměrný systém.
Poměrný systém uvedený v prvním pododstavci tvoří různé kategorie typů homogenního krajinného pokryvu, pro které se použije stanovený koeficient snížení vycházející z procentního podílu nezpůsobilé plochy. Kategorie představující nejnižší procentní podíl nezpůsobilé plochy nepřesáhne 10 % nezpůsobilé plochy a nepoužije se na ni žádný koeficient snížení.
2. Veškeré krajinné prvky podléhající požadavkům a standardům uvedeným v příloze II nařízení (EU) č. 1306/2013, jež tvoří součást celkové plochy zemědělského pozemku, se považují za součást způsobilé plochy.
3. Tento článek se nepoužije na trvalé travní porosty s ovocnými stromy, které nesou opakovaně úrodu.
KAPITOLA III
ŽÁDOSTI O PODPORU A ŽÁDOSTI O PLATBU
Článek 11
Jednotná žádost
Jednotná žádost se vztahuje alespoň na žádost o přímé platby podle čl. 72 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud jde o režim základní platby nebo režim jednotné platby na plochu a jiné režimy podpory na plochu.
Článek 12
Odchylka od konečného data pro podání
Odchylně od čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 (19) platí, že pokud konečné datum pro podání žádosti o podporu, žádosti o platbu či jiných prohlášení nebo pro předložení jakýchkoli podkladů či smluv nebo konečné datum pro provedení změn jednotné žádosti nebo žádosti o platbu připadá na státní svátek, sobotu nebo neděli, považuje se za konečné datum bezprostředně následující pracovní den.
První pododstavec se rovněž použije na nejzazší možné datum pro opožděné podání podle čl. 13 odst. 1 třetího pododstavce a na nejzazší možné datum pro opožděné podání podle čl. 14 druhého pododstavce v případě žádostí příjemců o přiznání nebo zvýšení platebních nároků.
Článek 13
Opožděné podání
1. S výjimkou případů vyšší moci a mimořádných okolností podle článku 4 má podání žádosti o podporu nebo žádosti o platbu podle tohoto nařízení po uplynutí konečného data pro toto podání stanoveného Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 za následek snížení částek, na které by měl příjemce nárok, kdyby žádost podal ve stanovené lhůtě, o 1 % za každý pracovní den.
Aniž jsou dotčena jakákoli konkrétní opatření, která musí členské státy přijmout s cílem zajistit včasné předkládání veškerých podkladů tak, aby bylo možné naplánovat a provést účinné kontroly, první pododstavec se použije rovněž na žádosti o podporu, doklady, smlouvy nebo jiná prohlášení, které mají být předloženy příslušnému orgánu, pokud tyto žádosti o podporu, doklady, smlouvy nebo prohlášení zakládají způsobilost pro získání dotčené podpory. V takovém případě se snížení vztahuje na částku, která je za dotčenou podporu splatná.
Přesáhne-li toto prodlení 25 kalendářních dnů, považuje se žádost za nepřípustnou a příjemci není poskytnuta žádná podpora.
2. S výjimkou případů vyšší moci a mimořádných okolností podle článku 4 platí, že pokud příjemce režimů stanovených v článcích 46 a 47 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (20), na kterého se rovněž vztahují povinnosti v oblasti podmíněnosti v souladu s článkem 92 nařízení (EU) č. 1306/2013, nepodá formulář jednotné žádosti do uplynutí konečného data uvedeného v odst. 1 prvním pododstavci tohoto článku, uplatní se snížení částek o 1 % za každý pracovní den. Maximální snížení nepřekročí 25 %. Procentní podíl snížení se uplatní na celkovou částku plateb souvisejících s opatřeními podle článků 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013 vydělenou třemi pro účely restrukturalizace a konverze.
3. S výjimkou případů vyšší moci a mimořádných okolností podle článku 4 má podání změny jednotné žádosti nebo žádosti o platbu po uplynutí konečného data pro toto podání stanoveného Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 za následek snížení částek vztahujících se ke skutečnému využití dotčených zemědělských pozemků o 1 % za každý pracovní den.
Změny jednotné žádosti nebo žádosti o platbu jsou přípustné pouze do nejzazšího možného dne pro opožděné podání jednotné žádosti nebo žádosti o platbu uvedeného v odst. 1 třetím pododstavci. Pokud však tento den nastane dříve než konečné datum pro podání změny jednotné žádosti nebo žádosti o platbu podle prvního pododstavce tohoto odstavce nebo připadne-li na toto konečné datum, pokládají se změny jednotné žádosti nebo žádosti o platbu provedené po tomto datu za nepřípustné.
Článek 14
Opožděné podání žádosti týkající se platebních nároků
S výjimkou případů vyšší moci a mimořádných okolností podle článku 4 má podání žádosti o přiznání platebních nároků, popřípadě o zvýšení hodnoty platebních nároků po uplynutí konečného data stanoveného pro tento účel Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 za následek snížení částek, jež mají být v daném roce na platební nároky přiznané příjemci, popřípadě na zvýšení hodnoty platebních nároků přiznané příjemci vyplaceny, o 3 % za každý pracovní den.
Přesáhne-li tohoto prodlení 25 kalendářních dnů, považuje se žádost za nepřípustnou a příjemci nejsou přiznány žádné platební nároky, popřípadě mu není přiznáno žádné zvýšení hodnoty platebních nároků.
KAPITOLA IV
VÝPOČET PODPORY A SPRÁVNÍCH SANKCÍ TÝKAJÍCÍCH SE REŽIMŮ PŘÍMÝCH PLATEB A OPATŘENÍ PRO ROZVOJ VENKOVA V OBLASTI PŮSOBNOSTI INTEGROVANÉHO SYSTÉMU
ODDÍL 1
Obecná pravidla
Článek 15
Výjimky z uplatnění správních sankcí
1. Správní sankce stanovené v této kapitole se nepoužijí na tu část žádosti o podporu nebo žádosti o platbu, v jejímž případě příjemce písemně informoval příslušný orgán o tom, že daná žádost o podporu nebo žádost o platbu byla chybná nebo se stala chybnou po svém podání, za předpokladu, že příjemce již nebyl vyrozuměn o záměru příslušného orgánu provést kontrolu na místě a že ho příslušný orgán již neinformoval o nesouladu v žádosti o podporu nebo žádosti o platbu.
2. Informace poskytnuté příjemcem, na něž se odkazuje v odstavci 1, vedou k úpravě žádosti o podporu nebo žádosti o platbu podle aktuálního stavu.
Článek 16
Neohlášení všech ploch
1. Jestliže příjemce v daném roce neohlásí všechny zemědělské pozemky související s plochami uvedenými v čl. 72 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 a rozdíl mezi celkovou plochou ohlášenou v jednotné žádosti nebo žádosti o platbu na jedné straně a ohlášenou plochou plus celkovou plochou neohlášených pozemků na druhé straně je větší než 3 % ohlášené plochy, celková částka přímých plateb na plochu nebo podpory v rámci opatření podpory na plochu splatných tomuto příjemci v daném roce se sníží až o 3 % v závislosti na závažnosti opomenutí.
Sankce vypočítaná v souladu s prvním pododstavcem se sníží o částku jakýchkoli správních sankcí uplatněných v souladu s čl. 28 odst. 2.
2. Odstavec 1 se použije rovněž na platby související s režimy stanovenými v článcích 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013, pokud se na příjemce vztahují povinnosti v oblasti podmíněnosti podle článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013. Procentní podíl snížení se uplatní na celkovou částku plateb souvisejících s opatřeními podle článků 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013 vydělenou třemi pro účely restrukturalizace a konverze.
3. Odstavec 1 se nepoužije na platby v rámci režimu pro malé zemědělce podle hlavy V nařízení (EU) č. 1307/2013.
ODDÍL 2
Režimy podpory na plochu, s výjimkou plateb na zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí, nebo opatření podpory na plochu
Článek 17
Obecné zásady
1. Pro účely tohoto oddílu se rozlišují tyto skupiny plodin:
a)
plochy ohlášené pro účely aktivace platebních nároků v rámci režimu základní platby nebo pro účely získání jednotné platby na plochu;
b)
skupina pro každou z ploch ohlášených pro účely jakéhokoli jiného režimu nebo opatření podpory na plochu, na nějž se vztahuje jiná sazba podpory nebo opatření;
c)
plochy ohlášené pod hlavičkou „jiné využití“.
2. Pokud jedna a tatáž plocha slouží jako základ pro žádost o podporu nebo žádost o platbu v rámci více než jednoho režimu nebo opatření podpory, bere se tato plocha v úvahu pro každý z těchto režimů nebo opatření podpory samostatně.
Článek 18
Základ pro výpočet plateb na plochu
1. S ohledem na žádosti o podporu v rámci režimu základní platby, režimu pro malé zemědělce, redistributivní platby, platby na oblasti s přírodními omezeními, popřípadě režimu pro mladé zemědělce, a pokud členské státy uplatňují režim základní platby, platí, že:
a)
je-li počet ohlášených platebních nároků vyšší než počet platebních nároků, které má příjemce k dispozici, sníží se počet ohlášených platebních nároků na počet platebních nároků, které má příjemce k dispozici;
b)
v případě rozdílu mezi počtem ohlášených platebních nároků a ohlášenou plochou se ohlášená plocha upraví na nižší údaj.
Tento odstavec se nepoužije v prvním roce přiznávání platebních nároků.
2. Pokud jde o platby pro mladé zemědělce a pokud si členský stát zvolí způsob platby stanovený v čl. 50 odst. 6, 7 a 8 nařízení (EU) č. 1307/2013, pak je-li plocha ohlášená v rámci režimu základní platby nebo režimu jednotné platby na plochu větší než limit stanovený členským státem v souladu s čl. 50 odst. 9 uvedeného nařízení, sníží se ohlášená plocha na daný limit.
3. Pokud jde o redistributivní platbu, pak je-li je plocha ohlášená v rámci režimu základní platby nebo režimu jednotné platby na plochu větší než limity stanovené členským státem v souladu s čl. 41 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, sníží se ohlášená plocha na daný limit.
4. Pokud jde o platbu na oblasti s přírodními omezeními a pokud si členský stát zvolí způsob platby stanovený v čl. 48 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, pak je-li plocha ohlášená v rámci režimu základní platby nebo režimu jednotné platby na plochu větší než maximální počet hektarů stanovený členským státem, sníží se ohlášená plocha na daný limit.
5. Pokud jde o žádosti o podporu nebo žádosti o platbu v rámci režimů nebo opatření podpory na plochu, pak je-li zjištěná plocha skupiny plodin větší než plocha, která byla ohlášena v žádosti o podporu, použije se pro výpočet podpory ohlášená plocha.
6. Aniž jsou dotčeny správní sankce v souladu s článkem 19, platí, že u žádostí o podporu nebo žádostí o platbu v rámci režimů nebo opatření podpory na plochu se v případě, že je ohlášená plocha větší než plocha, která byla zjištěna pro skupinu plodin podle čl. 17 odst. 1, podpora vypočítá na základě plochy zjištěné pro danou skupinu plodin.
Nicméně aniž je dotčen článek 60 nařízení (EU) č. 1306/2013, v případě, že rozdíl mezi celkovou zjištěnou plochou a celkovou plochou ohlášenou pro účely platby v rámci režimů přímé podpory stanovených v hlavách III, IV a V nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo velikost celkové plochy ohlášená pro účely platby v rámci opatření podpory na plochu činí 0,1 ha nebo méně, se zjištěná plocha stanoví jako plocha rovnající se ohlášené ploše. Při tomto výpočtu se berou v úvahu pouze ohlášení větší plochy na úrovni skupiny plodin podle čl. 17 odst. 1.
Druhý pododstavec se nepoužije, činí-li rozdíl více než 20 % celkové plochy ohlášené pro platby.
7. Pro účely výpočtu podpory v rámci režimu základní platby se bere v úvahu průměr hodnot jednotlivých platebních nároků souvisejících s odpovídající ohlášenou plochou.
Článek 19
Správní sankce v případě ohlášení větší plochy
1. Pokud je v případě skupiny plodin podle čl. 17 odst. 1 plocha ohlášená pro účely jakéhokoli režimu nebo opatření podpory na plochu vyšší než plocha zjištěná podle článku 18, vypočítá se podpora na základě zjištěné plochy snížené o dvojnásobek zjištěného rozdílu, je-li tento rozdíl vyšší než 3 % nebo dva hektary, ale není vyšší než 20 % zjištěné plochy.
Pokud rozdíl přesahuje 20 % zjištěné plochy, nelze na danou skupinu plodin podporu na plochu poskytnout.
2. Pokud rozdíl přesahuje 50 %, nelze na danou skupinu plodin podporu na plochu poskytnout. Příjemce musí navíc uhradit další sankci rovnající se výši podpory, která odpovídá rozdílu mezi ohlášenou plochou a plochou zjištěnou podle článku 18.
3. Pokud v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce, ve kterém bylo zjištěno, že částku vypočítanou podle odstavců 1 a 2 nebude možné plně vyrovnat v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, nevyrovnaný zůstatek se zruší.
Článek 20
Správní sankce související se zvláštní podporou na bavlnu
Aniž jsou dotčeny správní sankce, které se uplatňují podle článku 19 tohoto nařízení, platí, že v případě zjištění, že příjemce nedodržuje povinnosti plynoucí z čl. 61 odst. 1 a 2 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014 (21), ztratí příjemce právo na zvýšení podpory stanovené v čl. 60 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013. Kromě toho se podpora na bavlnu poskytovaná na způsobilý hektar podle článku 57 nařízení (EU) č. 1307/2013 sníží o částku rovnající se zvýšení, na něž by měl příjemce jinak nárok podle čl. 60 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 21
Jiné správní sankce než za ohlášení větší plochy související s platbami pro mladé zemědělce podle kapitoly V hlavy III nařízení (EU) č. 1307/2013
1. Aniž jsou dotčeny správní sankce uplatňované v souladu s článkem 19, platí, že v případě zjištění, že příjemce neplní povinnosti stanovené v čl. 50 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 a článku 49 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014, se podpora pro mladé zemědělce nevyplatí nebo v plné výši odejme. Pokud se navíc zjistí, že příjemce poskytl pro účely prokázání plnění povinností nepravdivé důkazy, použije se sankce ve výši 20 % částky, na kterou příjemce má nebo by jinak měl nárok jako na platbu pro mladé zemědělce podle čl. 50 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Pokud v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce, ve kterém bylo zjištěno, že částku neoprávněných plateb a správních sankcí uvedených v odstavci 1 nebude možné plně vyrovnat v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, nevyrovnaný zůstatek se zruší.
ODDÍL 3
Platby na zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí
Článek 22
Obecné zásady
1. Pro účely tohoto oddílu se rozlišují tyto skupiny plodin:
a)
každá skupina ploch ohlášených jako plochy s některou plodinou podle čl. 44 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013;
b)
plochy, které jsou ohlášeny jako trvalé travní porosty a jsou environmentálně citlivé podle čl. 45 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013;
c)
jiné plochy ohlášené jako trvalé travní porosty, než jaké jsou uvedeny v písmeni b), a
d)
plochy ohlášené jako plochy využívané v ekologickém zájmu podle čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Je-li tatáž plocha ohlášena pro více než jednu skupinu plodin, bere se tato plocha v úvahu pro každou z těchto skupin zvlášť.
Článek 23
Základ pro výpočet platby na zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí s ohledem na způsobilé hektary ohlášené v rámci režimu základní platby nebo režimu jednotné platby na plochu
1. Pokud členský stát používá režim základní platby, platí, že:
a)
je-li počet ohlášených platebních nároků vyšší než počet platebních nároků, které má příjemce k dispozici, sníží se počet ohlášených platebních nároků na počet platebních nároků, které má příjemce k dispozici;
b)
v případě rozdílu mezi počtem ohlášených platebních nároků a ohlášenou plochou se ohlášená plocha upraví na nižší údaj.
2. Aniž jsou dotčeny správní sankce uplatňované v souladu s článkem 28, platí, že je-li plocha ohlášená v jednotné žádosti o základní platbu nebo jednotnou platbu na plochu větší než zjištěná plocha, použije se pro výpočet ekologické platby na zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí (dále jen „ekologická platba“) zjištěná plocha.
Je-li však plocha zjištěná pro účely režimu základní platby nebo režimu jednotné platby na plochu větší než plocha ohlášená v žádosti o podporu, použije se k výpočtu ekologické platby ohlášená plocha.
Článek 24
Snížení ekologické platby v případě nesouladu s požadavky na diverzifikaci plodin
1. Jestliže je v článku 44 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoveno, že se hlavní plodina nesmí pěstovat na více než 75 % celkové plochy orné půdy, avšak plocha, která byla zjištěna pro hlavní skupinu plodin, pokrývá více než 75 %, sníží se plocha, která má být použita k výpočtu ekologické platby podle článku 23 tohoto nařízení, o 50 % celkové zjištěné plochy orné půdy vynásobené poměrem rozdílu.
Poměrem rozdílu uvedeným v prvním pododstavci se rozumí podíl plochy s hlavní skupinou plodin převyšující 75 % celkové zjištěné plochy orné půdy na celkové ploše vyžadované pro ostatní skupiny plodin.
2. Jestliže je v článku 44 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoveno, že dvě hlavní plodiny se nesmějí pěstovat na více než 95 % celkové zjištěné plochy orné půdy, avšak plocha, která byla zjištěna pro dvě hlavní skupiny plodin, pokrývá více než 95 %, sníží se plocha, která má být použita k výpočtu ekologické platby podle článku 23 tohoto nařízení, o 50 % celkové zjištěné plochy orné půdy vynásobené poměrem rozdílu.
Poměrem rozdílu uvedeným v prvním pododstavci se rozumí podíl plochy s dvěma hlavními skupinami plodin převyšující 95 % celkové zjištěné plochy orné půdy na celkové ploše vyžadované pro ostatní skupiny plodin.
3. Jestliže je v článku 44 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoveno, že hlavní plodina se nesmí pěstovat na více než 75 % celkové zjištěné plochy orné půdy a dvě hlavní plodiny nesmějí pokrývat více než 95 %, avšak plocha, která byla zjištěna pro hlavní skupiny plodin, pokrývá více než 75 % a plocha, která byla zjištěna pro dvě hlavní skupiny plodin, pokrývá více než 95 %, sníží se plocha, která má být použita k výpočtu ekologické platby podle článku 23 tohoto nařízení, o 50 % celkové zjištěné plochy orné půdy vynásobené poměrem rozdílu.
Poměrem rozdílu uvedeným v prvním pododstavci se rozumí součet poměrů rozdílu vypočítaných podle odstavce 1 a 2. Hodnota tohoto poměru však nesmí být vyšší než 1.
4. Zjistí-li se, že příjemce po dobu tří let jedná v nesouladu s požadavky na diverzifikaci plodin popsanými v tomto článku, představuje plocha, o niž má být snížena plocha, která má být použita k výpočtu ekologické platby, v souladu s odstavci 1, 2 a 3 na následující roky, celkovou zjištěnou plochu orné půdy vynásobenou poměrem rozdílu.
Článek 25
Snížení ekologické platby v případě nesouladu s požadavky na trvalé travní porosty
1. Je-li zjištěn nesoulad s čl. 45 odst. 1 třetím pododstavcem nařízení (EU) č. 1307/2013, plocha, která má být použita k výpočtu ekologické platby podle článku 23 tohoto nařízení, se sníží o plochu, u níž byl zjištěn nesoulad s požadavky čl. 45 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Je-li zjištěn nesoulad s povinnostmi uvedenými v článku 44 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014, plocha, která má být použita pro výpočet ekologické platby podle článku 23 tohoto nařízení, se sníží o plochu, u níž byl zjištěn nesoulad s povinnostmi uvedenými v článku 44 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014.
3. Má se za to, že nesoulad je „zjištěn“, je-li prokázán v důsledku některého druhu kontrol provedených podle článku 74 nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo je-li na něj jakýmkoli jiným způsobem upozorněn příslušný kontrolní orgán nebo platební agentura.
Článek 26
Snížení ekologické platby v případě nesouladu s požadavky na plochu využívanou v ekologickém zájmu
1. Plocha využívaná v ekologickém zájmu požadovaná podle čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 (dále jen „požadovaná plocha využívaná v ekologickém zájmu“) se vypočítá na základě celkové zjištěné plochy orné půdy, která případně podle čl. 46 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 zahrnuje zjištěné plochy uvedené v čl. 46 odst. 2 prvním pododstavci písm. c), d), g) a h) uvedeného nařízení.
2. Jestliže je požadovaná plocha využívaná v ekologickém zájmu větší než plocha využívaná v ekologickém zájmu zjištěná s přihlédnutím k váhovým koeficientům ploch využívaných v ekologickém zájmu podle čl. 46 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, pak se plocha, která má být použita k výpočtu ekologické platby podle článku 23 tohoto nařízení, sníží o 50 % celkové zjištěné plochy orné půdy, která případně podle čl. 46 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 zahrnuje zjištěné plochy uvedené v čl. 46 odst. 2 prvním pododstavci písm. c), d), g) a h) uvedeného nařízení, vynásobené poměrem rozdílu.
Poměrem rozdílu uvedeným v prvním pododstavci se rozumí podíl rozdílu mezi požadovanou plochou využívanou v ekologickém zájmu a zjištěnou plochou využívanou v ekologickém zájmu na požadované ploše využívané v ekologickém zájmu.
3. Zjistí-li se, že příjemce po dobu tří let jedná v nesouladu s požadavky na plochu využívanou v ekologickém zájmu popsanými v tomto článku, představuje plocha, o niž má být snížena plocha, která má být použita k výpočtu ekologické platby, v souladu s odstavcem 2 na následující roky, celkovou zjištěnou plochu orné půdy, která případně podle čl. 46 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 zahrnuje zjištěné plochy uvedené v čl. 46 odst. 2 prvním pododstavci písm. c), d), g) a h) uvedeného nařízení, vynásobenou poměrem rozdílu.
Článek 27
Maximální snížení ekologické platby
1. Součet snížení vypočítaných podle článků 24 a 26 vyjádřený v hektarech nesmí být vyšší než celkový zjištěný počet hektarů orné půdy, která případně podle čl. 46 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 zahrnuje zjištěné plochy uvedené v čl. 46 odst. 2 prvním pododstavci písm. c), d), g) a h) uvedeného nařízení.
2. Aniž jsou dotčeny správní sankce uplatňované v souladu s článkem 28, nesmí být celkové snížení vypočítané podle článků 24 až 26 vyšší než ekologická platba vypočítaná podle článku 23.
Článek 28
Správní sankce související s ekologickou platbou
1. Jestliže se plocha, která má být použita pro výpočet ekologické platby podle článku 23, liší od plochy, která má být použita pro výpočet ekologické platby po uplatnění článků 24 až 27, vypočítá se ekologická platba z této druhé plochy snížené o dvojnásobek zjištěného rozdílu, pokud tento rozdíl představuje více než 3 % nebo dva hektary, ale ne více než 20 % plochy, která má být pro výpočet ekologické platby po uplatnění článků 24 až 27 použita.
Pokud je rozdíl větší než 20 %, neposkytne se žádná podpora.
Pokud je rozdíl větší než 50 %, neposkytne se žádná podpora. Příjemce musí navíc uhradit další sankci rovnající se výši podpory, která odpovídá rozdílu mezi plochou, jež má být použita pro výpočet ekologické platby podle článku 23, a plochou, jež má být pro výpočet ekologické platby použita po uplatnění článků 24 až 27.
2. Jestliže zemědělec neohlásí všechny své plochy orné půdy, v důsledku čehož by byl vyňat z povinností stanovených v článcích 44, 45 a 46 nařízení (EU) č. 1307/2013, nebo neohlásí všechny své trvalé travní porosty, které jsou environmentálně citlivé podle čl. 45 odst. 1 uvedeného nařízení, a jestliže je tato neohlášená plocha větší než 0,1 ha, pak plocha, která má být použita pro výpočet ekologické platby po uplatnění článků 24 až 27 tohoto nařízení, se sníží o dalších 10 %.
3. V souladu s čl. 77 odst. 6 nařízení (EU) č. 1306/2013 se správní sankce vypočítaná podle odstavců 1 a 2 tohoto článku nepoužije v roce podání žádosti 2015 a 2016. Správní sankce vypočítaná podle odstavce 1 a 2 se vydělí pěti a je omezena na nejvýše 20 % částky ekologické platby, na niž by měl daný zemědělec nárok podle článku 23 v roce podání žádosti 2017, a vydělí čtyřmi a omezí na nejvýše 25 % téže částky počínaje rokem podání žádosti 2018.
4. Pokud v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce, ve kterém bylo zjištěno, že výši správních sankcí vypočítaných podle odstavců 1, 2 a 3 nebude možné plně vyrovnat v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, nevyrovnaný zůstatek se zruší.
Článek 29
Pravidla platná pro rovnocenné postupy
Tento oddíl se použije obdobně na rovnocenné postupy uvedené v čl. 43 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013.
ODDÍL 4
Dobrovolná podpora vázaná na produkci poskytovaná na základě žádostí o podporu na hospodářská zvířata v rámci režimů podpory na zvířata nebo podpora na rozvoj venkova poskytovaná na základě žádostí o platbu v rámci opatření podpory na zvířata
Článek 30
Základ pro výpočet
1. Podporu nelze v žádném případě poskytnout na vyšší počet zvířat, než jaký je uveden v žádosti o podporu nebo v žádosti o platbu.
2. Zvířata, která se nacházejí v zemědělském podniku, lze považovat za zjištěná pouze tehdy, pokud jsou identifikována v žádosti o podporu nebo žádosti o platbu. Identifikovaná zvířata lze bez ztráty práva na výplatu podpory nahradit za předpokladu, že daný příjemce již nebyl příslušným orgánem upozorněn na nesoulad v žádosti nebo nebyl vyrozuměn o záměru tohoto orgánu provést kontrolu na místě. Pokud členský stát nevyužije možnosti zavést systém bez žádostí v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013, zajistí všemi prostředky, že neexistují žádné pochybnosti o tom, kterých zvířat se žádosti příjemců týkají.
3. Aniž je dotčen článek 31, platí, že je-li počet zvířat ohlášených v žádosti o podporu nebo žádosti o platbu vyšší než počet zvířat zjištěných při správních kontrolách nebo kontrolách na místě, podpora se vypočítá podle počtu zjištěných zvířat.
4. Při zjištění případů nesouladu se systémem identifikace a evidence skotu platí, že:
a)
kus skotu, který se nachází v zemědělském podniku a který ztratil jednu ze dvou ušních značek, se považuje za zjištěný za předpokladu, že ho lze jednoznačně a jednotlivě identifikovat podle ostatních prvků systému identifikace a evidence skotu uvedených v čl. 3 prvním pododstavci písm. b), c) a d) nařízení (ES) č. 1760/2000;
b)
pokud jeden jediný kus skotu nacházející se v zemědělském podniku ztratil obě ušní značky, považuje se za zjištěný za předpokladu, že ho lze nadále identifikovat podle evidence, zvířecího pasu, databáze nebo jiného prostředku stanoveného v nařízení (ES) č. 1760/2000 a že chovatel zvířat může doložit, že již před oznámením kontroly na místě podnikl kroky k nápravě situace;
c)
pokud se zjištěný nesoulad týká chybných záznamů v evidenci nebo ve zvířecích pasech, považuje se dotyčné zvíře za nezjištěné pouze v případě, že jsou tyto chyby zjištěny alespoň při dvou kontrolách v průběhu 24 měsíců. Ve všech ostatních případech se dotyčná zvířata považují za nezjištěná již po prvním zjištění nesrovnalosti.
Zápisy a hlášení do systému identifikace a evidence skotu lze kdykoli pozměnit, pokud došlo ke zjevným chybám uznaným příslušným orgánem.
5. Ovce nebo koza, která se nachází v zemědělském podniku a která ztratila jednu ušní značku, se považuje za zjištěnou za předpokladu, že ji lze nadále identifikovat první identifikační značkou v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 21/2004 a že jsou splněny všechny ostatní požadavky systému identifikace a evidence ovcí a koz.
Článek 31
Správní sankce související se zvířaty ohlášenými v rámci režimů nebo opatření podpory na zvířata
1. Pokud je v souvislosti se žádostí o podporu v rámci režimu podpory na zvířata nebo v souvislosti se žádostí o platbu v rámci opatření podpory na zvířata zjištěn rozdíl mezi počtem ohlášených zvířat a počtem zvířat zjištěných v souladu s čl. 30 odst. 3, sníží se celková výše podpory, na niž má příjemce v rámci daného režimu nebo opatření podpory v daném roce podání žádosti nárok, o procentní podíl, který se stanoví podle odstavce 3 tohoto článku, pokud byl nesoulad zjištěn nejvýše u tří zvířat.
2. Pokud byl nesoulad zjištěn u více než tří zvířat, sníží se celková částka podpory, na niž má příjemce v daném roce podání žádosti nárok v rámci režimu nebo opatření podpory uvedených v odstavci 1:
a)
o procentní podíl, který se stanoví v souladu s odstavcem 3, pokud uvedený procentní podíl není vyšší než 10 %;
b)
o dvojnásobek procentního podílu stanoveného v souladu s odstavcem 3, pokud je procentní podíl vyšší než 10 %, ale nepřesahuje 20 %.
Pokud je procentní podíl stanovený v souladu s odstavcem 3 vyšší než 20 %, nebude příjemci v daném roce podání žádosti vyplacena žádná podpora, na niž by měl podle čl. 30 odst. 3 v rámci režimu nebo opatření podpory nárok.
Pokud je procentní podíl stanovený v souladu s odstavcem 3 vyšší než 50 %, nebude příjemci v daném roce podání žádosti vyplacena žádná podpora, na niž by měl podle čl. 30 odst. 3 v rámci režimu nebo opatření podpory nárok. Příjemce musí navíc uhradit další sankci ve výši rovnající se částce, která odpovídá rozdílu mezi počtem ohlášených zvířat a počtem zvířat zjištěných podle článku 30 odst. 3. Pokud v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce, ve kterém bylo zjištěno, že uvedenou částku nebude možné plně vyrovnat v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, nevyrovnaný zůstatek se zruší.
3. Pro stanovení procentních podílů uvedených v odstavcích 1 a 2 se počet zvířat, která byla ohlášena v rámci režimu nebo opatření podpory na zvířata a v jejichž případě byl zjištěn nesoulad, vydělí počtem zvířat zjištěných pro daný režim nebo opatření podpory na zvířata v souvislosti s příslušnou žádostí o podporu nebo žádostí o platbu na daný rok.
Pokud členský stát využije možnosti zavést systém bez žádostí v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013, považují se zvířata, která jsou potenciálně způsobilá k poskytnutí podpory a která nejsou řádně identifikována nebo evidována v systému identifikace a evidence zvířat, za zvířata, u nichž byl zjištěn nesoulad.
Článek 32
Výjimky z uplatnění správních sankcí v případě přírodních okolností
Správní sankce stanovené v článku 31 se nepoužijí v případech, kdy příjemce není schopen plnit kritéria způsobilosti, závazky nebo jiné povinnosti v důsledku přírodních okolností s dopadem na živý inventář nebo stádo, za předpokladu, že písemně uvědomil příslušný orgán do deseti pracovních dnů ode dne, kdy zjistil jakékoli snížení počtu zvířat.
Aniž jsou dotčeny konkrétní okolnosti, které je třeba vzít v úvahu v jednotlivých případech, mohou příslušné orgány uznat přírodní okolnosti s dopadem na živý inventář nebo stádo spočívající ve:
a)
smrti zvířete v důsledku nákazy nebo
b)
smrti zvířete v důsledku nehody, za kterou příjemce nemůže být činěn odpovědným.
Článek 33
Dodatečné sankce a opatření
1. Členské státy mohou stanovit dodatečné vnitrostátní sankce uplatňované na zprostředkovatele, kteří jsou zapojeni do procesu získávání podpory, s cílem zajistit soulad s požadavky v oblasti kontroly, včetně dodržování oznamovací povinnosti.
2. Pokud se u důkazů poskytovaných jinými útvary, subjekty nebo organizacemi, než jsou příslušné orgány, v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 78 písm. c) nařízení (EU) č. 1306/2013 zjistí, že byly nedbalostí nebo úmyslně předloženy jako nesprávné, uplatní dotčený členský stát příslušné vnitrostátní sankce v souladu s vnitrostátními právními předpisy. Je-li takový nesoulad zjištěn podruhé, odebere se příslušnému útvaru, subjektu nebo organizaci nejméně na rok právo poskytovat důkazy, které by sloužily k získání podpory.
Článek 34
Změny a úpravy záznamů v počítačové databázi skotu
Pokud jde o ohlášené kusy skotu, použije se článek 15 na chyby a opomenutí související se záznamy v počítačové databázi skotu, které byly provedeny od okamžiku podání žádosti o podporu nebo žádosti o platbu.
HLAVA III
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO OPATŘENÍ NA PODPORU ROZVOJE VENKOVA
Článek 35
Nesoulad s jinými kritérii způsobilosti, než je velikost plochy nebo počet zvířat, se závazky nebo s dalšími povinnostmi
1. Požadovaná podpora je zamítnuta nebo v plné výši odňata, nejsou-li dodržena kritéria způsobilosti.
2. Požadovaná podpora je zamítnuta nebo v plné výši či zčásti odňata, nejsou-li dodrženy tyto závazky nebo jiné povinnosti:
a)
závazky stanovené v programu rozvoje venkova nebo
b)
případně další povinnosti související s danou operací stanovené v právních předpisech Unie nebo vnitrostátních právních předpisech nebo v programu rozvoje venkova, zejména v normách a požadavcích týkajících se veřejných zakázek, státních podpor a jiných závazných normách a požadavcích.
3. Při rozhodování o výši zamítnuté nebo odňaté podpory v důsledku nesouladu se závazky nebo jinými povinnostmi uvedenými v odstavci 2 přihlédne členský stát k závažnosti, rozsahu, trvání a opakování nesouladu týkajícího se podmínek poskytování podpory podle odstavce 2.
Závažnost nesouladu závisí zejména na závažnosti z něj vyplývajících důsledků, přičemž se zohledňují cíle nedodržených závazků nebo povinností.
Rozsah nesouladu závisí zejména na účinku, který vyvolá na celkovou operaci.
Trvání závisí zejména na době, po kterou účinek trvá, nebo na možnosti tento účinek přiměřenými prostředky ukončit.
Opakování závisí na tom, zda byl obdobný nesoulad zjištěn již dříve během posledních čtyř let nebo v průběhu celého programového období 2014-2020, pokud jde o stejného příjemce a stejné opatření nebo typ operace nebo o obdobné opatření v případě programového období 2007-2013.
4. V případě víceletých závazků nebo plateb platí, že odnětí na základě kritérií uvedených v odstavci 3 se rovněž vztahuje na částky, které byly pro účely téže operace vyplaceny již v předchozích letech.
5. V případě, že celkové posouzení na základě kritérií uvedených v odstavci 3 vede ke zjištění závažného nesouladu, podpora je zamítnuta nebo v plné výši odňata. Příjemce je navíc během kalendářního roku zjištění nesouladu a během následujícího kalendářního roku vyloučen ze stejného opatření nebo typu operace v rámci téhož opatření.
6. Pokud se prokáže, že příjemce poskytl za účelem získání podpory nepravdivé důkazy nebo že vlastní nedbalostí neposkytl potřebné informace, podpora je zamítnuta nebo v plné výši odňata. Příjemce je navíc během kalendářního roku zjištění nesouladu a během následujícího kalendářního roku vyloučen ze stejného opatření nebo typu operace v rámci téhož opatření.
7. Pokud v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce, ve kterém bylo zjištěno, že odnětí podpory a správní sankce uvedené v odstavcích 1, 2, 4, 5 a 6 nebude možné plně vyrovnat v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, nevyrovnaný zůstatek se zruší.
Článek 36
Pozastavení podpory
Platební agentura může v souvislosti s některými náklady podporu pozastavit, je-li zjištěn nesoulad, který vedl k uložení správní sankce. Platební agentura toto pozastavení zruší, jakmile příjemce příslušnému orgánu uspokojivě prokáže, že situaci napravil. Pozastavení podpory netrvá déle než tři měsíce. Členské státy rovněž mohou v závislosti na typu operací a účincích příslušného nesouladu stanovit i kratší maximální lhůtu.
Platební agentura může podporu pozastavit pouze v případě, kdy nesouladem není dotčeno dosažení obecného účelu dotčené operace a kdy lze předpokládat, že příjemce bude schopen situaci v rámci vymezené maximální lhůty napravit.
HLAVA IV
KONTROLNÍ SYSTÉM A SPRÁVNÍ SANKCE VE VZTAHU K PODMÍNĚNOSTI
KAPITOLA I
ZACHOVÁNÍ STÁLÝCH PASTVIN
Článek 37
Povinnosti týkající se stálých pastvin
1. Je-li zjištěno, že poměr uvedený v čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 1122/2009 se v roce 2014 na vnitrostátní nebo regionální úrovni snížil, může dotyčný členský stát stanovit příjemcům žádajícím o některou podporu v rámci režimů přímých plateb v roce 2015 povinnost, aby bez předchozího povolení nepřeměňovali půdu pokrytou stálými pastvinami.
Pokud se zjistí, že se tento poměr v roce 2014 snížil o více než 5 %, dotyčný členský stát tuto povinnost stanoví.
Jestliže je povolení uvedené v prvním a druhém pododstavci podmíněno vyčleněním určité plochy půdy jako stálé pastviny, tato půda se odchylně od definice stanovené v čl. 2 druhém pododstavci bodě 2 nařízení (ES) č. 1122/2009 považuje za stálou pastvinu od prvního dne přeměny. Tato plocha musí být využívána k pěstování trav nebo jiných zelených pícnin po dobu pěti po sobě jdoucích let ode dne přeměny.
2. Povinnost příjemců stanovená v odstavci 1 se nepoužije, pokud příjemci vytvořili půdu pokrytou stálými pastvinami v souladu s nařízeními Rady (EHS) č. 2078/92 (22), (ES) č. 1257/1999 (23) a (ES) č. 1698/2005.
3. Je-li zjištěno, že splnění povinnosti uvedené v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1122/2009 nelze v roce 2014 zajistit, stanoví dotyčný členský stát kromě opatření, která mají být přijata podle odstavce 1 tohoto článku, na vnitrostátní nebo regionální úrovni příjemcům žádajícím o podporu v rámci některého z režimů přímých plateb v roce 2015 povinnost, aby půdu opětovně přeměnili na půdu pokrytou stálými pastvinami.
První pododstavec se vztahuje pouze na příjemce, kteří mají k dispozici půdu, která byla přeměněna z půdy pokryté stálými pastvinami na půdu určenou k jiným účelům.
První pododstavec se vztahuje na plochu půdy takto přeměněnou od prvního dne 24měsíčního období předcházejícího poslednímu dni pro podání jednotných žádostí v dotčeném členském státě v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1122/2009.
V takovém případě zemědělci opětovně přemění určitý procentní podíl této plochy na stálou pastvinu nebo vyčlení plochu o této rozloze jako stálou pastvinu. Tento procentní podíl se vypočítá na základě rozlohy plochy takto přeměněné zemědělcem a rozlohy plochy nezbytné k opětovnému nastolení rovnováhy.
Pokud však byla tato plocha po své přeměně na půdu určenou k jiným účelům převedena, první pododstavec se použije jedině tehdy, pokud k převodu došlo po 6. květnu 2004.
Plochy opětovně přeměněné na stálou pastvinu nebo vyčleněné jako stálá pastvina se odchylně od čl. 2 druhého pododstavce bodu 2 nařízení (ES) č. 1122/2009 považují za „stálé pastviny“ od prvního dne opětovné přeměny nebo vyčlenění. Takové plochy musí být užívány k pěstování trav nebo jiných zelených pícnin po dobu pěti po sobě jdoucích let ode dne přeměny.
4. Odstavce 1 a 3 se použijí pouze během roku 2015.
5. Členské státy provedou v letech 2015 a 2016 kontroly s cílem zajistit soulad s odstavci 1 a 3.
KAPITOLA II
VÝPOČET A UPLATŇOVÁNÍ SPRÁVNÍCH SANKCÍ
Článek 38
Obecná pravidla týkající nesouladu
1. Pro účely této kapitoly se „opakováním“ nesouladu rozumí nesoulad s tímtéž požadavkem nebo s toutéž normou zjištěný více než jednou v průběhu tří po sobě jdoucích kalendářních let, pokud byl příjemce o předchozím nesouladu již informován a měl případně možnost přijmout nezbytná opatření k jeho nápravě. Pro účely stanovení toho, že došlo k opakování nesouladu, se zohlední případy nesouladu zjištěné podle nařízení (ES) č. 1122/2009, přičemž se zejména standardy pro dobrý zemědělský a environmentální stav půdy (DZES) 3 uvedené v příloze II nařízení (EU) č. 1306/2013 považují za rovnocenné povinným požadavkům na hospodaření (PPH) 2 uvedeným v příloze II nařízení (ES) č. 73/2009 ve znění platném k 21. prosinci 2013.
2. „Rozsah“ nesouladu se určí s přihlédnutím zejména k tomu, zda má dalekosáhlý dopad nebo zda se omezuje na samotný zemědělský podnik.
3. „Závažnost“ nesouladu závisí zejména na tom, jak významné jsou jeho důsledky s ohledem na cíle dotčeného požadavku nebo normy.
4. Zda je nesoulad „trvalý“, závisí zejména na době, po kterou účinek trvá, nebo na možnosti tento účinek přiměřenými prostředky ukončit.
5. Pro účely této kapitoly se za „zjištěné“ považují případy nesouladu, které vyplynou z jakékoli kontroly provedené v souladu s tímto nařízením nebo na které byl jakýmkoli jiným způsobem upozorněn příslušný kontrolní orgán nebo případně platební agentura.
Článek 39
Výpočet a uplatnění správních sankcí v případě nedbalosti
1. Pokud ke zjištěnému nesouladu došlo z nedbalosti příjemce, uplatní se snížení. Toto snížení zpravidla činí 3 % celkové částky vyplývající z plateb a ročních prémií uvedených v článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Platební agentura však může na základě posouzení významu nesouladu uvedeného příslušným kontrolním orgánem v hodnotící části kontrolní zprávy s přihlédnutím ke kritériím uvedeným v čl. 38 odst. 1 až 4 rozhodnout buď o snížení uvedeného procentního podílu na 1 %, nebo o jeho zvýšení na 5 % celkové částky uvedené v prvním pododstavci, anebo v případech, kdy ustanovení vztahující se k dotčenému požadavku nebo standardu připouštějí možnost dále se zjištěným nesouladem nezabývat, nebo v případech, ve kterých je poskytována podpora podle čl. 17 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 1305/2013, neuložit snížení vůbec.
2. Pokud se členský stát rozhodne neuplatnit správní sankci podle čl. 97 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 a příjemce situaci nenapraví ve lhůtě stanovené příslušným orgánem, správní sankce se uplatní.
Příslušný orgán lhůtu stanoví nejpozději na konec roku následujícího po roce, v němž došlo ke zjištění.
3. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 99 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 a příjemce situaci nenapraví ve lhůtě stanovené příslušným orgánem, uplatní se zpětně za rok prvního zjištění nesouladu, kdy byl použit systém včasného varování, snížení nejméně o 1 % stanovené v odstavci 1 tohoto článku, jestliže se zjistí, že nesoulad nebyl odstraněn během období nejvýše tří po sobě jdoucích kalendářních let počítaných od začátku uvedeného roku.
Příslušný orgán lhůtu stanoví nejpozději na konec roku následujícího po roce, v němž došlo ke zjištění.
Nesoulad, který příjemce odstranil ve stanovené lhůtě, se nepovažuje za nesoulad pro účely stanovení toho, zda došlo k jeho opakování v souladu s odstavcem 4.
4. Aniž jsou dotčeny případy úmyslného nesouladu, snížení, které se má uplatnit při prvním opakování téhož nesouladu podle odstavce 1, se vynásobí koeficientem tři.
V případě dalších opakování se koeficientem tři vynásobí vždy výsledek snížení stanovený za předchozí opakování. Maximální snížení však nepřekročí 15 % celkové částky uvedené v odstavci 1.
Po dosažení maximálního procentního podílu ve výši 15 % sdělí platební agentura dotčenému příjemci, že bude-li tentýž nesoulad zjištěn znovu, bude se mít za to, že příjemce jednal úmyslně ve smyslu článku 40.
Článek 40
Výpočet a uplatnění správních sankcí v případě úmyslného nesouladu
Pokud se zjištěného nesouladu dopustil příjemce úmyslně, uplatní se na celkovou částku uvedenou v čl. 39 odst. 1 snížení, které činí zpravidla 20 % této celkové částky.
Platební agentura však může na základě posouzení významu nesouladu uvedeného příslušným kontrolním orgánem v hodnotící části kontrolní zprávy s ohledem na kritéria uvedená v čl. 38 odst. 1 až 4 rozhodnout o snížení tohoto procentního podílu na nejméně 15 %, nebo o jeho zvýšení až na 100 % celkové částky.
Článek 41
Kumulace správních sankcí
Pokud případ nesouladu ve smyslu čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 2 písm. b) zároveň představuje nesoulad ve smyslu čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 2 písm. a), správní sankce se uplatní v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 77 odst. 8 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
HLAVA V
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 42
Přechodná pravidla týkající se podmíněnosti
1. Pokud jde o povinnosti v oblasti podmíněnosti, které se vztahují na příjemce opatření zavedených podle nařízení (ES) č. 1698/2005, použijí se pravidla o kontrolním systému a správních sankcích stanovená v tomto nařízení a v prováděcích aktech přijatých Komisí na základě nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. V případech nesouladu s povinnostmi v oblasti podmíněnosti, na něž nebyly uplatněny správní sankce, protože se na ně vztahovalo pravidlo de minimis podle čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 73/2009 nebo podle čl. 51 odst. 2 nařízení (EU) č. 1698/2005, se použije ustanovení čl. 97 odst. 3 druhého pododstavce nařízení č. 1306/2013 s ohledem na povinnost kontrolního orgánu přijmout opatření nezbytná k ověření toho, že příjemce zjištěný nesoulad odstranil.
Článek 43
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1122/2009 a (EU) č. 65/2011 se zrušují s účinkem ode dne 1. ledna 2015.
Uvedená nařízení se však nadále použijí na:
a)
žádosti o podporu v souvislosti s přímými platbami podané za prémiová období počínající přede dnem 1. ledna 2015;
b)
žádosti o platbu podané za rok 2014 a
c)
kontrolní systém a správní sankce, pokud jde o povinnosti zemědělců v oblasti podmíněnosti podle článků 85 t a 103z nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (24).
Článek 44
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na žádosti o podporu nebo žádosti o platbu, které se týkají roku podání žádosti nebo prémiových období počínajících dnem 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. března 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 640/2014,
annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 täydentämisestä yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän sekä suoriin tukiin, maaseudun kehittämistukeen ja täydentäviin ehtoihin sovellettavien maksujen epäämis- ja perumisedellytysten sekä hallinnollisten seuraamusten osalta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (1) ja erityisesti sen 63 artiklan 4 kohdan, 64 artiklan 6 kohdan, 72 artiklan 5 kohdan, 76 artiklan, 77 artiklan 7 kohdan, 93 artiklan 4 kohdan, 101 artiklan 1 kohdan ja 120 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksella (EU) N:o 1306/2013 kumotaan ja korvataan muun muassa neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005 (2). Asetuksessa (EU) N:o 1306/2013 annetaan komissiolle valta antaa delegoituja ja täytäntöönpanosäädöksiä. Uuden oikeudellisen kehyksen mukaisen järjestelmän moitteettoman toiminnan varmistamiseksi tietyt säännöt on annettava tällaisilla säädöksillä. Kyseisillä säädöksillä olisi korvattava erityisesti komission asetuksessa (EY) N:o 1122/2009 (3) vahvistetut säännöt.
(2)
Erityisesti olisi vahvistettava säännöt, joilla täydennetään tiettyjä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 muita kuin olennaisia osia seuraavilta osin: yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän, jäljempänä ’yhdennetty järjestelmä’, toimivuus, tukihakemusten tai maksupyyntöjen jättämiselle asetetut määräajat, suoran tuen osittaisen tai täydellisen epäämisen ja aiheettomasti maksetun suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen osittaisen tai täydellisen perumisen ehdot, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1307/2013 (4) käyttöön otettujen tukijärjestelmien mukaisen tuen saantiedellytyksiä ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1305/2013 (5) käyttöön otettujen maaseudun kehittämistoimenpiteiden saantiedellytyksiä koskeviin sääntöjenvastaisuuksiin liittyvien hallinnollisten seuraamusten määrittäminen sekä pysyvän laitumen säilyttämistä koskevat säännöt ja hallinnollisten seuraamusten laskeminen täydentäviä ehtoja koskevien velvoitteiden osalta.
(3)
Tarvitaan täydentäviä määritelmiä, joiden avulla voidaan varmistaa yhdennetyn järjestelmän yhdenmukaistettu soveltaminen, niiden määritelmien lisäksi, joista säädetään asetuksissa (EU) N:o 1305/2013 ja (EU) N:o 1307/2013. Lisäksi on tarpeen määrittää joitakin täydentäviä ehtoja koskevissa säännöissä käytettäviä määritelmiä.
(4)
Tässä asetuksessa säädetty hallinnollisten seuraamusten soveltaminen taikka suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen epääminen ja peruminen eivät saisi estää jäsenvaltioita soveltamasta kansallista rikoslakia, jos tästä säädetään kansallisessa lainsäädännössä.
(5)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 2 artiklan 2 kohdassa määritellään ylivoimaiset esteet ja poikkeukselliset olosuhteet, jotka jäsenvaltioiden on tunnustettava. Olisi vahvistettava täydentävät säännöt, joiden avulla jäsenvaltiot voivat tunnustaa ylivoimaiset esteet ja poikkeukselliset olosuhteet, jotka liittyvät suoriin tukiin, maaseudun kehittämistoimenpiteisiin ja täydentäviin ehtoihin. Olisi vahvistettava määräaika, jonka kuluessa tuensaajan on ilmoitettava tällaisista tapauksista.
(6)
On myös tarpeen vahvistaa täydentävät säännöt viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän osalta, jota jäsenvaltioiden on käytettävä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 70 artiklan mukaisesti. Kyseisen säännöksen mukaan on käytettävä sähköistä paikkatietojärjestelmätekniikkaa. On tarpeen selventää järjestelmältä edellytettävät perusvaatimukset ja laatutavoitteet sekä se, mitä erityistietoja paikkatietojärjestelmässä olisi oltava, jotta hallinnolliset ristiintarkastukset olisivat tehokkaita. Sen vuoksi viljelylohkojen tunnistusjärjestelmää olisi päivitettävä säännöllisin väliajoin, jotta järjestelmästä voitaisiin sulkea pois ominaisuudet ja alat, jotka eivät selkeästi oikeuta tukeen. Jotta kuitenkin vältettäisiin järjestelmän epävakaisuus, jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus tehdä pieniä muutoksia tukikelpoiseen enimmäisalaan, jos kuvatulkinta on viitelohkojen pääpiirteiden tai kunnon vuoksi epävarmaa.
(7)
Jotta jäsenvaltiot voisivat havaita järjestelmän mahdolliset heikkoudet etukäteen ja tarvittaessa korjata ne, viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän laatua olisi arvioitava vuosittain.
(8)
Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osastossa säädetyn perustukijärjestelmän ja siihen liittyvien tukien moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön tukioikeuksien tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmä, joka takaa tukioikeuksien jäljitettävyyden ja jonka avulla voidaan tehdä muun muassa perustukijärjestelmän yhteydessä ilmoitettujen alojen ja kunkin viljelijän tukioikeuksien ristiintarkastukset sekä eri tukioikeuksien väliset ristiintarkastukset.
(9)
Tehokkaan valvonnan mahdollistamiseksi ja sen estämiseksi, että samassa jäsenvaltiossa voitaisiin jättää eri maksajavirastoille useita tukihakemuksia, jäsenvaltioiden olisi säädettävä yhtenäisestä järjestelmästä, jolla yhdennettyyn järjestelmään tukihakemuksia jättävien viljelijöiden tunnistetiedot kirjataan.
(10)
Kokemus on osoittanut, että eräitä pelloilla olevia maisemapiirteitä, erityisesti pensasaitoja, ojia ja kivimuureja olisi pinta-alaperusteisten suorien tukien osalta pidettävä tukikelpoiseen alaan kuuluvina. On tarpeen määritellä pellon maisemapiirteiden hyväksyttävä leveys. Erityisten ympäristötarpeiden vuoksi on asianmukaista sallia jäsenvaltioille tietty joustavuus niiden rajojen osalta, jotka on otettava huomioon, jos aiempia pinta-alatukia varten on vahvistettu alueellisia satoja. Jäsenvaltioille olisi kuitenkin annettava mahdollisuus soveltaa erilaista menetelmää pysyvään nurmeen, jolla on hajanaisia maisemapiirteitä ja puita, jos tätä vaihtoehtoa ei ole.
(11)
Kestävän maatalouden kannalta tärkeitä maisemapiirteitä, joihin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 liitteessä II lueteltuja hoito- ja toimenpidevaatimuksia ja jotka ovat osa viljelylohkon kokonaisalaa, olisi pidettävä tukikelpoisina.
(12)
Kun kyse on peltona tai pysyvänä nurmena olevista viljelylohkoista, joilla on puita, olisi vahvistettava edellytykset, jotka koskevat puiden esiintymistä tällaisilla aloilla ja puiden vaikutusta kyseisten alojen tukikelpoisuuteen. Oikeusvarmuuden vuoksi olisi vahvistettava puiden enimmäistiheys, jonka jäsenvaltio määrittelee perinteisten viljelykäytäntöjen, luonnonolojen ja ympäristösyiden perusteella.
(13)
Yksinkertaistamisen vuoksi ja suorien tukien havainnoitavuuden ja valvottavuuden lisäämiseksi jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus soveltaa määräsuhteeseen perustuvaa järjestelmää sellaisen pysyvän nurmen tukikelpoisen alan vahvistamiseksi, jolla on sellaisia hajanaisia maisemapiirteitä, jotka eivät ole tukikelpoisia, kuten maisemapiirteitä ja puita, jotka ovat muita kuin asetuksen (EU) N:o 1306/2013 liitteessä II lueteltujen vaatimusten ja standardien soveltamisalaan kuuluvia maisemapiirteitä. Tukikelpoinen ala on määriteltävä kullekin viitelohkolle etukäteen vahvistettujen, yhdenmukaisen maanpeitetyypin tasolla sovellettavien kynnysten mukaisesti. Hajanaisia piirteitä ja puita voidaan pitää tukikelpoiseen alaan kuuluvina tiettyyn prosenttiosuuteen asti viitelohkosta. Sen vuoksi olisi säädettävä, ettei ensimmäisessä luokassa, jossa tukeen oikeuttamattoman alan prosenttiosuus on alhaisin, tarvitse tehdä vähennyksiä sen alan vuoksi, jolla esiintyy hajanaisia piirteitä.
(14)
Olisi vahvistettava säännöt sellaisia tilanteita varten, joissa eri hakemusten, pyyntöjen, asiakirjojen tai muutosten viimeinen jättöpäivä on yleinen vapaapäivä, lauantai tai sunnuntai.
(15)
Suorien tukien hakemusten sekä maksupyyntöjen ja muiden ilmoitusten jättämisen sekä pinta-alaan liittyvien tukihakemusten tai maksupyyntöjen sekä muiden todistusasiakirjojen tai sopimusten muutosten jättämistä koskevia määräaikoja olisi ehdottomasti noudatettava, jotta kansalliset viranomaiset voivat suunnitella suorien tukien hakemusten sekä maksupyyntöjen ja muiden asiakirjojen oikeellisuuden tarkastukset ja toteuttaa ne tehokkaasti. Sen vuoksi olisi vahvistettava säännöt siitä, millaisissa aikarajoissa myöhässä jättämiset voidaan hyväksyä. Jotta tuensaajia kannustettaisiin noudattamaan määräaikoja, myöhässä jättämistapauksessa olisi sovellettava varoittavaa vähennystä, jollei myöhästyminen johdu ylivoimaisesta esteestä tai poikkeuksellisista olosuhteista.
(16)
Tuensaajien olisi ehdottomasti jätettävä tukioikeuksien myöntämistä tai, tapauksen mukaan, tukioikeuksien arvon korottamista koskevat hakemukset ajoissa, jotta jäsenvaltiot voivat vahvistaa tukioikeudet hyvissä ajoin. Kyseisten hakemusten jättäminen myöhässä olisi sen vuoksi sallittava ainoastaan saman lisämääräajan puitteissa, jota sovelletaan muidenkin tukihakemusten myöhässä jättämiseen. Lisäksi olisi sovellettava varoittavaa vähennyskerrointa, jollei myöhästyminen johdu ylivoimaisesta esteestä tai poikkeuksellisista olosuhteista.
(17)
Kansallisille toimivaltaiselle viranomaiselle milloin tahansa virheellisistä tukihakemuksista tai maksupyynnöistä ilmoittaneisiin tuensaajiin ei pitäisi sääntöjen noudattamatta jättämisen syystä riippumatta soveltaa hallinnollisia seuraamuksia, paitsi jos tuensaajalle on annettu tieto toimivaltaisen viranomaisen aikomuksesta tehdä tarkastus paikalla tai viranomainen on jo ilmoittanut tuensaajalle tukihakemuksessa tai maksupyynnössä olevasta säännösten noudattamatta jättämisestä.
(18)
Olisi vahvistettava pinta-alaan liittyvien tukijärjestelmien ja pinta-alaan liittyvien tukitoimenpiteiden sekä eläintukijärjestelmien mukaisiin eläintukihakemuksiin perustuvan vapaaehtoisen tuotantosidonnaisen tuen tai eläimiin liittyvien tukitoimenpiteiden mukaisiin maksupyyntöihin perustuvan maaseudun kehittämistuen laskentaperusteita koskevat täydentävät säännöt.
(19)
Varoittavuus- ja suhteellisuusperiaatteen sekä ylivoimaisiin esteisiin ja poikkeuksellisiin olosuhteisiin liittyvien erityisongelmien huomioon ottamiseksi olisi säädettävä hallinnollisista seuraamuksista. Hallinnollisten seuraamusten olisi oltava eriasteisia säännösten noudattamatta jättämisen vakavuuden mukaan, ja ankarimmillaan tuensaaja pitäisi sulkea kokonaan pois yhdestä tai useammasta pinta-alaan liittyvästä tukijärjestelmästä tai pinta-alaan liittyvästä tukitoimenpiteestä tietyksi ajaksi. Niissä olisi otettava huomioon eri tukijärjestelmien tai tukitoimenpiteiden ominaispiirteet tukikelpoisuusedellytysten, sitoumusten ja muitten velvoitteiden osalta tai sen mahdollisuuden osalta, ettei tuensaaja mahdollisesti ilmoita kaikkia pinta-alojaan luodakseen keinotekoisesti edellytykset viherryttämisvelvoitteista vapautumiseksi. Tämän asetuksen mukaisten hallinnollisten seuraamusten olisi katsottava olevan riittävän varoittavia niin, että niillä ehkäistään tahallinen sääntöjen noudattamatta jättäminen.
(20)
Jotta jäsenvaltiot voivat suorittaa tarkastukset tehokkaasti, etenkin täydentäviin ehtoihin liittyvien velvoitteiden valvonnan osalta, on tarpeen säätää tuensaajien velvollisuudesta ilmoittaa kaikki käytössään olevat pinta-alat riippumatta siitä, hakevatko he näille pinta-aloille tukea asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti.
(21)
Tukikelpoisten pinta-alojen määrittämiseksi ja sovellettavien vähennysten laskemiseksi on tarpeen määritellä pinta-alat, jotka kuuluvat samaan viljelykasviryhmään. Pinta-ala olisi otettava huomioon useita kertoja, jos sille haetaan suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea useammassa kuin yhdessä tukijärjestelmässä tai tukitoimenpiteessä. Viherryttämistä varten viljelykasviryhmät on kuitenkin tarpeen eriyttää.
(22)
Tuen maksaminen perustukijärjestelmässä edellyttää, että tukioikeuksia on sama määrä kuin tukikelpoisia hehtaareita. Järjestelmän soveltamiseksi on sen vuoksi aiheellista säätää, että jos ilmoitettujen tukioikeuksien lukumäärä ja ilmoitettu pinta-ala eivät vastaa toisiaan, tuen laskennan olisi perustuttava pienempään lukuun. Jotta laskenta ei perustuisi tukioikeuksiin, joita ei ole olemassa, olisi säädettävä, ettei laskennassa käytettävä tukioikeuksien lukumäärä saisi ylittää tuensaajan käytössä olevien tukioikeuksien lukumäärää.
(23)
Pinta-alaa koskevissa tukihakemuksissa ja/tai maksupyynnöissä säännösten noudattamatta jättäminen liittyy tavallisesti osaan pinta-alasta. Jonkin lohkon osalta liian suureksi ilmoitettu ala voidaan sen vuoksi korvata liian pieneksi ilmoitetulla alalla saman viljelykasviryhmän muilla lohkoilla. Olisi säädettävä, että tietyn sallitun poikkeaman rajoissa hallinnollisia seuraamuksia sovelletaan vasta kun kyseinen sallittu poikkeama ylittyy.
(24)
Lisäksi, kun kyseessä ovat pinta-alaan liittyvää tukea koskevat tukihakemukset ja/tai maksupyynnöt, tukihakemuksessa ja/tai maksupyynnössä ilmoitetun kokonaispinta-alan ja tukikelpoiseksi määritetyn kokonaispinta-alan väliset erot ovat usein merkityksettömiä. Jotta hakemuksiin ei tehtäisi lukuisia pieniä muutoksia, olisi säädettävä, ettei tukihakemusta ja/tai maksupyyntöjä tarvitse mukauttaa määritettyyn pinta-alaan, jollei eroissa ylitetä tiettyä tasoa.
(25)
Puuvillan tukijärjestelmän erityisominaisuuksien vuoksi olisi vahvistettava hallinnollisia seuraamuksia koskevat erityissäännökset kyseisessä järjestelmässä.
(26)
Olisi vahvistettava hallinnolliset seuraamukset tahallisessa tai huolimattomuudesta johtuvan tukikelpoisuusvaatimusten noudattamatta jättämisen tapauksessa ottaen huomioon varoittavuus- ja oikeasuhteisuusperiaate silloin, kun nuorten viljelijöiden tukijärjestelmään hakeva tuensaaja ei täytä velvoitteitaan.
(27)
Olisi vahvistettava hallinnolliset seuraamukset eläintukijärjestelmiä ja eläimiin liittyviä tukitoimenpiteitä varten ottaen huomioon varoittavuus- ja suhteellisuusperiaate sekä luonnonolosuhteisiin liittyvät erityisongelmat. Hallinnollisten seuraamusten olisi oltava eriasteisia säännösten noudattamatta jättämisen vakavuuden mukaan, ja ankarimmillaan tuensaaja pitäisi sulkea kokonaan pois yhdestä tai useammasta tukijärjestelmästä tai tukitoimenpiteestä tietyksi ajaksi. Niissä olisi tukikelpoisuusedellytysten osalta otettava huomioon eri tukijärjestelmien tai tukitoimenpiteiden ominaispiirteet. Tämän asetuksen mukaiset hallinnolliset seuraamukset olisi asetettava tasolle, jolla on riittävän varoittava vaikutus siten, että se estäisi tahallisen pinta-alojen ilmoittamisen liian suuriksi.
(28)
Eläintukijärjestelmien mukaisten eläintukihakemusten tai eläimiin liittyvien tukitoimenpiteiden mukaisten maksupyyntöjen osalta säännösten noudattamatta jättäminen johtaa siihen, ettei kyseinen eläin ole tukikelpoinen. Olisi säädettävä vähennyksistä, joita sovelletaan ensimmäisestä eläimestä, jonka osalta havaitaan säännösten noudattamatta jättämistä, mutta hallinnollisen seuraamuksen olisi vähennyksen tasosta riippumatta kuitenkin oltava lievempi, jos säännösten noudattamatta jättämistä havaitaan enintään kolmen eläimen osalta. Kaikissa muissa tapauksissa hallinnollisen seuraamuksen ankaruuden olisi riiputtava niiden eläinten prosenttiosuudesta, joiden osalta säännösten noudattamatta jättämistä havaitaan.
(29)
Jäsenvaltioiden olisi pääsääntöisesti toteutettava tarvittavat lisätoimenpiteet yhdennetyn järjestelmän moitteettoman täytäntöönpanon varmistamiseksi. Jäsenvaltioilla olisi tarvittaessa oltava mahdollisuus määrätä ylimääräisiä kansallisia seuraamuksia.
(30)
Mahdollisuutta tehdä tukihakemuksiin ja maksupyyntöihin oikaisuja ilman hallinnollista seuraamusta olisi sovellettava myös atk-pohjaisessa tietokannassa oleviin virheellisiin tietoihin, jotka koskevat ilmoitettuja nautaeläimiä, joiden osalta tällainen säännösten noudattamatta jättäminen tarkoittaa tukikelpoisuusedellytysten rikkomista, paitsi jos viranomainen on jo ilmoittanut tuensaajalle aikomuksestaan tehdä tarkastus paikalla tai ei ole vielä ilmoittanut tuensaajalle säännösten noudattamatta jättämisestä tukihakemuksessa tai maksupyynnössä.
(31)
Maaseudun kehittämistuen epäämiset ja perumiset ja hallinnolliset seuraamukset olisi vahvistettava ottaen huomioon varoittavuus- ja suhteellisuusperiaate. Maaseudun kehittämistuen epäämisten ja perumisten olisi oltava eriasteisia todetun säännösten noudattamatta jättämisen vakavuuden, laajuuden, keston ja toistuvuuden mukaan. Maaseudun kehittämistuen epäämisissä ja perumisissa ja hallinnollisissa seuraamuksissa olisi tukikelpoisuusedellytysten, sitoumusten ja muiden velvoitteiden osalta otettava huomioon eri tukitoimenpiteiden ominaispiirteet. Jos on kyse vakavasta noudattamatta jättämisestä tai jos tuensaaja on esittänyt väärennettyjä todisteita tuen saamiseksi, maaseudun kehittämistuki olisi evättävä ja asetettava hallinnollinen seuraamus. Ankarimmillaan hallinnollisena seuraamuksena olisi oltava sulkeminen kokonaan pois yhdestä tai useammasta tukitoimenpiteestä tai tukitoimien tyypistä tietyksi ajaksi.
(32)
Maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteiden hallinnolliset seuraamukset eivät saisi estää mahdollisuutta keskeyttää väliaikaisesti tuki, johon liittyy sääntöjen noudattamatta jättämistä. Olisi vahvistettava säännöt niiden tapausten määrittämiseksi, joissa tuensaajan voidaan odottaa korjaavan noudattamatta jättämisen kohtuullisen ajan kuluessa.
(33)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 93 artiklan 3 kohdassa säädetään, että vuosina 2015 ja 2016 täydentäviä ehtoja koskeviin sääntöihin sisältyy myös pysyvien laidunten säilyttäminen. Sen vuoksi on tarpeen täsmentää, että jäsenvaltioiden olisi vuosina 2015 ja 2016 noudatettava edelleen velvoitteitaan vuonna 2014 vahvistetun osuuden mukaisesti.
(34)
Selvyyden vuoksi ja jotta vahvistettaisiin yhdenmukainen perusta noudattamatta jättämisten arvioimiseksi ja täydentäviin ehtoihin liittyvien hallinnollisten seuraamusten laskemiseksi ja soveltamiseksi, on tarpeen selkeyttää, mitä noudattamatta jättämisen toistuvuudella, laajuudella, vakavuudella ja kestolla tarkoitetaan. Lisäksi on tarpeen selventää, milloin noudattamatta jättäminen katsotaan määritetyksi.
(35)
Täydentäviin ehtoihin liittyvien velvoitteiden noudattamatta jättämisen osalta olisi vahvistettava hallinnolliset seuraamukset, joissa otetaan huomioon suhteellisuusperiaate. Kyseisiä seuraamuksia olisi sovellettava vain, jos viljelijän toiminta johtuu laiminlyönnistä tai tahallisuudesta, ja niiden olisi oltava eriasteisia noudattamatta jättämisen vakavuuden mukaan.
(36)
Kun kyseessä ovat täydentäviin ehtoihin liittyvät velvoitteet, olisi säädettävä sen lisäksi, että hallinnolliset seuraamukset porrastetaan suhteellisuusperiaatteen soveltamiseksi, että sen jälkeen kun viljelijälle on annettu ennakkovaroitus, saman täydentäviin ehtoihin liittyvän velvoitteen toistuvia rikkomisia pidetään tietystä hetkestä alkaen tahallisena sääntöjen noudattamatta jättämisenä.
(37)
Jos jäsenvaltio käyttää lisäksi asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 3 kohdan ja 99 artiklan 2 kohdan mukaista mahdollisuutta olla erityisissä olosuhteissa soveltamatta noudattamatta jättämisestä johtuvia hallinnollisia seuraamuksia, olisi vahvistettava asianomaisen noudattamatta jättämisen korjaamista koskevat vaatimukset.
(38)
Jos tuensaaja ei asetuksen (EU) N:o 1306/2013 99 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua varhaisvaroitusjärjestelmää sovellettaessa noudata velvoitettaan toteuttaa korjaavia toimia, vähennystä olisi sovellettava taannehtivasti sen vuoden osalta, johon varhaisvaroitusjärjestelmää sovellettiin. Hallinnollisten seuraamusten laskennassa olisi tarvittaessa otettava huomioon myös se, onko kyseinen noudattamatta jättäminen toistunut sinä vuonna, jona myöhempi tarkastus tehdään. Tuensaajien oikeusvarmuuden vuoksi olisi vahvistettava hallinnollisten seuraamusten taannehtivaa soveltamista koskeva määräaika.
(39)
Olisi säädettävä, että uutta valvontajärjestelmää ja hallinnollisia seuraamuksia sovelletaan niiden neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 (6) nojalla hyväksytyissä maaseudun kehittämisohjelmissa käynnistettyjen monivuotisten toimien tuensaajien osalta, joilla on täydentäviin ehtoihin liittyviä velvoitteita, jotta voidaan vähentää sääntöjen noudattamisen valvonnasta vastaavien kansallisten viranomaisten hallinnollista taakkaa ja varmistaa menettelyjen yksinkertaistaminen.
(40)
Niiden täydentäviin ehtoihin liittyvien velvoitteiden noudattamatta jättämisestä, joihin ei sovellettu hallinnollista seuraamusta, koska ne kuuluivat neuvoston asetuksessa (EY) N:o 73/2009 (7) tai asetuksessa (EY) N:o 1698/2005 säädetyn de minimis -säännön soveltamisalaan, mutta joiden osalta jäsenvaltioiden oli varmistettava tuensaajan toimet noudattamatta jättämisen korjaamiseksi, olisi vahvistettava siirtymäsäännöt, jotta varmistetaan johdonmukaisuus ennen asetuksen (EU) N:o 1306/2013 voimaantuloa sovelletun seurantatarkastusvelvoitteen ja tässä asetuksessa säädettyjen asiaa koskevien uusien sääntöjen kanssa.
(41)
Selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi asetus (EY) N:o 1122/2009 olisi kumottava. Komission asetus (EU) N:o 65/2011 (8) olisi myös kumottava.
(42)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 119 artiklan 1 kohdan toinen alakohta huomioon ottaen tätä asetusta olisi sovellettava tukihakemuksiin tai maksupyyntöihin, jotka liittyvät 1 päivänä tammikuuta 2015 alkaviin markkinointivuosiin tai palkkiokausiin,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan säännökset, joilla täydennetään asetuksen (EU) N:o 1306/2013 eräitä muita kuin keskeisiä osia seuraavien osalta:
a)
suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen osittaisen ja täydellisen epäämisen tai perumisen ehdot;
b)
hallinnollisen seuraamuksen ja sovellettavan seuraamusasteen määrittäminen;
c)
niiden tapausten määrittäminen, joissa hallinnollista seuraamusta ei sovelleta;
d)
säännöt, joita sovelletaan ajanjaksoihin, päivämääriin ja määräaikoihin silloin, kun hakemusten tai muutosten jättämisen viimeinen päivämäärä on yleinen vapaapäivä, lauantai tai sunnuntai;
e)
erityismääritelmät, joita tarvitaan yhdennetyn järjestelmän yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseen;
f)
viljelylohkojen tunnistusjärjestelmää ja tuensaajien yksilöimistä koskevat peruspiirteet ja tekniset säännöt;
g)
tukioikeuksien tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän peruspiirteet, tekniset säännöt ja laatuvaatimukset;
h)
tuen laskentaperusteet, mukaan lukien säännöt siitä, miten käsitellään tietyt tapaukset, joissa tukikelpoisiin aloihin sisältyy maisemapiirteitä tai puita;
i)
suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen myöntämismenettelyyn osallistuvia välittäjinä toimivia yksiköitä, elimiä ja organisaatioita koskevat lisäsäännöt;
j)
pysyvän laitumen hoito suhteessa täydentäviin ehtoihin;
k)
täydentäviin ehtoihin liittyvien hallinnollisten seuraamusten yhdenmukaistettu laskentaperuste;
l)
edellytykset, joita on noudatettava täydentäviin ehtoihin liittyvien hallinnollisten seuraamusten soveltamisessa ja laskemisessa;
m)
täydennyksiä asetuksessa (EU) N:o 1306/2013 säädettyihin sääntöihin, jotta siirtyminen kumotuista säännöistä uusiin sääntöihin sujuu jouhevasti.
2 artikla
Määritelmät
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 67 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhdennetyn järjestelmän soveltamiseksi sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1307/2013 4 artiklan 1 kohdan ja asetuksen (EU) N:o 1306/2013 67 artiklan 4 kohdan määritelmiä.
Lisäksi sovelletaan seuraavia määritelmiä:
1)
’tuensaajalla’ tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1307/2013 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määriteltyä ja mainitun artiklan 9 artiklassa tarkoitettua viljelijää, asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa tarkoitettujen täydentävien ehtojen soveltamisalaan kuuluvaa tuensaajaa ja/tai Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (9) 2 artiklan 10 kohdassa tarkoitettua maaseudun kehittämistukea saavaa tuensaajaa;
2)
’noudattamatta jättämisellä’ tarkoitetaan
a)
asetuksen (EU) N:o 1306/2013 67 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen myöntämiseen liittyvien tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten tai muiden velvoitteiden osalta kyseisten tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten tai muiden velvoitteiden noudattamatta jättämistä; tai
b)
täydentävien ehtojen osalta unionin lainsäädännön mukaisten lakisääteisten hoitovaatimusten, jäsenvaltioiden asetuksen (EU) N:o 1306/2013 94 artiklan mukaisesti määrittelemien maan hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koskevien toimenpidevaatimusten tai mainitun asetuksen 93 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun pysyvien laidunten säilyttämisen noudattamatta jättämistä;
3)
’maaseudun kehittämistukea koskevalla hakemuksella’ tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1305/2013 mukaisen tuen myöntämistä tai toimenpiteen tuensaajaksi pääsyä koskevaa hakemusta;
4)
’maksupyynnöllä’ tarkoitetaan tuensaajan kansallisille viranomaisille esittämää hakemusta maksun suorittamiseksi asetuksen (EU) N:o 1305/2013 mukaisesti;
5)
’muulla ilmoituksella’ tarkoitetaan mitä tahansa muuta ilmoitusta tai asiakirjaa kuin maaseudun kehittämistukea koskevia hakemuksia tai maksupyyntöjä, jotka tuensaajan tai kolmannen osapuolen on esitettävä tai säilytettävä tiettyjen maaseudun kehittämistoimenpiteiden erityisvaatimusten täyttämiseksi;
6)
’yhdennetyn järjestelmän soveltamisalaan kuuluvilla maaseudun kehittämistoimenpiteillä’ tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1305/2013 21 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan sekä 28-31 artiklan, 33, 34 ja 40 artiklan mukaisesti ja tarvittaessa asetuksen (EU) N:o 1303/2013 35 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan mukaisesti myönnettyjä tukitoimenpiteitä, lukuun ottamatta asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 artiklan 9 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä ja mainitun asetuksen 21 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan mukaisia toimenpiteitä, kun kyse on perustamiskustannuksista;
7)
’eläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmällä’ tarkoitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1760/2000 (10) vahvistettua nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmää ja/tai neuvoston asetuksella (EY) N:o 21/2004 (11) vahvistettua lammas- ja vuohieläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmää;
8)
’korvamerkillä’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan a alakohdassa ja 4 artiklassa tarkoitettua korvamerkkiä nautaeläinten yksilölliseksi tunnistamiseksi ja/tai asetuksen (EY) N:o 21/2004 liitteessä olevassa A kohdan 3 alakohdassa tarkoitettua korvamerkkiä lammas- ja vuohieläinten yksilölliseksi tunnistamiseksi;
9)
’eläimiä koskevalla sähköisellä tietokannalla’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan b alakohdassa ja 5 artiklassa tarkoitettua sähköistä tietokantaa ja/tai asetuksen (EY) N:o 21/2004 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa sekä 7 ja 8 artiklassa tarkoitettua keskusrekisteriä tai sähköistä tietokantaa;
10)
’eläinpassilla’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan c alakohdassa ja 6 artiklassa tarkoitettua eläinpassia;
11)
’rekisterillä’ tarkoitetaan eläinten yhteydessä eläintenpitäjän asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan d alakohdan ja 7 artiklan ja/tai asetuksen (EY) N:o 21/2004 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 5 artiklan mukaisesti pitämää rekisteriä;
12)
’tunnistuskoodilla’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1760/2000 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tunnistuskoodia ja/tai asetuksen (EY) N:o 21/2004 liitteessä olevan A kohdan 2 alakohdassa tarkoitettuja koodeja;
13)
’eläintukijärjestelmällä’ tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1307/2013 IV osaston 1 luvussa säädettyä vapaaehtoista tuotantosidonnaista tukea koskevaa toimenpidettä, jossa vuotuinen tuki myönnetään tietyissä määrällisissä rajoissa tietyn eläinmäärän perusteella;
14)
’eläimiin liittyvillä tukitoimenpiteillä’ tarkoitetaan sellaisia maaseudun kehittämistoimenpiteitä tai toimia, joiden tuki perustuu ilmoitettuun eläinten tai eläinyksikköjen lukumäärään;
15)
’eläintukihakemuksella’ tarkoitetaan hakemuksia sellaista tukea varten, jossa vuotuinen tuki myönnetään tietyissä määrällisissä rajoissa tietyn eläinmäärän perusteella asetuksen (EU) N:o 1307/2013 IV osaston 1 luvussa säädetyn vapaaehtoisen tuotantosidonnaisen tuen mukaisesti;
16)
’ilmoitetuilla eläimillä’ tarkoitetaan eläimiä, joita koskee eläintukijärjestelmän mukainen eläintukihakemus tai eläimiin liittyvää tukitoimenpidettä koskeva maksupyyntö;
17)
’mahdollisesti tukikelpoisella eläimellä’ tarkoitetaan eläintä, joka saattaisi ennakolta mahdollisesti täyttää tukikelpoisuusedellytykset eläintukijärjestelmän mukaisen tuen tai eläimiin liittyvän tukitoimenpiteen mukaisen tuen saamiseksi kyseisenä hakuvuotena;
18)
’määritetyllä eläimellä’ tarkoitetaan
a)
eläintukijärjestelmän osalta eläintä, jonka osalta kaikki tuen myöntämiseksi vahvistettujen sääntöjen edellytykset täyttyvät; tai
b)
eläimiin liittyvän tukitoimenpiteen osalta eläintä, joka on tunnistettu hallinnollisten tai paikalla tehtävien tarkastusten avulla;
19)
’eläintenpitäjällä’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka on vastuussa eläimistä pysyvästi tai tilapäisesti, myös kuljetuksen tai kaupanpitämisen aikana;
20)
’pinta-alaan liittyvillä tukijärjestelmillä’ tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 67 artiklan 4 kohdan b alakohdan mukaisia pinta-alaan perustuvia suoria tukia, lukuun ottamatta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 228/2013 (12) IV luvussa tarkoitettuja unionin syrjäisimpien alueiden hyväksi toteutettavia maatalousalan erityistoimenpiteitä sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 229/2013 (13) tarkoitettuja Egeanmeren pienten saarten hyväksi toteutettavia maatalousalan erityistoimenpiteitä;
21)
’pinta-alaan liittyvillä tukitoimenpiteillä’ tarkoitetaan sellaisia maaseudun kehittämistoimenpiteitä tai toimia, joiden tuki perustuu ilmoitetun pinta-alan kokoon;
22)
’käytöllä’ tarkoitetaan pinta-alan käyttöä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun viljelykasvityypin kasvattamiseksi, mainitun asetuksen 4 artiklan 1 kohdan h alakohdassa määritellyn pysyvän nurmen kasvattamiseksi, mainitun asetuksen 45 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun pysyvän laitumen kasvattamiseksi, muun nurmen kuin pysyvän nurmen tai pysyvän laitumen kasvattamiseksi tai pintakasvillisuuden kasvattamiseksi taikka viljelykasvin puuttumista;
23)
’määritetyllä pinta-alalla’ tarkoitetaan
a)
pinta-alaan liittyvien tukijärjestelmien osalta alaa, joka täyttää kaikki tukikelpoisuusperusteet tai muut tuen myöntämisedellytyksiin liittyvät velvoitteet, riippumatta tuensaajan käytössä olevien tukioikeuksien määrästä; tai
b)
pinta-alaan liittyvien tukitoimenpiteiden osalta palstojen tai viljelylohkojen alaa, joka on tunnistettu hallinnollisten tai paikalla tehtävien tarkastusten avulla;
24)
’paikkatietojärjestelmällä’ tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 70 artiklassa tarkoitettua sähköistä paikkatietojärjestelmätekniikkaa;
25)
’viitelohkolla’ tarkoitetaan maantieteellisesti rajattua aluetta, jolla on asetuksen (EU) N:o 1306/2013 70 artiklassa tarkoitettuun viljelylohkojen tunnistusjärjestelmään kirjattu oma tunniste;
26)
’maantieteellisellä aineistolla’ tarkoitetaan karttoja tai muita asiakirjoja, joiden välityksellä paikkatietojärjestelmän sisältö toimitetaan suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen hakijoiden ja jäsenvaltioiden välillä.
2. Tämän asetuksen IV osaston soveltamiseksi sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 VI osaston määritelmiä.
Lisäksi ’vaatimuksilla’ tarkoitetaan jäsenvaltioiden asetuksen (EU) N:o 1306/2013 94 artiklan mukaisesti määrittelemiä vaatimuksia sekä mainitun asetuksen 93 artiklan 3 kohdassa säädettyjä pysyvään laitumeen liittyviä velvoitteita.
3 artikla
Rikosoikeudellisten seuraamusten soveltaminen
Tässä asetuksessa säädetty hallinnollisten seuraamusten soveltaminen ja suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen epääminen ja peruminen eivät estä rikosoikeudellisten seuraamusten soveltamista, jos niistä säädetään kansallisessa lainsäädännössä.
4 artikla
Ylivoimainen este ja poikkeukselliset olosuhteet
1. Jos tuensaaja ei ole suorien tukien osalta voinut täyttää tukikelpoisuusperusteita tai muita velvoitteitaan ylivoimaisen esteen tai poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi, hän säilyttää oikeutensa tukeen ylivoimaisen esteen tai poikkeuksellisen olosuhteen tapahtumishetkellä tukikelpoisen pinta-alan tai tukikelpoisten eläinten osalta.
Jos tuensaaja ei ole asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28, 29, 33 ja 34 artiklan mukaisten maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteiden osalta voinut täyttää velvoitettaan ylivoimaisen esteen tai poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi, kyseistä tukea perutaan suhteellisesti niiltä vuosilta, joina ylivoimainen este tai poikkeukselliset olosuhteet tapahtuivat. Tuen peruminen koskee ainoastaan niitä sitoumuksen osia, joista ei aiheutunut lisäkustannuksia ja tulonmenetyksiä ennen ylivoimaisen esteen tai poikkeuksellisten olosuhteiden esiintymistä. Perumista ei sovelleta tukikelpoisuusperusteiden eikä muiden velvoitteiden osalta eikä hallinnollista seuraamusta sovelleta.
Jäsenvaltiot eivät saa vaatia muiden maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteiden osalta tuen palauttamista osittain tai kokonaan ylivoimaisen esteen tai poikkeuksellisten olosuhteiden tapauksessa. Jos on kyse monivuotisista sitoumuksista tai maksuista, aiempina vuosina saadun tuen palauttamista ei vaadita, ja sitoumusta tai maksua jatketaan seuraavina vuosina sen alkuperäisen keston mukaisesti.
Kun tällaisesta ylivoimaisesta esteestä tai poikkeuksellisista olosuhteista johtuva noudattamatta jättäminen koskee täydentäviä ehtoja, asetuksen (EU) N:o 1306/2013 91 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua hallinnollista seuraamusta ei sovelleta.
2. Ylivoimaisista esteistä ja poikkeuksellisista olosuhteista on ilmoitettava kirjallisesti toimivaltaiselle viranomaiselle sekä esitettävä niistä kyseistä viranomaista tyydyttävät todisteet viidentoista työpäivän kuluessa päivämäärästä, jona tuensaaja tai hänen oikeudenhaltijansa voi sen tehdä.
II OSASTO
YHDENNETTY HALLINTO- JA VALVONTAJÄRJESTELMÄ
I LUKU
JÄRJESTELMÄVAATIMUKSET
5 artikla
Viljelylohkojen tunnistaminen
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 70 artiklassa tarkoitetun viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän on toimittava viitelohkon tasolla. Viitelohko sisältää maatalousmaata, sellaisena kuin se on määritelty asetuksen (EU) N:o 1307/2013 4 artiklan 1 artiklan e alakohdassa, edustavan pinta-alayksikön. Tarvittaessa viitelohkoon on sisällyttävä myös asetuksen (EU) N:o 1307/2013 32 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut pinta-alat ja asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu maatalousmaa.
Jäsenvaltioiden on rajattava viitelohko siten, että se on mitattavissa ja että se mahdollistaa kunkin vuosittain ilmoitetun viljelylohkon paikantamisen yhdenmukaisesti ja yksiselitteisesti ja on periaatteessa ajan kuluessa vakaa.
2. Jäsenvaltioiden on myös varmistettava, että ilmoitetut viljelylohkot tunnistetaan luotettavasti. Niiden on edellytettävä erityisesti, että tukihakemuksissa ja maksupyynnöissä on yksityiskohtaiset tiedot tai että niiden mukana on toimivaltaisen viranomaisen määrittelemät asiakirjat, joiden perusteella viljelylohko voidaan paikantaa ja mitata. Jäsenvaltioiden on kunkin viljelylohkon osalta
a)
määritettävä tukikelpoinen enimmäisala asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteessä I lueteltujen tukijärjestelmien soveltamiseksi;
b)
määritettävä tukikelpoinen enimmäisala asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28-31 artiklassa tarkoitettujen pinta-alaan liittyvien toimenpiteiden soveltamiseksi;
c)
paikannettava ja määritettävä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 1 kohdassa lueteltujen sellaisten ekologisten alojen koko, joiden jäsenvaltio on päättänyt katsoa olevan ekologisia aloja. Tätä tarkoitusta varten jäsenvaltioiden on tapauksen mukaan sovellettava asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteessä X vahvistettuja muunto- ja/tai painotuskertoimia;
d)
määritettävä, sovelletaanko säännöksiä, jotka koskevat asetuksen (EU) N:o 1305/2013 32 artiklassa tarkoitettuja vuoristoalueita, alueita, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia huomattavia rajoitteita, ja muita alueita, joilla on erityisrajoitteita, Natura 2000 -alueita, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (14) soveltamisalaan kuuluvia alueita, puuvillan tuotantoon asetuksen (EU) N:o 1307/2013 57 artiklan nojalla hyväksyttyä maatalousmaata, asetuksen (EU) N:o 1307/2013 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan iii alakohdassa tarkoitettuja aloja, jotka pidetään laitumeksi tai viljelyyn soveltuvassa kunnossa luontaisella tavalla, jäsenvaltioiden asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaisesti ekologisten alojen alueelliseen ja/tai kollektiiviseen täytäntöönpanoon nimeämiä alueita, asetuksen (EU) N:o 1307/2013 20 artiklan mukaisesti komissiolle ilmoitettuja aloja, neuvoston direktiivin 92/43/ETY (15) tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY (16) soveltamisalaan kuuluvilla alueilla sijaitsevia ympäristön kannalta herkkiä pysyvän nurmen alueita sekä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 45 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja muita herkkiä alueita ja/tai jäsenvaltioiden mainitun asetuksen 48 artiklan mukaisesti nimeämiä alueita.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu tukikelpoinen enimmäisala viitelohkoa kohden määritetään oikein enintään 2 prosentin marginaalilla ottaen samalla huomioon viitelohkon pääpiirteet ja kunto.
4. Asetuksen (EU) N:o 1305/2013 21 artiklan 1 kohdan a alakohdassa sekä 30 ja 34 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden osalta jäsenvaltiot voivat luoda asianmukaiset vaihtoehtoiset järjestelmät tukea saavan maa-alan yksilölliseksi tunnistamiseksi, jos ala on metsää.
5. Paikkatietojärjestelmän toiminta perustuu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2007/2/EY (17) määriteltyyn kansalliseen koordinaattijärjestelmän, jonka avulla viljelylohkojen standardoidut mittaukset ja yksilöllinen tunnistaminen ovat mahdollisia koko jäsenvaltiossa. Jos käytetään eri koordinaattijärjestelmiä, ne eivät saa olla keskenään päällekkäisiä, ja kullakin niistä on voitava varmistaa, että samaan paikkaan viittaavat tiedot vastaavat toisiaan.
6 artikla
Viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän laadunarviointi
1. Jäsenvaltioiden on arvioitava vuosittain viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän laatu asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osaston 1 luvussa tarkoitettujen perustukijärjestelmän ja yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän soveltamiseksi. Arvioinnin on katettava kaksi vastaavuusluokkaa.
Ensimmäisen vastaavuusluokan on viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän laadun arvioimiseksi katettava seuraavat tekijät:
a)
tukikelpoisen enimmäisalan oikea määrittäminen;
b)
viitelohkojen osuus ja jakautuminen, jos tukikelpoisessa enimmäisalassa otetaan huomioon tukikelvottomia alueita tai jos siinä ei oteta huomioon maatalousmaata;
c)
sellaisten viitelohkojen esiintyminen, joissa on ratkaisevia puutteita.
Toisen vastaavuusluokan on viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän mahdollisten heikkouksien tunnistamiseksi katettava seuraavat laatutekijät:
a)
viitelohkojen luokittelu, jos tukikelpoisessa enimmäisalassa otetaan huomioon tukikelvottomia alueita, jos siinä ei oteta huomioon maatalousmaata tai siinä esiintyy ratkaiseva puute;
b)
ilmoitetun alan suhde viitelohkojen sisällä olevaan tukikelpoiseen enimmäisalaan;
c)
vuosien mittaan muuttuneiden viitelohkojen prosenttiosuus.
Jos laadunarviointi osoittaa, että järjestelmässä on puutteita, jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaisia korjaavia toimia.
2. Jäsenvaltioiden on tehtävä 1 kohdassa tarkoitettu arviointi komission valitseman ja antaman viitelohkojen otoksen perusteella. Niiden on käytettävä sellaisia tietoja, joiden avulla maa-alueen nykytila voidaan arvioida.
3. Arviointiraportti ja tarvittaessa selostus korjaavista toimista ja niiden täytäntöönpanon aikataulu on lähetettävä komissiolle viimeistään 31 päivänä tammikuuta kyseistä kalenterivuotta seuraavana vuonna.
7 artikla
Tukioikeuksien tunnistaminen ja rekisteröiminen
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 71 artiklassa säädetyn tukioikeuksien tunnistamis- ja rekisteröintijärjestelmän on oltava jäsenvaltion tasolla pidettävä sähköinen rekisteri, jonka on erityisesti mainitun artiklan 1 kohdassa säädettyjen ristiintarkastusten osalta varmistettava tukioikeuksien jäljitettävyys seuraavilta osin:
a)
haltija;
b)
vuotuiset arvot;
c)
toteamisen päivämäärä;
d)
tukioikeuden viimeisimmän aktivoinnin päivämäärä;
e)
tukioikeuden alkuperä, erityisesti myöntämisen (alkuperäinen, kansallisesta vai alueellisesta varannosta), oston, vuokrauksen ja perinnön osalta;
f)
jos asetuksen (EU) N:o 1307/2013 21 artiklan 3 kohtaa sovelletaan, mainitun säännöksen nojalla voimassa pidettävät tukioikeudet;
g)
alueelliset rajoitukset tapauksen mukaan.
2. Jäsenvaltiot, joissa on enemmän kuin yksi maksajavirasto, voivat päättää käyttää sähköistä rekisteriä maksajavirastojen tasolla. Tällöin asianomaisen jäsenvaltion on varmistettava, että eri rekisterit ovat yhteensopivia.
8 artikla
Tuensaajien tunnistaminen
Rajoittamatta asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 3 kohdan soveltamista mainitun asetuksen 73 artiklassa säädetyn yhtenäisen järjestelmän, johon tuensaajien tunnistetiedot kirjataan, on taattava kaikkien saman tuensaajan jättämien tukihakemusten ja maksupyyntöjen tai muiden ilmoitusten yksilöllinen tunnistaminen.
II LUKU
VILJELYLOHKOT, JOILLA ON MAISEMAPIIRTEITÄ JA PUITA
9 artikla
Sellaisten alojen määrittäminen, joilla on maisemapiirteitä ja puita
1. Jos tietyt maisemapiirteet, erityisesti pensasaidat, ojat ja kivimuurit, ovat jollakin alueella osa hyviä viljelykäytäntöjä tai maatalousmaan käyttämistä koskevia käytäntöjä, jäsenvaltio voi päättää, että vastaavaa alaa pidetään asetuksen (EU) N:o 1306/2013 67 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun tukikelpoiseen viljelylohkoon kuuluvana, jos se ei ole suurempi kuin kyseisen jäsenvaltion määrittämä kokonaisleveys. Leveyden on vastattava asianomaisella alueella perinteisesti käytettyä leveyttä, eikä se saa ylittää kahta metriä.
Jos jäsenvaltio on kuitenkin ennen 9 päivää joulukuuta 2009 ilmoittanut komissiolle komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 (18) 30 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti leveyden, joka on yli kaksi metriä, kyseistä leveyttä voi edelleen soveltaa.
Ensimmäistä ja toista alakohtaa ei sovelleta pysyvään nurmeen, jolla on hajanaisia maisemapiirteitä ja puita, jos kyseinen jäsenvaltio on päättänyt soveltaa määräsuhteeseen perustuvaa järjestelmää 10 artiklan mukaisesti.
2. Maisemapiirteitä, joihin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 liitteessä II lueteltuja hoito- ja toimenpidevaatimuksia ja jotka ovat osa viljelylohkon kokonaisalaa, pidetään kyseisen viljelylohkon tukikelpoiseen alaan kuuluvina.
3. Viljelylohkoa, jolla on hajanaisesti puita, pidetään tukikelpoisena alana, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
maataloustoimintaa voidaan harjoittaa samalla tavalla kuin saman alueen puuttomilla lohkoilla; ja
b)
puiden lukumäärä hehtaaria kohden ei ylitä enimmäistiheyttä.
Jäsenvaltioiden on määritettävä ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettu enimmäistiheys perinteisten viljelykäytäntöjen, luonnonolojen ja ympäristösyiden perusteella ja ilmoitettava se. Se saa olla enintään 100 puuta hehtaarilla. Tätä ylärajaa ei kuitenkaan sovelleta asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 ja 30 artiklassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin.
Tätä kohtaa ei sovelleta toistuvia satoja antaviin hajanaisiin hedelmäpuihin, hajanaisiin puihin, joita voidaan kasvattaa pysyvällä nurmella, eikä pysyvään nurmeen, jolla on hajanaisia maisemapiirteitä ja puita, jos kyseinen jäsenvaltio on päättänyt soveltaa määräsuhteeseen perustuvaa järjestelmää 10 artiklan mukaisesti.
10 artikla
Määräsuhteeseen perustuva järjestelmä sellaista pysyvää nurmea varten, joilla on maisemapiirteitä ja puita
1. Kun kyseessä on pysyvä nurmi, jolla on maisemapiirteiden ja puiden kaltaisia hajanaisia piirteitä, joille ei myönnetä tukea, jäsenvaltio voi päättää soveltaa määräsuhteeseen perustuvaa järjestelmää määrittääkseen tukikelpoisen alan viitelohkolla.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa määräsuhteeseen perustuvassa järjestelmässä on yhtenäisten maanpeitetyyppien eri luokkia, joihin sovelletaan tukeen kelpaamattoman alan prosenttiosuuteen perustuvaa kiinteää vähennyskerrointa. Luokan, jossa tukeen kelpaamattoman alan prosenttiosuus on pienin, osuus tukeen kelpaamattomasta alasta saa olla enintään 10 prosenttia, eikä kyseiseen luokkaan sovelleta vähennyskerrointa.
2. Maisemapiirteitä, joihin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 liitteessä II lueteltuja hoito- ja toimenpidevaatimuksia ja jotka ovat osa viljelylohkon kokonaisalaa, pidetään tukikelpoiseen alaan kuuluvina.
3. Tätä artiklaa ei sovelleta pysyvään nurmeen, jolla on toistuvia satoja antavia hedelmäpuita.
III LUKU
TUKIHAKEMUKSET JA MAKSUPYYNNÖT
11 artikla
Yhtenäishakemus
Yhtenäishakemuksen on koskettava vähintään asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua suorien tukien hakemusta perustukijärjestelmän tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän ja muiden pinta-alaan liittyvien tukijärjestelmien osalta.
12 artikla
Hakemusten viimeisestä jättöpäivästä poikkeaminen
Poiketen siitä, mitä neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1182/71 (19) 5 artiklan 1 kohdassa säädetään, jos suorien tukien hakemuksen, maaseudun kehittämistukea koskevan hakemuksen, maksupyynnön tai muiden ilmoitusten tai muiden todistusasiakirjojen tai sopimusten viimeinen jättöpäivä tai yhtenäishakemusten tai maksupyynnön muutosten viimeinen jättöpäivä on yleinen vapaapäivä, lauantai tai sunnuntai, määräaika päättyy ensimmäisenä seuraavana työpäivänä.
Ensimmäistä kohtaa sovelletaan myös 13 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuun myöhässä jättämisen viimeiseen sallittuun päivään ja 14 artiklan toisessa alakohdassa tarkoitettuun myöhässä jättämisen viimeiseen sallittuun päivään, kun tuenhakijat jättävät tukioikeuksien jakamista tai lisäämistä koskevia hakemuksia.
13 artikla
Hakemusten jättäminen myöhässä
1. Edellä 4 artiklassa tarkoitettuja ylivoimaista estettä ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta tämän asetuksen mukaisen tukihakemuksen tai maksupyynnön jättäminen komission asetuksen (EU) N:o 1306/2013 78 artiklan b alakohdan perusteella vahvistaman viimeisen jättöpäivän jälkeen johtaa tukien, jotka tuensaajalle olisi voitu maksaa, jos hakemus tai maksupyyntö olisi jätetty ajoissa, määrien vähentämiseen yhdellä prosentilla työpäivää kohti.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan myös tukihakemuksiin, asiakirjoihin, sopimuksiin tai muihin ilmoituksiin, jotka on jätettävä toimivaltaiselle viranomaiselle, jos tällaiset tukihakemukset, asiakirjat, sopimukset tai muut ilmoitukset liittyvät kyseessä olevan suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen tukikelpoisuusedellytyksiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden toteuttamien sellaisten erityistoimenpiteiden soveltamista, jotka liittyvät todistusasiakirjojen jättämiseen määräajassa tehokkaiden tarkastusten suunnittelun ja toteuttamisen mahdollistamiseksi. Tällöin vähennystä sovelletaan asianomaisen suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen maksettavaan määrään.
Jos tällainen viive on yli 25 vuorokautta, hakemusta tai pyyntöä ei oteta käsiteltäväksi eikä suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea myönnetä tuensaajalle.
2. Jos Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (20) 46 ja 47 artiklassa säädettyihin järjestelmiin kuuluva tuensaaja, johon sovelletaan myös täydentäviä ehtoja koskevia velvoitteita asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklan mukaisesti, 4 artiklassa tarkoitettuja ylivoimaista estettä ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta, ei jätä yhtenäishakemusta tämän artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun viimeiseen jättöpäivään mennessä, tukea vähennetään yhdellä prosentilla työpäivää kohti. Vähennys voi olla enintään 25 prosenttia. Vähennysprosenttia sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklan mukaisiin toimenpiteisiin liittyvien tukien kokonaismäärään, joka jaetaan rakenneuudistuksen ja uusiin lajikkeisiin siirtymisen osalta kolmella.
3. Edellä 4 artiklassa tarkoitettuja ylivoimaista estettä ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta yhtenäishakemuksen tai maksupyynnön muutoksen jättäminen komission asetuksen (EU) N:o 1306/2013 78 artiklan b alakohdan perusteella tälle vahvistaman viimeisen jättöpäivän jälkeen johtaa asianomaisten viljelylohkojen tosiasialliseen käyttöön liittyvien määrien vähentämiseen yhdellä prosentilla työpäivää kohti.
Yhtenäishakemusten tai maksupyyntöjen muutokset voidaan hyväksyä ainoastaan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuun yhtenäishakemuksen tai maksupyynnön viimeiseen mahdolliseen myöhästymispäivään asti. Jos kyseinen päivämäärä on kuitenkin aikaisempi tai sama kuin tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu yhtenäishakemuksen tai maksupyynnön muutosten viimeinen jättöpäivä, yhtenäishakemuksen tai maksupyynnön muutoksia ei hyväksytä kyseisen päivämäärän jälkeen
14 artikla
Tukioikeuksia koskevan hakemuksen jättäminen myöhässä
Edellä 4 artiklassa tarkoitettuja ylivoimaista estettä ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta tukioikeuksien myöntämistä tai tapauksen mukaan tukioikeuksien korottamista koskevan hakemuksen jättäminen komission asetuksen (EU) N:o 1306/2013 78 artiklan b alakohdan perusteella tälle vahvistaman viimeisen jättöpäivän jälkeen johtaa kyseisenä vuonna tuensaajalle maksettavien tukioikeuksien tai tapauksen mukaan tukioikeuksien arvon korotuksen osalta maksettavien määrien vähentämiseen kolmella prosentilla työpäivää kohti.
Jos tällainen viive on yli 25 vuorokautta, hakemusta ei oteta käsiteltäväksi eikä tuensaajalle myönnetä lainkaan tukioikeuksia tai tapauksen mukaan tukioikeuksien korotusta.
IV LUKU
SUORIEN TUKIEN JÄRJESTELMIIN JA MAASEUDUN KEHITTÄMISTOIMIIN LIITTYVIEN TUKIEN JA HALLINNOLLISTEN SEURAAMUSTEN LASKEMINEN YHDENNETYSSÄ HALLINTO- JA VALVONTAJÄRJESTELMÄSSÄ
1 JAKSO
Yleiset säännöt
15 artikla
Hallinnollisten seuraamusten soveltamista koskevat poikkeukset
1. Tässä luvussa säädettyjä hallinnollisia seuraamuksia ei sovelleta niihin tukihakemuksen tai maksupyynnön osiin, joiden osalta tuensaaja ilmoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle kirjallisesti tukihakemuksen tai maksupyynnön olevan virheellinen tai muuttuneen virheelliseksi sen jättämisen jälkeen, edellyttäen ettei tuensaajalle ole annettu tietoa toimivaltaisen viranomaisen aikomuksesta tehdä tarkastus paikalla eikä viranomainen ole jo ilmoittanut viljelijälle tukihakemukseen tai maksupyyntöön liittyvistä säännösten noudattamatta jättämisistä.
2. Tukihakemusta tai maksupyyntöä on mukautettava vastaamaan todellista tilannetta 1 kohdassa tarkoitettujen tuensaajan toimittamien tietojen perusteella.
16 artikla
Osan pinta-aloista jättäminen ilmoittamatta
1. Jos tuensaaja ei jonakin vuonna ilmoita kaikkia asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen alojen viljelylohkojaan ja ero toisaalta yhtenäishakemuksessa ja/tai maksupyynnössä ilmoitetun kokonaisalan ja toisaalta ilmoitetun alan ja ilmoittamattomien lohkojen kokonaisalan summan välillä on suurempi kuin kolme prosenttia ilmoitetusta pinta-alasta, tuensaajalle kyseisenä vuonna pinta-alaan liittyvissä tukijärjestelmissä tai tukitoimenpiteissä maksettavien pinta-alaan liittyvien suorien tukien ja/tai pinta-alaan liittyvän maaseudun kehittämistuen kokonaismäärästä vähennetään enintään kolme prosenttia riippuen poisjätön vakavuudesta.
Ensimmäisen alakohdan mukaisesti laskettavasta seuraamuksesta vähennetään 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti mahdollisesti sovellettujen hallinnollisten seuraamusten määrä.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan myös asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklassa säädettyihin järjestelmiin liittyviin tukiin, jos tuensaajaan sovelletaan täydentäviä ehtoja koskevia velvoitteita asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklan mukaisesti. Vähennysprosenttia sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklan mukaisiin toimenpiteisiin liittyvien tukien kokonaismäärään, joka jaetaan rakenneuudistuksen ja uusiin lajikkeisiin siirtymisen osalta kolmella.
3. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta asetuksen (EU) N:o 1307/2013 V osastossa säädetyssä pienviljelijäjärjestelmässä maksettaviin tukiin.
2 JAKSO
Pinta-alaan liittyvät tukijärjestelmät, lukuun ottamatta ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisiin maatalouskäytäntöihin myönnettävää tukea, tai pinta-alaan liittyvät tukitoimenpiteet
17 artikla
Yleisperiaatteet
1. Tämän jakson soveltamiseksi seuraavat viljelykasviryhmät on tapauksen mukaan erotettava toisistaan:
a)
perustukijärjestelmän mukaisten tukioikeuksien aktivoimiseksi tai yhtenäisen pinta-alatuen myöntämiseksi ilmoitetut alat;
b)
kutakin ilmoitettua alaa koskeva ryhmä muun sellaisen pinta-alaan liittyvän tukijärjestelmän tai tukitoimenpiteen soveltamiseksi, johon sovelletaan eri tukitasoa;
c)
muu käyttö -otsikon alla ilmoitetut alat.
2. Jos sama ala toimii useammassa kuin yhdessä pinta-alaan liittyvässä tukijärjestelmässä ja/tai pinta-alaan liittyvässä tukitoimenpiteessä jätettävän tukihakemuksen ja/tai maksupyynnön perustana, kyseinen ala on otettava erikseen huomioon kunkin tukijärjestelmän tai tukitoimenpiteen osalta.
18 artikla
Pinta-alaan liittyvän tuen laskentaperusteet
1. Perustukijärjestelmän, pienviljelijäjärjestelmän, uudelleenjakotuen, luonnonhaitta-alueiden tuen ja tarvittaessa nuorten viljelijöiden tukijärjestelmän mukaisten tukihakemusten osalta ja jäsenvaltion soveltaessa perustukijärjestelmää sovelletaan seuraavaa:
a)
ilmoitettujen tukioikeuksien lukumäärä vähennetään tuensaajan käytettävissä olevien tukioikeuksien lukumäärän mukaiseksi, jos ilmoitettujen tukioikeuksien lukumäärä ylittää tuensaajan käytettävissä olevien tukioikeuksien lukumäärän;
b)
ilmoitettu ala vähennetään alhaisimman määrän mukaiseksi, jos ilmoitettujen tukioikeuksien lukumäärän ja ilmoitetun pinta-alan välillä on ero.
Tätä kohtaa ei sovelleta tukioikeuksien myöntämisen ensimmäisenä vuonna.
2. Kun kyseessä on nuorten viljelijöiden tuki ja jäsenvaltio valitsee asetuksen (EU) N:o 1307/2013 50 artiklan 6, 7 ja 8 kohdassa vahvistetun maksumenetelmän; jos perustukijärjestelmässä tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmässä ilmoitettu pinta-ala ylittää jäsenvaltion mainitun asetuksen 50 artiklan 9 kohdan mukaisesti asettaman rajan, ilmoitettua alaa vähennetään kyseiseen rajaan.
3. Kun kyseessä on uudelleenjakotuki ja jos perustukijärjestelmässä tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmässä ilmoitettu pinta-ala ylittää jäsenvaltion asetuksen (EU) N:o 1307/2013 41 artiklan 4 kohdan mukaisesti asettaman rajan, ilmoitettua pinta-alaa vähennetään kyseiseen rajaan.
4. Kun kyseessä on luonnonhaitta-alueiden tuki ja jäsenvaltio valitsee asetuksen (EU) N:o 1307/2013 48 artiklan 4 kohdassa vahvistetun maksumenetelmän ja jos perustukijärjestelmässä tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmässä ilmoitettu pinta-ala ylittää jäsenvaltion asettaman enimmäishehtaarimäärän, ilmoitettua pinta-alaa vähennetään kyseiseen määrään.
5. Kun kyseessä ovat tukihakemukset ja/tai maksupyynnöt pinta-alaan liittyvissä tukijärjestelmissä tai tukitoimenpiteissä ja, jos jonkin viljelykasviryhmän määritetty pinta-ala on suurempi kuin tukihakemuksessa ilmoitettu ala, tukea laskettaessa käytetään ilmoitettua pinta-alaa.
6. Sanotun rajoittamatta 19 artiklan mukaisia hallinnollisia seuraamuksia, kun kyseessä ovat tukihakemukset ja/tai maksupyynnöt pinta-alaan liittyvissä tukijärjestelmissä tai tukitoimenpiteissä ja jos ilmoitettu pinta-ala ylittää 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun jonkin viljelykasviryhmän määritetyn pinta-alan, tuen laskentaperusteena on kyseisen viljelykasviryhmän määritetty pinta-ala.
Sanotun rajoittamatta asetuksen (EU) N:o 1306/2013 60 artiklan soveltamista, jos määritetyn kokonaispinta-alan ja asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III, IV ja V luvussa vahvistetuissa suoran tuen järjestelmissä tuen saamiseksi ilmoitetun kokonaisalan tai pinta-alaan liittyvässä tukitoimenpiteessä tuen saamiseksi ilmoitetun kokonaisalan välinen ero on kuitenkin enintään 0,1 hehtaaria, määritetty pinta-ala vahvistetaan yhtä suureksi kuin ilmoitettu pinta-ala. Tässä laskennassa otetaan huomioon ainoastaan liian suuriksi ilmoitetut pinta-alat 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun viljelykasviryhmän tasolla.
Toista alakohtaa ei sovelleta, jos ero on yli 20 prosenttia tuen saamiseksi ilmoitetusta kokonaispinta-alasta.
7. Perustukijärjestelmän mukaisen tuen laskennassa on otettava huomioon eri tukioikeuksien arvojen keskiarvo suhteessa vastaavaan ilmoitettuun pinta-alaan.
19 artikla
Hallinnolliset seuraamukset tapauksissa, joissa pinta-alat on ilmoitettu liian suuriksi
1. Jos tuen saamiseksi ilmoitettu ala missä tahansa pinta-alaan liittyvässä tukijärjestelmässä tai tukitoimenpiteessä ylittää jonkin 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun viljelykasviryhmän osalta 18 artiklan mukaisesti määritetyn pinta-alan, tuen laskentaperusteena käytetään määritettyä pinta-alaa, josta vähennetään todettu ero kaksinkertaisena, jos ero on yli kolme prosenttia tai yli kaksi hehtaaria, mutta enintään 20 prosenttia määritetystä pinta-alasta.
Jos ero on yli 20 prosenttia määritetystä pinta-alasta, kyseiselle viljelykasviryhmälle ei myönnetä pinta-alaan liittyvää suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea.
2. Jos ero on yli 50 prosenttia, kyseiselle viljelykasviryhmälle ei myönnetä pinta-alaan liittyvää suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea. Lisäksi tuensaajaan sovelletaan lisäseuraamusta, joka on yhtä suuri kuin suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen määrä, joka vastaa ilmoitetun pinta-alan ja 18 artiklan mukaisesti määritetyn pinta-alan välistä eroa.
3. Jos 1 ja 2 kohdassa tarkoitettua määrää ei voida havainnon tekemistä seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana täysin vähentää niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 57 artiklan 2 kohdan perusteella, jäännöksen maksaminen peruutetaan.
20 artikla
Puuvillan lajikohtaiseen tukeen liittyvät hallinnolliset seuraamukset
Jos todetaan, ettei tuensaaja täytä komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 (21) 61 artiklan 1 ja 2 kohdasta johtuvia velvoitteita, tuensaaja menettää oikeutensa asetuksen (EU) N:o 1307/2013 60 artiklan 2 kohdassa säädettyyn tuen korotukseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 19 artiklan mukaisesti sovellettavia hallinnollisia seuraamuksia. Lisäksi asianomaisen tuensaajan osalta vähennetään asetuksen (EU) N:o 1307/2013 57 artiklan mukaisesta puuvillan tukikelpoista hehtaaria kohden maksettavasta tuesta mainitun asetuksen 60 artiklan 2 kohdassa säädetty korotus, joka tuensaajalle olisi muutoin maksettu.
21 artikla
Hallinnolliset seuraamukset, muut kuin pinta-alan liian suureksi ilmoittamiset, asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osaston V luvun mukaisten nuorten viljelijöiden tukien osalta
1. Jos todetaan, ettei tuensaaja täytä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 50 artiklan 2 kohdassa ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 49 artiklassa tarkoitettuja velvoitteita, nuorille viljelijöille maksettavaa tukea ei makseta tai se perutaan kokonaisuudessaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 19 artiklan mukaisesti sovellettavia hallinnollisia seuraamuksia. Jos todetaan, että tuensaaja on esittänyt väärennettyjä todisteita velvoitteiden täyttämisen osoittamiseksi, sovelletaan lisäksi seuraamusta, joka on suuruudeltaan 20 prosenttia määrästä, jonka tuensaaja on saanut tai saisi muutoin asetuksen (EU) N:o 1307/2013 50 artiklan 1 kohdan mukaisena nuorten viljelijöiden tukena.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettujen aiheettomien maksujen ja hallinnollisten seuraamusten määrää ei voida havainnon tekemistä seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana täysin vähentää niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 57 artiklan 2 kohdan perusteella, jäännöksen maksaminen peruutetaan.
3 JAKSO
Tuki ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisille maatalouskäytännöille
22 artikla
Yleisperiaatteet
1. Tämän jakson soveltamiseksi seuraavat viljelykasviryhmät on tapauksen mukaan erotettava toisistaan:
a)
kukin pinta-alaryhmä, joka on ilmoitettu asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuksi tietyksi viljelykasviksi;
b)
pysyväksi nurmeksi ilmoitetut pinta-alat, jotka ovat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 45 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja ympäristön kannalta herkkiä alueita;
c)
muut kuin b alakohdassa tarkoitetut pysyväksi nurmeksi ilmoitetut pinta-alat; ja
d)
asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut ekologiseksi alaksi ilmoitetut pinta-alat.
2. Jos sama ala on ilmoitettu useampaan kuin yhteen viljelykasviryhmään, kyseinen ala on otettava erikseen huomioon kunkin viljelykasviryhmän osalta.
23 artikla
Ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisien maatalouskäytäntöjen tuen laskentaperusteet perustukijärjestelmässä tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmässä ilmoitettavien tukikelpoisten hehtaarien osalta
1. Kun jäsenvaltio soveltaa perustukijärjestelmää, sovelletaan seuraavaa:
a)
ilmoitettujen tukioikeuksien lukumäärä vähennetään tuensaajan käytettävissä olevien tukioikeuksien lukumäärän mukaiseksi, jos ilmoitettujen tukioikeuksien lukumäärä ylittää tuensaajan käytettävissä olevien tukioikeuksien lukumäärän;
b)
ilmoitettu ala vähennetään alhaisimman määrän mukaiseksi, jos ilmoitettujen tukioikeuksien lukumäärän ja ilmoitetun pinta-alan välillä on ero.
2. Jos perustuen tai yhtenäisen pinta-alatuen yhtenäishakemuksessa ilmoitettu pinta-ala ylittää määritetyn pinta-alan, käytetään määritettyä pinta-alaa laskettaessa ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisien maatalouskäytäntöjen viherryttämistukea, jäljempänä ’viherryttämistuki’, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 28 artiklan mukaisesti sovellettavia hallinnollisia seuraamuksia.
Jos perustukijärjestelmää tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää varten määritetyn pinta-alan kuitenkin todetaan olevan suurempi kuin tukihakemuksessa ilmoitettu pinta-ala, käytetään ilmoitettua pinta-alaa viherryttämistukea laskettaessa.
24 artikla
Viherryttämistuen vähennys, jos säännöksiä viljelyn monipuolistamisesta ei noudateta
1. Jos asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44 artiklassa edellytetään, että pääkasvin osuus kokonaispeltoalasta on enintään 75 prosenttia, mutta pääkasviryhmälle määritetyn peltoalan osuus on suurempi kuin 75 prosenttia, pinta-alaa, jota käytetään laskettaessa viherryttämistuki tämän asetuksen 23 artiklan mukaisesti, vähennetään 50 prosentilla määritetystä kokonaispeltoalasta, joka kerrotaan erotuksella.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu erotus on se pääkasviryhmän pinta-alan osuus, joka ylittää 75 prosentin osuuden määritetystä kokonaispeltoalasta suhteessa kokonaispinta-alaan, joka vaaditaan muiden viljelykasviryhmien osalta.
2. Jos asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44 artiklassa edellytetään, että kahden pääkasvin osuus määritetystä kokonaispeltoalasta on enintään 95 prosenttia, mutta kahdelle pääkasviryhmälle määritetyn peltoalan osuus on suurempi kuin 95 prosenttia, pinta-alaa, jota käytetään laskettaessa viherryttämistuki tämän asetuksen 23 artiklan mukaisesti, vähennetään 50 prosentilla määritetystä kokonaispeltoalasta, joka kerrotaan erotuksella.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu erotus on se näiden kahden pääkasviryhmän pinta-alan osuus, joka ylittää 95 prosentin osuuden määritetystä kokonaispeltoalasta suhteessa kokonaispinta-alaan, joka vaaditaan muiden viljelykasviryhmien osalta.
3. Jos asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44 artiklassa edellytetään, että pääkasvin osuus määritetystä kokonaispeltoalasta on enintään 75 prosenttia ja että kahden pääkasvin osuus on enintään 95 prosenttia, mutta pääkasviryhmälle määritetyn peltoalan osuus on suurempi kuin 75 prosenttia ja kahdelle pääkasviryhmälle määritetyn pinta-alan osuus on suurempi kuin 95 prosenttia, pinta-alaa, jota käytetään laskettaessa viherryttämistuki tämän asetuksen 23 artiklan mukaisesti, vähennetään 50 prosentilla määritetystä kokonaispeltoalasta, joka kerrotaan erotuksella.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu erotus on summa, joka saadaan laskettaessa yhteen 1 ja 2 kohdan mukaan lasketut erotukset. Erotuksen arvo ei kuitenkaan saa olla suurempi kuin 1.
4. Jos todetaan, ettei tuensaaja ole noudattanut tässä artiklassa tarkoitettua viljelyn monipuolistamista kolmeen vuoteen, pinta-ala, jolla viherryttämistuen laskemisessa käytettävää pinta-alaa seuraavina vuosina on vähennettävä 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti, on määritetty kokonaispeltoala, joka kerrotaan sovellettavalla erotuksella.
25 artikla
Viherryttämistuen vähennys, jos pysyvän nurmen vaatimuksia ei noudateta
1. Jos todetaan asetuksen (EU) N:o 1307/2013 45 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan mukaisten vaatimusten noudattamatta jättämistä, pinta-alasta, jota käytetään laskettaessa viherryttämistuki tämän asetuksen 23 artiklan mukaisesti, vähennetään se pinta-ala, jonka osalta on todettu asetuksen (EU) N:o 1307/2013 45 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan mukaisten vaatimusten noudattamatta jättämistä.
2. Jos todetaan delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 44 artiklassa tarkoitettujen velvoitteiden noudattamatta jättämistä, pinta-alasta, jota käytetään laskettaessa viherryttämistuki tämän asetuksen 23 artiklan mukaisesti, vähennetään se pinta-ala, jonka osalta on todettu delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 44 artiklassa tarkoitettujen velvoitteiden noudattamatta jättämistä.
3. Noudattamatta jättämisiä pidetään ”todettuina” silloin, kun ne havaitaan missä tahansa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 74 artiklan mukaisesti tehdyssä tarkastuksessa tai ne on saatettu toimivaltaisen valvontaviranomaisen tai maksajaviraston tietoon millä tahansa muulla tavalla.
26 artikla
Viherryttämistuen vähennys, jos ekologisen alan vaatimuksia ei noudateta
1. Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 1 kohdan mukaisesti vaadittava ekologinen ala, jäljempänä ’vaadittu ekologinen ala’, lasketaan määritetyn kokonaispeltoalan perusteella niin, että mukaan tarvittaessa asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 2 kohdan mukaisesti lasketaan mainitun asetuksen 46 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c, d, g ja h alakohdassa tarkoitetut määritetyt alat.
2. Jos vaadittu ekologinen ala ylittää määritetyn ekologisen alan, kun otetaan huomioon mainitun asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 3 kohdassa säädetty ekologisten alojen painotus, pinta-alaa, jota käytetään laskettaessa viherryttämistuki tämän asetuksen 23 artiklan mukaisesti, vähennetään - erotuksella kerrottuna - 50 prosentilla määritetystä kokonaispeltoalasta niin, että mukaan tarvittaessa asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 2 kohdan mukaisesti lasketaan mainitun asetuksen 46 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c, d, g ja h alakohdassa tarkoitetut määritetyt alat.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu erotus on vaaditun ekologisen alan ja vaaditusta ekologisesta alasta määritetyn ekologisen alan välisen erotuksen osuus.
3. Jos todetaan, ettei tuensaaja ole noudattanut tässä artiklassa kuvattuja ekologisen alan vaatimuksia kolmeen vuoteen, pinta-ala, jolla viherryttämistuen laskemisessa käytettävää pinta-alaa seuraavina vuosina on vähennettävä 2 kohdan mukaisesti, on erotuksella kerrottu määritetty kokonaispeltoala niin, että mukaan tarvittaessa asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 2 kohdan mukaisesti lasketaan mainitun asetuksen 46 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c, d, g ja h alakohdassa tarkoitetut määritetyt alat.
27 artikla
Viherryttämistuen enimmäisvähennys
1. Edellä 24 ja 26 artiklan mukaisesti laskettujen vähennysten hehtaareina ilmoitettu summa ei saa olla suurempi kuin määritetyn peltoalan hehtaarien kokonaismäärä niin, että mukaan lasketaan silloin, kun tätä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 2 kohdan mukaan sovelletaan, mainitun asetuksen 46 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c, d, g ja h alakohdassa tarkoitetut määritetyt alat.
2. Edellä 24 ja 26 artiklan mukaisesti laskettu kokonaisvähennys ei saa olla suurempi kuin 23 artiklan mukaisesti laskettu viherryttämistuki, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 28 artiklan mukaisesti sovellettavien hallinnollisten seuraamusten soveltamista.
28 artikla
Hallinnolliset seuraamukset viherryttämistuen osalta
1. Jos pinta-ala, jota on 23 artiklan mukaisesti käytettävä viherryttämistuen laskemisessa, eroaa pinta-alasta, jota on käytettävä viherryttämistuen laskemisessa 24-27 artiklan soveltamisen jälkeen, viherryttämistuki lasketaan jälkimmäisen pinta-alan mukaan niin, että siitä vähennetään todettu ero kaksinkertaisena, jos ero on yli kolme prosenttia tai yli kaksi hehtaaria, mutta enintään 20 prosenttia pinta-alasta, jota on käytettävä viherryttämistuen laskemisessa 24-27 artiklan soveltamisen jälkeen.
Jos ero on suurempi kuin 20 prosenttia, tukea ei myönnetä.
Jos ero on suurempi kuin 50 prosenttia, tukea ei myönnetä. Lisäksi tuensaajaan sovelletaan lisäseuraamusta, joka on sen tuen määrä, joka vastaa pinta-alan, jota on 23 artiklan mukaisesti käytettävä viherryttämistuen laskemisessa, ja pinta-alan, jota on käytettävä viherryttämistuen laskemisessa 24-27 artiklan soveltamisen jälkeen, välistä eroa.
2. Jos tuensaaja ei ilmoita koko pinta-alaansa peltoalaksi sillä seurauksella, että häneen olisi sovellettu vapautusta asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44, 45 ja 46 artiklassa säädetyistä velvoitteista, ja/tai hän ei ilmoita kaikkea pysyvää nurmeaan, joka on mainitun asetuksen 45 artiklan 1 kohdan mukaisesti ympäristön kannalta herkkää, ja ilmoittamaton pinta-ala on suuruudeltaan yli 0,1 hehtaaria, pinta-alaa, jota on käytettävä viherryttämistuen laskemisessa tämän asetuksen 24-27 artiklan soveltamisen jälkeen, on vähennettävä vielä 10 prosenttia.
3. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 77 artiklan 6 kohdan mukaisesti hallinnollista seuraamusta, joka lasketaan tämän artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti, ei sovelleta hakuvuosina 2015 ja 2016. Edellä 1 ja 2 kohdan mukaisesti laskettu hallinnollinen seuraamus on jaettava viidellä ja rajattava 20 prosenttiin siitä viherryttämistuen määrästä, johon asianomainen viljelijä olisi 23 artiklan mukaisesti ollut oikeutettu hakuvuonna 2017, sekä jaettava neljällä ja rajattava 25 prosenttiin samasta määrästä hakuvuonna 2018 ja siitä eteenpäin.
4. Jos 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti laskettujen hallinnollisten seuraamusten määrää ei voida havainnon tekemistä seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana täysin vähentää niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 57 artiklan 2 kohdan perusteella, jäännöksen maksaminen peruutetaan.
29 artikla
Vastaavia käytäntöjä koskevat säännöt
Tätä jaksoa sovelletaan soveltuvin osin asetuksen (EU) N:o 1307/2013 43 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin vastaaviin käytäntöihin.
4 JAKSO
Vapaaehtoinen tuotantosidonnainen tuki, joka perustuu eläintukijärjestelmien mukaisiin eläintukihakemuksiin, tai maaseudun kehittämistuki, joka perustuu eläimiin liittyvien tukitoimenpiteiden mukaisiin maksupyyntöihin
30 artikla
Laskentaperusta
1. Suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea ei missään tapauksessa myönnetä tukihakemuksessa tai maksupyynnössä ilmoitettua suuremmalle eläinmäärälle.
2. Tilalla olevia eläimiä pidetään määritettyinä ainoastaan, jos niitä koskevat tunnistetiedot on merkitty tukihakemukseen tai maksupyyntöön. Tunnistetut eläimet voidaan korvata ilman suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen saantioikeuden menettämistä edellyttäen, ettei toimivaltainen viranomainen ole vielä ilmoittanut tuensaajalle säännösten noudattamatta jättämisestä tukihakemuksessa tai maksupyynnössä eikä tuensaaja ole vielä saanut tietoa viranomaisen aikomuksesta tehdä tarkastus paikalla. Jos jäsenvaltio ei hyödynnä tukihakemuksettoman järjestelmän mahdollisuutta niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 78 artiklan b alakohdan perusteella, sen on varmistuttava kaikin tavoin siitä, mitkä eläimet kuuluvat tuensaajan tukihakemuksiin tai maksupyyntöihin.
3. Jos tukihakemuksessa tai maksupyynnössä ilmoitettu eläinten lukumäärä on suurempi kuin hallinnollisessa tai paikalla tehdyssä tarkastuksessa määritetty lukumäärä, suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen laskenta perustuu määritettyyn eläinmäärään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 31 artiklan soveltamista.
4. Jos havaitaan säännösten noudattamatta jättämisiä nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän osalta, sovelletaan seuraavaa:
a)
tilalla olevaa nautaeläintä, jonka toinen korvamerkki on hävinnyt, pidetään määritettynä, jos se tunnistetaan selkeästi ja yksilöllisesti asetuksen (EY) N:o 1760/2000 3 artiklan ensimmäisen kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitetun nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän kaikkien muiden osien perusteella;
b)
jos tilalla on yksi nautaeläin, jonka molemmat korvamerkit ovat hävinneet, sitä pidetään määritettynä, jos se voidaan tunnistaa rekisterin, eläinpassin, tietokannan tai muun asetuksessa (EY) N:o 1760/2000 säädetyn keinon perusteella, edellyttäen että eläintenpitäjä voi todistaa toteuttaneensa ennen paikalla tehtävästä tarkastuksesta ilmoittamista toimenpiteet tilanteen korjaamiseksi;
c)
jos havaitut säännösten noudattamatta jättämiset liittyvät virheellisiin rekisteri- tai eläinpassimerkintöihin, kyseisiä eläimiä pidetään ei-määritettyinä ainoastaan, jos tällaisia virheitä löydetään vähintään kahdessa tarkastuksessa 24 kuukauden aikana. Kaikissa muissa tapauksissa kyseisiä eläimiä pidetään ei-määritettyinä ensimmäisen havainnon jälkeen.
Nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmässä olevia ja siihen tehtäviä merkintöjä voidaan muuttaa milloin tahansa, jos havaitaan virheitä, jotka toimivaltainen viranomainen katsoo ilmeisiksi.
5. Tilalla olevaa lammas- tai vuohieläintä, jonka toinen korvamerkki on hävinnyt, pidetään määritettynä, jos se voidaan tunnistaa asetuksen (EY) N:o 21/2004 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti ensimmäisellä tunnistimella, edellyttäen että kaikki muut lammas- ja vuohieläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän vaatimukset täyttyvät.
31 artikla
Hallinnolliset seuraamukset eläintukijärjestelmissä tai eläimiin liittyvissä tukitoimenpiteissä ilmoitettujen eläinten osalta
1. Jos eläintukijärjestelmän mukaisessa tukihakemuksessa tai eläimiin liittyvän tukitoimenpiteen mukaisessa maksupyynnössä havaitaan 30 artiklan 3 kohdan mukaisesti eläinten ilmoitetun ja määritetyn lukumäärän välinen ero, tuen kokonaismäärää, joka tuensaajalle olisi kyseisen tukijärjestelmän tai tukitoimenpiteen osana voitu maksaa asianomaiselta hakuvuodelta, on vähennettävä tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti vahvistettavalla prosenttiosuudella, jos säännösten noudattamatta jättämistä havaitaan enintään kolmen eläimen kohdalla.
2. Jos säännösten noudattamatta jättämistä havaitaan useamman kuin kolmen eläimen kohdalla, tuen kokonaismäärää, joka tuensaajalle olisi voitu maksaa 1 kohdassa tarkoitetun tukijärjestelmän tai tukitoimenpiteen osana asianomaiselta hakuvuodelta, on vähennettävä seuraavasti:
a)
prosenttiosuudella, joka vahvistetaan 3 kohdan mukaisesti, jos se on enintään kymmenen prosenttia, tai
b)
jäljempänä 3 kohdan mukaisesti vahvistettavalla prosenttiosuudella kaksinkertaisena, jos se on yli 10 mutta enintään 20 prosenttia.
Jos 3 kohdan mukaisesti vahvistettava prosenttiosuus on yli 20 prosenttia, suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea, joka tuensaajalle olisi voitu maksaa 30 artiklan 3 kohdan mukaan, ei myönnetä tukijärjestelmän tai tukitoimenpiteen osana kyseiseltä hakuvuodelta.
Jos 3 kohdan mukaisesti vahvistettava prosenttiosuus on yli 50 prosenttia, suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea, joka tuensaajalle olisi voitu maksaa 30 artiklan 3 kohdan mukaan, ei myönnetä tukijärjestelmän tai tukitoimenpiteen osana kyseiseltä hakuvuodelta. Lisäksi tuensaajaan sovelletaan lisäseuraamusta, joka on yhtä suuri kuin määrä, joka vastaa ilmoitettujen eläinten ja 30 artiklan 3 kohdan mukaisesti määritetyn eläinten määrän välistä eroa. Jos kyseistä määrää ei voida havainnon tekemistä seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana täysin vähentää niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 57 artiklan 2 kohdan perusteella, jäännöksen maksaminen peruutetaan.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen prosenttiosuuksien vahvistamiseksi se eläintukijärjestelmän tai eläimiin liittyvän toimenpiteen osana ilmoitettujen eläinten lukumäärä, jonka osalta on havaittu noudattamatta jättämisiä, on jaettava eläintukijärjestelmän tai eläimiin liittyvän toimenpiteen osana määritettyjen eläinten lukumäärällä kyseisen hakuvuoden tukihakemuksen tai maksupyynnön osalta.
Jos jäsenvaltio hyödyntää tukihakemuksettoman järjestelmän mahdollisuuden niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 78 artiklan b alakohdan perusteella, mahdollisesti tukikelpoisia eläimiä, joita ei ole asianmukaisesti tunnistettu tai rekisteröity eläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmässä, on pidettävä eläiminä, joiden kohdalla on havaittu säännösten noudattamatta jättämistä.
32 artikla
Poikkeukset hallinnollisten seuraamusten soveltamisessa luonnonolosuhteiden vuoksi
Edellä 31 artiklassa säädettyjä hallinnollisia seuraamuksia ei sovelleta tapauksissa, joissa tuensaaja ei kykene noudattamaan tukikelpoisuusedellytyksiä, sitoumuksia tai muita velvoitteita karjaan tai laumaan vaikuttavien luonnonolosuhteiden vuoksi edellyttäen, että hän on ilmoittanut tästä kirjallisesti toimivaltaiselle viranomaiselle 10 työpäivän kuluessa eläinten määrän vähenemisen havaitsemisesta.
Rajoittamatta tosiasiallisten olosuhteiden huomioon ottamista yksittäisissä tapauksissa, toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä karjaan tai laumaan vaikuttavat luonnonolosuhteet,
a)
kun eläin on kuollut tautiin, tai
b)
kun eläin on kuollut onnettomuudessa, josta tuensaajaa ei voida pitää vastuullisena.
33 artikla
Lisäseuraamukset ja lisätoimenpiteet
1. Jäsenvaltiot voivat säätää kansallisista lisäseuraamuksista suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen myöntämismenettelyssä osallisina oleville välittäjille sen varmistamiseksi, että valvontavaatimuksia, ilmoitusvelvoitteet mukaan luettuina, noudatetaan.
2. Jos sellaisten yksiköiden, elinten tai järjestöjen antamien todisteiden osalta, jotka ovat muita kuin komission asetuksen (EU) N:o 1306/2013 78 artiklan c alakohdan perusteella vahvistamien sääntöjen mukaisia toimivaltaisia viranomaisia, virheellisen todisteen todetaan johtuvan vakavasta laiminlyönnistä tai olevan tahallinen, kyseisen jäsenvaltion on sovellettava asianmukaisia kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä seuraamuksia. Jos tällaisia sääntöjen noudattamatta jättämisiä havaitaan toistamiseen, asianomaisen yksikön, elimen tai järjestön oikeus antaa tukea koskevia todisteita on peruttava vähintään yhden vuoden ajaksi.
34 artikla
Nautaeläinten sähköiseen tietokantaan vietyjen tietojen muuttaminen ja korjaaminen
Ilmoitettujen nautaeläinten osalta 15 artiklaa sovelletaan nautaeläinten atk-pohjaiseen tietokantaan syötettyjen tietojen virheisiin ja poisjättöihin siitä lähtien, kun tukihakemus tai maksupyyntö on jätetty.
III OSASTO
MAASEUDUN KEHITTÄMISTOIMENPITEITÄ KOSKEVAT ERITYISSÄÄNNÖKSET
35 artikla
Muiden kuin pinta-alan kokoon tai eläinten lukumäärään liittyvien tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten tai muiden velvoitteiden noudattamatta jättäminen
1. Haettu tuki evätään tai se perutaan kokonaan, jos tukikelpoisuusperusteet eivät täyty.
2. Haettu tuki evättään tai se perutaan kokonaan tai osittain, jos seuraavia sitoumuksia tai muita velvoitteita ei noudateta:
a)
maaseudun kehittämisohjelmassa vahvistetut sitoumukset; tai
b)
tarvittaessa muut unionin tai kansallisessa lainsäädännössä taikka maaseudun kehittämisohjelmassa vahvistetut tukitoimeen liittyvät velvoitteet, erityisesti julkisia hankintoja, valtiontukea sekä muita pakollisia hoito- ja toimenpidevaatimuksia koskevat velvoitteet.
3. Päättäessään tuen epäämisen tai perumisen astetta 2 kohdassa tarkoitettujen sitoumusten tai muiden velvoitteiden noudattamatta jättämisen seurauksena jäsenvaltion on otettava huomioon 2 kohdassa tarkoitettujen tukiedellytysten noudattamatta jättämisen vakavuus, laajuus, kesto ja toistuvuus
Noudattamatta jättämisen vakavuus riippuu erityisesti noudattamatta jättämisen seurausten merkittävyydestä ottaen huomioon tavoitteet, joihin noudattamatta jätetyillä sitoumuksilla tai velvoitteilla pyrittiin.
Noudattamatta jättämisen laajuus riippuu erityisesti noudattamatta jättämisen vaikutuksesta koko toimeen.
Kesto riippuu erityisesti sen ajanjakson pituudesta, jonka vaikutukset jatkuvat, tai mahdollisuuksista kyseisten vaikutusten päättämiseen kohtuullisin keinoin.
Toistuvuus riippuu siitä, onko edellisten neljän vuoden aikana saman tuensaajan ja saman toimenpiteen tai toimityypin osalta koko ohjelmakaudella 2007-2013 tai vastaavanlaisen toimenpiteen osalta ohjelmakaudella 2014-2020 todettu noudattamatta jättämisiä.
4. Kun on kyse monivuotisista sitoumuksista tai maksuista, 3 kohdassa tarkoitettuihin perusteisiin perustuvat perumiset koskevat myös kyseisessä tukitoimessa edellisinä vuosina jo maksettuja määriä.
5. Jos kyseessä on 3 kohdassa tarkoitettuihin perusteisiin perustuvan yleisarvion mukaan vakava noudattamatta jättäminen, tuki evätään tai se perutaan kokonaisuudessaan. Lisäksi tuensaaja suljetaan saman toimenpiteen tai toimityypin mukaisesti maksettavan tuen ulkopuolelle sinä kalenterivuonna, jona havainto tehdään, ja sitä seuraavana kalenterivuonna.
6. Jos todetaan, että tuensaaja on esittänyt väärennettyjä todisteita tuen saamiseksi tai tuensaaja ei ole huolimattomuuttaan toimittanut tarvittavia tietoja, tuki evätään tai se perutaan kokonaisuudessaan. Lisäksi tuensaaja suljetaan saman toimenpiteen tai toimityypin mukaisesti maksettavan tuen ulkopuolelle sinä kalenterivuonna, jona havainto tehdään, ja sitä seuraavana kalenterivuonna.
7. Jos 1, 2, 4, 5 ja 6 kohdassa tarkoitettuja perumisia ja hallinnollisia seuraamuksia ei voida havainnon tekemistä seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana täysin vähentää niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 57 artiklan 2 kohdan perusteella, jäännöksen maksaminen peruutetaan.
36 artikla
Tuen keskeyttäminen
Maksajavirasto voi keskeyttää tiettyihin menoihin liittyvän tuen, jos on todettu hallinnolliseen seuraamukseen johtava sääntöjen noudattamatta jättäminen. Maksajavirasto lakkauttaa keskeytyksen heti, kun tuensaaja osoittaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, että tilanne on korjattu. Keskeyttäminen saa kestää enintään kolme kuukautta. Jäsenvaltiot voivat myös vahvistaa lyhyempiä enimmäisajanjaksoja sen mukaan, millainen toimen luonne on ja millaisia vaikutuksia kyseisellä noudattamatta jättämisellä on.
Maksajavirasto voi ainoastaan keskeyttää tuen, kun noudattamatta jättäminen ei estä saavuttamasta kyseisen toimen yleistä tarkoitusta, ja jos on odotettavissa, että tuensaaja pystyy korjaamaan tilanteen määritetyn enimmäisajanjakson aikana.
IV OSASTO
VALVONTAJÄRJESTELMÄ JA HALLINNOLLISET SEURAAMUKSET TÄYDENTÄVIEN EHTOJEN YHTEYDESSÄ
I LUKU
PYSYVÄN LAITUMEN SÄILYTTÄMINEN
37 artikla
Pysyvää laidunta koskevat velvoitteet
1. Jos todetaan, että asetuksen (EY) N:o 1122/2009 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu osuus on pienentynyt vuonna 2014 kansallisella tai alueellisella tasolla, asianomainen jäsenvaltio voi säätää, että tuensaajat, jotka hakevat mitä tahansa suorien tukien järjestelmien mukaista tukea vuonna 2015, eivät saa muuttaa pysyvänä laitumena olevan maan käyttötapaa ilman ennakkolupaa.
Jos havaitaan, että osuus on vähentynyt yli 5 prosenttia vuonna 2014, asianomaisen jäsenvaltion on säädettävä tällaisesta velvoitteesta.
Poiketen asetuksen (EY) N:o 1122/2009 2 artiklan toisen kohdan 2 alakohdassa olevasta määritelmästä, jos ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetun luvan edellytyksenä on, että jokin maa-ala perustetaan pysyväksi laitumeksi, tällaista maata on pidettävä pysyvänä laitumena käyttötavan muuttamisen ensimmäisestä päivästä lähtien. Kyseistä alaa on käytettävä heinäkasvien tai muiden nurmirehukasvien kasvattamiseen viiden perättäisen vuoden ajan käyttötavan muuttamispäivästä.
2. Edellä 1 kohdassa tuensaajille säädettyä velvoitetta ei sovelleta, jos tuensaaja on perustanut maata pysyväksi laitumeksi neuvoston asetusten (ETY) N:o 2078/92 (22), (EY) N:o 1257/1999 (23) ja (EY) N:o 1698/2005 mukaisesti.
3. Jos todetaan, että asetuksen (EY) N:o 1122/2009 3 artiklan 2 kohdassa säädettyä velvoitetta ei voida varmistaa vuonna 2014, asianomaisen jäsenvaltion on tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti toteutettavien toimenpiteiden lisäksi säädettävä kansallisella tai alueellisella tasolla, että tuensaajien, jotka hakevat mitä tahansa suorien tukien järjestelmien mukaista tukea vuonna 2015, on muutettava maa takaisin pysyväksi laitumeksi.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan ainoastaan sellaisiin tuensaajiin, joiden käytössä on maata, joka muutettiin pysyvästä laitumesta muulla tavalla käytettäväksi maaksi.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan maa-alaan, joka on muutettu tällä tavoin yhtenäishakemusten asetuksen (EY) N:o 1122/2009 11 artiklan 2 kohdan mukaiselle jättämiselle asianomaisessa jäsenvaltiossa vahvistettua viimeistä määräpäivää edeltäneiden 24 kuukauden kuluessa.
Tällaisessa tapauksessa viljelijöiden on muutettava kyseisen alan tietty prosenttiosuus takaisin pysyväksi laitumeksi tai perustettava tämänsuuruinen ala maata pysyväksi laitumeksi. Kyseinen prosenttiosuus on laskettava viljelijän muuttaman alan ja tasapainon palauttamiseksi tarvittavan alan perusteella.
Jos tällainen ala on siirretty sen jälkeen, kun sen käyttötapa muutettiin, ensimmäistä alakohtaa sovelletaan ainoastaan, jos siirto tehtiin 6 päivän toukokuuta 2004 jälkeen.
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1122/2009 2 artiklan toisen kohdan 2 alakohdassa säädetään, jotka on muutettu takaisin pysyväksi laitumeksi tai jotka on perustettu pysyvänä laitumena, pidetään takaisinmuuttamisen tai alojen perustamisen ensimmäisestä päivästä alkaen ’pysyvinä laitumina’. Kyseisiä aloja on käytettävä heinäkasvien tai muiden nurmirehukasvien kasvattamiseen viiden perättäisen vuoden ajan käyttötavan muuttamispäivästä.
4. Edellä olevia 1 ja 3 kohtaa sovelletaan ainoastaan vuonna 2015.
5. Jäsenvaltioiden on tehtävä tarkastuksia vuosina 2015 ja 2016 varmistaakseen, että 1 ja 3 kohtaa noudatetaan.
II LUKU
HALLINNOLLISTEN SEURAAMUSTEN LASKEMINEN JA SOVELTAMINEN
38 artikla
Noudattamatta jättämistä koskevat yleiset säännöt
1. ’Toistuvalla’ noudattamatta jättämisellä tarkoitetaan saman hoito- tai toimenpidevaatimuksen noudattamatta jättämistä useammin kuin kerran kolmen kalenterivuoden pituisella kaudella edellyttäen, että tuensaajalle on ilmoitettu aiemmasta noudattamatta jättämisestä ja että hänellä on tapauksen mukaan ollut mahdollisuus toteuttaa tarvittavat toimenpiteet mainitun aiemman noudattamatta jättämisen päättämiseksi. Noudattamatta jättämisen toistuvuuden määrittämiseksi otetaan huomioon asetuksen (EY) N:o 1122/2009 mukaisesti määritetyt noudattamatta jättämiset ja erityisesti asetuksen (EU) N:o 1306/2013 liitteessä II olevaan luetteloon sisältyvän hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koskevan toimenpidevaatimuksen 3 katsotaan vastaavan asetuksen (EY) N:o 73/2009 liitteessä II, sellaisena kuin se oli voimassa 21 päivänä joulukuuta 2013, mainittua lakisääteistä hoitovaatimusta 2.
2. Noudattamatta jättämisen ’laajuus’ määritetään ottaen erityisesti huomioon, onko noudattamatta jättämisellä kauaskantoisia vaikutuksia vai rajoittuuko se kyseiseen maatilaan.
3. Noudattamatta jättämisen ’vakavuus’ riippuu erityisesti noudattamatta jättämisen seurausten merkittävyydestä ottaen huomioon asianomaisen hoito- tai toimenpidevaatimuksen tavoitteet.
4. Noudattamatta jättämisen ’kesto’ riippuu erityisesti sen ajanjakson pituudesta, jonka vaikutukset jatkuvat, ja mahdollisuuksista saada kyseiset vaikutukset loppumaan kohtuullisin keinoin.
5. Tämän luvun soveltamiseksi noudattamatta jättämisiä pidetään määritettyinä, jos ne vahvistetaan missä tahansa tämän asetuksen mukaisesti tehdyssä tarkastuksessa tai tuodaan toimivaltaisen valvontaviranomaisen tai tapauksen mukaan maksajaviraston tietoon millä tahansa muulla tavalla.
39 artikla
Hallinnollisten seuraamusten laskenta ja soveltaminen, kun kyse on laiminlyönnistä
1. Jos havaittu noudattamatta jättäminen johtuu tuensaajan laiminlyönnistä, on sovellettava vähennystä. Vähennyksen on pääsääntöisesti oltava kolme prosenttia asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa ilmoitettujen tukien ja vuosittaisten palkkioiden kokonaismäärästä.
Maksajavirasto voi kuitenkin toimivaltaisen valvontaviranomaisen tarkastuskertomuksen arviointiosassa esittämän noudattamatta jättämisen merkittävyyttä koskevan arvion perusteella, ottaen huomioon 38 artiklan 1-4 kohdassa tarkoitetut perusteet, päättää alentaa kyseisen prosenttiosuuden yhteen prosenttiin tai korottaa sen viiteen prosenttiin ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta kokonaismäärästä tai, jos kyseistä hoito- tai toimenpidevaatimusta koskevat säännökset antavat mahdollisuuden lopettaa havaitun noudattamatta jättämisen tutkinnan taikka jos tuki myönnetään asetuksen (EU) N:o 1305/2013 17 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaisesti, olla soveltamatta vähennyksiä lainkaan.
2. Jos jäsenvaltio päättää olla soveltamatta asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 3 kohdan mukaista hallinnollista seuraamusta mutta tuensaaja oi korjaa tilannetta toimivaltaisen viranomaisen asettamassa määräajassa, hallinnollista seuraamusta sovelletaan.
Toimivaltaisen viranomaisen asettama määräaika saa jatkua enintään sitä vuotta seuraavan vuoden loppuun, jolloin havainto tehtiin.
3. Jos jäsenvaltio päättää käyttää asetuksen (EU) N:o 1306/2013 99 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä vaihtoehtoa mutta tuensaaja ei korjaa tilannetta toimivaltaisen viranomaisen asettamassa määräajassa, sovelletaan tämän artiklan 1 kohdassa säädetysti vähintään yhden prosentin vähennystä takautuvasti vuoteen, jolloin ensimmäinen havainto tehtiin varhaisvaroitusjärjestelmän käyttöönoton jälkeen, jos todetaan, ettei noudattamatta jättämistä ole korjattu enintään kolmen peräkkäisen vuoden aikana niin, että mukaan lasketaan myös kyseinen vuosi.
Toimivaltaisen viranomaisen asettama määräaika saa jatkua enintään sitä vuotta seuraavan vuoden loppuun, jolloin havainto tehtiin.
Noudattamatta jättämistä, jonka tuensaaja on korjannut asetetussa määräajassa, ei katsota noudattamatta jättämiseksi vahvistettaessa toistuvuutta 4 kohdan mukaisesti.
4. Kun sama noudattamatta jättäminen toistuu ensimmäisen kerran, 1 kohdan mukaisesti sovellettavaa vähennystä on korotettava kertoimella kolme, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tahallista noudattamatta jättämistä koskevien säännösten soveltamista.
Myöhempien toistumisten yhteydessä korotuskerrointa kolme on sovellettava joka kerran edellisen toistuvan noudattamatta jättämisen osalta vahvistettuun vähennykseen. Vähennys voi kuitenkin olla enintään 15 prosenttia 1 kohdassa tarkoitetusta kokonaismäärästä.
Kun 15 prosentin suuruinen enimmäisvähennys on saavutettu, maksajaviraston on ilmoitettava asianomaiselle tuensaajalle, että hänen katsotaan toimineen 40 artiklassa tarkoitetulla tavalla tahallisesti, jos sama säännösten noudattamatta jättäminen vielä havaitaan.
40 artikla
Hallinnollisten seuraamusten laskenta ja soveltaminen, kun on kyse tahallisesta noudattamatta jättämisestä
Jos tuensaaja on jättänyt säännöksiä noudattamatta tahallisesti, 39 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kokonaismäärään sovellettavan vähennyksen on pääsääntöisesti oltava 20 prosenttia kyseisestä kokonaismäärästä.
Maksajavirasto voi kuitenkin toimivaltaisen valvontaviranomaisen tarkastuskertomuksen arviointiosassa esittämän noudattamatta jättämisen merkittävyyttä koskevan arvion perusteella, ottaen huomioon 38 artiklan 1-4 kohdassa tarkoitetut perusteet, päättää alentaa kyseisen prosenttiosuuden vähintään 15 prosenttiin tai korottaa sen enintään 100 prosenttiin kyseisestä kokonaismäärästä.
41 artikla
Hallinnollisten seuraamusten kasaantuminen
Jos 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan 2 alakohdan b alakohdan mukainen säännösten noudattamatta jättäminen on myös 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan 2 alakohdan a alakohdan mukainen säännösten noudattamatta jättäminen, sovelletaan hallinnollisia seuraamuksia niiden sääntöjen mukaisesti, jotka komissio vahvistaa asetuksen (EU) 1306/2013 77 artiklan 8 kohdan a alakohdan perusteella.
V OSASTO
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
42 artikla
Täydentäviä ehtoja koskevat siirtymäsäännöt
1. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 nojalla täytäntöön pantavien toimenpiteiden tuensaajien täydentävien ehtojen velvoitteiden osalta sovelletaan tässä asetuksessa ja komission asetuksen (EU) N:o 1306/2013 perusteella antamissa täytäntöönpanosäädöksissä säädettyjä sääntöjä valvontajärjestelmästä ja hallinnollisista seuraamuksista.
2. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa sovelletaan valvontaviranomaisen velvollisuuteen toteuttaa tarvittavat toimet sen todentamiseksi, että tuensaaja on korjannut noudattamatta jättämisen, sellaisten täydentäviin ehtoihin liittyvien velvoitteiden noudattamatta jättämisten osalta, joihin ei sovellettu hallinnollisia seuraamuksia, koska ne kuuluivat asetuksen (EY) N:o 73/2009 23 artiklan 2 kohdassa tai asetuksen (EY) N:o 1698/2005 51 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun de minimis -säännön soveltamisalaan.
43 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetukset (EY) N:o 1122/2009 ja (EU) N:o 65/2011 1 päivästä tammikuuta 2015.
Näitä asetuksia sovelletaan kuitenkin edelleen seuraaviin:
a)
suorien tukien hakemukset, jotka on jätetty ennen 1 päivää tammikuuta 2015 alkavien palkkiokausien osalta;
b)
vuotta 2014 koskevat maksupyynnöt; ja
c)
valvontajärjestelmä ja hallinnolliset seuraamukset neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (24) 85 t ja 103 z artiklan mukaisten viljelijöiden täydentävien ehtojen velvoitteiden osalta.
44 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan niitä hakuvuosia tai palkkiokausia koskeviin tukihakemuksiin tai maksupyyntöihin, jotka alkavat 1 päivänä tammikuuta 2015 tai sen jälkeen.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 11 päivänä maaliskuuta 2014.