NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/585
ze dne 18. prosince 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy vymezující období krytí rizika marží
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 304 odst. 5 čtvrtý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rámec pro výpočet období krytí rizika marží používaných pro výpočet kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům by měl být vhodný jak pro instituce používající metodu interního modelu, tak pro instituce používající standardizované metody. Měl by rovněž odrážet změny podmínek na trhu, aby představoval správný obezřetnostní přístup, aniž by zároveň na tyto instituce uvaloval nepřiměřenou provozní zátěž.
(2)
Ačkoli se definice likvidačních období používaných ústředními protistranami liší od definice období krytí rizika marží používaných členy clearingového systému pro účely výpočtu kapitálových požadavků pro expozice vůči jejich klientům, ve své podstatě jsou oba pojmy velmi podobné. Likvidační období totiž odrážejí změny podmínek na trhu a zohledňují období pro uzavření smluv a transakcí. Odhady likvidačních období provedené ústředními protistranami by proto měly sloužit jako zástupný ukazatel období krytí rizika marží pro účely výpočtu kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům.
(3)
Používání likvidačních období by navíc zajistilo komplexní pokrytí všech druhů produktů a transakcí uvedených v čl. 301 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, u nichž clearing provádějí ústřední protistrany, a mělo by navíc tu výhodu, že by nevyžadovalo aktualizace tohoto nařízení v přenesené pravomoci, kdykoli by ústřední protistrana začala provádět clearing nového druhu produktu či transakce.
(4)
Na rozdíl od období krytí rizika marží zahrnují někdy likvidační období zveřejňovaná ústředními protistranami dodatečná období, jež mají umožnit novaci pozic vůči členovi clearingového systému, u něhož nedošlo k selhání. Jelikož jsou tato dodatečná období specifikem likvidačních období a neodrážejí rozdíly v riziku, jež členové clearingového systému podstupují, není nutné, aby byla doplňována k období krytí rizika marží, která mohou instituce použít při výpočtu svých kapitálových požadavků pro expozice vůči klientovi, pokud jednají jako členové clearingového systému.
(5)
Aby se zajistilo, že tyto odhady budou podléhat schválení ze strany orgánů dohledu, měla by být jako zástupné ukazatele pro období krytí rizika marží při výpočtu kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům povolena pouze likvidační období odhadovaná způsobilými ústředními protistranami, jak jsou definovány v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013.
(6)
Jelikož cílem období krytí rizika marží je zachytit změny tržní hodnoty skupiny transakcí se započtením v období od poslední výměny kolaterálu, jenž pokrývá skupinu transakcí se započtením s protistranou, u níž došlo k selhání, do okamžiku, kdy se transakce uzavřou a provede se opětovné zajištění (re-hedging) výsledného tržního rizika, a jelikož trhy mohou být v některé kalendářní dny uzavřeny, měla by být období krytí rizika marží vyjádřena v obchodních dnech. Zajistí se tak, že kapitálové požadavky k těmto transakcím budou plně odrážet rizika, jimž je instituce během období krytí rizika marží vystavena. Je proto vhodné stanovit, že období krytí rizika marží používané pro účely čl. 304 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 trvá minimálně pět obchodních dní, tj. déle než minimálních pět dní stanovených v tomto článku. Minimální období krytí rizika marží by se tak sjednotilo s ustanoveními části třetí hlavy II kapitoly 6 oddílu 6 nařízení (EU) č. 575/2013, která se týkají požadavků na použití metody interního modelu.
(7)
V souladu s čl. 304 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 575/2013 mohou instituce při výpočtu kapitálových požadavků pro své expozice vůči klientovi použít kratší období krytí rizika marží, avšak pouze pokud jednají jako členové clearingového systému. Proto se pravidla pro období krytí rizika marží, která podle těchto ustanovení mohou instituce použít, neuplatní, pokud instituce vypočítávají své kapitálové požadavky pro expozice vůči klientům, ale nejednají v případě těchto expozic jako členové clearingového systému. Nezáleží přitom na tom, zda tyto instituce uplatňují metodu interního modelu, či nikoli, ani na tom, zda je u příslušných expozic vůči klientům clearing prováděn centrálně, či nikoli.
(8)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán pro bankovnictví.
(9)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (2),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Období krytí rizika marží pro skupiny transakcí se započtením, která instituce mohou použít po účely čl. 304 odst. 3 až 4 nařízení (EU) č. 575/2013, musejí být stanovena v souladu s odstavci 2 a 3 tohoto článku.
2. Pokud příslušná skupina transakcí se započtením zahrnuje transakce, jejichž clearing provádí způsobilá ústřední protistrana definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013, představuje období krytí rizika marží, jež může instituce použít, to z následujících období, které je delší:
a)
pět obchodních dnů;
b)
nejdelší likvidační období smluv nebo transakcí, jež jsou součástí skupiny transakcí se započtením, zveřejněné v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) bodem vi) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 153/2013 (3) způsobilou ústřední protistranou, která provádí clearing těchto smluv nebo transakcí.
Pro účely prvního pododstavce písm. b), zahrnuje-li zveřejněné likvidační období dodatečné období za účelem novace pozic vůči členovi clearingového systému, u něhož nedošlo k selhání, se toto dodatečné období nezahrnuje do období, které instituce použijí jako období krytí rizika marží.
3. Pokud příslušná skupina transakcí se započtením zahrnuje transakce, jejichž clearing neprovádí způsobilá ústřední protistrana definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013, je délka období krytí rizika marží, jež může instituce použít, nejméně deset obchodních dnů.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. prosince 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) 2015/585,
annettu 18 päivänä joulukuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 täydentämisestä riskivakuusjaksojen määrittämistä koskevilla teknisillä sääntelystandardeilla
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (1) ja erityisesti sen 304 artiklan 5 kohdan neljännen alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Riskivakuusjaksojen laskentakehyksen, jota määritysosapuolet käyttävät laskiessaan omien varojen vaatimuksia asiakkaisiinsa liittyviin vastuisiin nähden, olisi sovelluttava sekä sisäisen mallin menetelmää käyttäville laitoksille että vakioituja menetelmiä käyttävillä laitoksille. Siinä olisi myös otettava huomioon muutokset markkinaolosuhteissa, jotta se muodostaisi vakavaraisuuden kannalta järkevän lähestymistavan aiheuttamatta kuitenkaan kohtuutonta operatiivista rasitetta kyseisille laitoksille.
(2)
Keskusvastapuolten käyttämien realisointiaikojen määritelmä ei vastaa identtisesti määritelmää riskivakuusjaksoista, joita määritysvastapuolet käyttävät laskiessaan omien varojen vaatimuksia asiakkaisiinsa liittyviin vastuisiin nähden, mutta substanssinsa puolesta ne vastaavan hyvin pitkälti toisiaan. Realisointiajoissa otetaan huomioon muutokset markkinaolosuhteissa sekä sopimusten ja liiketoimien sulkemisajat. Keskusvastapuolten arvioita realisointiajoista olisi sen vuoksi käytettävä riskivakuusjaksojen korvikkeina (proxy) laskettaessa määritysosapuolten omien varojen vaatimuksia asiakkaisiin liittyviin vastuisiin nähden.
(3)
Realisointiaikojen käyttäminen varmistaisi myös sen, että kaikentyyppiset asetuksen (EU) N:o 575/2013 301 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut keskusvastapuolten selvittämät tuotteet ja liiketoimet voidaan kattaa, ja siitä olisi myös se etu, ettei tätä delegoitua asetusta tarvitsisi päivittää joka kerta, kun keskusvastapuoli alkaa selvittää uudentyyppistä tuotetta tai liiketointa.
(4)
Riskivakuusjaksoista poiketen keskusvastapuolten ilmaisemat realisointiajat sisältävät joskus lisäaikoja positioiden uudistamiseksi määritysosapuolelle, joka ei ole maksukyvytön. Koska nämä lisäajat liittyvät realisointiaikojen tarkoituksiin eikä niissä oteta huomioon eroja suhteessa määritysosapuolten riskeihin, niitä ei tarvitse lisätä riskivakuusjaksoihin, joita laitokset voivat käyttää omien varojen vaatimusten laskemiseen asiakkaaseen liittyviin vastuisiinsa nähden toimiessaan määritysosapuolina.
(5)
Sen varmistamiseksi, että tällaiset arviot ovat valvontaviranomaisten hyväksymiä, ainoastaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 88 alakohdassa määriteltyjen ehdot täyttävien keskusvastapuolten arvioimat realisointiajat olisi sallittava korvikkeina riskivakuusjaksoille, joita määritysosapuolet käyttävät laskiessaan omien varojen vaatimuksia asiakkaisiinsa liittyviin vastuisiin nähden.
(6)
Koska riskivakuusjaksojen tarkoituksena on ottaa huomioon muutokset liiketoimien nettoutusryhmän markkina-arvossa ajanjaksolla, joka alkaa viimeisimmästä maksukyvyttömän vastapuolen kanssa toteutettavien liiketoimien nettoutusryhmää kattavan vakuuden toimittamisesta ja päättyy siihen, että liiketoimet suljetaan ja siitä aiheutuva markkinariski suojataan uudelleen, ja koska markkinat voivat olla suljettuina tiettyinä kalenteripäivinä, riskivakuusjaksot olisi ilmaistava pankkipäivinä. Näin varmistetaan, että kyseisiin liiketoimiin liittyvässä omien varojen vaatimuksessa otetaan täysin huomioon laitokseen riskivakuusjakson aikana kohdistuvat riskit. Tämän vuoksi olisi säädettävä, että asetuksen (EU) N:o 575/2013 304 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi käytettävä riskivakuusjakson vähimmäisraja on 5 pankkipäivää eli pidempi kuin mainitussa artiklassa säädetty viiden päivän vähimmäisraja. Riskivakuusjakson vähimmäisraja olisi tällöin myös linjassa asetuksen (EU) N:o 575/2013 kolmannen osan II osaston 6 luvun 6 jakson säännösten kanssa, jotka sisältävät vaatimukset sisäisen mallin menetelmän käytöstä.
(7)
Lyhyempiä riskivakuusjaksoja, joita laitokset voivat soveltaa laskiessaan omien varojen vaatimuksia asiakkaaseen liittyviin vastuisiinsa nähden, voidaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 304 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisesti soveltaa ainoastaan silloin kun laitokset toimivat määritysosapuolina. Näin ollen sääntöjä riskivakuusjaksoista, joita laitokset voivat käyttää kyseisten säännösten mukaisesti, ei sovelleta tapauksissa, joissa laitokset laskevat omien varojen vaatimukset asiakkaaseen liittyviin vastuisiin nähden toimimatta määritysosapuolena kyseisten vastuiden osalta. Tämä pätee riippumatta siitä, soveltavatko laitokset sisäisen mallin menetelmää vai eivät ja ovatko asiakkaisiin liittyvät vastuut keskitetysti selvitettyjä vai eivät.
(8)
Tämä asetus perustuu teknisten sääntelystandardien luonnoksiin, jotka Euroopan pankkiviranomainen on toimittanut komissiolle.
(9)
Euroopan pankkiviranomainen on järjestänyt avoimet julkiset kuulemiset teknisten sääntelystandardien luonnoksista, joihin tämä asetus perustuu, analysoinut niihin mahdollisesti liittyviä kustannuksia ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 (2) 37 artiklan mukaisesti perustetulta pankkialan osallisryhmältä,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Nettoutusryhmän riskivakuusjaksot, joita laitokset voivat käyttää asetuksen (EU) N:o 575/2013 304 artiklan 3 ja 4 kohdan soveltamiseksi, määritetään tämän artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti.
2. Jos asianomaiseen nettoutusryhmään kuuluu asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 88 alakohdassa määritellyn ehdot täyttävän keskusvastapuolen kanssa selvitettyjä liiketoimia, laitosten käyttämän riskivakuusjakson on oltava pidempi seuraavista:
a)
viisi pankkipäivää;
b)
nettoutusryhmään kuuluvien sopimusten tai liiketoimien pisin realisointiaika, jonka ehdot täyttävä keskusvastapuoli, jonka kanssa kyseiset sopimukset tai liiketoimet on selvitetty, on ilmaissut komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 153/2013 (3) 10 artiklan 1 kohdan b alakohdan vi alakohdan mukaisesti.
Ensimmäisen alakohdan b alakohdan soveltamiseksi tapauksissa, joissa ilmaistu realisointiaika sisältää lisäajan positioiden uudistamiseksi määritysosapuolelle, joka ei ole maksukyvytön, kyseinen lisäaika on jätettävä pois laitosten riskivakuusjaksona käyttämästä ajasta.
3. Jos asianomaiseen nettoutusryhmään kuuluu liiketoimia, joita ei selvitetty asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 88 alakohdassa määritellyn ehdot täyttävän keskusvastapuolen kanssa, laitosten käyttämän riskivakuusjakson on oltava vähintään kymmenen pankkipäivää.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 18 päivänä joulukuuta 2014.