PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE(EU) č. 427/2014
ze dne 25. dubna 2014,
kterým se stanoví postup schvalování a certifikace inovativních technologií ke snižování emisí CO2 z lehkých užitkových vozidel podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nová lehká užitková vozidla v rámci integrovaného přístupu Unie ke snižování emisí CO2 z lehkých vozidel (1), a zejména na čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Za účelem podpory vývoje a včasného prosazení nových a vyspělých technologií ke snižování emisí CO2 z vozidel poskytuje nařízení (EU) č. 510/2011 výrobcům a dodavatelům možnost požádat o schválení některých inovativních technologií přispívajících ke snižování emisí CO2 z nových lehkých užitkových vozidel. Proto je třeba vyjasnit kritéria pro určení technologií způsobilých ke schválení jako ekologické inovace podle uvedeného nařízení.
(2)
Je vhodné vzít v úvahu zkušenosti získané po zavedení systému pro inovativní technologie pro osobní automobily podle prováděcího nařízení Komise (EU) č. 725/2011 (2) a uplatnit stejná kritéria způsobilosti pro lehká užitková vozidla. V případě lehkých užitkových vozidel, která jsou vyráběna a schvalována jako typ ve více stupních, by se však mělo postupovat odlišně. Pro tato vozidla je vhodné omezit certifikaci snížení emisí CO2 na ekologické inovace instalované na základní vozidlo.
(3)
Podle čl. 12 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 510/2011 technologie, které jsou součástí integrovaného přístupu Unie uvedeného ve dvou sděleních Komise ze dne 7. února 2007 (3) a které upravují právní předpisy Unie, nebo jiné technologie, jež jsou povinné podle právních předpisů Unie, nejsou způsobilé ke schválení jako ekologické inovace podle uvedeného nařízení. Tyto technologie zahrnují systémy monitorování tlaku v pneumatikách, valivý odpor pneumatik a ukazatele rychlostních stupňů spadající do oblasti působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 661/2009 (4), a pokud jde o valivý odpor pneumatik, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1222/2009 (5).
(4)
Technologie, které jsou již po určitou dobu na trhu široce dostupné, nelze považovat za inovativní ve smyslu článku 12 nařízení (EU) č. 510/2011, a neměly by být tudíž způsobilé ke schválení jako ekologické inovace. S cílem zajistit úplný soulad s prováděcím nařízením (EU) č. 725/2011 je vhodné stanovit, že způsobilé ke schválení jako ekologické inovace by měly být pouze technologie, jimiž jsou vybavena maximálně 3 % všech lehkých užitkových vozidel zaregistrovaných v roce 2009. Tyto limity by měly být podrobeny přezkumu nejpozději v roce 2016.
(5)
Pro účely podpory technologií s nejvyšším potenciálem pro snižování emisí CO2 z lehkých užitkových vozidel, a zejména vývoje inovačních technik pohonu, by měly být způsobilé pouze takové technologie, které přímo souvisejí s přepravní funkcí vozidla a významně přispívají ke zlepšení celkové spotřeby energie vozidla. Technologie, které jsou z hlediska tohoto účelu přídatné nebo zaměřené na zvýšení pohodlí řidiče či spolucestujících, by způsobilé být neměly.
(6)
Podle nařízení (EU) č. 510/2011 mohou žádosti podávat výrobci i dodavatelé. Žádost by měla obsahovat potřebné důkazy o splnění kritérií způsobilosti v celém rozsahu, včetně metody měření snížení emisí CO2 dosaženého použitím dané inovativní technologie.
(7)
Mělo by být možné měřit snížení emisí CO2 dosažené použitím ekologické inovace na uspokojivé úrovni přesnosti. Této přesnosti lze dosáhnout pouze tehdy, sníží-li se emise o 1 g CO2/km či více.
(8)
Pokud snížení emisí CO2 pomocí určité technologie závisí na chování řidiče nebo na jiných faktorech, které jsou mimo kontrolu žadatele, neměla by tato technologie být v zásadě způsobilá ke schválení jako ekologická inovace, pokud nelze z pádných a nezávislých statistických důkazů vyvodit ověřitelné předpoklady ohledně průměrného chování řidičů.
(9)
Standardní zkušební cyklus používaný pro měření emisí CO2 z určitého vozidla v rámci schvalování typu neprokáže veškeré snížení emisí, které lze přičítat určitým technologiím. Pro vytvoření patřičných pobídek k inovacím by mělo být pro výpočet celkového snížení emisí CO2 bráno v úvahu pouze snížení, které nezachycuje standardní zkušební cyklus.
(10)
Při prokazování snížení emisí CO2 by mělo být provedeno srovnání stejných vozidel vybavených danou ekologickou inovací a bez této inovace. Zkušební metoda by měla zajistit ověřitelná, opakovatelná a srovnatelná měření. V zájmu zajištění rovných podmínek a při neexistenci dohodnutého a realističtějšího jízdního cyklu by měly být jako společný referenční základ používány jízdní režimy v novém evropském jízdním cyklu stanoveném v nařízení Komise (ES) č. 692/2008 (6). Zkušební metoda by měla být založena na měřeních na vozidlovém dynamometru nebo s použitím modelace či simulace tam, kde by tyto metody poskytly lepší a přesnější výsledky.
(11)
Komise by měla stanovit pokyny k přípravě žádosti ke zkušebním metodám, které by měly být pravidelně aktualizovány, aby zohledňovaly zkušenosti získané při posuzování různých žádostí.
(12)
Podle nařízení (EU) č. 510/2011 musí být k žádosti přiložena zpráva o ověření provedeném nezávislým a autorizovaným subjektem. Tímto subjektem by měla být technická zkušebna kategorie A nebo B uvedená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (7). Avšak pro zajištění nezávislosti uvedeného subjektu by neměly být považovány za nezávislý a autorizovaný subjekt ve smyslu tohoto nařízení technické zkušebny určené v souladu s čl. 41 odst. 6 uvedené směrnice. Uvedený subjekt by měl spolu se zprávou o ověření poskytnout příslušné důkazy o své nezávislosti na žadateli.
(13)
Pro zajištění efektivní registrace a monitorování konkrétního snížení emisí z jednotlivých vozidel by měla být snížení emisí certifikována v rámci schvalování typu vozidla a celkové snížení emisí by mělo být uvedeno v prohlášení o shodě v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES.
(14)
Komise by měla mít možnost provádět ad hoc ověření certifikovaných celkových snížení emisí u jednotlivých vozidel. V případě, kdy je zřejmé, že certifikovaná snížení emisí neodpovídají úrovni snížení emisí vyplývajících z rozhodnutí o schválení určité technologie jako ekologické inovace, by Komise měla mít možnost nepřihlížet k certifikovaným snížením emisí CO2 při výpočtu průměrných specifických emisí CO2. Výrobci by však měla být poskytnuta určitá omezená lhůta, během níž by mohl prokázat, že jsou certifikované hodnoty správné.
(15)
Pro zajištění transparentního postupu týkajícího se žádostí by měly být zpřístupněny veřejnosti souhrnné informace o žádostech o schválení inovativních technologií a zkušebních metod. Po schválení by měly být zkušební metody veřejně přístupné. Výjimky z práva přístupu veřejnosti k dokumentům stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (8) se použijí přiměřeně.
(16)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví postup pro podávání žádostí, posuzování, schvalování a certifikaci týkající se inovativních technologií snižujících emise CO2 z lehkých užitkových vozidel podle článku 12 nařízení (EU) č. 510/2011.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Jakákoliv technologie spadající do oblasti působnosti těchto opatření není považována za inovativní technologii:
a)
zvýšení účinnosti klimatizačních systémů;
b)
systémy monitorování tlaku v pneumatikách spadající do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 661/2009;
c)
valivý odpor pneumatik spadající do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 661/2009 a nařízení (ES) č. 1222/2009;
d)
ukazatele rychlostních stupňů spadající do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 661/2009;
e)
používání biopaliv.
2. Žádost může být podána podle tohoto nařízení ve vztahu k technologii za předpokladu splnění těchto podmínek:
a)
touto technologií byla vybavena maximálně 3 % všech nových lehkých užitkových vozidel zaregistrovaných v roce 2009;
b)
tato technologie se týká komponent, které jsou nezbytné pro účinné fungování daného vozidla, a je slučitelná se směrnicí 2007/46/ES.
3. V případě dokončených vozidel se pro certifikaci snížení emisí CO2 podle článku 11 berou v úvahu pouze ekologické inovace, kterými je vybaveno základní vozidlo, které získalo schválení typu ES jako neúplné vozidlo.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„inovativní technologií“ se rozumí technologie nebo kombinace technologií s podobnými technickými prvky a charakteristikami (inovativní technologický soubor), kde lze snížení emisí CO2 prokázat pomocí jedné zkušební metody a kde každá jednotlivá technologie, která je součástí kombinace technologií, spadá do oblasti působnosti uvedené v článku 2;
2)
„dodavatelem“ se rozumí výrobce určité inovativní technologie odpovědný za zajištění shodnosti výroby nebo jeho pověřený zástupce v Unii či dovozce;
3)
„žadatelem“ se rozumí výrobce nebo dodavatel podávající žádost o schválení určité inovativní technologie jako ekologické inovace;
4)
„ekologickou inovací“ se rozumí inovativní technologie společně se zkušební metodou, které schválila Komise v souladu s tímto nařízením;
5)
„nezávislým a autorizovaným subjektem“ se rozumí technická zkušebna kategorie A nebo kategorie B uvedená v čl. 41 odst. 3 písm. a) a b) směrnice 2007/46/ES splňující požadavky stanovené v článku 42 uvedené směrnice, s výjimkou technických zkušeben určených v souladu s čl. 41 odst. 6 uvedené směrnice.
6)
„standardním vozidlem“ se rozumí vozidlo, které se porovnává s vozidlem vybaveným inovativní technologií za účelem prokázání snížení CO2 prostřednictvím ekologické inovace.
Článek 4
Žádost
1. Žádost o schválení inovativní technologie jako ekologické inovace se podává Komisi písemně. Žádost a veškerá podkladová dokumentace se podává též elektronickou poštou nebo na nosiči elektronických dat nebo prostřednictvím serveru spravovaného Komisí. V písemné žádosti je uveden seznam podkladové dokumentace.
2. Žádost obsahuje tyto informace:
a)
kontaktní údaje žadatele;
b)
popis dané inovativní technologie a způsob, jakým je instalována na vozidle, včetně důkazů, že daná technologie spadá do oblasti působnosti uvedené v článku 2;
c)
souhrnný popis inovativní technologie, včetně podrobných informací potvrzujících splnění podmínek stanovených v čl. 2 odst. 2, a zkušební metody uvedené v písmenu e) tohoto odstavce; tento popis se při podání žádosti Komisi zveřejní;
d)
předběžné určení jednotlivých vozidel, která mohou být vybavena danou inovativní technologií nebo jejichž vybavení danou inovativní technologií se zamýšlí, a odhadované snížení emisí CO2 dosažené u těchto vozidel na základě použití dané inovativní technologie;
e)
metodu, která bude použita pro prokázání snížení emisí CO2 prostřednictvím dané inovativní technologie, nebo pokud Komise tuto metodu již schválila, odkaz na schválenou metodu;
f)
důkaz toho, že
i)
snížení emisí dosažené použitím dané inovativní technologie splňuje limit uvedený v čl. 9 odst. 1, s ohledem na opotřebení technologie po určité době,
ii)
inovativní technologie nepodléhá standardnímu zkušebnímu cyklu měření CO2 uvedenému v čl. 12 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 510/2011, jak je uvedeno v čl. 9 odst. 2 tohoto nařízení,
iii)
žadatel odpovídá za snížení emisí CO2 pomocí dané inovativní technologie, jak je uvedeno v čl. 9 odst. 3;
g)
zprávu o ověření provedeném nezávislým a autorizovaným subjektem, jak je uvedeno v článku 7.
Článek 5
Standardní vozidlo a vozidlo s ekologickou inovací
1. Pro účely prokázání emisí CO2 uvedeného v článku 8 žadatel určí:
a)
vozidlo s ekologickou inovací, které má být vybaveno danou inovativní technologií;
b)
standardní vozidlo, které nemá být vybaveno danou inovativní technologií, ale které je ve všech ostatních aspektech totožné s vozidlem s ekologickou inovací.
2. V případě, že je inovativní technologií vybaveno nedokončené vozidlo, standardní vozidlo uvedené v odstavci 1 musí odpovídat stavu dokončení vozidla s ekologickou inovací.
3. Pokud lze podle názoru žadatele prokázat údaje uvedené v článcích 8 a 9 bez použití standardního vozidla a vozidla s ekologickou inovací, jak je uvedeno v odstavci 1 tohoto článku, žádost obsahuje nezbytné informace zdůvodňující tento závěr a metodu poskytující rovnocenné výsledky.
Článek 6
Zkušební metoda
1. Zkušební metoda uvedená v čl. 4 odst. 2 písm. e) poskytne výsledky, které jsou ověřitelné, opakovatelné a srovnatelné. Je schopna reálně prokázat statisticky významné snížení emisí CO2 pomocí dané inovativní technologie a v příslušných případech vezme v úvahu vzájemné působení s ostatními ekologickými inovacemi.
2. Komise zveřejní pokyny k přípravě zkušebních metod pro různé potenciální inovativní technologie splňujících kritéria uvedená v odstavci 1.
Článek 7
Zpráva o ověření
1. Zprávu o ověření uvedenou v čl. 4 odst. 2 písm. g) zpracuje nezávislý a autorizovaný subjekt, který není součástí společnosti žadatele či není jinak s touto společností spojen.
2. Pro účely zprávy o ověření nezávislý a autorizovaný subjekt
a)
ověří splnění kritérií způsobilosti uvedených v čl. 2 odst. 2;
b)
ověří, zda informace poskytnuté v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. f) splňují kritéria stanovená v článku 9;
c)
ověří, zda je zkušební metoda uvedená v čl. 4 odst. 2 písm. e) vhodná pro certifikaci snížení emisí CO2 dosaženého pomocí inovativní technologie u příslušných vozidel uvedených v čl. 4 odst. 2 písm. d) a splňuje minimální požadavky uvedené v čl. 6 odst. 1;
d)
ověří, zda je inovativní technologie slučitelná s příslušnými specifikovanými požadavky pro schválení typu vozidla;
e)
prohlásí, že splňuje požadavek uvedený v odstavci 1.
Pro účely písmene c) nezávislý a autorizovaný subjekt poskytne zkušební protokoly použité pro ověření.
3. Pro účely certifikace snížení emisí CO2 v souladu s článkem 11 zpracuje nezávislý a autorizovaný subjekt na žádost výrobce zprávu o vzájemném působení několika ekologických inovací, jimiž je vybaven jeden typ, varianta nebo verze vozidla.
Zpráva uvede snížení emisí CO2 dosažené pomocí různých ekologických inovací s ohledem na dopad jejich vzájemného působení.
4. Zpráva o ověření se může omezit pouze na zkušební protokoly uvedené v druhém pododstavci odst. 2, pokud žadatel zakládá svoji žádost na údajích a předpokladech, které byly schváleny Komisí nebo jsou zahrnuty do pokynů uvedených v čl. 6 odst. 2.
Článek 8
Prokázání emisí CO2
1. U řady vozidel zastupujících jednotlivá vozidla uvedená v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. d) se prokazují tyto emise CO2:
a)
emise CO2 ze standardního vozidla a z vozidla s ekologickou inovací vybaveného fungující inovativní technologií vyplývající z použití metody uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. e);
b)
emise CO2 ze základního vozidla a z vozidla s ekologickou inovací vybaveného fungující inovativní technologií vyplývající z použití standardního zkušebního cyklu uvedeného v čl. 12 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 510/2011.
Prokázání emisí CO2 v souladu s písmeny a) a b) prvního pododstavce se provádí za zkušebních podmínek stejných u všech zkoušek.
2. Celkové snížení emisí u jednotlivých vozidel představuje rozdíl mezi emisemi prokázanými v souladu s odst. 1 prvním pododstavcem písm. a).
V případě, že se vyskytne rozdíl mezi emisemi prokázanými v souladu s odst. 1 prvním pododstavcem písm. b), odečte se tento rozdíl od celkového snížení emisí prokázaného v souladu s odst. 1 prvním pododstavcem písm. a).
Článek 9
Kritéria způsobilosti
1. Minimální snížení emisí dosažené pomocí inovativní technologie je 1 g CO2/km. Tento limit se považuje za splněný, odpovídá-li celkové snížení dosažené pomocí inovativní technologie nebo inovativního technologického souboru prokázané v souladu s čl. 8 odst. 2 výši 1 g CO2/km nebo více.
2. V případě, že celkové snížení emisí prostřednictvím určité inovativní technologie nezahrnuje snížení prokázané v rámci standardního zkušebního cyklu v souladu s čl. 8 odst. 2, se inovativní technologie nebo inovativní technologický soubor považují za technologie nepodléhající standardnímu zkušebnímu cyklu.
3. Technický popis inovativní technologie uvedený v čl. 4 odst. 2 písm. b) obsahuje potřebné údaje pro prokázání, že výkonnost dané technologie v oblasti snižování emisí CO2 nezávisí na nastavení nebo výběru mimo kontrolu žadatele.
V případě, že popis vychází z určitých předpokladů, jsou tyto předpoklady ověřitelné a založené na pádných a nezávislých statistických důkazech podporujících tyto předpoklady a jejich použitelnost v rámci celé Unie.
Článek 10
Posouzení žádosti o ekologickou inovaci
1. Po přijetí žádosti zveřejní Komise souhrnný popis inovativní technologie a zkušební metody uvedený v čl. 4 odst. 2 písm. c).
2. Komise posoudí žádost a do devíti měsíců od přijetí úplné žádosti schválí danou inovativní technologii jako ekologickou inovaci spolu se zkušební metodou, pokud nejsou vzneseny námitky proti způsobilosti dané technologie nebo vhodnosti zkušební metody.
Rozhodnutí o schválení inovativní technologie jakožto ekologické inovace obsahuje údaje požadované pro certifikaci snížení emisí CO2 v souladu s článkem 11 tohoto nařízení, s výhradou použití výjimek z práva veřejnosti na přístup k dokumentům uvedených v nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Komise může požadovat úpravy navrhované zkušební metody nebo si vyžádat použití jiné schválené zkušební metody než té, kterou navrhl žadatel. Navrhovaná úprava nebo výběr zkušební metody jsou konzultovány s žadatelem.
4. Lhůta pro posouzení může být prodloužena o pět měsíců, pokud Komise shledá, že vzhledem ke složitosti dané inovativní technologie a příslušné zkušební metody nebo z důvodu rozsahu a obsahu žádosti nelze žádost náležitě posoudit v rámci devítiměsíční lhůty pro posouzení.
Komise informuje žadatele o případném prodloužení lhůty pro posouzení do 40 dní od přijetí žádosti.
Článek 11
Certifikace snížení emisí CO2 prostřednictvím ekologických inovací
1. Výrobce, který chce získat výhody ze snížení svých průměrných specifických emisí CO2 pro účely splnění svého cíle pro specifické emise na základě snížení emisí CO2 prostřednictvím ekologické inovace, podá ve smyslu směrnice 2007/46/ES schvalovacímu orgánu žádost o certifikát ES schválení typu pro dokončené nebo neúplné vozidlo vybavené ekologickou inovací. V žádosti o certifikát je kromě dokumentů obsahujících potřebné informace podle článku 6 směrnice 2007/46/ES uveden odkaz na rozhodnutí Komise o schválení ekologické inovace v souladu s čl. 10 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Certifikované snížení emisí CO2 prostřednictvím dané ekologické inovace, jež bylo prokázáno v souladu s článkem 8 tohoto nařízení, je uvedeno zvlášť v dokumentaci o schválení typu i v prohlášení o shodě v souladu se směrnicí 2007/46/ES na základě zkoušek provedených technickými zkušebnami v souladu s článkem 11 uvedené směrnice s použitím schválené zkušební metody.
Pokud je snížení emisí CO2 prostřednictvím určité ekologické inovace u specifického typu, varianty nebo verze pod limitem uvedeným v čl. 9 odst. 1, není snížení certifikováno.
3. V případě, že je vozidlo vybaveno více než jednou ekologickou inovací, se snížení emisí CO2 prokazuje zvlášť pro každou ekologickou inovaci postupem podle čl. 8 odst. 1. Součet výsledných snížení stanovených v souladu s čl. 8 odst. 2 pro každou ekologickou inovaci představuje celkové snížení emisí CO2 pro účely certifikace daného vozidla.
4. Pokud nelze vyloučit vzájemné působení několika ekologických inovací instalovaných na jednom vozidle z důvodu jejich zřejmě odlišné povahy, uvede výrobce tuto informaci v žádosti podané schvalovacímu orgánu a poskytne zprávu nezávislého a autorizovaného subjektu o dopadu uvedeného vzájemného působení na snížení emisí dosaženého prostřednictvím ekologických inovací u daného vozidla, jak je uvedeno v čl. 7 odst. 3.
V případě, že z důvodu vzájemného působení je celkové snížení nižší než hodnota 1 g CO2/km vynásobená počtem ekologických inovací, jsou pro výpočet celkového snížení emisí v souladu s odstavcem 3 tohoto článku vzata v úvahu pouze snížení emisí prostřednictvím ekologických inovací, která splňují limit stanovený v čl. 9 odst. 1.
Článek 12
Přezkum certifikací
1. Komise zajistí ad hoc ověřování certifikací a snížení emisí CO2 přičítané jednotlivým vozidlům.
Tam, kde Komise zjistí rozdíl mezi certifikovaným snížením emisí CO2 a snížením těchto emisí, které ověřila pomocí příslušné zkušební metody nebo metod, oznámí svá zjištění výrobci.
Výrobce může do 60 dní od přijetí uvedeného oznámení poskytnout Komisi důkazy prokazující správnost certifikovaného snížení emisí CO2. Na žádost Komise je předložena zpráva o vzájemném působení odlišných ekologických inovací uvedená v čl. 7 odst. 3.
2. Nejsou-li důkazy uvedené v odstavci 1 v uvedené lhůtě poskytnuty nebo zjistí-li Komise, že poskytnuté důkazy nejsou uspokojivé, může se rozhodnout nevzít certifikovaná snížení emisí CO2 v úvahu při výpočtu průměrných specifických emisí tohoto výrobce pro následující kalendářní rok.
3. Výrobce, u něhož se certifikované snížení emisí CO2 přestane brát v úvahu, může požádat o novou certifikaci dotčených vozidel postupem podle článku 11.
Článek 13
Zpřístupnění informací
Žadatel požadující zachování důvěrnosti informací, které předkládá podle tohoto nařízení, zdůvodní, proč má být použita některá z výjimek uvedených v článku 4 nařízení (ES) č. 1049/2001.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. dubna 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 427/2014,
annettu 25 päivänä huhtikuuta 2014,
kevyiden kuljetusajoneuvojen hiilidioksidipäästöjä vähentävien innovatiivisten teknologioiden hyväksymis- ja sertifiointimenettelystä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 510/2011 mukaisesti
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon päästönormien asettamisesta uusille kevyille kuljetusajoneuvoille osana unionin kokonaisvaltaista lähestymistapaa kevyiden hyötyajoneuvojen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi 11 päivänä toukokuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 510/2011 (1) ja erityisesti sen 12 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Uusien ja edistyksellisten hiilidioksidipäästöjä vähentävien ajoneuvoteknologioiden kehittämisen ja pikaisen käyttöönoton edistämiseksi asetuksessa (EU) N:o 510/2011 säädetään valmistajien ja laitetoimittajien mahdollisuudesta hakea hyväksyntää tietyille innovatiivisille teknologioille, joiden avulla voidaan vähentää kevyiden kuljetusajoneuvojen hiilidioksidipäästöjä. Sen vuoksi on tarpeen täsmentää ne perusteet, joiden mukaisesti määritetään, mitä teknologioita voidaan mainitun asetuksen perusteella pitää ekoinnovaatioina.
(2)
On aiheellista ottaa huomioon kokemukset, joita on saatu henkilöautojen innovatiivisia teknologioita koskevan järjestelmän käyttöönotosta komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 725/2011 (2) mukaisesti, ja soveltaa samoja kelpoisuusperusteita kevyisiin kuljetusajoneuvoihin. Olisi kuitenkin otettava erikseen huomioon sellaiset kevyet kuljetusajoneuvot, jotka kootaan ja tyyppihyväksytään useassa vaiheessa. Tällaisten ajoneuvojen osalta hiilidioksidipäästöjen sertifiointi on aiheellista rajoittaa perusajoneuvoon asennettuihin ekoinnovaatioihin.
(3)
Asetuksen (EU) N:o 510/2011 12 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaan ekoinnovaatioiksi ei kyseisen asetuksen mukaisesti katsota teknologioita, jotka kuuluvat kahdessa 7 päivänä helmikuuta 2007 annetussa komission tiedonannossa (3) esitetyn unionin kokonaisvaltaisen lähestymistavan piiriin ja joita on säännelty unionin lainsäädännöllä, tai muita teknologioita, jotka ovat pakollisia unionin lainsäädännön nojalla. Tällaisia teknologioita ovat rengaspaineen seurantajärjestelmät, renkaiden vierintävastus ja vaihteen vaihdon ilmaisimet, jotka kuuluvat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 661/2009 (4) soveltamisalaan; renkaiden vierintävastus kuuluu myös Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1222/2009 (5) soveltamisalaan.
(4)
Teknologiaa, joka on jo jonkin aikaa ollut markkinoilla yleisesti saatavilla, ei voida pitää asetuksen (EU) N:o 510/2011 12 artiklassa tarkoitettuna innovatiivisena teknologiana, eikä sitä sen vuoksi tulisi pitää ekoinnovaationa. Jotta voidaan varmistaa täydellinen vastaavuus täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 725/2011 kanssa, on aiheellista säätää, että ainoastaan teknologioita, jotka on asennettu enintään 3 prosenttiin kaikista vuonna 2009 rekisteröidyistä kevyistä kuljetusajoneuvoista, olisi pidettävä ekoinnovaatioina. Näitä kynnysarvoja olisi tarkistettava viimeistään vuonna 2016.
(5)
Jotta voidaan edistää teknologioita, joilla kevyiden kuljetusajoneuvojen hiilidioksidipäästöjä voidaan vähentää mahdollisimman paljon, ja erityisesti innovatiivisten käyttövoimateknologioiden kehittämistä, vain sellaisia teknologioita olisi pidettävä ekoinnovaatioina, jotka ovat ajoneuvon kuljetustehtävän kannalta olennaisia ja parantavat osaltaan merkittävästi ajoneuvon kokonaisenergiankulutusta. Teknologioita, jotka eivät ole tämän tarkoituksen kannalta olennaisia tai joilla pyritään lisäämään kuljettajan tai matkustajien matkustusmukavuutta, ei tulisi ottaa huomioon.
(6)
Hakemuksia voivat asetuksen (EU) N:o 510/2011 mukaan jättää sekä valmistajat että laitetoimittajat. Hakemukseen olisi liitettävä tarvittavaa näyttöä siitä, että kaikki kelpoisuusperusteet täyttyvät, mukaan lukien menetelmä, jolla mitataan innovatiivisen teknologian avulla saavutettavia hiilidioksidisäästöjä.
(7)
Olisi oltava mahdollista mitata ekoinnovaation avulla saavutettavia hiilidioksidisäästöjä riittävällä tarkkuudella. Tämä tarkkuus voidaan saavuttaa vain, jos säästöt ovat vähintään 1 g CO2/km.
(8)
Jos teknologian avulla saavutettavat hiilidioksidisäästöt riippuvat kuljettajan ajotavasta tai muista tekijöistä, jotka eivät ole hakijan hallittavissa, kyseistä teknologiaa ei periaatteessa tulisi pitää ekoinnovaationa, paitsi jos keskimääräisestä ajotavasta voidaan tehdä todennettavia oletuksia vankkojen ja riippumattomien tilastotietojen perusteella.
(9)
Standarditestisykli, jota käytetään ajoneuvon hiilidioksidipäästöjen mittaamiseen tyyppihyväksynnän yhteydessä, ei osoita kaikkia säästöjä, jotka tiettyjen teknologioiden avulla voidaan saavuttaa. Jotta innovointia varten voidaan luoda oikeanlaisia kannustimia, laskettaessa kokonaishiilidioksidisäästöjä olisi otettava huomioon vain sellaiset säästöt, jotka eivät kuulu standarditestisyklin piiriin.
(10)
Hiilidioksidisäästöjen osoittamiseksi olisi vertailtava toisiinsa saman ajoneuvon ekoinnovaatiolla varustetun ja varustamattoman yksilön hiilidioksidipäästöjä. Käytettävän testimenetelmän olisi tuotettava todennettavia, toistettavia ja vertailukelpoisia mittaustuloksia. Tasapuolisten toimintaolosuhteiden varmistamiseksi ja sovitun ja todenmukaisemman ajosyklin puuttuessa olisi yhteisenä viitekohtana käytettävä ajomalleja, jotka sisältyvät komission asetuksessa (EY) N:o 692/2008 (6) tarkoitettuun uuteen eurooppalaiseen testisykliin. Testimenetelmän olisi perustuttava alustadynamometrillä tehtäviin mittauksiin taikka mallinnukseen tai simulaatioon, kun tällaiset menetelmät ovat antavat parempia ja tarkempia tuloksia.
(11)
Komission olisi annettava ohjeita hakemuksen laatimisesta ja testimenetelmistä ja päivitettävä niitä säännöllisesti, jotta voidaan ottaa huomioon erilaisten hakemusten arvioinnista saatu kokemus.
(12)
Hakemukseen olisi asetuksen (EU) N:o 510/2011 mukaisesti liitettävä riippumattoman ja sertifioidun elimen laatima todentamisraportti. Tällaisen elimen olisi oltava direktiivissä 2007/46/EY (7) tarkoitettu luokan A tai luokan B tutkimuslaitos. Jotta voidaan varmistaa elimen riippumattomuus, mainitun direktiivin 41 artiklan 6 kohdan mukaisesti nimettyjä tutkimuslaitoksia ei tulisi pitää tässä asetuksessa tarkoitettuina riippumattomina ja sertifioituina eliminä. Elimen olisi todentamisraportin lisäksi toimitettava asiaankuuluvaa näyttöä siitä, että se on riippumaton hakijasta.
(13)
Yksittäisten ajoneuvojen hiilidioksidisäästöjen rekisteröinnin ja seurannan tehokkuuden varmistamiseksi säästöt olisi sertifioitava ajoneuvon tyyppihyväksynnän yhteydessä ja kokonaissäästöt olisi sisällytettävä vaatimustenmukaisuustodistukseen direktiivin 2007/46/EY mukaisesti.
(14)
Komissiolla olisi oltava mahdollisuus todentaa yksittäisten ajoneuvojen sertifioidut kokonaissäästöt tapauskohtaisesti. Jos on ilmeistä, että sertifioidut säästöt eivät vastaa säästöjä, jotka ovat tulosta päätöksestä antaa teknologialle ekoinnovaatiohyväksyntä, komission olisi keskimääräisiä hiilidioksidipäästöjä laskettaessa voitava olla ottamatta sertifioituja hiilidioksidisäästöjä huomioon. Valmistajalle olisi kuitenkin annettava määräaika, johon mennessä se voi osoittaa, että sertifioidut arvot ovat paikkansapitävät.
(15)
Jotta voidaan varmistaa hakumenettelyn avoimuus, olisi asetettava yleisesti saataville tiivistetyt tiedot hakemuksista, joilla innovatiivisille teknologioille ja testimenetelmille haetaan hyväksyntää. Hyväksytyt testimenetelmät olisi asetettava yleisesti saataville. Yleiseen oikeuteen tutustua asiakirjoihin olisi tarvittaessa voitava soveltaa poikkeuksia, joista säädetään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1049/2001 (8).
(16)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat ilmastonmuutoskomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan menettely, jota on noudatettava haettaessa arviointia, hyväksymistä ja sertifiointia sellaisille innovatiivisille tekniikoille, joiden avulla voidaan vähentää kevyiden kuljetusajoneuvojen hiilidioksidipäästöjä asetuksen (EU) N:o 510/2011 12 artiklan mukaisesti.
2 artikla
Soveltamisala
1. Teknologiaa, joka kuuluu seuraavien toimenpiteiden piiriin, ei katsota innovatiiviseksi teknologiaksi:
a)
ilmastointilaitteiden tehokkuutta parantavat toimenpiteet;
b)
asetuksen (EY) N:o 661/2009 soveltamisalaan kuuluvat rengaspaineen seurantajärjestelmät;
c)
asetuksen (EY) N:o 661/2009 ja asetuksen (EY) N:o 1222/2009 soveltamisalaan kuuluva renkaiden vierintävastus;
d)
asetuksen (EY) N:o 661/2009 soveltamisalaan kuuluvat vaihteen vaihdon ilmaisimet;
e)
biopolttoaineiden käyttö.
2. Teknologian osalta voidaan tehdä tämän asetuksen nojalla hakemus, edellyttäen että se täyttää seuraavat edellytykset:
a)
teknologia on asennettu enintään kolmeen prosenttiin kaikista vuonna 2009 rekisteröidyistä uusista kevyistä kuljetusajoneuvoista;
b)
teknologia liittyy ajoneuvon tehokkaan toiminnan kannalta olennaisiin tekijöihin ja on yhteensopiva direktiivin 2007/46/EY kanssa.
3. Valmistuneiden ajoneuvojen tapauksessa ainoastaan keskeneräisenä ajoneuvona EY-tyyppihyväksyttyyn perusajoneuvoon asennetut ekoinnovaatiot otetaan huomioon hiilidioksidipäästövähennysten sertifiointia varten 11 artiklan mukaisesti.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
1)
’innovatiivisella teknologialla’ teknologiaa tai teknologioiden yhdistelmää, jolla on samankaltaisia teknisiä piirteitä ja ominaisuuksia (innovatiivinen teknologiapaketti) ja jonka osalta voidaan osoittaa hiilidioksidisäästöt käyttäen yhtä testimenetelmää ja jossa kukin yhdistelmän muodostavista yksittäisistä teknologioista kuuluu 2 artiklassa määritettyyn soveltamisalaan;
2)
’laitetoimittajalla’ innovatiivisen teknologian valmistajaa, joka vastaa tuotannon vaatimustenmukaisuudesta, sen valtuuttamaa edustajaa unionissa tai maahantuojaa;
3)
’hakijalla’ valmistajaa tai laitetoimittajaa, joka jättää hakemuksen, jolla innovatiiviselle teknologialle haetaan ekoinnovaatiohyväksyntää;
4)
’ekoinnovaatiolla’ innovatiivista teknologiaa testimenetelmineen, jonka komissio on hyväksynyt tämän asetuksen mukaisesti;
5)
’riippumattomalla ja sertifioidulla elimellä’ direktiivin 2007/46/EY 41 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettua luokan A tutkimuslaitosta ja b alakohdassa tarkoitettua luokan B tutkimuslaitosta, joka täyttää mainitun direktiivin 42 artiklassa vahvistetut vaatimukset, lukuun ottamatta mainitun direktiivin 41 artiklan 6 kohdan mukaisesti nimettyjä tutkimuslaitoksia;
6)
’verrokkiajoneuvolla’ ajoneuvoja, jota käytetään ekoinnovaatiosta koituvien hiilidioksidisäästöjen osoittamiseen vertaamalla sitä ajoneuvoon, johon on asennettu innovatiivista teknologiaa.
4 artikla
Hakemukset
1. Hakemus, jolla innovatiiviselle teknologialle haetaan ekoinnovaatiohyväksyntää, on jätettävä komissiolle kirjallisena. Hakemus ja sen kaikki liiteasiakirjat on toimitettava myös sähköpostitse tai sähköisellä tietovälineellä taikka ladattava komission ylläpitämälle palvelimelle. Kirjalliseen hakemukseen on sisällytettävä liiteasiakirjojen luettelo.
2. Hakemuksessa on oltava
a)
hakijan yhteystiedot;
b)
kuvaus innovatiivisesta teknologiasta ja siitä, miten se on asennettu ajoneuvoon, mukaan lukien näyttö siitä, että teknologia kuuluu 2 artiklassa määritettyyn soveltamisalaan;
c)
tiivistetty kuvaus innovatiivisesta teknologiasta, mukaan lukien tiedot, jotka osoittavat, että 2 artiklan 2 kohdassa säädetyt ehdot täyttyvät, ja tämän kohdan e alakohdassa tarkoitetusta testimenetelmästä; tiivistetty kuvaus julkaistaan, kun hakemus jätetään komissiolle;
d)
arvio siitä, mihin ajoneuvoihin innovatiivinen teknologia voidaan tai on tarkoitus asentaa, ja siitä, miten suuria hiilidioksidipäästövähennyksiä kyseisen innovatiivisen teknologian avulla saavutetaan näissä ajoneuvoissa;
e)
menetelmä, jolla innovatiivisen teknologian avulla saavutettavat hiilidioksidipäästövähennykset osoitetaan, tai jos komissio on jo hyväksynyt tämän menetelmän, maininta hyväksytystä menetelmästä;
f)
näyttö siitä, että
i)
innovatiivisen teknologian avulla saavutettavat päästövähennykset täyttävät 9 artiklan 1 kohdassa määritellyn kynnysarvon ottaen huomioon teknologian mahdollinen heikentyminen ajan kuluessa;
ii)
innovatiivinen teknologia ei kuulu asetuksen (EU) N:o 510/2011 12 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun hiilidioksidimittausten standarditestisyklin piiriin, siten kuin tämän asetuksen 9 artiklan 2 kohdassa täsmennetään,
iii)
hakija on vastuussa innovatiivisen teknologian avulla saavutettavista hiilidioksidipäästöjen vähennyksistä, siten kuin 9 artiklan 3 kohdassa täsmennetään;
g)
riippumattoman ja sertifioidun elimen laatima todentamisraportti, kuten 7 artiklassa täsmennetään.
5 artikla
Verrokkiajoneuvo ja ekoinnovaatioajoneuvo
1. Hakijan on 8 artiklassa tarkoitettua hiilidioksidipäästöjen osoittamista varten nimettävä:
a)
ekoinnovaatioajoneuvo, joka varustetaan innovatiivisella teknologialla;
b)
verrokkiajoneuvo, jota ei varusteta innovatiivisella teknologialla mutta joka on muilta osin täysin samanlainen kuin ekoinnovaatioajoneuvo.
2. Jos innovatiivinen teknologia asennetaan keskeneräiseen ajoneuvoon, 1 kohdassa tarkoitetun verrokkiajoneuvon on vastattava ekoinnovaatioajoneuvon senhetkistä valmistusvaihetta.
3. Jos hakija katsoo, että 8 ja 9 artiklassa tarkoitetut tiedot voidaan osoittaa käyttämättä tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua verrokkiajoneuvoa ja ekoinnovaatioajoneuvoa, hakemuksen on sisällettävä tarvittavat tiedot tämän päätelmän perustelemiseksi ja menetelmä, joka tuottaa vastaavat tulokset.
6 artikla
Testimenetelmä
1. Edellä 4 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitetulla testimenetelmällä on voitava tuottaa todennettavia, toistettavia ja vertailukelpoisia tuloksia. Testimenetelmällä on voitava osoittaa innovatiivisesta teknologiasta saatava hiilidioksidipäästöhyöty reaaliolosuhteita vastaavalla ja tilastollisesti merkittävällä tavalla ja tarvittaessa ottaa huomioon vuorovaikutus muiden ekoinnovaatioiden kanssa.
2. Komissio julkaisee ohjeita 1 kohdassa tarkoitetut perusteet täyttävien testimenetelmien laatimisesta erilaisia mahdollisia innovatiivisia teknologioita varten.
7 artikla
Todentamisraportti
1. Edellä 4 artiklan 2 kohdan g alakohdassa tarkoitetun todentamisraportin laatii riippumaton ja sertifioitu elin, joka ei saa olla osa hakemuksen jättänyttä yritystä eikä muussa sidossuhteessa siihen.
2. Todentamisraporttia varten riippumattoman ja sertifioidun elimen on
a)
todennettava, että 2 artiklan 2 kohdassa täsmennetyt kelpoisuusperusteet täyttyvät;
b)
todennettava, että 4 artiklan 2 kohdan f alakohdan mukaisesti toimitetut tiedot täyttävät 9 artiklassa vahvistetut perusteet;
c)
todennettava, että 4 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettu testimenetelmä on tarkoituksenmukainen innovatiivisen teknologian avulla saatavien hiilidioksidisäästöjen sertifioimisen kannalta 4 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen asiaankuuluvien ajoneuvojen osalta ja että se täyttää 6 artiklan 1 kohdassa täsmennetyt vähimmäisvaatimukset;
d)
todennettava, että innovatiivinen teknologia on yhteensopiva ajoneuvon tyyppihyväksynnälle asetettujen asiaankuuluvien vaatimusten kanssa;
e)
vakuutettava, että se täyttää tämän artiklan 1 kohdassa täsmennetyn vaatimuksen.
Riippumattoman ja sertifioidun elimen on toimitettava todentamista varten laaditut testausprotokollat c alakohtaa varten.
3. Riippumattoman ja sertifioidun elimen on hiilidioksidisäästöjen 11 artiklan mukaista sertifiointia varten laadittava valmistajan pyynnöstä raportti niiden erilaisten ekoinnovaatioiden välisestä vuorovaikutuksesta, joita ajoneuvotyyppiin, -varianttiin tai -versioon on asennettu.
Raportissa on täsmennettävä, mitä hiilidioksidisäästöjä eri ekoinnovaatioiden avulla saadaan, ottaen huomioon vuorovaikutuksen merkitys.
4. Todentamisraportin sisältö voidaan rajata ainoastaan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuihin testausprotokolliin, joissa hakija perustaa hakemuksensa niihin tietoihin ja oletuksiin, jotka komissio on jo hyväksynyt tai jotka sisältyvät 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin ohjeisiin.
8 artikla
Hiilidioksidipäästöjen osoittaminen
1. Edellä 4 artiklan 2 kohdan d alakohdassa mainittuja yksittäisiä ajoneuvoja edustavien ajoneuvojen osalta on osoitettava seuraavat hiilidioksidipäästöt:
a)
hiilidioksidipäästöt, jotka on saatu verrokkiajoneuvosta ja ekoinnovaatioajoneuvosta, joka on varustettu innovatiivisella teknologialla, ja jotka ovat tulosta 4 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitetun menetelmän soveltamisesta;
b)
hiilidioksidipäästöt, jotka on saatu verrokkiajoneuvosta ja ekoinnovaatioajoneuvosta, joka on varustettu innovatiivisella teknologialla, ja jotka ovat tulosta asetuksen (EU) N:o 510/2011 12 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun standarditestisyklin soveltamisesta.
Ensimmäisen kohdan a ja b alakohdan mukainen hiilidioksidipäästöjen osoittaminen on toteutettava testiolosuhteissa, jotka ovat täysin samat kaikille testeille.
2. Ajoneuvokohtaiset kokonaissäästöt ovat 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti osoitettujen päästöjen välinen erotus.
Jos 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan mukaisesti osoitettujen päästöjen välillä on ero, erotus vähennetään 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti osoitetuista kokonaissäästöistä.
9 artikla
Kelpoisuusperusteet
1. Innovatiivisen teknologian avulla saavutettavan vähennyksen on oltava vähintään 1 g CO2/km. Tämän kynnysarvon katsotaan täyttyvän, kun 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti osoitetut innovatiivisen teknologian tai innovatiivisen teknologiapaketin avulla saavutettavat kokonaissäästöt ovat vähintään 1 g CO2/km.
2. Jos innovatiivisen teknologian avulla saavutettavissa kokonaissäästöissä ei 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti oteta huomioon standarditestisyklin nojalla osoitettuja säästöjä, innovatiivisen teknologian tai innovatiivisen teknologiapaketin ei katsota kuuluvan standarditestisyklin piiriin.
3. Edellä 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa innovatiivisen teknologian teknisessä kuvauksessa on annettava tarvittavat tiedot sen osoittamiseksi, että teknologian kyky vähentää hiilidioksidia ei riipu sellaisista muuttujista tai valinnoista, jotka eivät ole hakijan hallittavissa.
Jos kuvaus perustuu oletuksiin, oletusten on oltava todennettavissa ja perustuttava vankkoihin ja riippumattomiin tilastotietoihin, jotka tukevat niitä ja niiden sovellettavuutta kaikkialla unionissa.
10 artikla
Ekoinnovaatiohakemusten arviointi
1. Vastaanotettuaan ekoinnovaatiohakemuksen komissio julkaisee tiivistetyn kuvauksen innovatiivisesta teknologiasta ja 4 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun testimenetelmän.
2. Komissio arvioi hakemuksen, ja yhdeksän kuukauden kuluessa täydellisen hakemuksen vastaanottamisesta hyväksyy innovatiivisen teknologian ekoinnovaatioksi yhdessä testimenetelmän kanssa, jollei vastalauseita esitetä teknologian kelpoisuudesta tai testimenetelmän asianmukaisuudesta.
Päätöksessä hyväksyä innovatiivinen teknologia ekoinnovaatioksi on täsmennettävä tiedot, joita vaaditaan hiilidioksidisäästöjen sertifiointia varten tämän asetuksen 11 artiklan mukaisesti, jollei yleisön oikeudesta tutustua toimielinten asiakirjoihin koskevassa asetuksessa (EY) N:o 1049/2001 määriteltyjen poikkeusten soveltamisesta muuta johdu.
3. Komissio voi vaatia ehdotettuun testimenetelmään muutoksia tai vaatia muun hyväksytyn testimenetelmän kuin hakijan ehdottaman testimenetelmän käyttöä. Hakijaa on kuultava ehdotetusta muutoksesta tai testimenetelmän valinnasta.
4. Arviointijaksoa voidaan pidentää viidellä kuukaudella, jos komissio katsoo, ettei hakemusta voida arvioida asianmukaisesti yhdeksän kuukauden arviointijakson aikana innovatiivisen teknologian tai siihen liittyvän testimenetelmän monimutkaisuuden taikka hakemuksen koon ja sisällön vuoksi.
Komissio ilmoittaa hakijalle arviointijakson pidentämisestä 40 päivän kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta.
11 artikla
Ekoinnovaatioiden avulla saavutettavien hiilidioksidisäästöjen sertifiointi
1. Valmistajan, joka haluaa hyötyä keskimääräisten hiilidioksidipäästöjensä vähentymisestä täyttääkseen hiilidioksidipäästötavoitteensa ekoinnovaation avulla saavutettavilla hiilidioksidisäästöillä, on haettava ekoinnovaatiolla varustettua valmista tai keskeneräistä ajoneuvoa koskevaa EY-tyyppihyväksyntätodistusta direktiivissä 2007/46/EY tarkoitetulta hyväksyntäviranomaiselta. Todistushakemuksessa on direktiivin 2007/46/EY 6 kohdassa määriteltyjen tarvittavat tiedot sisältävien asiakirjojen lisäksi mainittava päätös, jolla komissio hyväksyy ekoinnovaation tämän asetuksen 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
2. Ekoinnovaation avulla saavutettavat sertifioidut hiilidioksidisäästöt, jotka osoitetaan tämän asetuksen 8 artiklan mukaisesti, on täsmennettävä erikseen sekä tyyppihyväksyntäasiakirjoissa että vaatimustenmukaisuustodistuksessa direktiivin 2007/46/EY mukaisesti niiden testien perusteella, joita tutkimuslaitokset tekevät mainitun direktiivin 11 artiklan mukaisesti, käyttäen hyväksyttyä testimenetelmää.
Jos ekoinnovaation avulla saavutettavat hiilidioksidisäästöt jäävät tietyssä ajoneuvotyypissä, -variantissa tai -versiossa alle 9 artiklan 1 kohdassa täsmennetyn kynnysarvon, säästöjä ei sertifioida.
3. Jos ajoneuvoon on asennettu useampi kuin yksi ekoinnovaatio, hiilidioksidisäästöt on osoitettava erikseen kunkin ekoinnovaation osalta 8 artiklan 1 kohdassa vahvistetun menetelmän mukaisesti. Kunkin ekoinnovaation osalta tulokseksi saatujen 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti määritettyjen säästöjen summa muodostaa kokonaishiilidioksidisäästöt kyseisen ajoneuvon sertifiointia varten.
4. Jos yhteen ajoneuvoon asennettujen erilaisten ekoinnovaatioiden välistä vuorovaikutusta ei voida sulkea pois, koska ne ovat luonteeltaan ilmeisen erilaisia, valmistajan on ilmoitettava tästä hyväksyntäviranomaiselle jättämässään hakemuksessa ja esitettävä riippumattoman ja sertifioidun elimen laatima raportti vuorovaikutuksen merkityksestä ekoinnovaatioiden avulla saavutettaville säästöille kyseisessä ajoneuvossa, kuten 7 artiklan 3 kohdassa säädetään.
Jos kokonaissäästöt ovat tämän vuorovaikutuksen vuoksi alle 1 g CO2/km kerrottuna ekoinnovaatioiden lukumäärällä, laskettaessa kokonaissäästöjä tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti otetaan huomioon ainoastaan ne ekoinnovaatioiden avulla saavutettavat säästöt, jotka täyttävät 9 artiklan 1 kohdassa vahvistetun kynnysarvon.
12 artikla
Sertifiointien tarkistaminen
1. Komissio varmistaa, että yksittäisiä ajoneuvoja koskevia sertifiointeja ja hiilidioksidisäästöjä tarkistetaan tapauskohtaisesti.
Jos komissio katsoo, että sertifioitujen hiilidioksidisäästöjen ja niiden säästöjen välillä, jotka se on todentanut käyttäen asianmukaista testimenetelmää tai -menetelmiä, on ero, se ilmoittaa tästä valmistajalle.
Valmistaja voi 60 päivän kuluessa ilmoituksen vastaanottamisesta toimittaa komissiolle näyttöä sertifioitujen hiilidioksidisäästöjen paikkansapitävyydestä. Komission pyynnöstä on toimitettava 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu raportti erilaisten ekoinnovaatioiden välisestä vuorovaikutuksesta.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettua näyttöä ei toimiteta ilmoitetussa määräajassa tai jos komissio ei pidä näyttöä riittävänä, komissio voi päättää olla ottamatta sertifioituja hiilidioksidisäästöjä huomioon laskettaessa kyseisen valmistajan keskimääräisiä hiilidioksidipäästöjä seuraavalle kalenterivuodelle.
3. Valmistaja, jonka sertifioituja hiilidioksidisäästöjä ei enää oteta huomioon, voi hakea asianomaisille ajoneuvoille uutta sertifiointia 11 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
13 artikla
Tietojen julkistaminen
Hakijaa, joka pyytää tämän asetuksen nojalla jätettyjen tietojen luottamuksellista käsittelemistä, on perusteltava, miksi jotakin asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklassa tarkoitettua poikkeusta olisi sovellettava.
14 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 25 päivänä huhtikuuta 2014.