PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 110/2013
ze dne 6. února 2013
o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení [Gruyère (CHZO)]
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 52 odst. 3 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (2) byla žádost Francie o zápis názvu „Gruyère“ jako chráněného zeměpisného označení (CHZO) zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (3).
(2)
Austrálie, Nový Zéland a U.S. Dairy Export Council (Rada USA pro export mléčných výrobků) ve spojení s National Milk Producers Federation (Národní federace výrobců mléka Spojených států) vznesly v souladu čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006 proti tomuto zápisu námitky. Námitky byly shledány přípustnými na základě čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení.
(3)
Prohlášení o námitce se týkala nedodržení podmínek stanovených v článku 2 nařízení (ES) č. 510/2006, zejména pokud jde o skutečnost, že název neodkazuje k žádnému zeměpisnému místu. Byla rovněž uváděna druhová povaha názvu a újma způsobená názvům, obchodním značkám a produktům zákonně uváděným na trh alespoň pět let před zveřejněním podle čl. 6 odst. 2. Zároveň bylo v prohlášeních o námitce uvedeno, že zápis předmětného názvu není slučitelný s ustanoveními čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 510/2006.
(4)
Dopisy ze dne 23. května 2011 vyzvala Komise Francii a strany, které vznesly námitky, aby se pokusily dospět ke vzájemné dohodě.
(5)
Vzhledem k tomu, že ve stanovené lhůtě nebylo dohody dosaženo, je třeba, aby Komise přijala rozhodnutí.
(6)
Pokud jde o údajné nedodržení podmínek článku 2 nařízení (ES) č. 510/2006 u názvu „Gruyère“, je třeba upřesnit, že tento název je názvem tradičním ve smyslu čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006, a může být proto zapsán.
(7)
Strany, které vznesly námitky, předložily několik nepřímých důkazů, z nichž lze podle nich usuzovat, že předmětný název je druhové povahy. Je však zřejmé, že je-li určitý výraz začleněn do přílohy B streské dohody z roku 1951, neznamená to, že se daný výraz stal sám o sobě druhovým. Celní kódy a jiná obdobná ustanovení týkající se názvu „Gruyère“ mají výlučně celní charakter, a v souvislosti s ochranou práv duševního vlastnictví nebo s ochranou spotřebitelů tedy nejsou relevantní. Mimo to poskytnuté údaje týkající se zejména produkce „Gruyère“ mimo Evropskou unii nejsou relevantní vzhledem k zásadě teritoriality, podle níž druhová povaha musí být posuzována vzhledem k území Unie.
(8)
Zápis homonymních názvů je možný pod podmínkou, že mezi názvem již v rejstříku zapsaným a názvem zapsaným později je v praxi dostatečný rozdíl. Podle společného prohlášení připojeného k dohodě mezi Evropskou unií a Švýcarskem o zeměpisných označeních (4) byly Francie a Švýcarsko v tomto smyslu konzultovány s cílem zjistit, jaká dodatečná opatření při označování jsou zapotřebí, aby nebyl spotřebitel uveden v omyl.
(9)
Z konzultací vyplynulo, že je nutné na štítcích uvádět zemi původu - v daném případě Francii - ve stejném zorném poli a písmem stejné velikosti jako v případě názvu „Gruyère“. Dále je třeba na štítcích zakázat používání jakýchkoli vlajek, symbolů, znaků nebo jiných grafických znázornění, pokud hrozí, že uvedou spotřebitele v omyl, zejména pokud jde o vlastnosti, původ nebo zemi původu produktu.
(10)
Na základě výše uvedených skutečností by tedy název „Gruyère“ měl být do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení zapsán.
(11)
Zápisem označení „Gruyère“ pro Francii na základě tohoto nařízení se nezpochybňuje použití a délka přechodného období pěti let uvedeného v čl. 8 odst. 3 dohody mezi Evropskou unií a Švýcarskem.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro chráněná zeměpisná označení a chráněná označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se zapisuje do rejstříku.
Článek 2
Na štítcích obsahujících název uvedený v příloze tohoto nařízení je uvedena daná země původu ve stejném zorném poli a písmem stejné velikosti jako v případě názvu.
Na štítcích je třeba zakázat používání jakýchkoli vlajek, symbolů, znaků nebo jiných grafických znázornění, pokud hrozí, že uvedou spotřebitele v omyl, zejména pokud jde o vlastnosti, původ nebo zemi původu produktu.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. února 2013.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 110/2013,
annettu 6 päivänä helmikuuta 2013,
nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin (Gruyère (SMM))
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21 päivänä marraskuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) ja erityisesti sen 52 artiklan 3 kohdan b alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Ranskan hakemus nimityksen ”Gruyère” rekisteröimiseksi suojattuna maantieteellisenä merkintänä (SMM) julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2) maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 20 päivänä maaliskuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (3) 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(2)
Australia, Uusi-Seelanti sekä Yhdysvaltojen maitotuotteiden vienninedistämisneuvosto (U.S. Dairy Export Council) yhdessä Yhdysvaltojen kansallisen maidontuottajaliiton (National Milk Producers Federation) kanssa ilmoittivat vastustavansa rekisteröintiä asetuksen (EY) N:o 510/2006 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Vastaväitteet katsottiin voitavan ottaa tutkittaviksi mainitun asetuksen 7 artiklan 3 kohdan nojalla.
(3)
Vastaväitteet koskivat sitä, etteivät asetuksen (EY) N:o 510/2006 2 artiklassa säädetyt edellytykset täyty erityisesti siltä osin, ettei nimitys viittaa maantieteelliseen paikkaan. Lisäksi vedottiin nimityksen luonteeseen yleisnimenä sekä haittaan, jota aiheutuisi sellaisille nimille, tavaramerkeille tai tuotteille, jotka olivat olleet laillisesti markkinoilla vähintään viiden vuoden ajan ennen 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä julkaisupäivää. Vastaväitteissä esitettiin myös, että kyseisen nimityksen rekisteröinti olisi asetuksen (EY) N:o 510/2006 3 artiklan 3 kohdan säännösten vastainen.
(4)
Komissio kehotti 23 päivänä toukokuuta 2011 päivätyillä kirjeillä Ranskaa ja vastaväitteiden esittäjiä sopimaan asiasta keskenään.
(5)
Koska vastaväitteiden esittäjien kanssa ei päästy sopimukseen säädetyssä määräajassa, komission on tehtävä päätös.
(6)
Vastaväitteen, jonka mukaan nimitys ”Gruyère” on asetuksen (EY) N:o 510/2006 2 artiklan vastainen, osalta on aiheellista täsmentää, että kyseinen nimitys on saman asetuksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu perinteinen nimitys, minkä vuoksi se voidaan rekisteröidä.
(7)
Vastaväitteiden esittäjät ovat vedonneet eräisiin seikkoihin, joiden perusteella niiden mukaan on mahdollista todeta, että kyseinen nimitys on yleisnimi. On kuitenkin ilmeistä, että tietyn nimen sisällyttäminen vuonna 1951 tehdyn Stresan yleissopimuksen liitteeseen B ei tarkoita sitä, että kyseisestä nimestä olisi sinänsä tullut yleisnimi. Nimitykseen ”Gruyère” liittyvät tariffikoodit ja muut vastaavanlaiset tekstit puolestaan on tarkoitettu erityisesti tullikäyttöön, minkä vuoksi niillä ei ole minkäänlaista merkitystä teollis- ja tekijänoikeuksien tai kuluttajansuojan kannalta. Toimitetut tiedot, jotka liittyvät erityisesti Gruyère-juuston tuotantoon Euroopan unionin ulkopuolella, eivät myöskään ole merkityksellisiä ottaen huomioon alueellisuusperiaate, jonka nojalla luonnetta yleisnimenä on arvioitava suhteessa EU:n alueeseen.
(8)
Homonyymisen nimen rekisteröinti on sallittua edellyttäen, että myöhemmin rekisteröidyn homonyymisen nimen ja jo suojatun nimen välillä on käytännössä riittävä ero. Euroopan unionin ja Sveitsin valaliiton välisen maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen suojaa koskevan sopimuksen (4) liitteenä olevan yhteisen julistuksen mukaisesti Ranskaa ja Sveitsiä on kuultu tässä tarkoituksessa tarvittavien ylimääräisten merkintätoimenpiteiden määrittelemiseksi, jotta kuluttajaa ei johdeta harhaan.
(9)
Kyseisten kuulemisten perusteella on osoittautunut tarpeelliseksi, että alkuperämaa, tässä tapauksessa Ranska, ilmoitetaan päällysmerkinnöissä samassa kentässä kuin nimitys ”Gruyère” samankokoisin kirjaimin kuin itse nimitys. Lisäksi olisi kiellettävä lippujen, symbolien, tunnusten tai muiden kuvausten käyttö päällysmerkinnöissä, jos se on omiaan johtamaan kuluttajia harhaan erityisesti tuotteen ominaisuuksien tai alkuperän suhteen.
(10)
Näiden tietojen perusteella nimitys ”Gruyère” olisi lisättävä suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin.
(11)
Nimityksen ”Gruyère” rekisteröiminen Ranskan osalta tämän asetuksen mukaisesti ei vaikuta Euroopan unionin ja Sveitsin valaliiton välisen sopimuksen 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun viiden vuoden siirtymäajan myöntämiseen tai kestoon.
(12)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat suojattuja maantieteellisiä merkintöjä ja alkuperänimityksiä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Rekisteröidään tämän asetuksen liitteessä oleva nimitys.
2 artikla
Päällysmerkinnöissä, jotka sisältävät tämän asetuksen liitteessä mainitun nimityksen, on mainittava alkuperämaa samassa paikassa kuin kyseinen nimitys samankokoisin kirjaimin kuin itse nimitys.
Kielletään lippujen, symbolien, tunnusten tai muiden kuvausten käyttö päällysmerkinnöissä, jos se on omiaan johtamaan kuluttajia harhaan erityisesti tuotteen ominaisuuksien tai alkuperän suhteen.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 6 päivänä helmikuuta 2013.