NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 39/2013
ze dne 21. ledna 2013,
kterým se pro rok 2013 stanoví rybolovná práva, jimiž disponují plavidla EU, pro některé populace ryb a skupiny populací ryb, na něž se nevztahují mezinárodní jednání nebo dohody
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (1) je třeba přijmout opatření, jimiž se řídí přístup do vod a ke zdrojům a udržitelné provozování rybolovných činností, s přihlédnutím k dostupným vědeckým, technickým a hospodářským doporučením, a zejména ke zprávám vypracovaným Vědeckotechnickým a hospodářským výborem pro rybářství (VTHVR), jakož i s ohledem na každé doporučení regionálních poradních sborů.
(2)
Rada má přijmout opatření ke stanovení a přidělení rybolovných práv, případně včetně některých podmínek, jež jsou s nimi funkčně spojeny. Rybolovná práva by měla být rozdělena mezi jednotlivé členské státy způsobem, který každému členskému státu zajistí relativní stabilitu rybolovných činností pro každou populaci nebo loviště, a s náležitým ohledem na cíle společné rybářské politiky stanovené v nařízení (ES) č. 2371/2002.
(3)
Celkové přípustné odlovy (TAC) by měly být stanoveny na základě dostupných vědeckých doporučení s ohledem na biologické a sociálně-ekonomické aspekty a měly by všem odvětvím rybolovu zajistit spravedlivé zacházení; rovněž je nezbytné zohlednit názory vyjádřené v průběhu konzultací se zúčastněnými stranami, zejména na jednáních dotčených regionálních poradních sborů.
(4)
Pro populace podléhající specifickým víceletým plánům by měly být TAC určeny v souladu s pravidly stanovenými v těchto plánech. Proto by měly být TAC pro populace štikozubce obecného, humra severského, jazyka obecného v západní části Lamanšského průlivu, sledě obecného v oblasti západně od Skotska a tresky obecné v Kattegatu i v oblasti západně od Skotska a v Irském moři stanoveny v souladu s pravidly obsaženými v nařízení Rady (ES) č. 2166/2005 ze dne 20. prosince 2005, kterým se stanoví opatření pro obnovení populace štikozubce novozélandského a humra severského v Kantaberském moři a na západě Iberského poloostrova (2), nařízení Rady (ES) č. 509/2007 ze dne 7. května 2007, kterým se zavádí víceletý plán udržitelného využívání populace jazyka obecného v západní části Lamanšského průlivu (3), nařízení Rady (ES) č. 1300/2008 ze dne 18. prosince 2008, kterým se stanoví víceletý plán pro populaci sledě obecného v oblasti západně od Skotska a lov této populace (4), a nařízení Rady (ES) č. 1342/2008 ze dne 18. prosince 2008, kterým se zavádí dlouhodobý plán pro populace tresky obecné a lov těchto populací (5) („plán pro tresku obecnou“). Pokud však jde o populace štikozubce severního (nařízení(ES) č. 811/2004 (6)) a jazyka obecného v Biskajském zálivu (nařízení (ES) č. 388/2006 (7)), minimálních cílů příslušných plánů obnovy a řízení již bylo dosaženo, a proto je vhodné řídit se poskytnutým vědeckým doporučením, aby TAC dosáhly úrovní maximálního udržitelného výnosu nebo aby se případně na těchto úrovních udržely.
(5)
U populací, pro něž neexistují dostatečné nebo spolehlivé údaje, které by umožnily odhad jejich velikosti, by opatření pro řízení a úrovně TAC měla vycházet z přístupu předběžné opatrnosti v oblasti řízení rybolovu ve smyslu čl. 3 písm. i) nařízení (ES) č. 2371/2002, přičemž je třeba zohlednit faktory specifické pro jednotlivé populace, zejména dostupné informace o vývojových trendech populace a aspekty týkající se smíšeného rybolovu.
(6)
V souladu s článkem 2 nařízení Rady (ES) č. 847/96 ze dne 6. května 1996, kterým se stanoví dodatečné podmínky pro meziroční řízení celkových přípustných odlovů a kvót (8), je třeba určit, na které populace se vztahují různá opatření stanovená v uvedeném nařízení.
(7)
V případech, kdy se TAC určité populace přidělí pouze jednomu členskému státu, je vhodné tento členský stát v souladu s čl. 2 odst. 1 Smlouvy zmocnit, aby určil úroveň tohoto odlovu. Je třeba přijmout opatření k zajištění toho, aby při stanovení této úrovně TAC dotčený členský stát jednal v naprostém souladu se zásadami a pravidly společné rybářské politiky.
(8)
U některých TAC by členským státům mělo být umožněno přidělit dodatečné kvóty plavidlům účastnícím se zkoušek řádně zdokumentovaného rybolovu. Účelem těchto zkoušek je testování systému založeného na kvótách odlovu, to jest systému, kdy by se měly veškeré úlovky vykládat a započítávat do kvót, aby se zabránilo výmětům a plýtvání jinak využitelnými zdroji ryb, které tyto výměty představují. Nekontrolované výměty ryb jsou hrozbou pro dlouhodobou udržitelnost ryb jako veřejného statku, a tím i pro cíle společné rybářské politiky. Naopak systémy založené na kvótách odlovu představují svou podstatou pro rybáře pobídku k optimalizaci výběru jejich rybolovných činností, pokud jde o úlovky. V zájmu dosažení racionálního řízení výmětů by měla řádně zdokumentovanému rybolovu podléhat namísto vykládky v přístavu každá operace na moři. Podmínky pro přidělení dodatečných kvót členskými státy by proto měly obsahovat povinnost zajistit používání televizních kamer s uzavřeným okruhem (CCTV) napojených na systém čidel (souhrnně dále jen „systém CCTV“). To by mělo umožnit podrobně zaznamenat všechny uchovávané a vyřazené části úlovků. Systém založený na lidských pozorovatelích působících na palubě v reálném čase by byl méně účinný, nákladnější a méně spolehlivý. Používání systémů CCTV je tedy v současnosti nezbytným předpokladem dosažení režimů snížení výmětů, jako je řádně zdokumentovaný rybolov. Takové systémy by měly být používány v souladu s požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (9).
(9)
Aby se zajistilo, že zkoušky řádně zdokumentovaného rybolovu umožní účinně posoudit potenciál systémů založených na kvótách odlovu kontrolovat u dotčených populací absolutní úmrtnost způsobenou rybolovem, je nezbytné, aby veškeré ryby ulovené v rámci těchto zkoušek, včetně ryb nedosahujících minimální velikosti při vykládce, byly započítány do celkové kvóty přidělené zúčastněnému plavidlu, a aby došlo k ukončení rybolovných činností, jakmile toto plavidlo celková práva plně vyčerpá. Je také vhodné umožnit převádění kvót mezi plavidly, jež se účastní zkoušek řádně zdokumentovaného rybolovu, a plavidly, jež se těchto zkoušek neúčastní, pokud lze prokázat, že se nezvyšují výměty plavidel, jež se zkoušek neúčastní.
(10)
V souladu s článkem 8 nařízení (ES) č. 2166/2005, článkem 5 nařízení (ES) č. 509/2007, články 11 a 12 nařízení (ES) č. 1342/2008 a s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 754/2009 ze dne 27. července 2009, kterým se některé skupiny plavidel vylučují z režimu intenzity rybolovu stanoveného v kapitole III nařízení (ES) č. 1342/2008 (10), je nezbytné stanovit stropy intenzity rybolovu pro rok 2013.
(11)
U některých druhů, jako jsou některé druhy žraloků, by i omezená rybolovná činnost mohla mít za následek závažné riziko pro jejich zachování. Rybolovná práva pro takové druhy by proto měla být zcela omezena prostřednictvím všeobecného zákazu lovu těchto druhů.
(12)
Vzhledem k tomu, že čtyři oblasti TAC pro severní populaci štikozubce obecného odpovídají stejné biologické populaci, je vhodné, má-li být zajištěno plné využití rybolovných práv, umožnit členským státům, které se na tomto rybolovu podílejí, zavedení flexibilních opatření mezi TAC pro oblast IIIa, vody EU subdivizí 22-32 a TAC pro vody EU oblastí IIa a IV.
(13)
Při využívání rybolovných práv by měla být v plném rozsahu dodržována příslušná ustanovení práva Unie.
(14)
Na využívání rybolovných práv stanovených v tomto nařízení, která jsou k dispozici plavidlům EU, se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky (11), a zejména články 33 a 34 uvedeného nařízení týkající se zaznamenávání úlovků a intenzity rybolovu a oznamování údajů o vyčerpání rybolovných práv. Je tedy nezbytné uvést kódy, které mají členské státy používat, když Komisi zasílají údaje týkající se vykládky populací ryb, na něž se vztahuje toto nařízení.
(15)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení, pokud jde o udělování povolení jednotlivým členským státům řídit přidělování intenzity rybolovu na základě systému založeného na kilowattdnech, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci.
(16)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o přidělení dodatečných dní na moři za trvalé ukončení rybolovných činností a na posílení přítomnosti vědeckých pozorovatelů a pokud jde o stanovení tabulkových formátů pro shromažďování a přenos informací týkajících se převodu dní na moři mezi rybářskými plavidly plujícími pod vlajkou jednoho členského státu. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (12).
(17)
Aby se předešlo přerušení rybářských činností a zajistila obživa rybářů Unie, mělo by se toto nařízení použít ode dne 1. ledna 2013, s výjimkou ustanovení týkajících se omezení intenzity rybolovu, která by se měla použít ode dne 1. února 2013. Z důvodů naléhavosti by mělo toto nařízení vstoupit v platnost ihned po svém vyhlášení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
1. Tímto nařízením se stanoví rybolovná práva, kterými disponují plavidla EU, pro některé populace ryb a skupiny populací ryb, na něž se nevztahují mezinárodní jednání nebo dohody.
2. Rybolovná práva uvedená v odstavci 1 zahrnují:
a)
omezení odlovu v roce 2013;
b)
omezení intenzity rybolovu v období od 1. února 2013 do 31. ledna 2014.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na plavidla EU.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„plavidlem EU“ rybářské plavidlo plující pod vlajkou členského státu a registrované v Unii;
b)
„vodami EU“ vody pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států s výjimkou vod přiléhajících k zámořským zemím a územím uvedeným v příloze II Smlouvy;
c)
„celkovým přípustným odlovem“ (TAC) množství, které může být každý rok uloveno z každé populace ryb a vyloženo;
d)
„kvótou“ podíl TAC přidělený Unii nebo členskému státu;
e)
„mezinárodními vodami“ vody, které nepodléhají svrchovanosti ani jurisdikci žádného státu;
f)
„velikostí ok“ velikost ok rybářských sítí určená v souladu s nařízením (ES) č. 517/2008 (13);
g)
„rejstříkem rybářského loďstva EU“ rejstřík zřízený Komisí v souladu s čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 2371/2002;
h)
„lodním deníkem rybolovu“ lodní deník uvedený v článku 14 nařízení (ES) č. 1224/2009;
i)
„analytickým posouzením“ kvantitativní posouzení vývojových tendencí dané populace ryb, které se zakládá na údajích o biologii a využívání této populace, jež mají podle vědeckého přezkumu dostatečnou kvalitu, aby z nich vycházela vědecká doporučení o možnostech budoucích úlovků.
Článek 4
Rybolovné oblasti
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice oblastí:
a)
„oblastmi ICES“ (Mezinárodní rada pro průzkum moří) se rozumí zeměpisné oblasti vymezené v příloze III nařízení (ES) č. 218/2009 (14);
b)
„Skagerrakem“ se rozumí zeměpisná oblast, která je na západě ohraničena linií vedoucí od majáku Hanstholm k majáku Lindesnes a na jihu hranicí vedoucí od majáku Skagen k majáku Tistlarna a dále k nejbližšímu bodu na švédském pobřeží;
c)
„Kattegatem“ se rozumí zeměpisná oblast, která je na severu ohraničena linií vedoucí od majáku Skagen k majáku Tistlarna a dále k nejbližšímu bodu na švédském pobřeží a na jihu hranicí vedoucí od Hasenøre ke Gnibens Spids, od Korshage ke Spodsbjergu a od Gilbjerg Hoved ke Kullenu;
d)
„funkční jednotkou 16 podoblasti ICES VII“ se rozumí zeměpisná oblast vymezená loxodromami, které postupně spojují tyto souřadnice:
53° 30′ s. š., 15° 00′ z. d.;
53° 30′ s. š., 11° 00′ z. d.;
51° 30′ s. š., 11° 00′ z. d.;
51° 30′ s. š., 13° 00′ z. d.;
51° 00′ s. š., 13° 00′ z. d.;
51° 00′ s. š., 15° 00′ z. d.;
53° 30′ s. š., 15° 00′ z. d.;
e)
„Cádizským zálivem“ se rozumí zeměpisná oblast divize ICES IXa východně od 7o 23′ 48″ z. d.;
f)
„oblastmi CECAF“ (Výbor pro rybolov ve středovýchodním Atlantiku) se rozumí zeměpisné oblasti vymezené v příloze II nařízení (ES) č. 216/2009 (15).
HLAVA II
RYBOLOVNÁ PRÁVA
Článek 5
TAC a jejich rozdělení
TAC pro plavidla EU ve vodách EU nebo v některých vodách mimo EU, jejich rozdělení mezi členské státy a případné podmínky funkčně spojené s užíváním těchto práv jsou stanoveny v příloze I.
Článek 6
TAC, které určí členské státy
1. TAC pro některé populace ryb určí dotčený členský stát. Tyto populace jsou uvedeny v příloze I.
2. TAC, které určí členský stát:
a)
musí být v souladu se zásadami a pravidly společné rybářské politiky, zejména s pravidlem udržitelného využívání populací, a
b)
musí vést:
i)
s největší pravděpodobností k využívání populací v souladu s maximálním udržitelným výnosem od roku 2015, jsou-li k dispozici analytická posouzení,
ii)
k využívání populací v souladu s přístupem předběžné opatrnosti, nejsou-li analytická posouzení k dispozici nebo jsou-li neúplná.
3. Do 15. března 2013 předloží každý dotčený členský stát Komisi tyto informace:
a)
přijaté TAC;
b)
údaje shromážděné a posouzené dotčeným členským státem, z nichž přijaté TAC vycházejí;
c)
údaje o tom, jakým způsobem jsou přijaté TAC v souladu s odstavcem 2.
Článek 7
Přidělení dodatečných kvót plavidlům účastnícím se zkoušek řádně zdokumentovaného rybolovu
1. Členský stát může plavidlům plujícím pod jeho vlajkou účastnícím se zkoušek řádně zdokumentovaného rybolovu přidělit dodatečné kvóty pro některé populace. Tyto populace jsou uvedeny v příloze I.
2. Dodatečné kvóty uvedené v odstavci 1 nepřekročí celkové množství stanovené v příloze I jako procentuální podíl z kvóty přidělené tomuto členskému státu.
3. Dodatečné kvóty uvedené v odstavci 1 musí splňovat tyto podmínky:
a)
plavidlo používá televizní kamery s uzavřeným okruhem (CCTV) napojené na systém čidel (souhrnně dále jen „systém CCTV“) pro záznam veškerých rybolovných a zpracovatelských činností na palubě;
b)
dodatečné kvóty přidělené určitému plavidlu, jež se účastní zkoušek řádně zdokumentovaného rybolovu, nepřekračují žádný z těchto limitů:
i)
75 % výmětů populace, které podle odhadu příslušného členského státu provádí typ plavidla, k němuž náleží plavidlo, kterému byla přidělena dodatečná kvóta;
ii)
30 % individuální kvóty plavidla před započetím účasti na zkouškách;
c)
veškeré úlovky plavidla z populace, na niž se vztahuje dodatečná kvóta, včetně ryb nedosahujících minimální velikosti při vykládce určené v příloze XII nařízení (ES) č. 850/98, se započítají do individuální kvóty plavidla stanovené po přidělení jakékoli dodatečné kvóty podle tohoto článku;
d)
jakmile plavidlo plně využilo individuální kvótu pro kteroukoli populaci, na niž se vztahuje dodatečná kvóta, musí v příslušné oblasti TAC ukončit veškerou rybolovnou činnost;
e)
u populací, pro něž lze použít tento článek, mohou členské státy povolit převody individuálních kvót či jejich částí z plavidel, jež se neúčastní zkoušek řádně zdokumentovaného rybolovu, na plavidla, jež se těchto zkoušek účastní, za předpokladu, že lze prokázat, že se výměty plavidel, jež se neúčastní zkoušek řádně zdokumentovaného rybolovu, nezvyšují.
4. Bez ohledu na ustanovení odst. 3 písm. b) bodu i) může členský stát výjimečně přidělit plavidlu plujícímu pod jeho vlajkou dodatečnou kvótu překračující 75 % výmětů populace odhadovaných u typu plavidla, k němuž patří plavidlo, kterému byla přidělena dodatečná kvóta, za těchto podmínek:
a)
míra výmětů populace odhadovaná pro příslušný typ plavidla je nižší než 10 %;
b)
zahrnutí tohoto typu plavidla je významné pro posouzení potenciálu systému CCTV pro kontrolní účely;
c)
nedojde k překročení celkového limitu 75 % odhadovaných výmětů populace prováděných všemi plavidly, jež se účastní zkoušek.
5. Pokud záznamy získané v souladu s odst. 3 písm. a) zahrnují zpracování osobních údajů ve smyslu směrnice 95/46/ES, použije se na zpracování těchto údajů uvedená směrnice.
6. Jestliže členský stát zjistí, že plavidlo, které se účastní zkoušek řádně zdokumentovaného rybolovu, neplní podmínky stanovené v odstavci 3, okamžitě mu odejme přidělené dodatečné kvóty a pro zbytek roku 2013 je vyloučí z další účasti na uvedených zkouškách.
7. Členské státy předloží Komisi před přidělením dodatečných kvót podle odstavců 1 až 6 tyto informace:
a)
seznam plavidel plujících pod jejich vlajkou a účastnících se zkoušek řádně zdokumentovaného rybolovu;
b)
specifikace zařízení pro dálkové elektronické sledování umístěného na palubě těchto plavidel;
c)
kapacitu, typ a specifikace lovných zařízení používaných těmito plavidly;
d)
odhadované výměty pro každý typ plavidla, které se účastní zkoušek;
e)
množství úlovků populace, na niž se vztahuje příslušný TAC, odlovené v roce 2012 plavidly, které se účastní zkoušek.
8. Komise může požádat kterýkoli členský stát, který tento článek použije, aby předložil své posouzení výmětů prováděných různými typy plavidel k přezkumu vědeckému poradnímu orgánu, aby bylo možné sledovat provádění požadavku stanoveného v odst. 3 písm. b) bodu i). Jestliže není k dispozici posouzení, které takové výměty potvrzuje, přijme dotčený členský stát veškerá vhodná opatření, aby zajistil splnění tohoto požadavku, a informuje o tom Komisi.
Článek 8
Podmínky vykládky úlovků a vedlejších úlovků
Ryby z populací, pro které jsou stanoveny TAC, smějí být uchovány na palubě nebo vyloženy, pouze pokud:
a)
odlov byl proveden plavidly plujícími pod vlajkou členského státu, jenž má kvótu, která není dosud vyčerpána; nebo
b)
odlov představuje tu část kvóty EU, která nebyla v podobě kvót rozdělena mezi členské státy, a uvedená kvóta EU není vyčerpána.
Článek 9
Omezení intenzity rybolovu
Od 1. února 2013 do 31. ledna 2014 se omezení intenzity rybolovu stanovená:
a)
v příloze IIA uplatňují na řízení populací tresky obecné v Kattegatu, v divizích ICES VIIa a VIa a ve vodách EU divize ICES Vb;
b)
v příloze IIB uplatňují na obnovu populací štikozubce novozélandského a humra severského v divizích ICES VIIIc a IXa, s výjimkou Cádizského zálivu;
c)
v příloze IIC uplatňují na řízení populace jazyka obecného v divizi ICES VIIe.
Článek 10
Zvláštní ustanovení o rozdělení rybolovných práv
1. Rozdělením rybolovných práv mezi členské státy stanoveným v tomto nařízení nejsou dotčeny:
a)
výměny provedené podle čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002;
b)
přerozdělení provedená podle článku 37 nařízení (ES) č. 1224/2009 nebo podle čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1006/2008 (16);
c)
dodatečné vykládky povolené podle článku 3 nařízení (ES) č. 847/96;
d)
množství převedená v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 847/96;
e)
odpočty provedené podle článků 37, 105, 106 a 107 nařízení (ES) č. 1224/2009.
2. Není-li v příloze I tohoto nařízení stanoveno jinak, použije se článek 3 nařízení (ES) č. 847/96 na populace, na které se vztahuje preventivní TAC, a čl. 3 odst. 2 a 3 a článek 4 uvedeného nařízení na populace, na které se vztahuje analytický TAC.
Článek 11
Období zákazu rybolovu
1. V období od 1. května do 31. května 2013 je v oblasti Porcupine Bank zakázáno lovit nebo uchovávat na palubě ryby těchto druhů: tresku obecnou, pakambaly, ďasovité, tresku jednoskvrnnou, tresku bezvousou, štikozubce obecného, humra severského, platýse evropského, tresku sajdu, tresku tmavou, rejnokovité, jazyka obecného a ostrouna obecného.
2. Pro účely tohoto článku zahrnuje oblast Porcupine Bank zeměpisnou oblast vymezenou loxodromami, které postupně spojují tyto souřadnice:
Bod
Zeměpisná šířka
Zeměpisná délka
1
52° 27′ s. š.
12° 19′ z. d.
2
52° 40′ s. š.
12° 30′ z. d.
3
52° 47′ s. š.
12° 39 600′ z. d.
4
52° 47′ s. š.
12° 56′ z. d.
5
52° 13,5′ s. š.
13° 53,830′ z. d.
6
51° 22′ s. š.
14° 24′ z. d.
7
51° 22′ s. š.
14° 03′ z. d.
8
52° 10′ s. š.
13° 25′ z. d.
9
52° 32′ s. š.
13° 07,500′ z. d.
10
52° 43′ s. š.
12° 55′ z. d.
11
52° 43′ s. š.
12° 43′ z. d.
12
52° 38 800′ s. š.
12° 37′ z. d.
13
52° 27′ s. š.
12° 23′ z. d.
14
52° 27′ s. š.
12° 19′ z. d.
3. Odchylně od odstavce 1 se plavidlům, která mají na palubě druhy uvedené ve zmíněném odstavci, povoluje průjezd oblastí Porcupine Bank v souladu s čl. 50 odst. 3, 4 a 5 nařízení (ES) č. 1224/2009.
Článek 12
Zákazy
1. Plavidla EU mají zakázáno lovit, uchovávat na palubě, překládat a vykládat ryby těchto druhů:
a)
žraloka velikého (Cetorhinus maximus) a žraloka bílého (Carcharodon carcharias) ve všech vodách;
b)
žraloka nosatého (Lamna nasus) ve všech vodách, není-li stanoveno jinak v příloze I části B;
c)
polorejnoka křídlatého (Squatina squatina) ve vodách EU;
d)
rejnoka hladkého (Dipturus batis) ve vodách EU divize ICES IIa a podoblastí ICES III, IV, VI, VII, VIII, IX a X;
e)
rejnoka vlnitého (Raja undulata) a rejnoka bílého (Raja alba) ve vodách EU podoblastí ICES VI, VII, VIII, IX a X;
f)
pilohřbetovité (Rhinobatidae) ve vodách EU podoblastí ICES I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X a XII;
g)
mantu obrovskou (Manta birostris) ve všech vodách.
2. Při náhodném ulovení nesmějí být druhy uvedené v odstavci 1 poraněny. Jedinci se neprodleně vypouštějí.
Článek 13
Přenos dat
Předkládají-li členské státy podle článků 33 a 34 nařízení (ES) č. 1224/2009 Komisi údaje vztahující se k vykládkám objemů odlovených populací, použijí kódy populací stanovené v příloze I tohoto nařízení.
HLAVA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro rybolov a akvakulturu zřízený nařízením (ES) č. 2371/2002. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 15
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2013.
Článek 9 se však použije ode dne 1. února 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. ledna 2013.
NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 39/2013,
annettu 21 päivästä tammikuuta 2013,
EU:n alusten käytettävissä olevien, kansainvälisten neuvottelujen alaan tai sopimusten soveltamisalaan kuulumattomien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2013
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 (1) edellytetään että toimenpiteet, jotka koskevat vesialueille pääsyä, ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittamista, vahvistetaan ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot sekä erityisesti tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) laatimat kertomukset ja alueellisilta neuvoa-antavilta toimikunnilta saadut lausunnot.
(2)
Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet sekä tarvittaessa eräät niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset. Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden kesken siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kalakannan tai kalastuksen osalta ja ottaen asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 vahvistetut yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet.
(3)
Suurimmat sallitut saaliit (total allowable catch, ‧TAC‧) olisi vahvistettava saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella, ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu, ja ottaen huomioon myös ne kannanotot, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa, erityisesti asianomaisten alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kanssa järjestetyissä kokouksissa.
(4)
Erityisten monivuotisten suunnitelmien alaisten kantojen TACit olisi vahvistettava mainituissa suunnitelmissa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Näin ollen olisi vahvistettava etelänkummeliturskan, keisarihummerin, Englannin kanaalin länsiosan merianturan, Skotlannin länsipuolisen alueen sillin sekä Kattegatin, Skotlannin länsipuolisen alueen ja Irlanninmeren turskan kantojen TACit seuraavissa säädöksissä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti: etelänkummeliturska- ja keisarihummerikantojen elvytystoimenpiteistä Cantabrian merellä ja Iberian niemimaan länsipuolella 20 päivänä joulukuuta 2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2166/2005 (2); neuvoston asetus (EY) N:o 509/2007, annettu 7 päivänä toukokuuta 2007, monivuotisen suunnitelman vahvistamisesta kielikampelakannan kestäväksi hyödyntämiseksi Englannin kanaalin länsiosassa (3), neuvoston asetus (EY) N:o 1300/2008 (4), annettu 18 päivänä joulukuuta 2008, Skotlannin länsipuolisen alueen sillikannan ja mainittua kalakantaa hyödyntävien kalastusten monivuotisesta suunnitelmasta neuvoston asetus (EY) N:o 1342/2008 (5), annettu 18 päivänä joulukuuta 2008, turskakantoja ja turskakantoja hyödyntävää kalastustoimintaa koskevan pitkän aikavälin suunnitelman vahvistamisesta (‧turskasuunnitelma‧). Pohjoisen kummeliturskakannan (asetus (EY) N:o 811/2004 (6)) ja Biskajanlahden merianturan (asetus (EY) N:o 388/2006 (7)) osalta on saavutettu asianomaisissa elpymis- ja hoitosuunnitelmissa asetetut vähimmäistavoitteet, ja siksi on syytä noudattaa tieteellisiä lausuntoja, jotta TACit voidaan saada kestävän enimmäistuoton mukaisille tasoille tai säilyttää näillä tasoilla.
(5)
Jos kannoista ei ole tarpeeksi tietoa tai tiedot eivät ole riittävän luotettavia kokoarvioiden tekemiseksi, kantojen hoitotoimenpiteissä ja TAC-tasoissa olisi noudatettava kalastuksenhoidon ennalta varautuvaa lähestymistapaa, sellaisena kuin se määritellään neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklan i alakohdassa, samalla kun otetaan huomioon kantakohtaiset tekijät, erityisesti saatavilla olevat tiedot kantojen kehittymissuuntauksista ja sekakalastukseen liittyvät näkökohdat.
(6)
TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 (8) 2 artiklan mukaisesti olisi määriteltävä kannat, joihin sovelletaan mainitussa asetuksessa tarkoitettuja eri toimenpiteitä.
(7)
Kun johonkin kantaan liittyvä TAC myönnetään ainoastaan yhdelle jäsenvaltiolle, kyseinen jäsenvaltio on aiheellista valtuuttaa perussopimuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti määrittelemään kyseisen TACin taso. Olisi annettava säännöksiä, joilla varmistetaan, että kyseinen jäsenvaltio toimii TACin tasoa vahvistaessaan tavalla, joka on täysin yhdenmukainen yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden ja sääntöjen kanssa.
(8)
Tiettyjen TACien osalta jäsenvaltioilla olisi oltava valtuudet myöntää aluksille lisäkalastusmahdollisuuksia, jos ne osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen. Koekalastuksen tarkoituksena on testata saaliskiintiöjärjestelmää, jossa kaikki saaliit on purettava aluksesta ja luettava kiintiöihin, jotta voitaisiin välttää poisheittämisiä ja niiden mukanaan tuomaa muuten käytettävissä olevien kalavarojen tuhlausta. Kalavarojen valvomaton poisheittäminen uhkaa niiden pitkän aikavälin kestävyyttä julkisena hyödykkeenä ja vaarantaa siten yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet. Saaliskiintiöjärjestelmät tarjoavat sitä vastoin jo sinällään kalastajille kannustimen pyrkiä toimissaan saaliin mahdollisimman tarkkaan valikoimiseen. Jotta poisheittämisiä voitaisiin hallinnoida järkevästi, kaikki kalastustiedot kirjaavan kalastuksen olisi katettava pikemminkin kaikki toiminnot merellä kuin purkamiset satamassa. Jäsenvaltioiden edellytyksiin myöntää tällaisia lisäkalastusmahdollisuuksia olisi sen vuoksi sisällyttävä velvoite varmistaa sensorijärjestelmään yhdistettyjen valvontakameroiden käyttö. Tämän ansiosta voitaisiin yksityiskohtaisesti kirjata kaikki aluksella pidetyt ja poisheitetyt saaliin osat. Aluksella reaaliaikaisesti työskenteleviin tarkkailijoihin perustuva järjestelmä olisi tehottomampi, kalliimpi ja epäluotettavampi. Näin ollen valvontakameroiden käyttö on ennakkoedellytys poisheittämisten vähennysjärjestelmien, kuten kaikki kalastustiedot kirjaavan kalastuksen, toteuttamiseksi. Tällaisten järjestelmien käytössä olisi noudatettava yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY (9) säädettyjä vaatimuksia.
(9)
Sen varmistamiseksi, että kaikki kalastustiedot kirjaavan koekalastuksen avulla voidaan tehokkaasti arvioida saaliskiintiöjärjestelmien vaikutusta asianomaisten kalakantojen absoluuttiseen kalastuskuolevuuteen, on tarpeen lukea kaikki kyseisessä koekalastuksessa saadut saaliit, purkamiselle asetettua alamittaa pienemmät kalat mukaan luettuina, osallistuvalle alukselle myönnettyyn kokonaismäärään, ja varmistaa, että kalastustoimet lopetetaan, kun kyseinen alus on käyttänyt loppuun sille myönnetyn kokonaismäärän. On myös asianmukaista sallia kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen osallistuvien alusten ja muiden alusten väliset määrien siirrot edellyttäen, että voidaan osoittaa, ettei muiden alusten poisheittämien saaliiden määrä lisäänny.
(10)
On tarpeen vahvistaa vuoden 2013 pyyntiponnistuksen enimmäismäärät asetuksen (EY) N:o 2166/2005 8 artiklan, asetuksen (EY) N:o 509/2007 5 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 1342/2008 (10) 11 ja 12 artiklan mukaisesti samalla kun otetaan huomioon tiettyjen alusryhmien sulkemisesta asetuksen (EY) N:o 1342/2008 III luvussa säädetyn pyyntiponnistusjärjestelmän ulkopuolelle 27 päivänä heinäkuuta 2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 754/2009.
(11)
Tiettyjen lajien, kuten tiettyjen hailajien, osalta jopa rajoitettu kalastustoiminta voisi vaarantaa vakavasti niiden säilymisen. Tällaisten lajien kalastusmahdollisuuksia olisi sen vuoksi rajoitettava asettamalla yleinen kielto pyytää näitä lajeja.
(12)
Koska pohjoisen kummeliturskakannan neljä TAC-aluetta koskevat samaa biologista kantaa, kalastusmahdollisuuksien täysimääräisen käytön takaamiseksi on tarkoituksenmukaista sallia joustava järjestely tätä kalastusta harjoittaville jäsenvaltioille alueen IIIa ja osa-alueilla 22-32 sijaitsevien EU:n vesien TACin ja alueen IIIa ja alueilla IIa ja IV sijaitsevien EU:n vesien TACin välillä.
(13)
Kalastusmahdollisuuksia käytettäessä olisi kaikilta osin noudatettava sovellettavaa unionin lainsäädäntöä.
(14)
Tässä asetuksessa vahvistettujen, EU:n alusten käytettävissä olevien kalastusmahdollisuuksien käytössä sovelletaan yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, 20 päivänä marraskuuta 2009 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1224/2009 (11) ja erityisesti kyseisen asetuksen 33 artiklaa, joka koskee saaliiden ja pyyntiponnistuksen kirjaamista, ja 34 artiklaa, joka koskee tietojen ilmoittamista kalastusmahdollisuuksien käyttämisestä loppuun. Sen vuoksi on tarpeen täsmentää koodit, joita jäsenvaltioiden on käytettävä lähettäessään komissiolle tietoja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen puretuista saaliista.
(15)
Jotta voidaan varmistaa yhdenmukainen täytäntöönpano myönnettäessä yksittäiselle jäsenvaltiolle lupa hallinnoida sille myönnettyä pyyntiponnistusta kilowattipäiviin perustuvalla järjestelmällä, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa.
(16)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa, joka koskee lisäpäivien myöntämistä kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen vuoksi, tieteellisen tarkkailijajärjestelmän kattavuuden parantamiseksi sekä laskentataulukkojen vahvistamiseksi merelläolopäivien siirtämistä jäsenvaltion lipun alla purjehtivien kalastusalusten välillä koskevien tietojen keruuta ja toimittamista varten. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (12) mukaisesti.
(17)
Kalastustoimien keskeytyksen välttämiseksi ja unionin kalastajien toimeentulon turvaamiseksi tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2013 lukuun ottamatta pyyntiponnistusrajoituksia koskevia säännöksiä, joita olisi sovellettava 1 päivästä helmikuuta 2013. Asian kiireellisyyden vuoksi tämän asetuksen olisi tultava voimaan välittömästi sen jälkeen, kun se on julkaistu,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan EU:n alusten käytettävissä olevien, kansainvälisten neuvottelujen alaan tai sopimusten soveltamisalaan kuulumattomien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin kalastusmahdollisuuksiin kuuluvat seuraavat:
a)
saalisrajoitukset vuodeksi 2013;
b)
pyyntiponnistusrajoitukset 1 päivän helmikuuta 2013 ja 31 päivän tammikuuta 2014 väliseksi ajaksi.
2 artikla
Soveltamisala
Tätä asetusta sovelletaan EU:n aluksiin.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
‧EU:n aluksella‧ jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtivaa ja unionissa rekisteröityä kalastusalusta;
b)
‧EU:n vesillä‧ jäsenvaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvia vesialueita, lukuun ottamatta perussopimuksen liitteessä II lueteltujen merentakaisten maiden ja alueiden lähivesiä;
c)
‧suurimmalla sallitulla saaliilla‧ (TAC) määrää, joka voidaan pyytää ja purkaa kustakin kalakannasta vuosittain;
d)
‧kiintiöllä‧ unionille tai jäsenvaltiolle myönnettyä osuutta TACista;
e)
‧kansainvälisillä vesillä‧ vesialueita, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan;
f)
‧silmäkoolla‧ asetuksen (EY) N:o 517/2008 (13) mukaisesti määritettyä kalaverkkojen silmäkokoa;
g)
‧EU:n kalastusalusrekisterillä‧ rekisteriä, jonka komissio on perustanut asetuksen (EY) N:o 2371/2002 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti;
h)
‧kalastuspäiväkirjalla‧ asetuksen (EY) N:o 1224/2009 14 artiklassa tarkoitettua päiväkirjaa;
i)
‧analyyttisillä arvioinneilla‧ kalakannan kehityssuunnan määrällistä arviointia sen biologista tilannetta ja hyödyntämistä koskevien sellaisten tietojen perusteella, jotka tieteellinen tarkastelu on osoittanut riittävän luotettaviksi, jotta tulevaisuuden saalismääriä koskevista vaihtoehdoista voidaan antaa tieteellinen lausunto.
4 artikla
Kalastusalueet
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
‧ICESin (Kansainvälinen merentutkimusneuvosto) alueilla‧ asetuksen (EY) N:o 218/2009 (14) liitteessä III mainittuja maantieteellisiä alueita;
b)
‧Skagerrakilla‧ maantieteellistä aluetta, joka rajoittuu lännessä linjaan Hanstholmin majakasta Lindesnesin majakkaan ja etelässä linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan, sekä linjaan tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla;
c)
‧Kattegatilla‧ maantieteellistä aluetta, joka rajoittuu pohjoisessa linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan ja tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla, sekä etelässä linjoihin Hasenørestä Gnibens Spidsiin, Korshagesta Spodsbjergiin ja Gilbjerg Hovedista Kulleniin;
d)
‧ICES -suuralueen VII toiminnallisella yksiköllä 16‧ maantieteellistä aluetta, joka jää seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien sisäpuolelle:
53° 30′ N 15° 00′ W,
53° 30′ N 11° 00′ W,
51° 30′ N 11° 00′ W,
51° 30′ N 13° 00′ W,
51° 00′ N 13° 00′ W,
51° 00′ N 15° 00′ W,
53° 30′ N 15° 00′ W;
e)
‧Cádizinlahdella‧ pituuspiirin 7o 23′ 48″ W itäpuolella sijaitsevaa osaa ICES-alueesta IXa;
f)
‧CECAF:n (Itäisen Keski-Atlantin kalastuskomitea) alueilla‧ asetuksen (EY) N:o 216/2009 liitteessä II mainittuja maantieteellisiä alueita (15).
II OSASTO
KALASTUSMAHDOLLISUUDET
5 artikla
TACit ja niiden jakaminen
EU:n alusten TACit EU:n vesillä tai tietyillä EU:n ulkopuolisilla vesillä ja kyseisten TACien jakaminen jäsenvaltioiden kesken sekä tapauksen mukaan niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset vahvistetaan liitteessä I.
6 artikla
Jäsenvaltioiden määrittämät TACit
1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on määritettävä tiettyjen kalakantojen TACit. Kyseiset kannat yksilöidään liitteessä I.
2. Jäsenvaltioiden määrittämien TACien on
a)
oltava johdonmukaiset yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden ja sääntöjen, erityisesti kalakannan kestävän hyödyntämisen periaatteen, kanssa; sekä
b)
johdettava
i)
todennäköisimmin kannan hyödyntämiseen kestävän enimmäistuoton mukaisesti vuodesta 2015 alkaen, jos analyyttisia arvioita on saatavilla;
ii)
kannan hyödyntämiseen kalastuksenhoidon ennalta varautuvan lähestymistavan mukaisesti, jos analyyttisia arvioita ei ole saatavilla tai ne ovat puutteellisia.
3. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on viimeistään 15 päivänä maaliskuuta 2013 esitettävä komissiolle seuraavat tiedot:
a)
hyväksytyt TACit;
b)
asianomaisen jäsenvaltion keräämät ja arvioimat tiedot, joihin hyväksytyt TACit perustuvat;
c)
yksityiskohtaiset tiedot siitä, miten hyväksytyt TACit noudattavat 2 kohtaa.
7 artikla
Lisäkalastusmahdollisuuksien jakaminen aluksille, jotka osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen
1. Jäsenvaltiot voivat myöntää tiettyjen kantojen lisäkalastusmahdollisuuksia niiden lipun alla purjehtiville aluksille, jotka osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen. Kyseiset kannat yksilöidään liitteessä I.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen lisäkalastusmahdollisuuksien prosentuaalinen osuus kyseiselle jäsenvaltiolle jaetusta kiintiöstä ei saa ylittää liitteessä I vahvistettua kokonaismäärää.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen lisäkalastusmahdollisuuksien on oltava seuraavien edellytysten mukaisia:
a)
alus käyttää kameravalvontaa yhdistettynä anturijärjestelmään, joka tallentaa kaikki aluksella tapahtuvat kalastus- ja käsittelytoimet;
b)
kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen osallistuvalle yksittäiselle alukselle myönnettyjen lisäkalastusmahdollisuuksien määrä ei saa ylittää seuraavia ylärajoja:
i)
75 prosenttia kyseisen kannan poisheitetyistä määristä, joiden asianomainen jäsenvaltio arvioi aiheutuvan sen alustyypin osalta, johon lisäkalastusmahdollisuudet saanut yksittäinen alus kuuluu.
ii)
30 prosenttia alukselle ennen koekalastukseen osallistumista osoitetusta kalastusmahdollisuuksien määrästä;
c)
kaikki kyseisen kalakannan lisämahdollisuuksien tuomat saaliit, asetuksen (EY) N:o 850/98 liitteessä XII määriteltyä purkamisen alamittaa pienemmät kalat mukaan luettuina, on luettava alukselle osoitettuun määrään tämän artiklan mukaisilla lisäkalastusmahdollisuuksilla korotettuna;
d)
kun alus on käyttänyt sille tietyn kannan osalta osoitetut kalastusmahdollisuudet lisäkalastusmahdollisuudet mukaan lukien kokonaisuudessaan, aluksen on lopetettava kaikki kalastustoimet asianomaisella TAC-alueella;
e)
sellaisten kantojen, joihin tätä artiklaa voidaan soveltaa, osalta jäsenvaltiot voivat sallia aluskohtaisen määrän tai sen osan siirrot kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen osallistumattomilta aluksilta tähän koekalastukseen osallistuville aluksille edellyttäen, että voidaan osoittaa, että osallistumattomien alusten poisheittämien saaliiden määrä ei lisäänny.
4. Sen estämättä, mitä 3 kohdan b alakohdan i alakohdassa säädetään, jäsenvaltio voi poikkeuksellisesti myöntää sen lipun alla purjehtivalle alukselle lisämäärän, joka ylittää 75 prosenttia kyseisen kannan poisheitetyistä määristä, joita arvioidaan aiheutuvan sen alustyypin osalta, johon lisäkalastusmahdollisuudet saanut yksittäinen alus kuuluu, jos
a)
kyseisen kannan arvioidut poisheitettävät saaliit ovat asianomaisen alustyypin osalta alle 10 prosenttia;
b)
tällaisen aluksen osallistuminen on tärkeää, jotta voidaan arvioida kameravalvontajärjestelmän hyödyllisyyttä valvontatarkoituksissa;
c)
kaikkien koekalastukseen osallistuvien alusten kyseisen kannan poisheitettyjen saaliiden arvioitumäärä ei yhteisesti ylitä 75 prosentin rajaa.
5. Jos 3 kohdan a alakohdan mukaisesti tehdyt nauhoitukset merkitsevät direktiivissä 95/46/EY tarkoitettua henkilötietojen käsittelyä, mainittua direktiiviä sovelletaan tällaisten tietojen käsittelyyn.
6. Jos jäsenvaltio havaitsee, että kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen osallistuva alus jättää täyttämättä 3 kohdassa säädetyt edellytykset, sen on viipymättä peruutettava kyseiselle alukselle jaetut lisäkalastusmahdollisuudet ja kiellettävä sen osallistuminen koekalastukseen loppuvuodeksi 2013.
7. Jäsenvaltion on ennen 1-6 kohdassa tarkoitetun lisäkalastusmahdollisuuden myöntämistä esitettävä komissiolle seuraavat tiedot:
a)
luettelo lippunsa alla purjehtivista aluksista, jotka osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen;
b)
erittely aluksille asennetuista sähköisistä etävalvontalaitteista;
c)
kyseisten alusten käyttämien pyydysten kapasiteetti, tyyppi ja erittely;
d)
arvioidut poisheitettävät saaliit kunkin koekalastukseen osallistuvan alustyypin osalta;
e)
koekalastukseen osallistuvien alusten kyseisestä kannasta, johon sovelletaan asiaankuuluvaa TACia, vuonna 2012 pyytämät saalismäärät.
8. Komissio voi 3 kohdan b alakohdan i alakohdassa säädetyn vaatimuksen täytäntöönpanon valvomiseksi edellyttää tätä artiklaa soveltavaa jäsenvaltiota toimittamaan arvionsa kunkin alustyypin aiheuttamien poisheitettyjen saaliiden määrästä tieteelliselle neuvoa-antavalle elimelle arviointia varten. Jos poisheitettyjä määriä koskevaa arviointia ei ole, asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kyseisen vaatimuksen noudattamisen edellyttämät toimenpiteet ja ilmoitettava niistä komissiolle.
8 artikla
Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset
Niihin kalakantoihin, joille on vahvistettu TACit, kuuluvia kaloja saadaan pitää aluksella tai purkaa aluksesta ainoastaan, jos
a)
saaliit on pyydetty sellaisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivilla aluksilla, jolla on olemassa kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt; tai
b)
saaliit ovat osa EU:n kiintiötä, jota ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, eikä tämä EU:n kiintiö ole täyttynyt.
9 artikla
Pyyntiponnistusrajoitukset
Pyyntiponnistuksia koskevia toimenpiteitä sovelletaan 1 päivästä helmikuuta 201331 päivään tammikuuta 2014 seuraavasti:
a)
Turskakantojen hoidossa Kattegatissa, ICES-alueilla VIIa ja VIa sekä EU:n vesillä ICES-alueella Vb sovelletaan liitettä II A;
b)
ICES-alueiden VIIIc ja IXa, Cádizinlahtea lukuun ottamatta, kummeliturskan ja keisarihummerin elvyttämisessä sovelletaan liitettä II B;
c)
ICES-alueen VIIe merianturakannan hoidossa sovelletaan liitettä II C.
10 artikla
Kalastusmahdollisuuksien jakamista koskevat erityiset säännökset
1. Tässä asetuksessa vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista:
a)
asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot;
b)
asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37 artiklan tai asetuksen (EY) N:o 1006/2008 (16) 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehtävät kalastusmahdollisuuksien uudelleen jakamiset;
c)
asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan nojalla sallittavat saaliiden lisäpurkamiset;
d)
asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätettävät määrät;
e)
asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37, 105, 106 ja 107 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset.
2. Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa on sovellettava kantoihin, joihin sovelletaan varo-TACia, ja mainitun asetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä 4 artiklaa sovelletaan kantoihin, joihin sovelletaan analyyttistä TACia, jollei tämän asetuksen liitteessä I toisin säädetä.
11 artikla
Kalastuskieltokausi
1. On kiellettyä kalastaa tai pitää aluksella Porcupinematalikolla 1 päivän toukokuuta ja 31 päivän toukokuuta 2013 välisenä aikana seuraavia lajeja: turska, lasikampelat, merikrotti, kolja, valkoturska, kummeliturska, keisarihummeri, punakampela, lyyraturska, seiti, rauskut, meriantura ja piikkihai.
2. Tämän artiklan soveltamiseksi Porcupinematalikolla tarkoitetaan maantieteellistä aluetta, joka jää seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien sisäpuolelle:
Piste
Leveysaste
Pituusaste
1
52° 27′ N
12° 19′ W
2
52° 40′ N
12° 30′ W
3
52° 47′ N
12° 39,600′ W
4
52° 47′ N
12° 56′ W
5
52° 13,5′ N
13° 53,830′ W
6
51° 22′ N
14° 24′ W
7
51° 22′ N
14° 03′ W
8
52° 10′ N
13° 25′ W
9
52° 32′ N
13° 07,500′ W
10
52° 43′ N
12° 55′ W
11
52° 43′ N
12° 43′ W
12
52° 38,800′ N
12° 37′ W
13
52° 27′ N
12° 23′ W
14
52° 27′ N
12° 19′ W
3. Edellä olevasta 1 kohdasta poiketen kulku Porcupinematalikon kautta niin, että aluksella on kyseisessä kohdassa tarkoitettua lajia, on sallittua asetuksen (EY) N:o 1224/2009 50 artiklan 3, 4 ja 5 kohdan mukaisesti.
12 artikla
Kiellot
1. Kielletään EU:n kalastusaluksia pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta seuraavia lajeja:
a)
jättiläishai (Cetorhinus maximus) ja valkohai (Carcharodon carcharias) kaikilla vesillä;
b)
sillihai (Lamna nasus) kaikilla vesillä, ellei liitteessä I olevassa B osassa muuta säädetä;
c)
merienkeli (Squatina squatina) EU:n vesillä;
d)
silorausku (Dipturus batis) ICES-alueella IIa sekä ICES-suuralueilla III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä;
e)
aaltorausku (Raja undulata) ja pullonokkarausku (Rostroraja alba) ICES-suuralueilla VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä;
f)
kitararauskut (Rhinobatidae) ICES-suuralueilla I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII sijaitsevilla EU:n vesillä;
g)
paholaisrausku (Manta birostris) kaikilla vesillä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja lajeja ei saa vahingoittaa, jos ne saadaan sattumalta saaliiksi. Yksilöt on päästettävä heti takaisin mereen.
13 artikla
Tietojen siirtäminen
Kun jäsenvaltiot lähettävät komissiolle pyydettyjen kantojen purettujen saaliiden määriin liittyviä tietoja asetuksen (EY) N:o 1224/2009 33 ja 34 artiklan mukaisesti, niiden on käytettävä tämän asetuksen liitteessä I esitettyjä kantojen koodeja.
III OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
14 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa asetuksella (EY) N:o 2371/2002 perustettu kalastus- ja vesiviljelyalan komitea. Kyseinen komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
15 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2013.
Asetuksen 9 artiklaa sovelletaan kuitenkin 1 päivästä helmikuuta 2013.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 21 päivänä tammikuuta 2013.