NAŘÍZENÍ (EU, EURATOM) č. 966/2012 EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
ze dne 25. října 2012,
kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002
OBSAH
ČÁST PRVNÍ
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
HLAVA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Článek 2
Definice
Článek 3
Soulad sekundárních právních předpisů s tímto nařízením
Článek 4
Lhůty, data, termíny
Článek 5
Ochrana osobních údajů
HLAVA II
ROZPOČTOVÉ ZÁSADY
Článek 6
Dodržování rozpočtových zásad
Kapitola 1
Zásady jednotnosti a správnosti rozpočtu
Článek 7
Oblast působnosti rozpočtu
Článek 8
Zvláštní pravidla o zásadě jednotnosti a správnosti rozpočtu
Kapitola 2
Zásada ročního rozpočtu
Článek 9
Definice
Článek 10
Druhy prostředků
Článek 11
Účtování příjmů a prostředků
Článek 12
Přidělení prostředků na závazky
Článek 13
Zrušení a přenos prostředků
Článek 14
Pravidla pro přenos účelově vázaných příjmů
Článek 15
Zrušení přidělení prostředků na závazek
Článek 16
Pravidla vztahující se na případy pozdního přijetí rozpočtu
Kapitola 3
Zásada vyrovnanosti
Článek 17
Definice a oblast působnosti
Článek 18
Zůstatek rozpočtového roku
Kapitola 4
Zásada zúčtovací jednotky
Článek 19
Používání eura
Kapitola 5
Zásada univerzálnosti
Článek 20
Definice a oblast působnosti
Článek 21
Účelově vázané příjmy
Článek 22
Darované částky
Článek 23
Pravidla pro odečty a úpravy v důsledku kurzových rozdílů
Kapitola 6
Zásada specifikace
Článek 24
Obecná ustanovení
Článek 25
Převody uskutečňované orgány s výjimkou Komise
Článek 26
Převody uskutečňované Komisí
Článek 27
Návrhy na převody předložené orgány Evropskému parlamentu a Radě
Článek 28
Zvláštní pravidla pro převody
Článek 29
Převody, na něž se vztahují zvláštní ustanovení
Kapitola 7
Zásada řádného finančního řízení
Článek 30
Zásady hospodárnosti, účinnosti a účelnosti
Článek 31
Povinné sestavování finančního výkazu
Článek 32
Vnitřní kontrola plnění rozpočtu
Článek 33
Nákladově efektivní kontrolní systémy
Kapitola 8
Zásada transparentnosti.
Článek 34
Zveřejňování účtů, rozpočtů a zpráv
Článek 35
Zveřejňování informací o příjemcích finančních prostředků a dalších informací
HLAVA III
SESTAVOVÁNÍ A SKLADBA ROZPOČTU
Kapitola 1
Sestavování rozpočtu
Článek 36
Odhady příjmů a výdajů
Článek 37
Odhad rozpočtu subjektů uvedených v článku 208
Článek 38
Návrh rozpočtu
Článek 39
Návrh na změnu návrhu rozpočtu
Článek 40
Povinnosti členských států vyplývající z přijetí rozpočtu
Článek 41
Návrh opravného rozpočtu
Článek 42
Dřívější předání odhadů a návrhu rozpočtu
Kapitola 2
Skladba a předkládání rozpočtu
Článek 43
Skladba rozpočtu
Článek 44
Rozpočtová nomenklatura
Článek 45
Zákaz záporných příjmů
Článek 46
Předběžné prostředky
Článek 47
Záporná rezerva
Článek 48
Rezerva na pomoc při mimořádných událostech
Článek 49
Předkládání rozpočtu
Článek 50
Pravidla pro plány pracovních míst
Kapitola 3
Rozpočtová kázeň
Článek 51
Soulad s víceletým finančním rámcem
Článek 52
Soulad právních aktů Unie s rozpočtem
HLAVA IV
PLNĚNÍ ROZPOČTU
Kapitola 1
Obecná ustanovení
Článek 53
Plnění rozpočtu v souladu se zásadou řádného finančního nařízení
Článek 54
Základní právní akt a výjimky
Článek 55
Plnění rozpočtu jinými orgány než Komisí
Článek 56
Pověření výkonem rozpočtových pravomocí
Článek 57
Střet zájmů
Kapitola 2
Způsoby plnění rozpočtu
Článek 58
Způsoby plnění rozpočtu
Článek 59
Sdílené řízení s členskými státy
Článek 60
Nepřímé řízení
Článek 61
Hodnocení ex ante a pověřovací dohody
Článek 62
Výkonné agentury
Článek 63
Meze pověřování
Kapitola 3
Účastníci finančních operací
Oddíl 1
Zásada oddělení funkcí
Článek 64
Oddělení funkcí
Oddíl 2
Schvalující osoba
Článek 65
Schvalující osoba
Článek 66
Pravomoci a povinnosti schvalující osoby
Článek 67
Pravomoci a povinnosti vedoucích delegací Unie
Oddíl 3
Účetní
Článek 68
Pravomoci a povinnosti účetního
Článek 69
Pověření výkonem pravomocí účetního
Oddíl 4
Správce zálohových účtů
Článek 70
Zálohové účty
Kapitola 4
Odpovědnost účastníků finančních operací
Oddíl 1
Obecná pravidla
Článek 71
Odnětí pověření uděleného účastníkům finančních operací a jejich zbavení povinností
Článek 72
Odpovědnost schvalující osoby za protiprávní jednání, podvod nebo korupci
Oddíl 2
Pravidla vztahující se na příslušné schvalující osoby
Článek 73
Pravidla vztahující se na schvalující osoby
Oddíl 3
Pravidla vztahující se na účetní a správce zálohových účtů
Článek 74
Pravidla vztahující se na účetní
Článek 75
Pravidla vztahující se na správce zálohových účtů
Kapitola 5
Příjmové operace
Oddíl 1
Poskytování vlastních zdrojů
Článek 76
Vlastní zdroje
Oddíl 2
Odhady pohledávek
Článek 77
Odhady pohledávek
Oddíl 3
Stanovení pohledávek
Článek 78
Stanovení pohledávky
Oddíl 4
Schválení inkasa
Článek 79
Schválení inkasa
Oddíl 5
Inkaso
Článek 80
Pravidla pro inkaso
Článek 81
Promlčecí lhůta
Článek 82
Řešení pohledávek Unie na vnitrostátní úrovni
Článek 83
Pokuty, sankce a úroky uložené Komisí
Kapitola 6
Výdajové operace
Článek 84
Rozhodnutí o financování
Oddíl 1
Přidělení výdajů na závazek
Článek 85
Druhy závazků
Článek 86
Pravidla vztahující se na závazky
Článek 87
Kontrola závazků
Oddíl 2
Potvrzení výdajů
Článek 88
Potvrzení výdaje
Oddíl 3
Schválení výdajů
Článek 89
Schválení výdaje
Oddíl 4
Úhrada výdajů.
Článek 90
Druhy plateb
Článek 91
Platby omezené na dostupné finanční prostředky
Oddíl 5
Lhůty pro výdajové operace
Článek 92
Lhůty pro výdaje
Kapitola 7
Systémy informačních technologií a elektronická správa
Článek 93
Elektronické řízení operací
Článek 94
Předávání dokumentů
Článek 95
Elektronická správa (e-Government)
Kapitola 8
Zásady správy
Článek 96
Řádná správa
Článek 97
Údaje o opravných prostředcích
Kapitola 9
Interní auditor
Článek 98
Jmenování interního auditora
Článek 99
Pravomoci a povinnosti interního auditora
Článek 100
Nezávislost interního auditora
HLAVA V
ZADÁVÁNÍ VEŘEJNÝCH ZAKÁZEK
Kapitola 1
Obecná ustanovení
Oddíl 1
Oblast působnosti a zásady zadávání
Článek 101
Definice veřejných zakázek
Článek 102
Zásady vztahující se na veřejné zakázky
Oddíl 2
Uveřejňování veřejných zakázek
Článek 103
Uveřejňování veřejných zakázek
Oddíl 3
Zadávací řízení
Článek 104
Zadávací řízení
Článek 105
Obsah dokumentace k zadávacímu řízení
Článek 106
Kritéria pro vyloučení z účasti v zadávacím řízení
Článek 107
Kritéria pro vyloučení z probíhajícího zadávacího řízení
Článek 108
Ústřední databáze vyloučených zájemců a uchazečů
Článek 109
Správní a finanční sankce
Článek 110
Kritéria pro zadávání veřejných zakázek
Článek 111
Podávání nabídek
Článek 112
Zásady rovného zacházení a transparentnosti
Článek 113
Rozhodnutí o zadání veřejné zakázky
Článek 114
Zrušení zadávacího řízení
Oddíl 4
Jistoty a nápravná opatření
Článek 115
Jistoty
Článek 116
Chyby, nesrovnalosti a podvody v zadávacím řízení
Kapitola 2
Ustanovení použitelná pro veřejné zakázky zadávané orgány na vlastní účet
Článek 117
Veřejný zadavatel
Článek 118
Finanční limity
Článek 119
Pravidla účasti na zadávacím řízení
Článek 120
Pravidla Světové obchodní organizace pro zadávání veřejných zakázek
HLAVA VI
GRANTY
Kapitola 1
Oblast působnosti a forma grantů
Článek 121
Oblast působnosti grantů
Článek 122
Příjemci grantu
Článek 123
Formy grantů
Článek 124
Jednorázové částky, jednotkové náklady a paušální financování
Kapitola 2
Zásady
Článek 125
Obecné zásady pro udělování grantů
Článek 126
Způsobilé náklady
Článek 127
Spolufinancování ve formě věcného plnění
Článek 128
Transparentnost
Článek 129
Zákaz kumulace
Článek 130
Zákaz retroaktivity
Kapitola 3
Řízení o udělení grantu
Článek 131
Žádosti o grant
Článek 132
Kritéria pro výběr a udělení grantu
Článek 133
Hodnocení
Kapitola 4
Platby a kontrola
Článek 134
Jistota pro účely předběžného financování
Článek 135
Vyplácení grantů a kontroly
Článek 136
Uchovávání dokladů
Kapitola 5
Provádění
Článek 137
Smlouvy o provedení a finanční podpora třetím osobám
HLAVA VII
CENY
Článek 138
Obecná pravidla
HLAVA VIII
FINANČNÍ NÁSTROJE
Článek 139
Oblast působnosti
Článek 140
Zásady a podmínky platné pro finanční nástroje
HLAVA IX
PŘEDKLÁDÁNÍ ÚČETNÍ ZÁVĚRKY A ÚČETNICTVÍ
Kapitola 1
Předložení účetní závěrky
Článek 141
Skladba účetní závěrky
Článek 142
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení
Článek 143
Pravidla pro účetní závěrku
Článek 144
Účetní zásady
Článek 145
Finanční výkazy
Článek 146
Zprávy o plnění rozpočtu
Článek 147
Předběžná účetní závěrka
Článek 148
Schválení konečné konsolidované účetní závěrky
Kapitola 2
Informace o plnění rozpočtu
Článek 149
Zpráva o rozpočtových zárukách a rizicích
Článek 150
Informování o plnění rozpočtu
Kapitola 3
Účetnictví
Oddíl 1
Společná ustanovení
Článek 151
Účetní systém
Článek 152
Společné požadavky týkající se účetního systému orgánů
Oddíl 2
Obecné účty
Článek 153
Obecné účty
Článek 154
Účetní zápisy v obecných účtech
Článek 155
Účetní opravy
Oddíl 3
Rozpočtové účty
Článek 156
Rozpočtové účetnictví
Kapitola 4
Inventární soupisy majetku
Článek 157
Inventární soupis
HLAVA X
EXTERNÍ AUDIT A ABSOLUTORIUM
Kapitola 1
Externí audit
Článek 158
Externí audit prováděný Účetním dvorem
Článek 159
Pravidla a postupy auditu
Článek 160
Kontroly cenných papírů a hotovosti
Článek 161
Právo Účetního dvora na přístup
Článek 162
Výroční zpráva Účetního dvora
Článek 163
Zvláštní zprávy Účetního dvora
Kapitola 2
Absolutorium
Článek 164
Harmonogram postupu udělování absolutoria
Článek 165
Postup udělování absolutoria
Článek 166
Následná opatření
Článek 167
Zvláštní ustanovení o Evropské službě pro vnější činnost
ČÁST DRUHÁ
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
HLAVA I
EVROPSKÝ ZEMĚDĚLSKÝ ZÁRUČNÍ FOND
Článek 168
Zvláštní ustanovení o Evropském zemědělském záručním fondu
Článek 169
Přidělování prostředků EZZF na závazky
Článek 170
Předběžné souhrnné závazky z prostředků EZZF
Článek 171
Plán a časový rozvrh rozpočtových závazků EZZF
Článek 172
Účtování výdajů EZZF
Článek 173
Převod prostředků EZZF
Článek 174
Účelově vázané příjmy EZZF
HLAVA II
STRUKTURÁLNÍ FONDY, FOND SOUDRŽNOSTI, EVROPSKÝ RYBÁŘSKÝ FOND, EVROPSKÝ ZEMĚDĚLSKÝ FOND PRO ROZVOJ VENKOVA A FONDY PRO OBLAST SVOBODY, BEZPEČNOSTI A PRÁVA, KTERÉ JSOU SPRAVOVÁNY V RÁMCI SDÍLENÉHO ŘÍZENÍ
Článek 175
Zvláštní ustanovení
Článek 176
Závaznost přidělení prostředků na závazky
Článek 177
Platby příspěvků, průběžné platby a vrácené prostředky
Článek 178
Rušení prostředků přidělených na závazky
Článek 179
Převod prostředků
Článek 180
Řízení, výběr projektů a audit
HLAVA III
VÝZKUM
Článek 181
Prostředky na výzkum
Článek 182
Přidělování prostředků na výzkum
Článek 183
Společné výzkumné středisko
HLAVA IV
VNĚJŠÍ ČINNOST
Kapitola 1
Obecná ustanovení
Článek 184
Vnější akce
Kapitola 2
Provádění akcí
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 185
Provádění vnějších akcí
Oddíl 2
Rozpočtová podpora a svěřenské fondy sdružující více dárců
Článek 186
Použití rozpočtové podpory
Článek 187
Svěřenské fondy Unie pro vnější akce
Oddíl 3
Jiné způsoby plnění rozpočtu
Článek 188
Provádění vnějších akcí v rámci nepřímého řízení
Článek 189
Finanční dohody o provádění vnějších akcí
Kapitola 3
Zadávání veřejných zakázek
Článek 190
Zadávání veřejných zakázek na vnější akce
Článek 191
Pravidla účasti v zadávacím řízení
Kapitola 4
Granty
Článek 192
Financování vnějších akcí v plném rozsahu
Článek 193
Pravidla použitelná pro granty na vnější akce
Kapitola 5
Kontrola účtů
Článek 194
Kontrola v oblasti vnějších akcí prováděná Unií
HLAVA V
EVROPSKÉ ÚŘADY
Článek 195
Evropské úřady
Článek 196
Prostředky evropských úřadů
Článek 197
Schvalující osoba v evropských úřadech
Článek 198
Účetnictví interinstitucionálních evropských úřadů
Článek 199
Pověřování pravomocemi schvalující osoby u interinstitucionálních evropských úřadů
Článek 200
Služby poskytované třetím osobám
HLAVA VI
SPRÁVNÍ PROSTŘEDKY
Článek 201
Obecná ustanovení
Článek 202
Závazky
Článek 203
Zvláštní ustanovení o správních prostředcích
HLAVA VII
ODBORNÍCI
Článek 204
Placení externí odborníci
ČÁST TŘETÍ
ZÁVĚREČNÁ A PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 205
Přechodná ustanovení
Článek 206
Žádosti Evropského parlamentu a Rady o informace
Článek 207
Finanční limity a částky
Článek 208
Rámcové finanční nařízení pro subjekty zřízené Smlouvou o fungování EU a Smlouvou o Euratomu
Článek 209
Vzorové finanční nařízení pro subjekty partnerství veřejného a soukromého sektoru
Článek 210
Výkon přenesené pravomoci
Článek 211
Přezkum
Článek 212
Zrušení
Článek 213
Přezkum týkající se ESVČ
Článek 214
Vstup v platnost
PŘÍLOHA
SROVNÁVACÍ TABULKA
Společné prohlášení o otázkách spojených s VFR
Společné prohlášení o výdajích na nemovitosti s odvoláním na článek 203
Společné prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise k čl. 203 odst. 3
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 322 této smlouvy, ve spojení se Smlouvou o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména s článkem 106a této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Účetního dvora (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (3), bylo několikrát podstatně změněno. Vzhledem k tomu, že mají být provedeny další změny, včetně změn zohledňujících vstup v platnost Lisabonské smlouvy, mělo by být nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 v zájmu srozumitelnosti a přehlednosti zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(2)
Nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 stanovilo rozpočtové zásady a finanční pravidla, která upravují sestavování a plnění souhrnného rozpočtu Unie (dále jen „rozpočet“), zajišťují řádné a efektivní řízení, kontrolu a ochranu finančních zájmů Unie a zvyšují transparentnost a jejichž dodržování je závazné pro všechny právní akty a všechny orgány. Tyto hlavní zásady, koncepce a struktura uvedeného nařízení, jakož i základní pravidla rozpočtového a finančního řízení by měly být zachovány. Odchylky od těchto hlavních zásad by měly být přezkoumány a co nejvíc zjednodušeny s tím, že je nutno přihlédnout k jejich trvalému významu, přínosu pro rozpočet a k zátěži, kterou představují pro zúčastněné strany. Je třeba zachovat a posílit hlavní prvky finančních pravidel, k nimž patří úloha účastníků finančních operací, začlenění kontrolních opatření do činnosti operačních útvarů, interní auditoři, sestavování rozpočtu podle činností, modernizace účetních zásad a pravidel, jakož i hlavní zásady, jimiž se řídí granty.
(3)
Evropská centrální banka (ECB) by vzhledem ke své specifické povaze a úkolům, zejména pokud jde o její nezávislost ve správě vlastních financí, měla být z působnosti tohoto nařízení vyňata, není-li v něm stanoveno jinak.
(4)
Na základě zkušeností z praxe by měla být do tohoto nařízení zapracována pravidla, která budou reagovat na vyvíjející se požadavky plnění rozpočtu, například pokud jde o spolufinancování s jinými dárci, dále v zájmu zefektivnění vnější pomoci, usnadnění využívání zvláštních finančních nástrojů, včetně nástrojů Evropské investiční banky (EIB), a usnadnění plnění rozpočtu prostřednictvím partnerství veřejného a soukromého sektoru.
(5)
Nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 se omezilo na stanovení obecných rozpočtových zásad a finančních pravidel v souladu se Smlouvami, zatímco prováděcí ustanovení byla upravena v nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (4), aby byla ujasněna hierarchie norem a zlepšila se přehlednost nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002. Článek 290 Smlouvy o fungování EU stanoví, že legislativním aktem lze na Komisi přenést pravomoc přijímat pouze ty nelegislativní akty, kterými se doplňují nebo mění některé prvky uvedeného legislativního aktu, které nejsou podstatné. Do tohoto nařízení by proto měla být začleněna některá ustanovení nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002.
(6)
Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech se stala nedílnou součástí jiných politik a vnitřních činností Unie. Existence zvláštních ustanovení o financování této oblasti politiky již proto není odůvodněna, a toto nařízení by ji proto nemělo obsahovat.
(7)
K zajištění transparentnosti by měly být v rozpočtu zaznamenány záruky pro výpůjční a úvěrové operace, které Unie uskutečnila, včetně operací v rámci evropského mechanismu finanční stabilizace a systému pomoci platebním bilancím.
(8)
Měla by být zjednodušena stávající pravidla pro úrokové výnosy z plateb předběžného financování, neboť představují pro příjemce finančních prostředků i útvary Komise nadměrnou administrativní zátěž a způsobují mezi těmito útvary a příjemci finančních prostředků nedorozumění. V zájmu zjednodušení, zejména s ohledem na příjemce grantů, a v souladu se zásadou řádného finančního řízení by již neměla existovat povinnost úročit platby předběžného financování a inkasovat naběhlé úroky. Měla by však existovat možnost upravit tuto povinnost v pověřovací dohodě, aby mohly být úroky z plateb předběžného financování opětovně použity na programy, odečteny od žádostí o platbu nebo získány zpět.
(9)
Pravidla pro přenášení účelově vázaných příjmů by měla zohledňovat rozdíl mezi účelově vázanými příjmy vnějšími a vnitřními. K vyhovění účelu, na nějž dárce dané prostředky určil, by měly být vnější účelově vázané příjmy přenášeny automaticky a používány až do doby, kdy budou provedeny veškeré operace související s daným programem či akcí, na něž byly tyto příjmy vázány. Vnější účelově vázané příjmy získané během posledního roku trvání daného programu či akce by mělo být možno použít rovněž v prvním roce trvání následného programu či akce. Měla by existovat možnost přenášet vnitřní účelově vázané příjmy pouze do následujícího roku, nestanoví-li toto nařízení jinak.
(10)
Pravidla o prozatímních dvanáctinách by měla být vyjasněna co do počtu dalších dvanáctin, jež mohou být požadovány, a případů, kdy Evropský parlament rozhodne o snížení částky na další výdaje nad rámec prozatímních dvanáctin, kterou schválila Rada.
(11)
Odchylka od zásady univerzality, jež platí pro účelově vázané příjmy, by měla být upravena tak, aby zohledňovala specifika vnitřních účelově vázaných příjmů, jež plynou z prostředků schválených Evropským parlamentem a Radou na jedné straně a vnějších účelově vázaných příjmů plynoucích od různých dárců, jež tito dárcové váží na konkrétní program či akci, na straně druhé. Vnější dárcové by měli mít mimoto možnost spolufinancovat vnější, zejména operace humanitární pomoci, a to i v případech, kdy základní právní akt takové spolufinancování výslovně nestanoví.
(12)
Uvádění účelově vázaných příjmů v návrhu rozpočtu by mělo být ztransparentněno stanovením pravidla, že tyto částky jsou v návrhu rozpočtu uváděny ve výši, která je ke dni jeho sestavení jistá.
(13)
Pokud jde o zásadu specifikace, jelikož se povinné a nepovinné výdaje nadále nerozlišují, je třeba odpovídajícím způsobem upravit pravidla týkající se převodů prostředků.
(14)
Rovněž pravidla týkající se převodu prostředků by měla být upravena s ohledem na změny vyplývající ze vstupu Lisabonské smlouvy v platnost. Nedávné zkušenosti navíc ukázaly, jak je důležité zvýšit flexibilitu převodů prostředků na platby na konci roku, zejména v případě strukturálních fondů. Je nezbytné zajistit lepší plnění rozpočtu, zejména pokud jde o prostředky na platby, účelově vázané příjmy a správní prostředky, jež jsou společné několika rozpočtovým hlavám. Za tímto účelem by měla být zjednodušena úprava kategorií převodů a zpružněno schvalování některých převodů. Jako užitečná a efektivní se ukázala zejména možnost, aby Komise rozhodovala o převodech nevyužitých prostředků v případech mezinárodních humanitárních katastrof a krizí. Tato možnost by proto měla platit i v případě podobných událostí, k nimž dojde po 1. prosinci rozpočtového roku. V takových případech by měla Komise z důvodu transparentnosti o svém rozhodnutí převést nevyužité prostředky neprodleně vyrozumět Evropský parlament a Radu.
(15)
Pokud jde o ustanovení o řádném finančním řízení, pověřená schvalující osoba by měla při vypracovávání legislativních návrhů a vytváření příslušných systémů řízení a kontroly přihlédnout k očekávané míře rizika výskytu chyb a k nákladům a přínosům kontrol. Pověřená schvalující osoba by měla ve výroční zprávě o činnosti poskytovat informace o výsledcích kontrol a jejich nákladech a přínosech. Nutným předpokladem efektivity vnitrostátních systémů řízení a kontroly jsou prohlášení řídícího subjektu týkající se těchto systémů, která předkládají subjekty určené členskými státy odpovídající za správu a kontrolu finančních prostředků Unie.
(16)
Zásada transparentnosti zakotvená v článku 15 Smlouvy o fungování EU, jež požaduje, aby orgány jednaly co nejotevřeněji, předpokládá, že pokud jde o plnění rozpočtu, mohou občané vědět, kde a za jakým účelem jsou prostředky Unie vynakládány. Tyto informace podporují demokratickou diskuzi, přispívají k účasti občanů v rozhodovacím procesu Unie a posilují institucionální kontrolu a dohled nad výdaji Unie. Těchto cílů by mělo být dosaženo zveřejněním relevantních informací týkajících se konečných zhotovitelů, dodavatelů nebo poskytovatelů a příjemců prostředků Unie, nejlépe využitím moderních komunikačních nástrojů, kdy by byly zohledněny legitimní zájmy těchto zhotovitelů, dodavatelů nebo poskytovatelů a příjemců grantů s ohledem na důvěrnou povahu a bezpečnost informací a v případě fyzických osob na jejich právo na soukromí a ochranu osobních údajů. Orgány by proto měly při zveřejňování informací uplatňovat v souladu se zásadou proporcionality selektivní přístup. Rozhodnutí zveřejnit informace by měla vycházet z relevantních kritérií, aby byly poskytované informace užitečné.
(17)
V souladu s článkem 316 Smlouvy o fungování EU by měl Evropské radě a Radě příslušet týž oddíl rozpočtu.
(18)
Toto nařízení by mělo zohlednit roční rozpočtový proces tak, jak jej stanovuje Smlouva o fungování EU.
(19)
V souvislosti se sestavováním rozpočtu je důležité jednoznačně vymezit skladbu a předkládání jeho návrhu, který vypracovává Komise. Obsah obecného úvodu, který vlastnímu návrhu rozpočtu předchází, by měl být popsán přesněji. Do nařízení je dále nutno zapracovat ustanovení o finančním plánu na nadcházející léta a o možnosti, aby Komise předkládala na podporu rozpočtových požadavků pracovní dokumenty.
(20)
S ohledem na zvláštní prvky společné zahraniční a bezpečnostní politiky by měly být aktualizovány formy základních právních aktů v této oblasti podle Smlouvy o fungování EU a podle hlav V a VI Smlouvy o EU. Rovněž postupy pro schvalování přípravných opatření v oblasti vnější by měly být upraveny podle Smlouvy o fungování EU.
(21)
Pravidla týkající se způsobů plnění rozpočtu, jimiž se řídí zejména podmínky pro pověřování třetích osob plněním rozpočtu, se v průběhu let příliš zkomplikovala a měla by být zjednodušena. Současně by měl být zachován původní cíl, který toto pověřování třetích osob mělo, totiž zajistit, aby bez ohledu na konkrétní způsob plnění rozpočtu byly výdaje plněny s takovou úrovní kontroly a transparentnosti, která je rovnocenná úrovni, jež se očekává od útvarů Komise.
(22)
Mělo by se jednoznačně rozlišovat mezi případy, kdy je rozpočet plněn přímo Komisí či jejími výkonnými agenturami, případy, kdy rozpočet plní členské státy v rámci sdíleného řízení, a případy, kdy je rozpočet plněn nepřímo prostřednictvím třetích osob. To by mělo umožnit ustavení harmonizovaného režimu pro sdílené a nepřímé řízení, jež bude možné upravovat v souladu s odvětvovými pravidly, zejména plní-li rozpočet členské státy v rámci sdíleného řízení. Tento harmonizovaný režim by měl stanovit zejména hlavní zásady, jimiž se má Komise řídit při rozhodování o nepřímém plnění rozpočtu nebo o jeho plnění v rámci sdíleného řízení, a hlavní zásady, jimiž se mají řídit osoby pověřené úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu. Komise by měla mít možnost uplatňovat pravidla a postupy Unie nebo akceptovat uplatňování pravidel a postupů pověřené osoby za předpokladu, že jí tato osoba zaručí rovnocennou ochranu finančních zájmů Unie. V rámci úkolů dohledu, jež Komise plní, je rovněž zapotřebí stanovit soubor povinností kontroly a auditu, včetně kontroly a schválení účetní závěrky, a to pro všechny způsoby plnění rozpočtu.
(23)
Pravidla pro hodnocení ex ante u subjektů a osob pověřených úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu v rámci nepřímého řízení by měla být změněna tak, aby všechny pověřené subjekty a osoby zajišťovaly takovou úroveň ochrany finančních zájmů, která je rovnocenná úrovni požadované podle tohoto nařízení.
(24)
Jak ukazuje zkušenost se zahrnutím partnerství veřejného a soukromého sektoru mezi subjekty Unie podle článku 185 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002, měly by být v tomto nařízení upraveny další kategorie těchto partnerství, aby bylo možno vybírat z širšího spektra nástrojů a zahrnout subjekty, jejichž úprava je pružnější než úprava, kterou se řídí orgány Unie, a která je pro soukromoprávní partnery přístupnější. Tyto dodatečné kategorie by měly zahrnovat soukromoprávní subjekty členského státu a subjekty zřízené základním právním aktem a mající finanční pravidla, jež dodržují zásady nutné k zajištění řádného finančního řízení při správě finančních prostředků Unie.
(25)
Pro účely článku 317 Smlouvy o fungování EU by toto nařízení mělo zpřísnit základní povinnosti kontroly a auditu, jež mají členské státy v případě plnění rozpočtu v rámci sdíleného řízení, protože v současnosti jsou tyto povinnosti upraveny pouze v odvětvových pravidlech. Je proto nezbytné zapracovat do něj ustanovení o harmonizované správní struktuře na vnitrostátní úrovni, jež stanoví jednotný rámec pro všechny dotčené oblasti politiky. Tento rámec by neměl vytvářet další kontrolní struktury, nýbrž by měl umožnit členským státům, aby určily subjekty pověřené řízením a kontrolou finančních prostředků Unie. Dále by měla být v tomto nařízení obsažena ustanovení o společných povinnostech řízení a kontroly, jež pro tyto struktury platí, každoroční prohlášení řídícího subjektu, kterým řídící subjekty přebírají odpovědnost za správu finančních prostředků Unie, jíž byly pověřeny, kontrola a schvalování účetní závěrky a mechanismy oprav a pozastavování plateb, které uplatňuje Komise, aby byl vytvořen ucelený legislativní rámec, který by poskytoval také vyšší celkovou právní jistotu a zajišťoval účinnost kontrol a nápravných opatření i větší ochranu finančních zájmů Unie. Podrobná ustanovení by měla zůstat předmětem úpravy odvětvových nařízení. V rámci přístupu jednotného auditu a s cílem omezit další administrativní zátěž vyplývající z opakovaných kontrol mohou členské státy poskytnout Komisi prohlášení, která budou v souladu s příslušnými ústavními požadavky podepsána na vhodné celostátní nebo regionální úrovni.
(26)
Některá ustanovení o povinnostech pověřené schvalující osoby by měla být jasněji vymezena, zejména ta o kontrolách ex ante a ex post, jež pověřená schvalující osoba zavádí, a o jejích povinnostech podávat zprávy. V tomto ohledu by měl být obsah výroční zprávy pověřené schvalující osoby o činnosti aktualizován v souladu s praxí, podle níž tato zpráva obsahuje požadované finanční informace a informace o řízení, jimiž pověřená schvalující osoba dokládá své prohlášení o věrohodnosti k výkonu svých povinností.
(27)
Měla by být jasněji vymezena odpovědnost účetního Komise. Zejména by mělo být specifikováno, že pouze účetní Komise je oprávněn stanovovat účetní pravidla a harmonizované účtové osnovy, zatímco účetní ostatních orgánů vymezují postupy účtování pro své příslušné orgány.
(28)
V zájmu snazšího provádění určitých programů nebo akcí, jímž jsou pověřeny zejména finanční instituce, by mělo toto nařízení stanovit možnost zřizovat svěřenské účty. Tyto bankovní účty by měly být zřizovány jménem Komise nebo na její účet v účetním systému finanční instituce. Spravovat by je měla tato finanční instituce, odpovědnost za tuto správu by měla nést příslušná schvalující osoba a mělo by být možné je zřizovat v jiných měnách než v eurech.
(29)
Pokud jde o příjmové operace, je vzhledem k rozpočtovým potřebám nutno zefektivnit pravidla, jimiž se řídí odhady pohledávek. Tyto odhady by se měly povinně zaznamenávat v případě, lze-li příslušné příjmy očekávat s určitou mírou pravděpodobnosti a přiměřeně je kvantifikovat. V zájmu zjednodušení by měla být zavedena některá zvláštní ustanovení o postupech pro úpravu a rušení odhadů pohledávek.
(30)
Měla by být jasněji vymezena i zpřísněna pravidla pro inkaso. Zejména by mělo být upřesněno, že zrušení stanovené pohledávky neznamená vzdání se stanoveného nároku Unie. Mimoto by k posílení ochrany finančních zájmů Unie členské státy neměly s nároky na vrácení finančních prostředků Unie zacházet méně výhodně, než je tomu u nároků veřejných subjektů na jejich území.
(31)
S přihlédnutím k nutnosti snížit riziko související se správou dočasně vybraných pokut, sankcí a veškerých příjmů z nich plynoucích by tyto částky měly být zaznamenávány jako příjem rozpočtu co nejdříve a nejpozději v rozpočtovém roce, jenž následuje po vyčerpání všech opravných prostředků proti rozhodnutí o uložení pokuty nebo sankce.
(32)
V souladu se zásadou řádného finančního řízení by měly být jasněji vymezeny jednotlivé druhy plateb. Platby předběžného financování by navíc měla pravidelně zúčtovávat příslušná schvalující osoba v souladu s účetními pravidly, která vymezí účetní Komise. Za tímto účelem by měly smlouvy, rozhodnutí o udělení grantu, grantové dohody a pověřovací dohody obsahovat příslušná ustanovení.
(33)
Toto nařízení by mělo podporovat cíl vytvoření elektronické správy, a zejména využívání elektronických údajů při výměně informací mezi orgány a třetími osobami.
(34)
Za určitých podmínek by měla být povolena možnost společných zadávacích řízení se státy Evropského sdružení volného obchodu (ESVO) nebo se zeměmi kandidujícími na členství v Unii.
(35)
Pravidla pro vyloučení, zejména z účasti na zadávacích řízeních, by měla být zdokonalena, aby se posílila ochrana finančních zájmů Unie.
(36)
Vzhledem k tomu, že využívání vlastních zdrojů ECB a EIB je předmětem finančního zájmu Unie, měly by tyto finanční instituce získat přístup k informacím z ústřední databáze zřízené k ochraně finančních zájmů Unie.
(37)
Pro uveřejňování rozhodnutí o uložení správních a finančních sankcí, zejména ve vztahu k veřejným zakázkám, je třeba přijmout řádný právní základ, který bude v souladu s požadavky na ochranu údajů. Z důvodu ochrany údajů a bezpečnosti by uveřejňování těchto rozhodnutí mělo zůstat i nadále nepovinné.
(38)
Požadavek, aby zhotovitelé, dodavatelé a poskytovatelé poskytnuli záruky, by již neměl být automatický, nýbrž by měl být založen na analýze rizik.
(39)
Z důvodu právní jistoty je nutné jasně stanovit rozsah grantů a finančních nástrojů. Podrobnější vymezení zvláštních podmínek vztahujících se na granty na jedné straně a na finanční nástroje na straně druhé by rovněž mělo přispět k maximalizaci dopadu obou typů finanční podpory.
(40)
Pravidla pro udělování grantů, která se vztahují na subjekty vytvořené zvlášť za účelem určité akce, by měla být upravena, aby usnadnila přístup k financování Unií a správu grantů žadatelům o grant a příjemcům grantů, kteří se dohodli pracovat společně v rámci společenství nebo seskupení zřízeného v souladu s vnitrostátním právem, zejména pokud zvolená právní forma poskytuje pevné a spolehlivé prostředí spolupráce. Kromě toho, s ohledem na omezená finanční rizika pro Unii a nutnost vyhnout se přidání další vrstvy smluvních požadavků ke stávajícím strukturálním ujednáním, by měly mít subjekty přidružené k příjemci grantu trvalým kapitálovým nebo právním vztahem právo vykazovat náklady způsobilé k financování z grantu, aniž by musely splňovat veškeré povinnosti, které má příjemce grantu.
(41)
Zkušenosti s financováním za použití jednorázových částek a paušálů ukázaly, že tyto formy financování značně zjednodušily správní postupy a podstatně snížily riziko chyb. Vedle toho se pro některé typy akcí ukázalo vhodným financování na základě výstupů. V této souvislosti by se měly zpružnit podmínky využívání zjednodušených forem grantů stanovených na základě jednorázových částek, jednotkových nákladů a paušálů. Zejména by mělo být povoleno stanovovat částky na základě individuálního přístupu k příjemcům grantu, a to i v případech, kdy daný příjemce tyto částky vykazuje v souladu se svými obvyklými postupy účtování nákladů, aby se snížily administrativní zátěž a náklady nesené příjemcem grantu zvlášť za účelem poskytování finančních zpráv Unii.
(42)
S cílem odstranit překážky účasti na grantových programech Unie osobám, které mají nutnou odbornost, avšak nejsou odměňovány formou mzdy, jak tomu může být u osob pracujících v malých strukturách, by pravidla vztahující se na granty měla přihlížet ke konkrétním systémům odměňování, které uplatňují malé a střední podniky, jak jsou vymezeny v doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 týkajícím se vymezení mikropodniků a malých a středních podniků (5).
(43)
Zásady neziskovosti a spolufinancování by měly být upraveny s ohledem na praktické zkušenosti a na rozdíly v jejich výkladu a uplatňování, jež vedou k chybám a příležitostně i k nezamýšleným účinkům. Zejména je nutné zaměřit definici zisku na způsobilé náklady a příjmy získané k jejich financování, aby došlo ke zjednodušení podávání zpráv příjemci grantů a aby tito příjemci diverzifikovali své zdroje financování. Komise by navíc neměla předpokládat, že další dárci nebudou chtít získat přebytek, který by vznikl na základě jejich příspěvku, zpět, a proto by měla inkasovat pouze zisk, který je úměrný udělenému grantu. A konečně, ukázalo se, že zásada postupného snižování grantů na provozní náklady není účinným nástrojem k omezení závislosti příjemců grantů na finančních prostředcích Unie. Navíc po nezbytném zavedení výjimek v řadě základních právních aktů a v případě zjednodušené formy udělování grantů došlo k podstatnému omezení použitelnosti zásady postupného snižování. Proto by se měl vzhledem k těmto nevýhodám zrušit požadavek na postupné snižování grantů udělených na provozní náklady.
(44)
Subjektům s omezenými administrativními zdroji, které mohou být přednostní cílovou skupinou některých grantových programů a být nezbytné pro dosažení politických cílů Unie, by měl být přístup k finančním prostředkům Unie usnadněn dalším zjednodušením postupů týkajících se grantů nízké hodnoty.
(45)
Za účelem zajištění právní jistoty a vytvoření jediného souboru základních finančních pravidel, o který se mohou příjemci grantů opírat při všech programech Unie, by mělo toto nařízení stanovit kritéria pro způsobilost nákladů a konkrétní podmínky, které se vztahují na určité kategorie nákladů, a mělo by vyžadovat jejich důsledné uplatňování.
(46)
Měly by být harmonizovány podmínky spolufinancování formou přijímání věcného plnění od třetích osob a podmínky stanovování jeho hodnoty, aby se snížila rizika chyb a sporů.
(47)
Z důvodu transparentnosti a aby byly zohledněny jejich specifická omezení vzhledem k plánování, měli by být žadatelé o grant ve výzvě k podávání návrhů informováni o době, která podle očekávání uplyne do podpisu grantové dohody nebo do oznámení o udělení grantu. Z téhož důvodu by toto nařízení mělo stanovit referenční dobu založenou na zkušenostech a na očekávaných důsledcích zavedených zjednodušujících opatření.
(48)
Jsou-li zjištěny systémové nebo opakující se chyby, které mají významný dopad na řadu grantů, mělo by být za přísných podmínek povoleno rozšíření zjištění auditu na neauditované granty, na něž mají tyto chyby dopad, aby se snížila finanční a administrativní zátěž spojená s kontrolami a audity na místě. K extrapolaci míry snížení grantů nebo míry získání prostředků vyplacených v rámci grantů zpět u těch grantů, u nichž byly zjištěny systémové nebo opakované chyby, by se Komise měla uchýlit pouze v případě, kdy není možné nebo účelné za vynaložení přiměřeného úsilí pro každý z těchto grantů přesně zjistit výši nezpůsobilých nákladů.
(49)
Toto nařízení by mělo stanovit standardní doby, po které jsou příjemci grantu povinni uchovávat dokumenty týkající se grantů poskytnutých Unií, aby se zabránilo rozdílným nebo neúměrným smluvním požadavkům a současně poskytl Komisi a Účetnímu dvoru dostatek času k získání přístupu k těmto údajům a k provedení kontrol ex post a auditů nezbytných pro ochranu finančních zájmů Unie.
(50)
Za určitých podmínek by měla být rozšířena možnost příjemce grantu poskytovat finanční podporu třetím osobám, aby se usnadnilo řádné provádění programů zaměřených mimo jiné na velkou skupinu fyzických osob, jichž lze dosáhnout pouze za pomoci grantů přidělovaných na kaskádovém principu. Nicméně je nutné zachovat zásadu, podle níž příjemce grantu nesmí při poskytování finanční podpory třetím osobám jednat dle vlastního uvážení, zejména s cílem zamezit záměně možnosti dané příjemcům grantů, aby na vlastní odpovědnost navrhovali a prováděli akce, jež obdrží finanční podporu jakožto činnosti způsobilé k financování, s možností pověřit určité subjekty nebo osoby úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu v rámci sdíleného nebo nepřímého řízení.
(51)
Mělo by se usnadnit využívání cen jakožto cenné formy finanční podpory a ujasnit příslušná pravidla, aby byly ceny odděleny od systému grantů a aby byl odstraněn odkaz na předpokládané náklady. Ceny však nejsou vhodné pro všechny cíle politiky Unie, a měly by se proto považovat za doplněk dalších finančních nástrojů, jako jsou granty, nikoli za jejich náhradu.
(52)
Finanční nástroje mohou přispívat k maximalizaci účinku finančních prostředků Unie, jestliže jsou tyto finanční prostředky spojeny s dalšími zdroji a aktivují je. Vzhledem k tomu, že tyto finanční nástroje nelze považovat za služby nebo granty, je zapotřebí zavést nový druh finanční podpory. Finanční nástroje by měly být využívány pouze za přísných podmínek, aby pro rozpočet nevznikala žádná rozpočtová rizika a aby nemohlo dojít k narušování trhu, které by bylo v rozporu s pravidly pro státní podporu.
(53)
V rámci ročního přídělu prostředků schváleného Evropským parlamentem a Radou na určitý program by se měly finanční nástroje využívat pouze doplňkově, a to na základě hodnocení ex ante, které prokáže, že z hlediska dosažení politických cílů Unie jsou tyto finanční nástroje účinnější než jiné formy financování Unií, včetně grantů.
(54)
Finanční nástroje by měly být schváleny základním právním aktem, který stanoví zejména jejich cíle a dobu použití. Jsou-li v řádně odůvodněných případech finanční nástroje vytvořeny jinak než základním právním aktem, měly by být v rámci rozpočtu schváleny Evropským parlamentem a Radou.
(55)
Měly by být vymezeny nástroje spadající potenciálně pod část první hlavu VIII, jako jsou půjčky, záruky, kapitálové investice, kvazikapitálové investice a nástroje pro sdílení rizik. Definice nástrojů pro sdílení rizik by měla umožňovat zařazení podpory úvěrů v případě projektových dluhopisů, pokrytí rizika spojeného s obsluhou dluhu a omezení úvěrových rizik držitelů dluhopisů na základě podpory úvěrů ve formě půjčky nebo záruky.
(56)
Roční splátky, včetně splátek kapitálu, poskytnutých záruk a splátek jistin půjček by měly představovat vnitřní účelově vázané příjmy. Příjmy včetně dividend, kapitálového zisku, poplatků za poskytnutí záruk a úroků z půjček a z prostředků uložených na svěřenských účtech by se měly do rozpočtu zahrnout až po odečtení nákladů řízení a poplatků za řízení. Toto nařízení by mělo stanovit zásady a podmínky týkající se finančních nástrojů a pravidla pro omezení finanční odpovědnosti Unie, boj proti podvodům a praní peněz, likvidaci finančních nástrojů a výkaznictví.
(57)
Předkládání účetních závěrek by mělo být zjednodušeno tím, že účetní závěrky Unie budou obsahovat pouze konsolidované finanční výkazy a souhrnné rozpočtové účty. Rovněž by mělo být vyjasněno, že se proces konsolidace týká pouze orgánů, subjektů zřízených na základě Smlouvy o fungování EU a Smlouvy o Euratomu, které mají právní subjektivitu a dostávají příspěvky z rozpočtu, a ostatních subjektů, jejichž účetní závěrky musí být konsolidovány v souladu s účetními pravidly stanovenými účetním.
(58)
Jak vyžadují mezinárodně uznávané účetní standardy, z nichž vycházejí účetní předpisy Unie, měly by se penzijní závazky a další závazky týkající se zaměstnaneckých výhod zaznamenávat v účtech Unie, samostatně vykazovat v rozvaze Unie a podrobněji vysvětlit v příloze k účetním výkazům.
(59)
Aby se jasně oddělily úkoly a odpovědnost účetního Komise od úkolů a odpovědnosti, jimiž jsou pověřeni účetní orgánů, subjektů zřízených na základě Smlouvy o fungování EU a Smlouvy o Euratomu, které mají právní subjektivitu a dostávají příspěvky z rozpočtu, a ostatních subjektů, jejichž účetní závěrky musí být konsolidovány v souladu s účetními pravidly stanovenými účetním, měl by každý orgán nebo subjekt připravit zprávu o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok a do 31. března následujícího rozpočtového roku ji zaslat Evropskému parlamentu, Radě a Účetnímu dvoru.
(60)
Je nezbytné aktualizovat pravidla a zásady Unie týkající se účetnictví, aby se zajistil jejich soulad s Mezinárodními účetními standardy pro veřejný sektor.
(61)
Účetní dvůr by měl zajistit, aby jakákoli jeho zjištění, která by mohla mít vliv na účetní závěrku auditovaných subjektů nebo na legalitu anebo správnost uskutečněných operací, byla předána dotčeným orgánům nebo subjektům včas, aby měly dostatek času na tato zjištění reagovat.
(62)
Měla by být aktualizována ustanovení týkající se předběžné a konečné účetní závěrky, aby byly především pro účely výkaznictví poskytovány informace, jež by měly doprovázet účetní závěrky zaslané účetnímu Komise za účelem konsolidace.
(63)
Pokud jde o informace, které má Komise předkládat v souvislosti s udílením absolutoria, měla by Komise Evropskému parlamentu a Radě předložit zejména hodnotící zprávu o financích Unie podle článku 318 Smlouvy o fungování EU.
(64)
Pokud jde o zvláštní ustanovení tohoto nařízení týkající se strukturálních fondů, fondů soudržnosti, Evropského rybářského fondu, Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova a fondů pro oblast svobody, bezpečnosti a práva spravovaných v rámci sdíleného řízení, je třeba zachovat možnost vrácení plateb předběžného financování a opětovného dání k dispozici prostředků za podmínek uvedených v prohlášení Komise v příloze k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (6). Odchylně od pravidla pro přenos prostředků by Komise rovněž měla mít možnost přenášet prostředky na závazky, které jsou k dispozici na konci rozpočtového roku a které plynou z vracení plateb uhrazených v rámci předběžného financování, a to až do ukončení programu, a využít tyto prostředky na závazky, pokud jiné prostředky na závazky již nejsou k dispozici.
(65)
Je třeba vyjasnit účast Společného výzkumného střediska (SVS) na zadávacích řízeních a řízeních o udělování grantů. Příjmy vyplývající z činností, které souvisejí s účastí na těchto řízeních, by navíc měly být výjimečně považovány za vnější účelově vázané příjmy, aby byly tyto související činnosti prováděny efektivně.
(66)
Zvláštní ustanovení o provádění vnějších akcí by měla být přizpůsobena změnám způsobů plnění rozpočtu a měl by být stanoven diferencovaný přístup pro případy, kdy Unie musí reagovat na naléhavé humanitární situace, mezinárodní krize nebo potřeby třetích zemí, které procházejí procesem demokratizace.
(67)
Toto nařízení by mělo stanovit obecné podmínky, za nichž je možné poskytnout rozpočtovou podporu jako nástroj v rámci vnější činnosti. Tyto podmínky by se měly vztahovat k zajišťování dostatečně transparentního, spolehlivého a účinného hospodaření s veřejnými finančními prostředky. Komise by měla navíc v rozhodnutích o financování rozhodnout o cílech a očekávaných výsledcích, na jejichž dosažení by měla být vázána výplata rozpočtové podpory. Tyto prvky a podmínky, za nichž má být rozpočtová podpora vyplácena, by měly být obsaženy ve finanční dohodě uzavřené s přijímající zemí.
(68)
Komise by měla mít pravomoc vytvářet a spravovat svěřenské fondy Unie pro akce v případě mimořádných událostí, po odeznění těchto událostí a pro tematicky zaměřené akce, aby se posílila mezinárodní úloha Unie v oblasti vnějších akcí a rozvoje, jakož i zvýšila její viditelnost a efektivita její činnosti. Ačkoli tyto svěřenské fondy nebudou začleněny do rozpočtu, měly by být spravovány podle tohoto nařízení v míře, která je zapotřebí pro zajištění bezpečnosti a transparentnosti při využívání finančních prostředků Unie. Komise by za tímto účelem měla předsedat správní radě jednotlivých svěřenských fondů, aby zajistila zastoupení dárců a rozhodovala o využívání finančních prostředků. Funkci účetního pro všechny svěřenské fondy by měl navíc vykonávat účetní Komise.
(69)
Lhůta pro uzavírání smluv a schvalování grantů subjekty, jimž bylo v rámci nepřímého řízení svěřeno provádění vnějších akcí, by měla být omezena na tři roky od podpisu pověřovací dohody, pokud nenastanou konkrétní naléhavé vnější okolnosti. Tato lhůta by se však neměla vztahovat na víceleté programy prováděné v rámci postupů pro strukturální fondy. Pravidla pro zrušení prostředků v případě těchto víceletých programů by měla stanovit odvětvová pravidla.
(70)
S ohledem na zvláštní pravidla o zadávání veřejných zakázek týkající se vnějších akcí by se mělo státním příslušníkům třetích zemí usazeným v přijímajících zemích umožnit, aby se účastnili zadávacích řízení, a to i tehdy, je-li určitý program prováděn bez základního právního aktu a je to řádně odůvodněno výjimečnými okolnostmi.
(71)
Způsob, jakým orgány v současnosti hlásí Evropskému parlamentu a Radě projekty v oblasti nemovitostí, by měl být zlepšen. Orgány by měly Evropský parlament a Radu předem informovat o svých budoucích projektech v oblasti nemovitostí a o různých fázích těchto projektů. V případě projektů v oblasti nemovitostí se značným dopadem na rozpočet by se mělo vyžadovat schválení Evropským parlamentem a Radou, a nikoli jejich pouhé stanovisko.
(72)
Orgány by měly mít možnost vytvořit si dlouhodobou strategii v oblasti nemovitostí a využívat nižších úrokových sazeb, které se uplatňují v důsledku příznivého úvěrovému ratingu Unie na finančních trzích. Za tímto účelem by měly mít možnost brát si půjčky na nákup nemovitostí. To by umožnilo řešit složitost stávajícího systému a zároveň ušetřit na nákladech a zavést větší transparentnost.
(73)
Na základě zkušeností by toto nařízení mělo jasně stanovit rozsah činnosti, výběrové řízení a platové podmínky týkající se fyzických osob, které jsou vybírány jako odborníci.
(74)
Za účelem doplnění a změn některých prvků tohoto nařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Obsah a rozsah každého přenesení pravomocí jsou podrobně uvedeny v příslušných článcích. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci vypracovávání aktů v přenesené pravomoci vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(75)
Toto nařízení by mělo být revidováno jen tehdy, je-li to nezbytné, ale nejpozději dva roky před uplynutím platnosti prvního víceletého finančního rámce následujícího po roce 2013. Příliš časté revize jsou spojeny s nepřiměřenými náklady na přizpůsobení správních struktur a postupů novým pravidlům. Platná pravidla mohou být navíc uplatňována příliš krátkou dobu na to, aby z toho bylo možné vyvodit platné závěry.
(76)
Měla by se stanovit přechodná ustanovení. Toto nařízení by se mělo uplatňovat pouze po přijetí aktů v přenesené pravomoci, které mají obsahovat pravidla pro jeho uplatňování, jež by měly vstoupit v platnost v prosinci 2012. S cílem vyhnout se tomu, že by se nové finanční nařízení začalo uplatňovat poslední měsíc v roce, je vhodné jeho použitelnost odložit na 1. leden 2013. Navíc je vhodné odložit použitelnost ustanovení týkajících se způsobů plnění rozpočtu a finančních nástrojů na 1. leden 2014, aby byl zajištěn soulad s odvětvovými pravidly. A konečně, aby bylo možné ustanovení o převodu prostředků na platby v rámci strukturálních fondů na konci roku uplatňovat již v rozpočtu na rok 2012, je vhodné, aby se uvedená ustanovení použila již ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
(77)
Toto nařízení by mělo vstoupit v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie, aby bylo možné včas přijmout akty v přenesené pravomoci podle tohoto nařízení. Včasný vstup tohoto nařízení v platnost je nezbytný k tomu, aby byla pravidla obsažená v aktech v přenesené pravomoci použitelná od 1. ledna 2013, a nenastaly tak obtíže spojené se změnou finančních pravidel v průběhu rozpočtového roku.
(78)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (7) a vydal stanovisko dne 15. dubna 2011 (8),
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST PRVNÍ
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
HLAVA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení stanovuje pravidla pro sestavování a plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie a pro předkládání účetnictví a jeho audit.
2. Toto nařízení se vztahuje na plnění rozpočtu Zásobovací agentury Euratomu.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„Unií“ Evropská unie, Evropské společenství pro atomovou energii nebo obojí, podle souvislostí;
b)
„orgánem“ Evropský parlament, Evropská rada, Rada, Evropská komise, Soudní dvůr Evropské unie, Účetní dvůr, Evropský hospodářský a sociální výbor, Výbor regionů, evropský veřejný ochránce práv, evropský inspektor ochrany údajů a Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ); Evropská centrální banka se za orgán Unie nepovažuje;
c)
„rozpočtem“ nástroj, jímž se pro každý rozpočtový rok stanovují a schvalují veškeré příjmy a výdaje, které se pro Unii považují za nezbytné;
d)
„základním právním aktem“ právní akt, který stanovuje právní základ pro činnost a pro plnění odpovídajících výdajů zapsaných do rozpočtu.
Základní právní akt může mít kteroukoli z těchto forem:
i)
při uplatňování Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen „Smlouva o Euratomu“) formu nařízení, směrnice nebo rozhodnutí ve smyslu článku 288 Smlouvy o fungování EU, nebo
ii)
při uplatňování hlavy V Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“) jednu z forem uvedených v čl. 26 odst. 2, čl. 28 odst. 1, článku 29, čl. 31 odst. 2 a v článcích 33 a 37 Smlouvy o EU.
Doporučení a stanoviska se nepovažují za základní právní akty;
e)
„způsobem plnění rozpočtu“ způsob plnění rozpočtu popsaný v článku 58, 59 nebo 60;
f)
„pověřovací dohodou“ dohoda uzavřená se subjekty a osobami pověřenými úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu podle čl. 58 odst. 1 písm. c) bodů i) až viii);
g)
„příjemcem grantu“ fyzická nebo právnická osoba, s níž byla podepsána grantová dohoda nebo které bylo oznámeno rozhodnutí o udělení grantu;
h)
„zhotovitelem, dodavatelem nebo poskytovatelem“ fyzická nebo právnická osoba, jíž byla zadána veřejná zakázka;
i)
„příjemcem finančních prostředků“ příjemce grantu, zhotovitel, dodavatel nebo poskytovatel anebo kterákoli fyzická či právnická osoba, která získá ceny nebo finanční prostředky v rámci určitého finančního nástroje;
j)
„cenou“ finanční příspěvek udílený jako odměna za úspěch v soutěži;
k)
„půjčkou“ smlouva, která zavazuje poskytovatele půjčky k tomu, aby dal příjemci půjčky k dispozici peněžní částku v dohodnuté výši a na dohodnutou dobu, již je příjemce půjčky povinen splatit v dohodnuté době;
l)
„zárukou“ písemný závazek, kterým ručitel přebírá odpovědnost za všechny či některé závazky či povinnosti třetí osoby anebo nebo za úspěšné splnění povinností touto třetí osobou, nastane-li událost, která vede k uplatnění takové záruky, například prodlení při splácení půjčky;
m)
„kapitálovou investicí“ poskytnutí kapitálu společnosti investorem přímo či nepřímo výměnou za celkové nebo částečné vlastnictví této společnosti, při němž může investor převzít určitou kontrolu nad řízením společnosti a podílet se na jejím zisku;
n)
„kvazikapitálovou investicí“ takový typ financování, které stojí mezi kapitálovou investicí a dluhem, je rizikovější než přednostní dluh a méně rizikové než běžná kapitálová investice. Kvazikapitálové investice mohou mít strukturu dluhu, obvykle nezajištěného a podřízeného, který lze převést na kapitál nebo na preferenční kapitál;
o)
„nástrojem ke sdílení rizik“ finanční nástroj, který umožňuje sdílet definované riziko mezi dvěma či více subjekty, případně výměnou za dohodnutou odměnu;
p)
„finančními nástroji“ opatření finanční podpory Unie poskytovaná z rozpočtu na doplňkovém základě a zaměřená na plnění jednoho nebo více konkrétních politických cílů Unie. Tyto nástroje mohou mít formu kapitálových či kvazikapitálových investic, půjček nebo záruk anebo jiných nástrojů ke sdílení rizik a tam, kde je to vhodné, mohou být spojeny s granty;
q)
„služebním řádem“ služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie stanovený nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (9);
r)
„kontrolou“ jakékoli opatření přijaté za účelem poskytnutí přiměřené záruky účinnosti, účelnosti a hospodárnosti operací, spolehlivosti výkaznictví, ochrany majetku a informací, předcházení podvodům a nesrovnalostem, jejich odhalování a náprava a následná opatření reagující na tyto podvody a nesrovnalosti, jakož i náležité řízení rizik souvisejících s legalitou a správností uskutečněných operací, s přihlédnutím k víceleté povaze programů a k povaze dotyčných plateb. Kontroly mohou zahrnovat různá ověření, jakož i provádění jakýchkoli strategií a postupů k dosažení cílů uvedených v první větě;
s)
„ověřením“ ověření konkrétního aspektu příjmové nebo výdajové operace.
Článek 3
Soulad sekundárních právních předpisů s tímto nařízením
1. Ustanovení, která se týkají plnění příjmů a výdajů rozpočtu a jsou obsažena v základním aktu, musí dodržovat rozpočtové zásady stanovené v části první hlavě II.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, musí být ve všech návrzích nebo jejich změnách předložených legislativnímu orgánu jasně vyznačena ustanovení obsahující odchylky od ustanovení jiných než části první hlavy II nebo od aktů v přenesené pravomoci přijatých podle tohoto nařízení a v příslušných bodech odůvodnění a v důvodové zprávě ke každému takovému návrhu musí být uvedeny konkrétní důvody těchto odchylek.
Článek 4
Lhůty, data a termíny
Není-li stanoveno jinak, vztahuje se na lhůty stanovené v tomto nařízení nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 ze dne 3. června 1971, kterým se určují pravidla pro lhůty, data a termíny (10).
Článek 5
Ochrana osobních údajů
Tímto nařízením nejsou dotčeny požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (11) a nařízení (ES) č. 45/2001.
HLAVA II
ROZPOČTOVÉ ZÁSADY
Článek 6
Dodržování rozpočtových zásad
Rozpočet musí být sestavován a plněn v souladu se zásadami jednotnosti, správnosti rozpočtu, ročního rozpočtu, vyrovnanosti, zúčtovací jednotky, univerzálnosti, specifikace, řádného finančního řízení vyžadujícího účinnou a účelnou vnitřní kontrolu a transparentnosti, jak jsou stanoveny v tomto nařízení.
KAPITOLA 1
Zásada jednotnosti a správnosti rozpočtu
Článek 7
Oblast působnosti rozpočtu
1. Rozpočet zahrnuje:
a)
příjmy a výdaje Unie včetně správních výdajů, které vznikají orgánům z ustanovení Smlouvy o EU v oblasti společné zahraniční a bezpečnostní politiky, a operačních výdajů, které vzniknou z uplatňování uvedených ustanovení, pokud jdou k tíži rozpočtu;
b)
příjmy a výdaje Evropského společenství pro atomovou energii.
2. V rozpočtu se v souladu s čl. 49 odst. 1 písm. d) zaznamenávají záruky pro výpůjční a úvěrové operace Unie, včetně operací v rámci evropského mechanismu finanční stabilizace a systému pomoci platebním bilancím.
Článek 8
Zvláštní pravidla o zásadě jednotnosti a správnosti rozpočtu
1. Aniž je dotčen článek 83, lze příjem vybrat nebo výdaj uskutečnit pouze tehdy, je-li zaznamenán v některé rozpočtové položce.
2. Výdaje mohou být přiděleny na závazek nebo schváleny pouze v rámci schválených prostředků.
3. Do rozpočtu mohou být zapsány jen prostředky, které odpovídají výdajům považovaným za nezbytné.
4. Úrokové výnosy z plateb předběžného financování uskutečněných z rozpočtu nepřísluší Unii, pokud to nevyplývá z pověřovacích dohod jiných než pověřovacích dohod uzavřených s třetími zeměmi nebo subjekty jimi určenými. V případech, pro které je tak stanoveno, se úrok buď znovu použije na příslušnou činnost, nebo se v souladu s čl. 23 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) odečte od žádostí o platby, nebo se získá zpět.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se zúčtování úrokových výnosů z plateb předběžného financování.
KAPITOLA 2
Zásada ročního rozpočtu
Článek 9
Definice
Prostředky zapsané do rozpočtu se schvalují na dobu jednoho rozpočtového roku, který začíná 1. ledna a končí 31. prosince.
Článek 10
Druhy prostředků
1. Rozpočet obsahuje rozlišené prostředky, které sestávají z prostředků na závazky a z prostředků na platby, a nerozlišené prostředky.
2. S výhradou čl. 86 odst. 4 a čl. 189 odst. 2 kryjí prostředky na závazky v průběhu rozpočtového roku celkové náklady přijatých právních závazků.
3. Prostředky na platby kryjí platby prováděné ke splnění právních závazků přijatých během rozpočtového roku nebo v předchozích rozpočtových rocích.
4. Odstavci 1 a 2 tohoto článku nejsou dotčena zvláštní ustanovení části druhé hlav I, IV a VI ani možnost, aby byly prostředky přiděleny na závazek jako celek nebo aby byly rozpočtové závazky rozděleny na roční splátky.
Článek 11
Účtování příjmů a prostředků
1. Příjmy rozpočtového roku se zaúčtují za daný rozpočtový rok na základě částek vybraných v průběhu tohoto rozpočtového roku. Vlastní zdroje na měsíc leden následujícího rozpočtového roku lze však poskytnout předem podle nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Evropských společenství (12).
2. Vlastní zdroj vycházející z daně z přidané hodnoty, doplňkový zdroj založený na hrubém národním důchodu a případné finanční příspěvky mohou být účetně upraveny podle nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000.
3. Prostředky schválené na určitý rozpočtový rok se použijí výhradně k pokrytí výdajů přidělených na závazek a zaplacených v dotčeném rozpočtovém roce a k pokrytí dlužných částek na základě závazků z předchozích rozpočtových roků.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se prostředků přidělených na daný rozpočtový rok.
4. Závazky se zaúčtují na základě právních závazků přijatých do 31. prosince. Výjimkou jsou souhrnné rozpočtové závazky uvedené v čl. 86 odst. 4 a finanční dohody uvedené v čl. 189 odst. 2 a uzavřené s třetími zeměmi, které se zaúčtují na základě rozpočtových závazků přijatých do 31. prosince.
5. Platby se zaúčtují do rozpočtového roku na základě plateb provedených účetním do 31. prosince uvedeného roku.
6. Odchylně od odstavců 3, 4 a 5 se výdaje Evropského zemědělského záručního fondu účtují do rozpočtového roku podle pravidel uvedených v části druhé hlavě I.
Článek 12
Přidělení prostředků na závazky
Prostředky zapsané v rozpočtu lze přidělit na závazky s účinkem od 1. ledna, jakmile byl rozpočet s konečnou platností přijat, není-li v části druhé hlavách I a VI stanoveno jinak.
Článek 13
Zrušení a přenos prostředků
1. Prostředky, které nebyly použity do konce rozpočtového roku, pro který byly zapsány v rozpočtu, se ruší.
Prostředky však mohou být přeneseny, a to výlučně do následujícího rozpočtového roku, v souladu s odstavci 2 a 3 na základě rozhodnutí dotčeného orgánu přijatého do 15. února, anebo mohou být přeneseny automaticky v souladu s odstavcem 4.
2. U rozlišených prostředků na závazky a nerozlišených prostředků, které nejsou na konci rozpočtového roku dosud přiděleny na závazky, lze přenést:
a)
částky odpovídající prostředkům na závazky nebo nerozlišeným prostředkům na závazky týkajícím se projektů v oblasti nemovitostí, u kterých byla většina přípravných etap přidělení na určitý závazek dokončena do 31. prosince. Tyto částky mohou být přiděleny na závazek do 31. března následujícího roku nebo, v případě částek týkajících se projektů v oblasti nemovitostí, do 31. prosince následujícího roku;
b)
částky, které jsou nezbytné, poněvadž legislativní orgán přijal základní právní akt v průběhu posledního čtvrtletí rozpočtového roku a Komise nebyla schopna prostředky určené na tento účel přidělit na závazky do 31. prosince.
3. U prostředků na platby lze přenést částky nezbytné ke krytí stávajících závazků nebo závazků spojených s přenášenými prostředky na závazky, pokud prostředky na platby stanovené v příslušných rozpočtových položkách na příští rozpočtový rok nedostačují požadavkům.
Dotčený orgán použije přednostně prostředky schválené na běžný rozpočtový rok a teprve po jejich vyčerpání použije prostředky přenesené.
4. Nerozlišené prostředky, které na konci rozpočtového roku odpovídají řádně smluvně podloženým povinnostem, se automaticky přenášejí výlučně do následujícího rozpočtového roku.
5. O přijatém rozhodnutí o přenosu prostředků uvědomí dotčený orgán Evropský parlament a Radu do 15. března a pro každou rozpočtovou položku uvede, jak byla kritéria uvedená v odstavcích 2 a 3 použita na každý přenos.
6. Aniž je dotčen článek 14, prostředky zapsané do rezervy a prostředky na výdaje na zaměstnance se nepřenášejí. Pro účely tohoto článku zahrnují výdaje na zaměstnance odměny a příspěvky pro členy a zaměstnance orgánů, na které se vztahuje služební řád.
7. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se rušení prostředků a jejich přenášení do dalšího rozpočtového roku.
Článek 14
Pravidla pro přenos účelově vázaných příjmů
Přenos účelově vázaných příjmů uvedených v článku 21 a z nich plynoucích prostředků, které k 31. prosinci zůstaly nevyužity a jsou k dispozici, se řídí těmito pravidly:
a)
vnější účelově vázané příjmy se přenášejí automaticky a musí být zcela využity dříve, než jsou ukončeny všechny operace související s programem nebo akcí, na něž byly tyto příjmy účelově vázány. Vnější účelově vázané příjmy obdržené v průběhu posledního roku trvání programu nebo akce se mohou využít v prvním roce trvání následujícího programu nebo akce;
b)
vnitřní účelově vázané příjmy se přenášejí výlučně do následujícího rozpočtového roku, s výjimkou vnitřních účelově vázaných příjmů vymezených v čl. 21 odst. 3 písm. g), které se přenášejí automaticky.
Článek 15
Zrušení přidělení prostředků na závazek
Aniž jsou dotčeny články 178 a 182, pokud je přidělení prostředků na závazek v kterémkoli rozpočtovém roce následujícím po zápisu prostředků do rozpočtu zrušeno, protože akce, na niž byly prostředky určeny, nebyla provedena nebo byla provedena jen částečně, odpovídající prostředky se zruší.
Článek 16
Pravidla vztahující se na případy pozdního přijetí rozpočtu
1. Není-li na začátku rozpočtového roku rozpočet s konečnou platností přijat, použije se postup stanovený v čl. 315 prvním pododstavci Smlouvy o fungování EU (systém prozatímních dvanáctin). Závazky lze přijímat a platby lze uskutečňovat v mezích stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Závazky lze přijímat podle kapitol do výše jedné čtvrtiny celkové výše prostředků schválených v odpovídající kapitole rozpočtu na předchozí rozpočtový rok, zvýšené o jednu dvanáctinu za každý ukončený měsíc.
Horní mez prostředků stanovená v návrhu rozpočtu nesmí být překročena.
Platby lze uskutečňovat měsíčně podle kapitol až do výše jedné dvanáctiny prostředků schválených v odpovídající kapitole rozpočtu na předchozí rozpočtový rok. Tato částka však nesmí překročit jednu dvanáctinu prostředků zapsaných ve stejné kapitole návrhu rozpočtu.
3. Prostředky schválenými v odpovídající kapitole rozpočtu na předchozí rozpočtový rok, jak je uvedeno v odstavcích 1 a 2, se rozumějí prostředky, které byly odsouhlaseny v rozpočtu, včetně opravných rozpočtů, po úpravě o převody uskutečněné v daném rozpočtovém roce.
4. Pokud to kontinuita činnosti Unie a potřeby řízení vyžadují, může Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou, s výjimkou řádně odůvodněných případů, schválit výdaje nad rámec jedné prozatímní dvanáctiny, které však nepřekračují součet čtyř prozatímních dvanáctin, pro závazky i pro platby nad rámec prozatímních dvanáctin poskytnutých automaticky podle odstavců 1 a 2. Rozhodnutí o schválení výdajů předá Rada neprodleně Evropskému parlamentu.
Uvedené rozhodnutí vstupuje v platnost třicet dnů po přijetí, pokud Evropský parlament:
a)
v této lhůtě nerozhodne většinou hlasů všech svých členů o snížení těchto výdajů, přičemž v tomto případě Komise předloží nový návrh; nebo
b)
neinformuje Radu a Komisi o tom, že tyto výdaje snížit nechce, přičemž v tomto případě rozhodnutí vstoupí v platnost před uplynutím třiceti dnů.
Dodatečné dvanáctiny se schvalují jako celek a nelze je rozdělovat.
5. Nestačí-li pro určitou kapitolu schválení čtyř prozatímních dvanáctin poskytnutých v souladu s odstavcem 4 ke krytí nezbytných výdajů tak, aby nedošlo k přerušení kontinuity činnosti Unie v dané oblasti, lze výjimečně schválit překročení výše prostředků zapsaných v odpovídající kapitole rozpočtu na předchozí rozpočtový rok. Evropský parlament a Rada v takovém případě postupují podle odstavce 4. Celková výše prostředků dostupných v rozpočtu na předchozí rozpočtový rok nebo v předloženém návrhu rozpočtu však nesmí být v žádném případě překročena.
KAPITOLA 3
Zásada vyrovnanosti
Článek 17
Definice a oblast působnosti
1. Rozpočet musí být vyrovnaný co do příjmů a prostředků na platby.
2. Unie a subjekty uvedené v článku 208 si nesmějí v rámci rozpočtu brát půjčky.
Článek 18
Zůstatek rozpočtového roku
1. Zůstatek každého rozpočtového roku se zapisuje do rozpočtu následujícího rozpočtového roku jako příjem v případě přebytku nebo jako prostředky na platby v případě schodku.
2. Odhady takových příjmů nebo prostředků na platby se zapisují do rozpočtu během rozpočtového procesu prostřednictvím návrhu na změnu předloženého v souladu s článkem 39. Odhady se vypracovávají v souladu s nařízením (ES, Euratom) č. 1150/2000.
3. Po předložení předběžné účetní závěrky za každý rozpočtový rok se rozdíl mezi touto závěrkou a odhady zapisuje do rozpočtu pro následující rozpočtový rok prostřednictvím opravného rozpočtu, jehož jediným předmětem je právě uvedený rozdíl. V tomto případě Komise předloží návrh opravného rozpočtu do patnácti dnů po předložení předběžné účetní závěrky současně Evropskému parlamentu a Radě.
KAPITOLA 4
Zásada zúčtovací jednotky
Článek 19
Používání eura
1. Víceletý finanční rámec a rozpočet se sestavují a plní v eurech a účty se vedou v eurech. Pro účely peněžních toků uvedených v čl. 68 odst. 1 jsou však účetní, v případě zálohových účtů správci zálohových účtů a pro účely správního řízení Komise a ESVČ příslušná schvalující osoba oprávněni provádět operace v jiných měnách za podmínek stanovených v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle tohoto nařízení.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se přepočítacího kurzu mezi eurem a ostatními měnami.
KAPITOLA 5
Zásada univerzálnosti
Článek 20
Definice a oblast působnosti
Aniž je dotčen článek 21, celkové příjmy pokrývají celkové prostředky na platby. Aniž je dotčen článek 23, všechny příjmy a výdaje se vykazují v plné výši bez jakýchkoli vzájemných zápočtů.
Článek 21
Účelově vázané příjmy
1. Pro financování specifických výdajů se použijí vnější účelově vázané příjmy a vnitřní účelově vázané příjmy.
2. Vnější účelově vázané příjmy jsou tyto:
a)
finanční příspěvky členských států na určité výzkumné programy v souladu s nařízením (ES, Euratom) č. 1150/2000;
b)
finanční příspěvky členských států a třetích zemí, v obou případech včetně jejich veřejných agentur, a finanční příspěvky právnických nebo fyzických osob na určité projekty nebo programy vnější pomoci financované Unií a spravované Komisí jejich jménem;
c)
úroky z vkladů a pokuty stanovené v nařízení Rady (ES) č. 1467/97 ze dne 7. července 1997 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku (13);
d)
příjmy určené na zvláštní účely, například příjmy z nadací, dotací, darů a odkazů, včetně vlastních účelově určených příjmů orgánů;
e)
finanční příspěvky třetích zemí nebo subjektů mimo Unii, které nespadají pod písmeno b), určené na činnost Unie;
f)
účelově vázané příjmy uvedené v čl. 181 odst. 2 a čl. 183 odst. 2;
g)
vnitřní účelově vázané příjmy uvedené v odstavci 3 v rozsahu, v jakém jsou doplňkem jiných příjmů uvedených v tomto odstavci.
3. Vnitřní účelově vázané příjmy jsou tyto:
a)
příjmy od třetích osob za dodávky zboží, poskytnutí služeb nebo stavební práce provedené na jejich žádost;
b)
výnosy z prodeje vozidel, vybavení, zařízení, materiálů a vědeckých a technických přístrojů, které jsou nahrazeny novými nebo vyřazeny, je-li jejich účetní hodnota plně odepsána;
c)
příjmy plynoucí ze zpětného získání neoprávněně vyplacených částek v souladu s článkem 80;
d)
příjmy z úrokových výnosů z plateb předběžného financování, s výhradou čl. 8 odst. 4;
e)
výnosy z dodávek zboží a poskytnutí služeb a stavebních prací ostatním útvarům uvnitř orgánu, orgánům nebo subjektům, včetně náhrad poskytnutých těmito orgány nebo subjekty za služební cesty, jež byly zaplaceny jejich jménem;
f)
přijaté platby pojistného plnění;
g)
příjmy z pronájmu;
h)
příjmy z prodeje tiskovin a filmů, včetně tiskovin a filmů na elektronických nosičích;
i)
finanční prostředky vrácené v rámci určitého finančního nástroje podle čl. 140 odst. 6;
j)
příjmy z následné úhrady daní podle čl. 23 odst. 3 písm. b).
4. Základní právní akt může také stanovit, že příjmy, které stanoví, jsou účelově vázány na specifické výdaje. Tyto příjmy představují vnitřní účelově vázané příjmy, nestanoví-li základní právní akt jinak.
5. V rozpočtu jsou pro vnější účelově vázané příjmy a vnitřní účelově vázané příjmy založeny odpovídající rozpočtové položky, a pokud je to možné, uvedena odpovídající částka.
Do návrhu rozpočtu lze zapisovat jen ty částky účelově vázaných příjmů, jejichž výše je ke dni sestavení návrhu rozpočtu jistá.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210 týkající se vytvoření struktury pro vnější a vnitřní účelově vázané příjmy a poskytování odpovídajících prostředků a stanovící pravidla pro příspěvky členských států na výzkumné programy. Komisi je dále svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210 týkající se výnosů ze sankcí uložených podle čl. 126 odst. 11 Smlouvy o fungování EU a účelově vázaných příjmů plynoucích z účasti států ESVO na některých programech Unie.
Článek 22
Darované částky
1. Komise smí přijímat jakékoli částky darované Unii, zejména nadační fondy, dotace, dary a odkazy.
2. Přijetí darovaných částek v hodnotě nejméně 50 000 EUR, které je spojeno s finančními náklady (včetně navazujících nákladů) převyšujícími 10 % hodnoty darované částky, podléhá předchozímu schválení Evropským parlamentem a Radou, jež se usnesou do dvou měsíců od obdržení žádosti Komise. Pokud v této lhůtě nejsou vzneseny námitky, přijme Komise konečné rozhodnutí o přijetí daru.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se přijímání částek darovaných Unii.
Článek 23
Pravidla pro odečty a úpravy v důsledku kurzových rozdílů
1. Od výše žádostí o platbu, které se v tomto případě schválí jako čisté částky, lze odečíst:
a)
sankce uložené stranám zadaných veřejných zakázek nebo příjemcům grantů;
b)
slevy, náhrady a rabaty z jednotlivých faktur a výkazů nákladů;
c)
úrokové výnosy z plateb předběžného financování;
d)
úpravy v souvislosti s neoprávněně vyplacenými částkami.
Úpravy uvedené v prvním pododstavci písm. d) lze provést přímým snížením nové průběžné platby nebo platby zůstatku poukázané stejnému příjemci platby ve stejné kapitole, ve stejném článku a ve stejném rozpočtovém roce, kdy došlo k přeplatku.
Na odečty uvedené v prvním pododstavci písm. c) a d) se vztahují účetní pravidla Unie.
2. Ceny dodávaného zboží a služeb poskytovaných Unii, ve kterých jsou zahrnuty daně, jež vracejí členské státy podle Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie, jsou do rozpočtu zaúčtovány bez daně.
3. Ceny dodávaného zboží a služeb poskytovaných Unii, ve kterých jsou zahrnuty daně, jež vracejí třetí země na základě příslušných dohod, lze do rozpočtu zaúčtovat:
a)
bez daně, nebo
b)
včetně daně. V tomto případě se s následně vrácenou daní nakládá jako s vnitřním účelově vázaným příjmem.
4. Kurzové rozdíly, které vznikají při plnění rozpočtu, mohou být navzájem započteny. Konečný výsledek, zisk nebo ztráta, se zahrne do zůstatku rozpočtového roku.
5. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se účtů pro vrácené daně.
KAPITOLA 6
Zásada specifikace
Článek 24
Obecná ustanovení
Prostředky se věcně člení do hlav a kapitol. Kapitoly se dále člení do článků a bodů.
Článek 25
Převody uskutečňované orgány s výjimkou Komise
1. Každý orgán s výjimkou Komise může ve svém oddíle rozpočtu převádět prostředky:
a)
z jedné hlavy do druhé do maximální výše 10 % prostředků pro daný rozpočtový rok uvedených v rozpočtové položce, ze které se převod provádí;
b)
z jedné kapitoly do druhé a z jednoho článku do druhého bez omezení.
2. Dotčený orgán uvědomí Evropský parlament a Radu o svém úmyslu provést převod uvedený v odstavci 1 tři týdny předem. Uplatní-li Evropský parlament nebo Rada v této lhůtě závažné důvody, použije se postup stanovený v článku 27.
3. Každý orgán s výjimkou Komise může Evropskému parlamentu a Radě navrhnout ve svém oddíle rozpočtu převody z jedné hlavy do druhé převyšující 10 % prostředků pro daný rozpočtový rok uvedených v rozpočtové položce, ze které se má převod provést. Tyto převody podléhají postupu stanovenému v článku 27.
4. Každý orgán s výjimkou Komise může ve svém oddíle rozpočtu provádět převody v rámci jednotlivých článků bez předchozího vyrozumění Evropského parlamentu a Rady.
5. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se výpočtu procentních podílů převodů uskutečňovaných orgány jinými než Komisí.
Článek 26
Převody uskutečňované Komisí
1. Komise může ve svém oddíle rozpočtu samostatně provádět:
a)
převody prostředků v rámci kapitol;
b)
pokud jde o výdaje na zaměstnance a správní výdaje, které jsou společné pro několik hlav, převody prostředků z jedné hlavy do druhé do maximální výše 10 % prostředků pro daný rozpočtový rok uvedených v rozpočtové položce, ze které se převod provádí, a do maximální výše 30 % prostředků pro daný rozpočtový rok uvedených v rozpočtové položce, do které se převod provádí;
c)
pokud jde o provozní výdaje, převody prostředků mezi kapitolami v rámci jedné hlavy do maximální výše 10 % prostředků na daný rozpočtový rok uvedených v rozpočtové položce, ze které se převod provádí.
Komise uvědomí Evropský parlament a Radu o svém úmyslu provést převody uvedené v prvním pododstavci písm. b) tři týdny předem. Uplatní-li Evropský parlament nebo Rada v této lhůtě závažné důvody, použije se postup stanovený v článku 27.
Výjimkou z druhého pododstavce může Komise během posledních dvou měsíců daného rozpočtového roku samostatně převést prostředky související s výdaji na zaměstnance, externí pracovníky a jiné pracovníky z jedné hlavy do druhé až do celkové výše 5 % prostředků na dotčený rozpočtový rok. Komise o těchto převodech uvědomí Evropský parlament a Radu do dvou týdnů od přijetí rozhodnutí.
2. Za předpokladu, že o svém rozhodnutí bezodkladně uvědomí Evropský parlament a Radu, může Komise ve svém oddíle rozpočtu rozhodnout o těchto převodech prostředků z jedné hlavy do druhé:
a)
o převodech prostředků z hlavy „předběžné prostředky“, jak je uvedeno v článku 46, přičemž jediná podmínka pro použití rezervy spočívá v přijetí základního právního aktu podle článku 294 Smlouvy o fungování EU;
b)
v řádně odůvodněných výjimečných případech, jako jsou mezinárodní humanitární katastrofy a krize, které nastanou po 1. prosinci daného rozpočtového roku, o převodech nevyčerpaných prostředků pro tento rozpočtový rok, které jsou dosud k dispozici v rozpočtových hlavách spadajících do okruhu 4 víceletého finančního rámce, do rozpočtových hlav týkajících se operací pro řešení krizí a operací humanitární pomoci.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se výpočtu procentních podílů interních převodů uskutečňovaných Komisí a důvody žádostí o tyto převody.
Článek 27
Návrhy na převody předložené orgány Evropskému parlamentu a Radě
1. Každý orgán předloží své návrhy na převod současně Evropskému parlamentu a Radě.
2. Evropský parlament a Rada rozhodují o převodech prostředků za podmínek uvedených v odstavcích 3 až 6 tohoto článku, není-li v části druhé hlavě I stanoveno jinak.
3. S výjimkou naléhavých případů rozhodnou Evropský parlament a Rada, jež rozhoduje kvalifikovanou většinou, o každém návrhu na převod do šesti týdnů ode dne jeho obdržení oběma orgány.
4. Návrh na převod je schválen, pokud během uvedených šesti týdnů nastane některý z těchto případů:
a)
Evropský parlament a Rada jej schválí;
b)
schválí jej buď Evropský parlament, nebo Rada a druhý orgán se zdrží jednání;
c)
Evropský parlament i Rada se zdrží jednání nebo nepřijmou rozhodnutí, kterým by návrh na převod pozměnily nebo zamítly.
5. Pokud si Evropský parlament nebo Rada nevyžádají jinak, zkracuje se lhůta šesti týdnů uvedená v odstavci 3 na tři týdny v kterémkoli z těchto případů:
a)
převody činí méně než 10 % prostředků rozpočtové položky, z níž se převod provádí, a nepřesahuje 5 000 000 EUR;
b)
převod se týká pouze prostředků na platby a celková výše převáděné částky nepřesahuje 100 000 000 EUR.
6. Pokud Evropský parlament nebo Rada pozmění výši převodu, který druhý orgán schválil nebo v jehož případě se zdržel jednání, nebo pokud výši převodu pozmění Evropský parlament i Rada, považuje se nižší z obou částek za schválenou, ledaže dotčený orgán svůj návrh na převod vezme zpět.
Článek 28
Zvláštní pravidla pro převody
1. Prostředky lze převádět pouze do rozpočtových položek, pro něž jsou v rozpočtu schváleny prostředky nebo které nesou označení „pro memoria“.
2. Prostředky, které odpovídají účelově vázaným příjmům, lze převádět pouze tehdy, pokud se takový příjem použije k účelu, na který je vázán.
Článek 29
Převody, na něž se vztahují zvláštní ustanovení
1. Na převody uvnitř hlav rozpočtu týkajících se Evropského zemědělského záručního fondu, strukturálních fondů, Fondu soudržnosti, Evropského rybářského fondu, Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova a výzkumu se vztahují zvláštní ustanovení části druhé hlav I, II a III.
2. O převodech, které umožňují použití rezervy na pomoc při mimořádných událostech, rozhoduje na návrh Komise Evropský parlament a Rada. Pro každé opatření při mimořádné události se předkládá zvláštní návrh.
Pro účely tohoto odstavce se použije postup podle čl. 27 odst. 3 a 4. Nesouhlasí-li Evropský parlament a Rada s návrhem Komise a nemohou dospět ke společnému postoji o použití této rezervy, upustí od rozhodnutí o návrhu Komise na převod.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se žádostí o převod finančních prostředků z rezervy na pomoc při mimořádných událostech.
KAPITOLA 7
Zásada řádného finančního řízení
Článek 30
Zásady hospodárnosti, účinnosti a účelnosti
1. Používání prostředků musí být v souladu se zásadou řádného finančního řízení, tj. se zásadami hospodárnosti, účinnosti a účelnosti.
2. Zásada hospodárnosti vyžaduje, aby zdroje používané orgánem k výkonu jeho činnosti byly dány k dispozici ve správnou dobu, v dostatečném množství a přiměřené kvalitě a za nejvýhodnější cenu.
Zásada účinnosti se týká dosažení co nejlepšího vztahu mezi použitými zdroji a dosaženými výsledky.
Zásada účelnosti se týká dosažení konkrétních stanovených cílů a zamýšlených výsledků.
3. Pro všechny oblasti činností, na které se vztahuje rozpočet, musí být stanoveny konkrétní, měřitelné, dosažitelné, relevantní a časově vymezené cíle. Dosažení těchto cílů se kontroluje pomocí ukazatelů výkonnosti pro každou činnost a útvary příslušné pro výdaje předávají informace uvedené v čl. 38 odst. 3 písm. e) Evropskému parlamentu a Radě. Tyto informace se předávají každoročně a nejpozději s dokumenty přiloženými k návrhu rozpočtu.
4. Ke zdokonalení rozhodovacího procesu provádějí orgány hodnocení ex ante a ex post podle pokynů vydaných Komisí. Tato hodnocení se provádějí u všech programů a činností, které jsou spojeny se značnými výdaji, a výsledky těchto hodnocení se zasílají Evropskému parlamentu, Radě a útvarům příslušným pro výdaje.
5. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se hodnocení ex ante, v polovině období a ex post.
Článek 31
Povinné sestavení finančního výkazu
1. Ke každému návrhu nebo podnětu, který legislativnímu orgánu předloží Komise, vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“) nebo členský stát a který by mohl mít vliv na rozpočet, včetně změn počtu pracovních míst, musí být připojen finanční výkaz a hodnocení ex ante podle čl. 30 odst. 4.
Ke každé změně návrhu nebo podnětu předložené legislativnímu orgánu, která by mohla mít značné dopady na rozpočet, včetně změn počtu pracovních míst, musí být připojen finanční výkaz vypracovaný orgánem, který tuto změnu navrhuje.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se požadavků na finanční výkaz.
2. V průběhu rozpočtového procesu poskytuje Komise v návaznosti na vývoj jednání o návrhu nebo iniciativě předložené rozpočtovým orgánem informace nezbytné pro srovnání změn požadovaných prostředků s původními odhady uvedenými ve finančním výkazu.
3. Ke snížení nebezpečí podvodů a nesrovnalostí se ve finančním výkazu podle odstavce 1 uvádějí informace o zavedeném systému vnitřní kontroly, odhad nákladů a přínosů kontrol, který takový systém obnáší, posouzení očekávané míry rizika výskytu chyb a dále informace o stávajících a zamýšlených opatřeních pro předcházení podvodům a ochranu proti nim.
V této analýze se přihlédne k pravděpodobné míře a typu chyb, ke specifickým podmínkám v dané politické oblasti a k pravidlům, která se na ně vztahují.
Článek 32
Vnitřní kontrola plnění rozpočtu
1. Rozpočet je plněn s uplatněním účinné a účelné vnitřní kontroly, která odpovídá jednotlivým způsobům plnění rozpočtu, a v souladu s příslušnými odvětvovými pravidly.
2. Pro účely plnění rozpočtu se vnitřní kontrolou rozumí postup použitelný na všech úrovních řízení, jehož smyslem je poskytovat přiměřenou jistotu, že bylo dosaženo těchto cílů:
a)
účinnosti, účelnosti a hospodárnosti operací;
b)
spolehlivosti výkazů;
c)
ochrany majetku a informací;
d)
předcházení podvodům a nesrovnalostem, jejich odhalování a nápravy a následných opatření reagujících na tyto podvody a nesrovnalosti;
e)
náležitého řízení rizik souvisejících s legalitou a správností uskutečněných operací, s přihlédnutím k víceleté povaze programů a k povaze dotčených plateb.
3. Účinná vnitřní kontrola vychází z osvědčených mezinárodních postupů a zahrnuje zejména:
a)
rozdělení úkolů;
b)
vhodné řízení rizik a strategii kontroly zahrnující kontroly na úrovni příjemců finančních prostředků;
c)
zabránění střetu zájmů;
d)
přiměřené auditní stopy a úplnost údajů v datových systémech;
e)
postupy sledování dosažených výsledků a následná opatření reagující na zjištěné nedostatky a výjimky ve vnitřních kontrolách;
f)
pravidelné posuzování řádného fungování systému vnitřní kontroly.
4. Základem účelné vnitřní kontroly je:
a)
provádění vhodné strategie kontroly a řízení rizik koordinované na úrovni příslušných článků kontrolního řetězce;
b)
poskytnutí přístupu k výsledkům provedených kontrol všem příslušným článkům kontrolního řetězce;
c)
tam, kde je to vhodné, spolehnutí se na prohlášení řídícího subjektu od partnerů v plnění rozpočtu a výroků nezávislého auditora za předpokladu, že kvalita odvedené práce je odpovídající a přijatelná a že práce byla provedena v souladu se schválenými standardy;
d)
včasné uplatňování nápravných opatření, včetně uložení odrazujících sankcí tam, kde je to vhodné;
e)
jasné a jednoznačné právní předpisy tvořící základ politik;
f)
odstranění několikanásobných kontrol;
g)
zlepšování poměru nákladů a přínosů kontrol.
5. V případě dlouhodobě vysoké chybovosti při provádění určitého programu zjistí Komise nedostatky v kontrolních systémech, analyzuje náklady a přínosy případných nápravných opatření a přijme nebo navrhne vhodná opatření, jako je zjednodušení platných ustanovení, zdokonalení systémů kontrol a přepracování programu nebo prováděcího rámce.
Článek 33
Nákladově efektivní kontrolní systémy
Při předkládání revidovaných nebo nových návrhů výdajů provede Komise odhad nákladů a přínosů kontrolních systémů a odhad míry rizika výskytu chyb, jak je uvedeno v čl. 31 odst. 3.
KAPITOLA 8
Zásada transparentnosti
Článek 34
Zveřejňování účtů, rozpočtů a zpráv
1. Rozpočet se sestavuje a plní a účty se předkládají v souladu se zásadou transparentnosti.
2. Rozpočet a opravné rozpočty přijaté s konečnou platností se z podnětu předsedy Evropského parlamentu vyhlásí v Úředním věstníku Evropské unie.
Rozpočty se vyhlásí do tří měsíců ode dne, kdy jsou prohlášeny za přijaté s konečnou platností.
Konsolidovaná roční účetní závěrka a zprávy o rozpočtovém a finančním řízení vypracované jednotlivými orgány se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se předběžného zveřejnění rozpočtu.
Článek 35
Zveřejňování informací o příjemcích finančních prostředků a dalších informací
1. Informace o výpůjčních a úvěrových operacích Unie ve prospěch třetích zemí se uvádějí v příloze k rozpočtu.
2. Komise vhodným způsobem včas zpřístupní informace o příjemcích finančních prostředků a o povaze a účelu opatření financovaného z rozpočtu, je-li prováděno přímo v souladu s čl. 58 odst. 1 písm. a), a informace o příjemcích finančních prostředků, které poskytnou subjekty, osoby a členské státy, jež byly pověřeny úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu v rámci jiných způsobů plnění rozpočtu.
Povinnost stanovená v prvním pododstavci, pokud jde o příjemce finančních prostředků, platí i pro ostatní orgány.
3. Při zpřístupnění těchto informací musí být řádně dodrženy požadavky na zachování důvěrnosti a bezpečnosti, zejména pokud je o ochranu osobních údajů.
V případě fyzických osob se zveřejní pouze jméno příjemce finančních prostředků a jeho lokalita, přidělená částka a účel přidělených prostředků. Zveřejnění těchto údajů vychází z příslušných kritérií, jako je periodicita přidělovaných prostředků nebo jejich druh či význam. Kritéria pro zveřejňování a rozsah podrobných údajů musí zohledňovat zvláštnosti odvětví a jednotlivé způsoby plnění rozpočtu.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se zveřejňování informací o příjemcích finančních prostředků. V případě nutnosti se rozsah podrobných údajů a kritéria pro zveřejnění stanoví v příslušných odvětvových pravidlech.
HLAVA III
SESTAVOVÁNÍ A SKLADBA ROZPOČTU
KAPITOLA 1
Sestavování rozpočtu
Článek 36
Odhady příjmů a výdajů
1. Každý orgán s výjimkou Komise sestaví každý rok odhad svých příjmů a výdajů, který do 1. července předá Komisi a současně pro informaci Evropskému parlamentu a Radě.
2. Vysoký představitel vede konzultace se členy Komise, kteří zodpovídají za rozvojovou politiku, politiku sousedství a mezinárodní spolupráci, humanitární pomoc a reakci na krize, ohledně věcí spadajících do jejich působnosti.
3. Komise sestaví své vlastní odhady, které také předá ihned po přijetí Evropskému parlamentu a Radě.
Při přípravě svých odhadů použije Komise informace uvedené v článku 37.
Článek 37
Odhad rozpočtu subjektů uvedených v článku 208
Každý subjekt uvedený v článku 208 předává Komisi, Evropskému parlamentu a Radě každý rok do 31. března v souladu se svým zřizujícím aktem odhad svých příjmů a výdajů, včetně svého plánu pracovních míst a návrhu pracovního programu.
Článek 38
Návrh rozpočtu
1. Komise předkládá návrh rozpočtu Evropskému parlamentu a Radě do 1. září roku, který předchází roku plnění rozpočtu. Pro informaci tento návrh předá rovněž vnitrostátním parlamentům.
Návrh rozpočtu obsahuje souhrnný celkový výkaz příjmů a výdajů Unie a souhrn odhadů uvedených v článku 36. Může obsahovat rovněž odhady odlišné od odhadů učiněných orgány.
Skladba a předkládání návrhu rozpočtu se řídí články 44 až 49.
Každému oddílu návrhu rozpočtu předchází úvod vypracovaný dotčeným orgánem.
Komise vypracovává obecný úvod k návrhu rozpočtu. Obecný úvod obsahuje finanční tabulky s nejdůležitějšími údaji, které jsou rozděleny podle hlav, a odůvodnění změn ve výši prostředků oproti předchozímu rozpočtovému roku, rozdělené podle výdajových kategorií víceletého finančního rámce.
2. V zájmu přesnějších a spolehlivějších předpovědí dopadu platných právních předpisů a dosud nepřijatých legislativních návrhů na rozpočet připojuje Komise k návrhu rozpočtu finanční plán na následující roky.
Tento finanční plán se aktualizuje po přijetí rozpočtu, kdy se do něj začlení výsledky rozpočtového procesu a všechna další důležitá rozhodnutí.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se vypracování finančního plánu.
3. K návrhu rozpočtu Komise přikládá:
a)
případné důvody toho, proč návrh rozpočtu obsahuje odhady odlišné od odhadů učiněných orgány;
b)
každý pracovní dokument, který považuje za užitečný pro plány pracovních míst orgánů a příspěvky, které Komise poskytuje subjektům podle článku 208 a evropským školám. Každý takový pracovní dokument, v němž bude uveden nejaktuálnější schválený plán pracovních míst, zachycuje:
i)
veškeré zaměstnance Unie, včetně jejích právně samostatných subjektů, rozčleněné podle druhu smlouvy,
ii)
prohlášení o obecném přístupu, pokud jde o pracovní místa, externí pracovníky a rovnoměrné zastoupení mužů a žen,
iii)
počet skutečně obsazených pracovních míst na začátku roku, v němž se návrh rozpočtu předkládá, v členění podle platové třídy a správního útvaru,
iv)
seznam pracovních míst podle oblasti politiky,
v)
u každé kategorie externích pracovníků původní odhad počtu ekvivalentů plného pracovního úvazku na základě schválených prostředků a počet osob, které na začátku roku, v němž je návrh rozpočtu předkládán, místo skutečně zastávají, v členění podle jednotlivých funkčních skupin a případně platových tříd;
c)
pracovní dokument týkající se plnění prostředků za rozpočtový rok, plnění zbývajících závazků, subjektů uvedených v článku 208, evropských škol, pilotních projektů a přípravných akcí;
d)
pokud se jedná o financování mezinárodních organizací, pracovní dokument obsahující:
i)
souhrnný přehled všech příspěvků rozdělených podle jednotlivých programů nebo fondů Unie a podle mezinárodních organizací,
ii)
vysvětlení, proč bylo pro Unii účelnější poskytnout těmto mezinárodním organizacím finanční prostředky než jednat přímo;
e)
zprávy o činnosti či jakýkoli jiný důležitý dokument obsahující:
i)
informace o dosažení všech předem stanovených konkrétních, měřitelných, dosažitelných, relevantních a časově vymezených cílů pro různé činnosti i o nových cílech měřených pomocí ukazatelů,
ii)
plné odůvodnění včetně rozboru nákladů a přínosů navrhovaných změn ve výši prostředků,
iii)
jasné odůvodnění zásahu na úrovni Unie v souladu, mimo jiné, se zásadou subsidiarity,
iv)
informace o míře plnění činnosti v předchozím roce a o míře jejího plnění v běžném roce,
v)
shrnutí výsledků hodnocení, které mají význam z hlediska rozpočtových změn,
vi)
informace o cenách, jejichž jednotková hodnota činí nejméně 1 000 000 EUR;
f)
souhrnný výkaz časového rozpisu plateb v následujících rozpočtových rocích určených ke splnění rozpočtových závazků přijatých v předchozích rozpočtových rocích.
4. Pokud Komise svěří plnění rozpočtu partnerstvím veřejného a soukromého sektoru, připojí k návrhu rozpočtu pracovní dokument, v němž uvede:
a)
výroční zprávu o výsledcích stávajících partnerství veřejného a soukromého sektoru v předchozím rozpočtovém roce, včetně informací o právní formě a o podílnících subjektů pověřených podle čl. 58 odst. 1 písm. c) bodu vii);
b)
cíle stanovené pro rozpočtový rok, ke kterému se návrh rozpočtu vztahuje, s uvedením konkrétních rozpočtových potřeb spojených s dosažením daného cíle;
c)
správní náklady a celkové plnění rozpočtu i jeho plnění podle subjektu uvedeného v článku 209 a podle partnerství veřejného a soukromého sektoru v předchozím rozpočtovém roce;
d)
výši finančních příspěvků z rozpočtu, jakož i výši finančních příspěvků a hodnotu věcného plnění ostatních partnerů u každého partnerství veřejného a soukromého sektoru.
Pokud však partnerství veřejného a soukromého sektoru používají finanční nástroje, obsahuje informace o těchto nástrojích pracovní dokument uvedený v odstavci 5.
5. Pokud Komise používá finanční nástroje, připojí k návrhu rozpočtu pracovní dokument, v němž uvede:
a)
celkové rozpočtové závazky a platby z rozpočtu na každý finanční nástroj;
b)
příjmy a splátky podle čl. 140 odst. 6 a přírůstek dalších zdrojů ve finančním roce;
c)
celkovou výši rezerv na rizika a závazky a veškeré informace o finančních rizicích, kterým je Unie vystavena;
d)
znehodnocení aktiv kapitálových nástrojů nebo nástrojů pro sdílení rizik a uplatněné záruky pro záruční nástroje nejen za předchozí rok, ale i příslušné kumulované hodnoty;
e)
průměrnou dobu, která uplyne mezi vznikem rozpočtového závazku k finančním nástroji a vznikem právního závazku vůči jednotlivým projektům ve formě kapitálových účastí nebo dluhu, pokud tato doba přesahuje tři roky. Komise ve zprávě uvedené v čl. 140 odst. 8 vysvětlí příslušné důvody, a je-li to vhodné, předloží v rámci každoročního postupu udělování absolutoria akční plán na zkrácení této doby;
f)
správní výdaje vyplývající ze správních poplatků a jiných finančních a provozních poplatků vyplácených za správu finančních nástrojů, pokud byla svěřena třetím osobám, a to celkově i podle jednotlivých spravujících stran a spravovaných finančních nástrojů.
6. K návrhu rozpočtu Komise přiloží také jakékoli další pracovní dokumenty, které považuje za užitečné pro podporu svých rozpočtových požadavků.
7. V souladu s čl. 8 odst. 5 rozhodnutí Rady 2010/427/EU ze dne 26. července 2010 o organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost (14) a s cílem zajistit transparentnost rozpočtu v oblasti vnější činnosti Unie předkládá Komise Evropskému parlamentu a Radě společně s návrhem rozpočtu pracovní dokument, který komplexním způsobem zachycuje:
a)
veškeré správní a operační výdaje financované z rozpočtu, které souvisejí s vnější činností Unie, včetně úkolů v oblasti společné zahraniční a bezpečnostní politiky a společné bezpečnostní a obranné politiky;
b)
celkové správní výdaje ESVČ za předchozí rok, rozčleněné na výdaje jednotlivých delegací Unie a výdaje ústředí ESVČ, společně s operačními výdaji v členění podle zeměpisných oblastí (regionů, zemí), tematických oblastí, delegací Unie a misí.
8. V pracovním dokumentu uvedeném v odstavci 7 se rovněž uvádí:
a)
počet pracovních míst pro každou platovou třídu v jednotlivých kategoriích a počet stálých a dočasných pracovních míst, včetně smluvních a místních zaměstnanců, která byla v mezích rozpočtových prostředků povolena jednotlivým delegacím Unie i ústředí ESVČ;
b)
zvýšení nebo snížení počtu pracovních míst pro každou platovou třídu v jednotlivých kategoriích v ústředí ESVČ a ve všech delegacích Unie na základě údajů z předchozího rozpočtového roku;
c)
počet pracovních míst povolených v daném i v předchozím rozpočtovém roce a počet pracovních míst obsazených diplomaty, kteří byli vysláni členskými státy, a zaměstnanci Rady a Komise;
d)
podrobný přehled všech zaměstnanců v delegacích Unie v době předložení návrhu rozpočtu, včetně členění podle zeměpisných oblastí, pohlaví, jednotlivých zemí a misí, v němž se rozliší místa podle plánu pracovních míst, smluvní zaměstnanci, místní zaměstnanci a vyslaní národní odborníci a prostředky požadované v návrhu rozpočtu na takovéto jiné kategorie zaměstnanců s odpovídajícími odhady počtu osob, které by mohly být v mezích požadovaných prostředků zaměstnány na plný pracovní úvazek.
Článek 39
Návrh na změnu návrhu rozpočtu
Na základě jakýchkoli nových informací, které nebyly k dispozici v době sestavování návrhu rozpočtu, může Komise z vlastního podnětu nebo na žádost některého jiného orgánu, pokud jde o jeho oddíl, předložit současně Evropskému parlamentu a Radě návrhy na změnu návrhu rozpočtu před svoláním dohodovacího výboru uvedeného v článku 314 Smlouvy o fungování EU. Tyto návrhy mohou obsahovat návrh na změnu rozpočtu aktualizující zejména odhady výdajů na zemědělství.
Článek 40
Povinnosti členských států vyplývající z přijetí rozpočtu
1. Předseda Evropského parlamentu prohlásí rozpočet za přijatý s konečnou platností postupem stanoveným v čl. 314 odst. 9 Smlouvy o fungování EU a v článku 106a Smlouvy o Euratomu.
2. Jakmile je rozpočet prohlášen za přijatý s konečnou platností, je každý členský stát od 1. ledna následujícího rozpočtového roku nebo ode dne prohlášení o přijetí rozpočtu s konečnou platností, pokud je pozdější než 1. leden, povinen odvést Unii částky splatné podle nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000.
Článek 41
Návrh opravného rozpočtu
1. Komise může předložit návrh opravného rozpočtu, který je podmíněn především změnou v příjmech, s některým z těchto cílů:
-
zapsat do rozpočtu postupem stanoveným v článku 18 zůstatek z předchozího rozpočtového roku,
-
přehodnotit odhad vlastních zdrojů na základě aktualizovaných hospodářských prognóz a
-
aktualizovat upravené prognózy vlastních zdrojů a jiných příjmů a přehodnotit dostupnost a potřebu prostředků na platby.
V případě nevyhnutelných, výjimečných a nepředvídaných okolností, zejména s ohledem na uvolňování prostředků z Fondu solidarity Evropské unie, může Komise předložit návrh opravného rozpočtu, který je podmíněn především změnou ve výdajích.
2. Žádosti o opravný rozpočet, jež za týchž okolností jako v odstavci 1 předloží jiné orgány než Komise, se podávají Komisi.
Před předložením návrhu opravného rozpočtu prověří Komise a ostatní orgány možnosti přerozdělení příslušných prostředků, zejména s přihlédnutím k očekávanému nižšímu čerpání prostředků.
Článek 40 se použije na opravné rozpočty. Opravné rozpočty musí být odůvodněny odkazem na rozpočet, jehož odhady mění.
3. S výjimkou řádně odůvodněných mimořádných okolností nebo případu uvolnění prostředků z Fondu solidarity Evropské unie, kdy může být návrh opravného rozpočtu předložen kdykoli během roku, předkládá Komise své návrhy opravného rozpočtu současně Evropskému parlamentu a Radě do 1. září každého rozpočtového roku. K žádostem o opravný rozpočet od jiných orgánů může přiložit své stanovisko.
4. Evropský parlament a Rada při projednávání návrhů opravného rozpočtu berou dostatečně v úvahu jejich naléhavost.
5. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se návrhů opravného rozpočtu.
Článek 42
Dřívější předání odhadů a návrhu rozpočtu
Komise se s Evropským parlamentem a Radou může dohodnout na zkrácení některých lhůt pro předávání odhadů a přijímání i předávání návrhu rozpočtu. Toto ujednání však nesmí vést ke zkrácení nebo prodloužení lhůt stanovených pro posouzení těchto textů v článku 314 Smlouvy o fungování EU a článku 106a Smlouvy o Euratomu.
KAPITOLA 2
Skladba a předkládání rozpočtu
Článek 43
Skladba rozpočtu
Rozpočet se skládá z:
a)
celkového výkazu příjmů a výdajů;
b)
jednotlivých oddílů pro každý orgán, s výjimkou Evropské rady a Rady, které mají společný oddíl, rozdělených na výkazy příjmů a výdajů.
Článek 44
Rozpočtová nomenklatura
1. Příjmy Komise a příjmy a výdaje ostatních orgánů zařadí Evropský parlament a Rada do hlav, kapitol, článků a bodů podle druhu nebo použití, ke kterému jsou určeny.
2. Výkaz výdajů oddílu „Komise“ se sestavuje podle nomenklatury přijaté Evropským parlamentem a Radou a je rozčleněn podle účelu.
Každá hlava odpovídá oblasti politiky a každá kapitola odpovídá zpravidla oblasti činnosti.
Každá hlava může obsahovat operační prostředky a správní prostředky.
Správní prostředky jsou v rámci hlavy seskupeny v samostatné kapitole.
3. Pokud jsou správní prostředky předkládány podle svého účelu, jsou v jednotlivých hlavách členěny takto:
a)
výdaje na zaměstnance schválené v plánu pracovních míst, přičemž je vždy třeba uvést výši prostředků a počet pracovních míst odpovídající uvedeným výdajům;
b)
výdaje na externí pracovníky a jiné výdaje uvedené v čl. 26 odst. 1 prvním pododstavci písm. b) a financované z okruhu „Správa“ víceletého finančního rámce;
c)
výdaje na budovy a ostatní související výdaje, včetně úklidu a údržby, pronájmu, telekomunikací, vody, plynu a elektřiny;
d)
výdaje na externí pracovníky a odbornou pomoc bezprostředně související s prováděním programů.
Jakékoli správní výdaje Komise, jejichž druh je společný několika hlavám rozpočtu, se uvádějí v odděleném souhrnném výkazu rozčleněném podle druhu výdajů.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se členění rozpočtu.
Článek 45
Zákaz záporných příjmů
1. Rozpočet nesmí obsahovat záporné příjmy.
2. Vlastní zdroje obdržené podle rozhodnutí Rady 2007/436/ES, Euratom ze dne 7. června 2007 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství (15) jsou čisté částky a vykazují se jako takové v souhrnném výkazu příjmů v rozpočtu.
Článek 46
Předběžné prostředky
1. Každý oddíl rozpočtu může obsahovat hlavu „předběžné prostředky“. Prostředky se do této hlavy zapisují, pokud:
a)
v době sestavování rozpočtu neexistuje pro dotyčnou činnost základní právní akt, nebo
b)
existují závažné důvody k pochybnostem o tom, zda jsou prostředky dostačující nebo zda mohou být prostředky zapsané v daných rozpočtových položkách použity v souladu se zásadou řádného finančního řízení.
Prostředky v uvedené hlavě smějí být použity pouze po převodu postupem podle čl. 26 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) tohoto nařízení v případech, kdy je základní právní akt přijímán postupem podle článku 294 Smlouvy o fungování EU, a postupem podle článku 27 tohoto nařízení v ostatních případech.
2. V případě závažných obtíží při plnění rozpočtu může Komise v průběhu rozpočtového roku navrhnout, aby byly prostředky převedeny do hlavy „předběžné prostředky“. Evropský parlament a Rada rozhodnou o tomto převodu v souladu s článkem 27.
Článek 47
Záporná rezerva
Oddíl rozpočtu „Komise“ může obsahovat „zápornou rezervu“, jejíž maximální výše činí 200 000 000 EUR. Tato rezerva, která bude zapsána ve zvláštní hlavě, obsahuje pouze prostředky na platby.
Tato záporná rezerva musí být vyčerpána před koncem rozpočtového roku prostřednictvím převodu postupem podle článků 26 a 27.
Článek 48
Rezerva na pomoc při mimořádných událostech
1. Oddíl rozpočtu „Komise“ obsahuje rezervu na pomoc třetím zemím při mimořádných událostech.
2. Rezerva uvedená v odstavci 1 musí být vyčerpána před koncem rozpočtového roku prostřednictvím převodu postupem podle článků 27 a 29.
Článek 49
Předkládání rozpočtu
1. Rozpočet uvádí:
a)
v celkovém výkazu příjmů a výdajů:
i)
odhadované příjmy Unie za daný rozpočtový rok (rok „n“);
ii)
odhadované příjmy za rok n - 1 a příjmy za rozpočtový rok n - 2;
iii)
prostředky na závazky a na platby za rok n;
iv)
prostředky na závazky a na platby za rok n -1;
v)
výdaje přidělené na závazky a výdaje uskutečněné v rozpočtovém roce n - 2, přičemž uskutečněné výdaje se vyjadřují také jako procentní podíl rozpočtu pro rok n;
vi)
patřičné poznámky ke každé úrovni dělení, jak jsou uvedeny v čl. 44 odst. 1;
b)
v jednotlivých oddílech příjmy a výdaje ve stejné skladbě jako v písmenu a);
c)
pokud se jedná o zaměstnance:
i)
pro každý oddíl plán pracovních míst, který stanovuje počet pracovních míst pro každou platovou třídu v jednotlivých kategoriích a útvarech a počet stálých a dočasných pracovních míst schválených v mezích prostředků;
ii)
plán pracovních míst placených z prostředků na výzkum a technický rozvoj pro přímé akce a plán pracovních míst placených z týchž prostředků pro nepřímé akce; plány pracovních míst jsou členěny podle kategorií a platových tříd a rozlišují mezi stálými a dočasnými pracovními místy schválenými v mezích prostředků;
iii)
pokud jde o vědecké a technické zaměstnance, může být jejich členění založeno na skupinách platových tříd v souladu s podmínkami stanovenými v příslušném rozpočtu; plán pracovních míst uvádí počet vysoce kvalifikovaných vědeckých nebo technických pracovníků, kterým jsou poskytovány zvláštní výhody podle zvláštních ustanovení služebního řádu;
iv)
plán pracovních míst, který stanovuje počet pracovních míst podle platových tříd a kategorií pro jednotlivé subjekty uvedené v článku 208, které obdrží příspěvek z rozpočtu. Plány pracovních míst obsahují kromě počtu pracovních míst schválených pro rozpočtový rok rovněž počet pracovních míst schválených pro předchozí rozpočtový rok;
d)
pokud jde o výpůjční a úvěrové operace:
i)
v celkovém výkazu příjmů rozpočtové položky, které odpovídají příslušným operacím a které jsou určené k zaznamenání případných vrácených plateb od příjemců finančních prostředků, kteří byli původně v prodlení, což vedlo k uplatnění záruky za splnění. Tyto položky se označují výrazem „pro memoria“ a jsou doplněny patřičnými poznámkami;
ii)
v oddíle „Komise“:
-
rozpočtové položky obsahující záruky Unie za splnění, které se týkají dotčených operací. Tyto položky se označují výrazem „pro memoria“ za podmínky, že rozpočet není zatížen konkrétní částkou, která z něj musí být s konečnou platností uhrazena;
-
poznámky, které odkazují na základní právní akt a objem předpokládaných operací, dobu trvání i na finanční záruku poskytnutou Unií na tyto operace;
iii)
v dokumentu přiloženém k oddílu „Komise“ jako informativní údaje:
-
probíhající kapitálové operace a správu dluhu,
-
kapitálové operace a správa dluhu v roce n;
e)
pokud jde o finanční nástroje podle části první hlavy VIII:
i)
odkaz na základní právní akt;
ii)
rozpočtové položky odpovídající příslušným operacím;
iii)
všeobecný popis finančních nástrojů, včetně doby jejich platnosti a jejich dopadu na rozpočet;
iv)
plánované operace, včetně cílových objemů založených na aktivaci mimorozpočtových zdrojů v důsledku působení stávajících finančních nástrojů;
f)
pokud jde o financování subjektů pověřených podle čl. 58 odst. 1 písm. c) bodu vii):
i)
odkaz na základní právní akt příslušného programu;
ii)
odpovídající rozpočtové položky;
iii)
všeobecný popis svěřených úkolů, včetně doby jejich platnosti a jejich dopadu na rozpočet;
g)
celkovou výši výdajů na společnou zahraniční a bezpečnostní politiku zapsanou do jedné kapitoly rozpočtu nazvané „Společná zahraniční a bezpečnostní politika“, jež se člení na konkrétní rozpočtové články. Tyto články pokrývají výdaje společné zahraniční a bezpečnostní politiky a obsahují konkrétní rozpočtové položky, které vymezují alespoň jednotlivé hlavní mise.
2. Vedle dokumentů uvedených v odstavci 1 mohou Evropský parlament a Rada k rozpočtu připojit jakékoli jiné související dokumenty.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se předkládání rozpočtu, včetně definice skutečně vynaložených výdajů v posledním rozpočtovém roce, jehož účty byly uzavřeny, poznámek k rozpočtu a plánů pracovních míst.
Článek 50
Pravidla pro plány pracovních míst
1. Plány pracovních míst uvedené v čl. 49 odst. 1 písm. c) stanoví pro každý orgán nebo subjekt pevný limit; nesmí být provedeno žádné jmenování, které by jej překračovalo.
Každý orgán nebo subjekt však může, s výjimkou platových tříd AD 16, AD 15 a AD 14, učinit ve svém plánu pracovních míst změny do výše 10 % počtu schválených pracovních míst při splnění těchto podmínek:
a)
není ovlivněn objem prostředků pro zaměstnance za celý rozpočtový rok;
b)
není překročen limit celkového počtu pracovních míst schválených plánem pracovních míst a
c)
orgán nebo subjekt se zúčastnil srovnávání s jinými orgány a subjekty Unie v rámci prověrky stavu zaměstnanců uspořádané Komisí.
Tři týdny před provedením změn uvedených v druhém pododstavci informují orgány o svém záměru Evropský parlament a Radu. Pokud Evropský parlament nebo Rada uvede v této lhůtě závažné důvody, orgány změny neprovedou a použije se postup uvedený v článku 41.
2. Odchylně od odst. 1 prvního pododstavce mohou být účinky práce na částečný úvazek, kterou orgán oprávněný ke jmenování povolil v souladu se služebním řádem, vyváženy provedením jiných jmenování.
KAPITOLA 3
Rozpočtová kázeň
Článek 51
Soulad s víceletým finančním rámcem
Rozpočet musí být v souladu s víceletým finančním rámcem.
Článek 52
Soulad právních aktů Unie s rozpočtem
Je-li v důsledku provádění právního aktu Unie překročena výše prostředků, jež jsou k dispozici v rozpočtu, může být takový právní akt finančně proveden až po odpovídající změně rozpočtu.
HLAVA IV
PLNĚNÍ ROZPOČTU
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 53
Plnění rozpočtu v souladu se zásadou řádného finančního řízení
1. Komise plní příjmy a výdaje rozpočtu v souladu s tímto nařízením, na vlastní odpovědnost a v mezích schválených prostředků.
2. Členské státy spolupracují s Komisí tak, aby byly prostředky využívány v souladu se zásadou řádného finančního řízení.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se plnění rozpočtu v souladu se zásadou řádného finančního řízení a informací o předávání osobních údajů pro účely auditu.
Článek 54
Základní právní akt a výjimky
1. Prostředky zapsané v rozpočtu pro jakoukoli činnost Unie mohou být použity pouze po přijetí základního právního aktu.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou být bez základního právního aktu použity následující prostředky, pokud akce, které jimi mají být financovány, spadají do pravomoci Unie:
a)
prostředky na pilotní projekty experimentální povahy určené k posouzení proveditelnosti a užitečnosti určité akce. Příslušné prostředky na závazky mohou být v rozpočtu zapsány nejdéle po dva po sobě následující rozpočtové roky.
Celková výše prostředků na pilotní projekty nesmí v žádném rozpočtovém roce překročit částku 40 000 000 EUR;
b)
prostředky na přípravné akce v oblasti působnosti Smlouvy o fungování EU a Smlouvy o Euratomu určené k přípravě návrhů pro přijetí budoucích činností. Přípravné akce mohou mít různou formu a řídí se vnitřně provázaným přístupem. Příslušné prostředky na závazky mohou být v rozpočtu zapsány nejdéle po tři po sobě následující rozpočtové roky. Postup pro přijetí příslušného základního právního aktu musí být ukončen před koncem třetího rozpočtového roku. V průběhu tohoto procesu musí přidělování prostředků na závazky odpovídat zvláštním rysům přípravných akcí, pokud jde o plánované činnosti, sledované cíle a příjemce finančních prostředků. Vynaložené finanční prostředky proto nesmějí svým objemem odpovídat finančním prostředkům navrhovaným pro financování samotné konečné činnosti.
Celková výše prostředků na nové přípravné akce uvedené v tomto písmenu nepřekročí v žádném rozpočtovém roce částku 50 000 000 EUR a celková výše prostředků skutečně přidělených na přípravné akce nepřekročí částku 100 000 000 EUR;
c)
prostředky na přípravná opatření v oblasti působnosti hlavy V Smlouvy o EU. Tato opatření se omezují na krátké období a jsou určena na vytvoření podmínek pro akci Unie ke splnění cílů společné zahraniční a bezpečnostní politiky a přijetí potřebných právních nástrojů.
Pro účely operací Unie pro řešení krizí jsou přípravná opatření určena mimo jiné k posouzení operačních požadavků, k vytvoření podmínek pro rychlé úvodní nasazení zdrojů nebo k tomu, aby byly na místě vytvořeny podmínky pro zahájení operace.
Přípravná opatření schvaluje Rada na návrh vysokého představitele.
K zajištění rychlého provedení přípravných opatření uvědomí vysoký představitel bez zbytečného odkladu Evropský parlament a Komisi o záměru Rady zahájit přípravné opatření, a zejména o odhadovaných zdrojích, kterých je pro tento účel zapotřebí. Komise přijme veškerá opatření potřebná k tomu, aby zajistila rychlé uvolnění finančních prostředků.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se financování přípravných opatření v oblasti společné zahraniční a bezpečnostní politiky;
d)
prostředky na jednorázové akce nebo akce s neurčitou dobou trvání prováděné Komisí na základě úkolů vyplývajících z jejích institucionálních výsad podle Smlouvy o fungování EU a Smlouvy o Euratomu jiných, než je její právo legislativní iniciativy podle písmene b), a na základě zvláštních pravomocí, které jí uvedené smlouvy přímo svěřují a jejichž seznam má být uveden v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle tohoto nařízení;
e)
prostředky na provoz každého orgánu v rámci jeho správní samostatnosti.
Při předložení návrhu rozpočtu podá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o projektech a akcích uvedených v prvním pododstavci písm. a) a b), která obsahuje i hodnocení dosažených výsledků a plánovaná následná opatření.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se základního právního aktu a výjimek vyjmenovaných v odstavci 2 tohoto článku.
Článek 55
Plnění rozpočtu jinými orgány než Komisí
Komise přiznává ostatním orgánům potřebné pravomoci pro plnění těch oddílů rozpočtu, které se jich týkají.
ESVČ a Komise mohou uzavřít podrobné ujednání, aby se zjednodušilo vynakládání správních prostředků delegacemi Unie. Toto ujednání se nesmí odchylovat od tohoto nařízení ani od aktů v přenesené pravomoci přijatých podle něj.
Článek 56
Pověření výkonem rozpočtových pravomocí
1. Komise a každý z ostatních orgánů mohou pověřit své útvary výkonem svých pravomocí při plnění rozpočtu za podmínek stanovených v tomto nařízení a v jejich vnitřních předpisech a v mezích, které samy stanoví v pověřovacím aktu. Pověřené osoby jednají pouze v mezích pravomocí, jejichž výkonem byly výslovně pověřeny.
2. Komise však může výkonem svých pravomocí při plnění rozpočtu ve vztahu k operačním prostředkům zapsaným v jejím oddíle rozpočtu pověřit vedoucí delegací Unie. Zároveň o tom uvědomí vysokého představitele. Pokud vedoucí delegací Unie jednají jako dále pověřené schvalující osoby Komise, jsou povinni dodržovat stejná pravidla pro plnění rozpočtu a mají stejné úkoly, povinnosti a odpovědnost jako kterákoli jiná dále pověřená schvalující osoba Komise.
Komise může v souladu se svými vlastními pravidly toto pověření odejmout.
Pro účely prvního pododstavce přijme vysoký představitel potřebná opatření k usnadnění spolupráce mezi delegacemi Unie a útvary Komise.
Článek 57
Střet zájmů
1. Účastníci finančních operací a jiné osoby podílející se na plnění rozpočtu a na jeho správě, včetně přípravy na tuto činnost, na auditu nebo na kontrole se zdrží jakéhokoli jednání, jež by mohlo uvést jejich zájmy do střetu se zájmy Unie.
Pokud toto riziko existuje, upustí dotčená osoba od takového jednání a předloží věc pověřené schvalující osobě, která vydá písemné potvrzení o tom, zda střet zájmů existuje. Dotčená osoba informuje rovněž svého přímého nadřízeného. Pokud se zjistí střet zájmů, ukončí dotčená osoba veškerou svou činnost ve věci. Pověřená schvalující osoba učiní sama veškeré další vhodné kroky.
2. Pro účely odstavce 1 ke střetu zájmů dochází, je-li z rodinných důvodů, z důvodů citových vazeb, z důvodů politické nebo národní spřízněnosti, z důvodů hospodářského zájmu nebo z důvodů jiného společného zájmu s příjemcem finančních prostředků ohrožen nestranný a objektivní výkon funkcí účastníka finančních operací nebo jiné osoby podle odstavce 1.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými určí jednání, jež mohou představovat střet zájmů, a postup, který se má v těchto případech použít.
KAPITOLA 2
Způsoby plnění rozpočtu
Článek 58
Způsoby plnění rozpočtu
1. Komise plní rozpočet těmito způsoby:
a)
přímo (dále jen „přímé řízení“) prostřednictvím svých útvarů, včetně svých zaměstnanců v delegacích Unie pod dohledem příslušného vedoucího delegace podle čl. 56 odst. 2, nebo prostřednictvím výkonných agentur uvedených v článku 62;
b)
v rámci sdíleného řízení s členskými státy (dále jen „sdílené řízení“) nebo
c)
nepřímo (dále jen „nepřímé řízení“) v případech, kdy tak stanoví základní právní akt, nebo v případech uvedených v čl. 54 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) až d) tak, že pověří úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu:
i)
třetí země nebo subjekty určené těmito zeměmi;
ii)
mezinárodní organizace a jejich agentury;
iii)
EIB a Evropský investiční fond;
iv)
subjekty uvedené v článcích 208 a 209;
v)
veřejnoprávní subjekty;
vi)
soukromoprávní subjekty pověřené výkonem veřejné služby v rozsahu, v jakém poskytují dostatečné finanční záruky;
vii)
soukromoprávní subjekty členského státu pověřené uskutečňováním partnerství soukromého a veřejného sektoru a poskytující dostatečné finanční záruky;
viii)
osoby pověřené prováděním zvláštních činností v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky podle hlavy V Smlouvy o EU a určené v příslušném základním právním aktu.
2. Komise nadále odpovídá za plnění rozpočtu v souladu s článkem 317 Smlouvy o fungování EU a informuje Evropský parlament a Radu o operacích, které provádějí subjekty nebo osoby pověřené podle odst. 1 písm. c) tohoto článku. Je-li pověřený subjekt nebo pověřená osoba určen v základním právním aktu, finanční výkaz podle článku 31 zahrnuje plné odůvodnění toho, proč byl vybrán právě tento subjekt nebo tato osoba.
3. Subjekty a osoby pověřené podle odst. 1 písm. c) plně spolupracují při ochraně finančních zájmů Unie. Pověřovací dohody zajistí Účetnímu dvoru a Evropskému úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) právo komplexně vykonávat při auditu těchto finančních prostředků své pravomoci podle Smlouvy o fungování EU.
Komise pověří subjekty a osoby uvedené v odst. 1 písm. c) úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu za podmínky, že existují transparentní, nediskriminační, účelné a účinné postupy přezkoumání skutečného plnění těchto úkolů.
4. Veškeré pověřovací dohody se na požádání zpřístupní Evropskému parlamentu a Radě.
5. Subjekty a osoby pověřené podle odst. 1 písm. c) tohoto článku zajistí v souladu s čl. 35 odst. 2 náležité každoroční následné zveřejňování informací o příjemcích finančních prostředků. Opatření přijatá v tomto smyslu se oznamují Komisi.
6. Subjekty a osoby pověřené podle odst. 1 písm. c) nemají postavení pověřené schvalující osoby.
7. Komise nepověří třetí osoby výkonnými pravomocemi, pokud je s těmito pravomocemi spojena značná míra uvážení, které předpokládá politickou volbu.
8. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se způsobů plnění rozpočtu, včetně přímého řízení, výkonu pravomocí svěřených výkonným agenturám, a zvláštní ustanovení upravující nepřímé řízení s mezinárodními organizacemi, se subjekty uvedenými v článcích 208 a 209, s veřejnoprávními subjekty a soukromoprávními subjekty pověřenými výkonem veřejné služby, se soukromoprávními subjekty členského státu pověřenými uskutečňováním partnerství soukromého a veřejného sektoru a se subjekty pověřenými prováděním zvláštních činností v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky.
Článek 59
Sdílené řízení s členskými státy
1. Plní-li Komise rozpočet v rámci sdíleného řízení, jsou úkoly související s plněním rozpočtu pověřeny členské státy. Komise a členské státy dodržují zásady řádného finančního řízení, transparentnosti a zákazu diskriminace a zajišťují viditelnost činnosti Unie při správě jejích finančních prostředků. Za tímto účelem Komise a členské státy plní své povinnosti spojené s kontrolou a auditem a přebírají z toho vyplývající odpovědnost stanovenou tímto nařízením. Doplňková ustanovení jsou obsažena v odvětvových pravidlech.
2. Při provádění úkolů souvisejících s plněním rozpočtu členské státy přijmou veškerá opatření, včetně právních, regulačních a správních, která jsou nezbytná pro ochranu finančních zájmů Unie, zejména:
a)
zajistí, aby byly činnosti financované z rozpočtu prováděny správně, účinně a v souladu s platnými odvětvovými pravidly, a určí pro tento účel v souladu s odstavcem 3 subjekty odpovědné za řádnou správu a kontrolu finančních prostředků Unie a dohlížejí na ně;
b)
předcházejí nesrovnalostem a podvodům, odhalují je a napravují.
Za účelem ochrany finančních zájmů Unie členské státy při dodržení zásady proporcionality a v souladu s tímto článkem a s příslušnými odvětvovými pravidly provádějí kontroly ex ante a ex post, je-li to vhodné, včetně kontrol na místě na reprezentativním vzorku nebo na vzorku vybraném na základě rizika výskytu chyb. Kromě toho zpětně získávají neoprávněně vyplacené finanční prostředky, a je-li to za tímto účelem nezbytné, zahajují správní a soudní řízení.
Členské státy ukládají příjemcům finančních prostředků účinné, odrazující a přiměřené sankce, pokud tak stanovují odvětvová pravidla a zvláštní ustanovení vnitrostátních právních předpisů.
Komise v rámci posouzení rizik a v souladu s odvětvovými pravidly sleduje systémy řízení a kontroly zavedené v členských státech. Komise při své kontrolní činnosti dodržuje zásadu proporcionality a v souladu s odvětvovými pravidly přihlíží k míře zjištěného rizika.
3. V souladu s kritérii a postupy stanovenými v odvětvových pravidlech určí členské státy subjekty na vhodné úrovni, které mají odpovídat za správu a kontrolu finančních prostředků Unie. Tyto subjekty mohou plnit také úkoly nesouvisející se správou finančních prostředků Unie a mohou pověřit plněním některých úkolů jiné subjekty.
Při rozhodování o určení subjektů mohou členské státy vycházet z toho, zda jsou jejich systémy řízení a kontroly v podstatě totožné s již existujícími systémy z předchozího období a zda řádně fungují.
Pokud výsledky auditu a kontroly prokáží, že určené subjekty již nesplňují kritéria stanovená v odvětvových pravidlech, přijmou členské státy opatření nezbytná k zajištění nápravy nedostatků při plnění úkolů těmito subjekty, včetně toho, že v souladu s odvětvovými pravidly jejich určení zruší.
Odvětvová pravidla vymezí úlohu Komise při postupu stanoveném v tomto odstavci.
4. Subjekty určené podle odstavce 3:
a)
vytvoří účinný a účelný systém vnitřní kontroly a zajistí jeho fungování;
b)
používají systém účetnictví, který včas poskytuje přesné, úplné a spolehlivé údaje;
c)
poskytují informace požadované podle odstavce 5;
d)
v souladu s čl. 35 odst. 2 zajišťují následné zveřejňování. Jakékoli zpracovávání osobních údajů musí být v souladu s vnitrostátními předpisy, kterými se provádí směrnice 95/46/ES.
5. Subjekty určené podle odstavce 3 poskytnou Komisi do 15. února následujícího rozpočtového roku tyto dokumenty:
a)
výkaz výdajů, které byly v příslušném referenčním období vymezeném v odvětvových pravidlech vynaloženy při plnění stanovených úkolů a předloženy Komisi k úhradě. Tento výkaz zahrnuje předběžné financování i částky, u nichž probíhá nebo již proběhlo řízení o jejich zpětném získání. Přikládá se k němu prohlášení řídícího subjektu, v němž se potvrdí, že podle názoru osob pověřených správou finančních prostředků:
i)
jsou tyto informace řádně předkládány a jsou úplné a přesné;
ii)
výdaje byly použity k zamýšlenému účelu, jak je vymezen v odvětvových pravidlech;
iii)
zavedené kontrolní systémy poskytují nezbytné záruky legality a správnosti uskutečněných operací;
b)
každoroční souhrn závěrečných zpráv o auditu a informací o provedených kontrolách, včetně rozboru povahy a rozsahu chyb a nedostatků zjištěných v systémech a přijatých či plánovaných nápravných opatření.
K výkazu uvedenému v prvním pododstavci písm. a) a k souhrnu uvedenému v prvním pododstavci písm. b) se připojí výrok nezávislého auditora vypracovaný v souladu s mezinárodně uznávanými auditorskými standardy. Tento výrok uvede, zda výkaz podává věrný a poctivý obraz skutečnosti, zda výdaje, o jejichž úhradu byla Komise požádána, jsou legální a správné a zda zavedené kontrolní systémy fungují řádně. Tento výrok rovněž uvede, zda kontrolní činnost nezpochybňuje tvrzení obsažená v prohlášení řídícího subjektu uvedeném v prvním pododstavci písm. a).
Lhůtu stanovenou na 15. únor může Komise na základě sdělení dotčeného členského státu výjimečně prodloužit až do 1. března.
Členské státy mohou na vhodné úrovni zveřejnit informace uvedené v tomto odstavci.
Členské státy kromě toho mohou na základě informací uvedených v tomto odstavci vydat prohlášení podepsané na patřičné úrovni.
6. Aby bylo zajištěno, že finanční prostředky Unie jsou používány v souladu s platnými pravidly, Komise:
a)
uplatňuje postupy zaměřené na kontrolu a schválení účetní závěrky určených subjektů, aby zajistila, aby byla tato účetní závěrka úplná, přesná a věrná;
b)
vyloučí z financování výdajů Unií úhrady provedené v rozporu s platným právem;
c)
přeruší běh platebních lhůt nebo pozastaví platby v případech stanovených v odvětvových pravidlech.
Komise ukončí úplné nebo částečné přerušení běhu platebních lhůt nebo pozastavení plateb poté, co členský stát předloží své připomínky, a jakmile přijme jakákoli nezbytná opatření. Výroční zpráva o činnosti uvedená v čl. 66 odst. 9 obsahuje informace o veškerých povinnostech vyplývajících z tohoto pododstavce.
7. Odvětvová pravidla vezmou v úvahu potřeby programů v rámci evropské územní spolupráce, zejména pokud jde o obsah prohlášení řídícího subjektu, o postup stanovený v odstavci 3 a o funkci auditu.
8. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se sdíleného řízení s členskými státy, včetně vytvoření rejstříku subjektů odpovědných za řízení a kontrolu finančních prostředků Unie, a opatření zaměřených na podporu šíření osvědčených postupů.
Článek 60
Nepřímé řízení
1. Subjekty a osoby pověřené úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu podle čl. 58 odst. 1 písm. c) dodržují zásady řádného finančního řízení, transparentnosti a zákazu diskriminace a při správě finančních prostředků Unie zajišťují viditelnost její činnosti. Při správě finančních prostředků Unie zaručují úroveň ochrany finančních zájmů Unie rovnocennou úrovni ochrany vyžadované podle tohoto nařízení, přičemž náležitě zohlední:
a)
povahu jim svěřených úkolů a výši příslušných částek;
b)
související finanční rizika;
c)
míru jistoty vyplývající z jejich systémů, pravidel a postupů ve spojení s opatřeními, která přijala Komise pro účely dohledu nad plněním jim svěřených úkolů a podpory tohoto plnění.
2. Za účelem ochrany finančních zájmů Unie subjekty a osoby pověřené podle čl. 58 odst. 1 písm. c) v souladu se zásadou proporcionality:
a)
zřídí účinný a účelný systém vnitřní kontroly a zajistí jeho fungování;
b)
používají systém účetnictví, který včas poskytuje přesné, úplné a spolehlivé údaje;
c)
podléhají nezávislému externímu auditu prováděnému auditorem funkčně nezávislým na dotčeném subjektu či osobě v souladu s mezinárodně uznávanými auditorskými standardy;
d)
používají náležitá pravidla a postupy pro poskytování finančních prostředků Unie prostřednictvím grantů, veřejných zakázek a finančních nástrojů;
e)
v souladu s čl. 35 odst. 2 zajišťují následné zveřejňování informací o příjemcích finančních prostředků;
f)
zajišťují přiměřenou ochranu osobních údajů, jak je stanoveno ve směrnici 95/46/ES a v nařízení (ES) č. 45/2001.
Osoby pověřené podle čl. 58 odst. 1 písm. c) bodu viii) přijmou svá finanční pravidla s předchozím souhlasem Komise. Požadavky uvedené v prvním pododstavci písm. a) až e) tohoto odstavce splní nejpozději šest měsíců po zahájení svého mandátu. Pokud na konci tohoto období uvedené požadavky splňují pouze částečně, přijme Komise vhodná nápravná opatření zaměřená na dohled nad plněním úkolů, které byly těmto osobám svěřeny, a na podporu tohoto plnění.
3. Při plnění úkolů souvisejících s plněním rozpočtu předcházejí subjekty a osoby pověřené podle čl. 58 odst. 1 písm. c) nesrovnalostem a podvodům, odhalují je a napravují. Za tímto účelem provádějí při dodržení zásady proporcionality kontroly ex ante a ex post, je-li to vhodné, včetně kontrol na místě na reprezentativním vzorku nebo na vzorku vybraném na základě rizika výskytu chyb, aby se zajistilo skutečné provedení činností financovaných z rozpočtu a jejich řádné plnění. Kromě toho zpětně získávají neoprávněně vyplacené finanční prostředky, a je-li to za tímto účelem nezbytné, zahajují správní a soudní řízení.
4. Subjektům a osobám pověřeným podle čl. 58 odst. 1 písm. c) může Komise pozastavit platby, zejména jsou-li zjištěny systémové chyby, jež zpochybňují spolehlivost systémů vnitřní kontroly dotčeného subjektu či osoby nebo legalitu a správnost uskutečněných operací.
Bez ohledu na článek 92 může příslušná schvalující osoba zcela nebo zčásti přerušit platby takovým subjektům či osobám za účelem provedení další kontroly, pokud:
i)
získá informace, které svědčí o významném nedostatku ve fungování systému vnitřní kontroly nebo naznačují, že výdaje, k nimž dotčený subjekt či osoba vydal osvědčení, jsou spojeny s vážnou nesrovnalostí a nebyly opraveny;
ii)
je přerušení plateb nezbytné k tomu, aby se zabránilo závažnému poškození finančních zájmů Unie.
5. Aniž je dotčen odstavec 7, předloží subjekty a osoby pověřené podle čl. 58 odst. 1 písm. c) Komisi tyto dokumenty:
a)
zprávu o plnění jim svěřených úkolů;
b)
svůj výkaz výdajů vynaložených při plnění jim svěřených úkolů. Přikládá se k němu prohlášení řídícího subjektu, v němž se potvrdí, že podle názoru osob pověřených správou finančních prostředků:
i)
jsou tyto informace řádně předkládány a jsou úplné a přesné;
ii)
výdaje byly použity k zamýšlenému účelu, jak je vymezeno v pověřovacích dohodách nebo tam, kde je to relevantní, v odvětvových pravidlech;
iii)
zavedené kontrolní systémy poskytují nezbytné záruky legality a správnosti uskutečněných operací;
c)
souhrn závěrečný zpráv o auditu a informací o provedených kontrolách, včetně rozboru povahy a rozsahu chyb a nedostatků zjištěných v systémech a přijatých či plánovaných nápravných opatření.
K dokumentům uvedeným v prvním pododstavci se připojí výrok nezávislého auditora vypracovaný v souladu s mezinárodně uznávanými auditorskými standardy. Tento výrok uvede, zda výkaz podává věrný a poctivý obraz skutečnosti, zda zavedené kontrolní systémy řádně fungují a zda jsou uskutečněné transakce legální a správné. Tento výrok rovněž uvede, zda kontrolní činnost nezpochybňuje tvrzení obsažená v prohlášení řídícího subjektu uvedeném v prvním pododstavci písm. b).
Dokumenty uvedené v prvním pododstavci se předloží Komisi do 15. února následujícího rozpočtového roku. Výrok uvedený v druhém pododstavci se Komisi předloží do 15. března.
Povinnostmi uvedenými v tomto odstavci nejsou dotčeny dohody uzavřené s mezinárodními organizacemi a třetími zeměmi. Tyto dohody musí obsahovat alespoň povinnost, aby tyto mezinárodní organizace a třetí země každoročně předkládaly Komisi prohlášení, že během dotčeného rozpočtového roku byl příspěvek Unie využit a zaúčtován v souladu s požadavky stanovenými v odstavci 2 a s povinnostmi stanovenými v těchto dohodách.
6. Aniž je dotčen odstavec 7, Komise:
a)
dohlíží na to, aby tyto osoby a subjekty plnily své úkoly zejména tím, že plnění daného programu podrobují auditům a hodnocení;
b)
uplatňuje postupy zaměřené na kontrolu a schválení účetní závěrky pověřených subjektů a osob, aby zajistila, aby byla tato účetní závěrka úplná, přesná a věrná;
c)
vyloučí z financování výdajů Unií úhrady v rozporu s platnými pravidly.
7. Odstavce 5 a 6 se nepoužijí na příspěvky Unie poskytnuté subjektům, na něž se podle článku 208 vztahuje zvláštní postup udělení absolutoria.
8. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se nepřímého řízení, včetně stanovení podmínek nepřímého řízení, na základě kterých mají být systémy, pravidla a postupy těchto subjektů a osob rovnocenné systémům, pravidlům a postupům Komise, a dále prohlášení řídícího subjektu a prohlášení o dodržení postupů, postupy pro kontrolu a schvalování účetní závěrky a vyloučení z možnosti financování Unií výdajů vynaložených v rozporu s použitelnými pravidly.
Článek 61
Hodnocení ex ante a pověřovací dohody
1. Komise předtím, než pověří úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu subjekty či osoby podle čl. 58 odst. 1 písm. c), získá doklady o splnění požadavků stanovených v čl. 60 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) až d).
Pokud dojde k závažné změně v systémech nebo pravidlech subjektu nebo osoby pověřeného podle čl. 58 odst. 1 písm. c) nebo v postupech, které souvisejí se správou finančních prostředků Unie, jež byla tomuto subjektu nebo této osobě svěřena, dotčený subjekt nebo osoba o ní neprodleně uvědomí Komisi. Komise přezkoumá pověřovací dohody uzavřené s dotčeným subjektem či osobou, aby bylo i nadále zajištěno plnění požadavků stanovených v čl. 60 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) až d).
2. Není-li pověřený subjekt určen v základním právním aktu, vybere Komise subjekt z některé z kategorií uvedených v čl. 58 odst. 1 písm. c) bodech ii), v), vi) a vii) s náležitým ohledem na povahu úkolů, které mu mají být svěřeny, i na zkušenosti a provozní a finanční způsobilost dotčených subjektů. Výběr musí být transparentní, podložený objektivními důvody a nesmí vést ke střetu zájmů.
3. Pověřovací dohody stanoví požadavky podle čl. 60 odst. 2 prvního pododstavce písm. a) až d). Jasně vymezí úkoly svěřené subjektu a musí obsahovat závazek dotčených subjektů či osob splnit povinnosti stanovené v čl. 60 odst. 2 prvním pododstavci písm. e) a f) a zdržet se jakéhokoli jednání, které by mohlo vést ke střetu zájmů.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se hodnocení ex ante pravidel a postupů v rámci nepřímého řízení a obsahu pověřovacích dohod.
Článek 62
Výkonné agentury
1. Komise může svěřit pravomoc provádět jejím jménem a na její odpovědnost, zcela nebo zčásti, program nebo projekt Unie výkonným agenturám v souladu s nařízením Rady (ES) č. 58/2003 ze dne 19. prosince 2002, kterým se stanoví statut výkonných agentur pověřených některými úkoly správy programů Společenství (16). Výkonné agentury se zřizují rozhodnutím Komise a jsou právnickými osobami podle práva Unie.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající výkonu pravomoci svěřené výkonným agenturám.
2. Odpovídající operační prostředky vynakládá ředitel výkonné agentury v rámci přímého řízení.
Článek 63
Meze pověřování
1. Komise nepověří plněním úkolů souvisejícími s vynakládáním finančních prostředků Unie, včetně vyplácení a inkasa, externí soukromoprávní subjekty, s výjimkou případů uvedených v čl. 58 odst. 1 písm. c) bodech v), vi) a vii) nebo zvláštních případů týkajících se plateb:
i)
které mají být provedeny ve prospěch příjemců určených Komisí;
ii)
jejichž podmínky a výše byly určeny Komisí a
iii)
jejichž provádění nezahrnuje uvážení subjektu uskutečňujícího platbu.
2. Externím soukromoprávním subjektům, které nejsou pověřeny výkonem veřejné služby, může Komise svěřit tyto úkoly: technické poradenství a správní, přípravné nebo doplňující úkoly, které nezahrnují ani výkon veřejné moci, ani použití pravomoci volného uvážení.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se pověřování některých vnějších soukromých subjektů nebo osob úkoly v souladu s pravidly pro zadávání veřejných zakázek stanovenými v části první hlavě V.
KAPITOLA 3
Účastníci finančních operací
Oddíl 1
Zásada oddělení funkcí
Článek 64
Oddělení funkcí
1. Funkce schvalující osoby a účetního jsou oddělené a vzájemně neslučitelné.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se práv a povinností všech účastníků finančních operací.
Oddíl 2
Schvalující osoba
Článek 65
Schvalující osoba
1. Každý orgán vykonává povinnosti schvalující osoby.
2. Pro účely této hlavy se „zaměstnancem“ rozumí osoba, na niž se vztahuje služební řád.
3. Každý orgán pověří v souladu s podmínkami svého jednacího řádu plněním úkolů schvalující osoby zaměstnance na náležité pozici. Ve svých vnitřních správních předpisech určí zaměstnance, které plněním těchto úkolů pověří, a stanoví rozsah pověření a to, zda mohou osoby pověřené plněním těchto úkolů dále pověřit jiné osoby.
4. Plněním úkolů schvalující osoby mohou být pověřeni nebo dále pověřeni pouze zaměstnanci.
5. Příslušné schvalující osoby jednají pouze v mezích stanovených v pověřovacím aktu. Příslušné schvalující osobě může být nápomocen jeden nebo více zaměstnanců, jejichž úkolem je uskutečňovat některé operace nezbytné pro plnění rozpočtu a předkládání účtů v rámci odpovědnosti schvalující osoby.
6. Pokud jako dále pověřené schvalující osoby podle čl. 56 odst. 2 jednají vedoucí delegací Unie, podléhají Komisi jako orgánu odpovědnému za stanovení, výkon, sledování a hodnocení jejich úkolů a povinností jakožto dále pověřených schvalujících osob. Komise o tom zároveň uvědomí vysokého představitele.
7. Příslušné schvalující osobě mohou být nápomocni zaměstnanci, kteří jsou v rámci její odpovědnosti pověřeni plnit některé úkoly nezbytné pro plnění rozpočtu a poskytování finančních informací a informací o řízení. Na zaměstnance pomáhající příslušné schvalující osobě se vztahuje článek 57.
8. Každý orgán informuje Účetní dvůr, Evropský parlament a Radu o jmenování a odvolání pověřených schvalujících osob, interních auditorů a účetních a o veškerých vnitřních předpisech, které přijme s ohledem na finanční záležitosti.
9. Každý orgán informuje Účetní dvůr o jmenování správců zálohových účtů a o rozhodnutích o pověření podle čl. 69 odst. 1 a článku 70.
10. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se pomoci poskytované příslušným schvalujícím osobám a vnitřních předpisů, jimiž se pověřování řídí.
Článek 66
Pravomoci a povinnosti schvalující osoby
1. Schvalující osoba je v každém orgánu odpovědná za plnění příjmů a výdajů v souladu se zásadou řádného finančního řízení a za zajišťování jejich legality a správnosti.
2. Pro účely odstavce 1 pověřená schvalující osoba v souladu s článkem 32 a minimálními standardy přijatými jednotlivými orgány a s náležitým ohledem na rizika spojená s prostředím řízení a povahou financovaných akcí zavede organizační strukturu a systémy vnitřní kontroly, které jsou vhodné pro plnění jejích úkolů. Vytvoření takové struktury a systémů vychází z komplexní analýzy rizik, která zohledňuje jejich nákladovou efektivitu.
3. K plnění výdajů přijímá příslušná schvalující osoba rozpočtové i právní závazky, potvrzuje výdaje, schvaluje platby a provádí předběžné úkony nezbytné pro vynakládání prostředků.
4. Plnění příjmů zahrnuje sestavení odhadů pohledávek, stanovení inkasních nároků a vydávání inkasních příkazů. Případně zahrnuje vzdání se stanovených nároků.
5. U každé operace se provede alespoň kontrola ex ante, která je založena na dokumentární prověrce a na dostupných výsledcích již provedených kontrol a týká se provozních a finančních hledisek dané operace.
Předmětem kontrol ex ante je zahájení a ověření operace.
Ověření určité operace provádějí zaměstnanci jiní než ti, kteří ji zahájili. Zaměstnanci, kteří provádějí ověření, nesmějí být podřízenými zaměstnanců, kteří ověření zahájili.
6. Pověřená schvalující osoba může zavést kontroly ex post za účelem ověření operací, které již byly schváleny na základě kontrol ex ante. V závislosti na míře rizika mohou být takové kontroly prováděny na vzorku.
Kontroly ex ante nesmějí provádět zaměstnanci odpovědní za kontroly ex post. Zaměstnanci odpovědní za kontroly ex post nesmějí být podřízeni zaměstnancům odpovědným za kontroly ex ante.
Pokud pověřená schvalující osoba provádí v rámci kontrol ex post finanční audity příjemců grantu, používá jasná, důsledná a transparentní auditní pravidla a dodržuje práva Komise i auditovaného subjektu.
7. Zaměstnanci odpovědní za kontrolu řízení finančních operací musí mít nezbytné odborné znalosti. Dodržují zvláštní kodex profesních standardů, který daný orgán přijal.
8. Pokud se zaměstnanec pověřený finančním řízením a kontrolou operací domnívá, že rozhodnutí, které má na žádost nadřízeného učinit nebo schválit, vykazuje nesrovnalost nebo porušuje zásadu řádného finančního řízení nebo profesní pravidla, která tito zaměstnanci musí dodržovat, uvědomí o tom svého přímého nadřízeného. Učiní-li tak písemně, přímý nadřízený mu také odpoví písemně. Pokud přímý nadřízený nepřijme žádná opatření nebo potvrdí počáteční rozhodnutí či pokyny a pokud se zaměstnanec domnívá, že toto potvrzení není dostatečnou reakcí na jeho obavy, informuje o tom zaměstnanec písemně pověřenou schvalující osobu. V případě nečinnosti této osoby informuje zaměstnanec příslušnou komisi uvedenou v čl. 73 odst. 6.
V případě jakéhokoli protiprávního jednání, podvodu nebo korupce, které by mohly poškodit zájmy Unie, zaměstnanec uvědomí orgány a subjekty určené platnými právními předpisy. Smlouvy s externími auditory provádějícími audity finančního řízení Unie musí obsahovat povinnost externího auditora informovat pověřenou schvalující osobu o jakékoli podezřelé činnosti, podvodu nebo korupci, které by mohly poškodit zájmy Unie.
9. Pověřená schvalující osoba podává svému orgánu každoročně zprávu o plnění svých povinností ve formě výroční zprávy o činnosti, která obsahuje finanční informace a informace o řízení, včetně výsledků kontrol, a v níž tato osoba prohlásí, že není-li ve výhradách týkajících se vymezených oblastí příjmů a výdajů uvedeno jinak, má přiměřenou jistotu, že:
a)
údaje obsažené ve zprávě podávají věrný a poctivý obraz skutečnosti;
b)
zdroje vyčleněné na činnosti popsané ve zprávě byly použity ke stanovenému účelu a v souladu se zásadou řádného finančního řízení;
c)
zavedené kontrolní postupy poskytují nezbytné záruky legality a správnosti uskutečněných operací.
Zpráva o činnosti uvádí výsledky operací vzhledem ke stanoveným cílům, rizika spojená s těmito operacemi, využití zdrojů, které byly k dispozici, a účinnost a účelnost systémů vnitřní kontroly, včetně celkového zhodnocení nákladů a přínosů kontrol.
Do 15. června každého roku předá Komise Evropskému parlamentu a Radě shrnutí výročních zpráv o činnosti za předchozí rok. Evropskému parlamentu a Radě jsou rovněž zpřístupněny výroční zprávy o činnosti každé pověřené schvalující osoby.
10. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se kontrol ex ante a ex post, uchovávání podkladů, kodexu profesních standardů, nečinnosti pověřené schvalující osoby, předávání informací účetnímu a zpráv o jednacích řízeních.
Článek 67
Pravomoci a povinnosti vedoucích delegací Unie
1. Pokud vedoucí delegací Unie jednají jako dále pověřené schvalující osoby podle čl. 56 odst. 2, úzce spolupracují s Komisí v zájmu náležitého vynakládání finančních prostředků s ohledem na zajištění zejména legality a správnosti finančních operací, dodržování zásady řádného finančního řízení při správě finančních prostředků a účinné ochrany finančních zájmů Unie.
Za tímto účelem přijmou potřebná opatření, aby zamezili jakékoli situaci, která by mohla ohrozit odpovědnost Komise za plnění rozpočtu, kterým byli dále pověřeni, jakož i jakémukoli střetu priorit, který může mít vliv na plnění úkolů finančního řízení, kterými byli dále pověřeni.
Pokud vyvstane situace nebo střet priorit uvedené v druhém pododstavci, vedoucí delegací Unie o nich neprodleně informují příslušné generální ředitele Komise a ESVČ. Tito generální ředitelé přijmou vhodná opatření k nápravě situace.
2. Pokud se vedoucí delegací Unie ocitnou v situaci uvedené v čl. 66 odst. 8, obrátí se na specializovanou komisi pro řešení finančních nesrovnalostí zřízenou podle čl. 73 odst. 6. V případě jakéhokoli protiprávního jednání, podvodu nebo korupce, které by mohly poškodit zájmy Unie, uvědomí orgány a subjekty určené platnými právními předpisy.
3. Vedoucí delegací Unie jednající jako dále pověřené schvalující osoby podle čl. 56 odst. 2 podávají zprávu své pověřené schvalující osobě, která tuto zprávu zahrne do své výroční zprávy o činnosti podle čl. 66 odst. 9. Zprávy vedoucích delegací Unie obsahují informace o účinnosti a účelnosti systémů vnitřní kontroly, které byly v delegaci zavedeny, jakož i o řízení operací, jimiž byli dále pověřeni, a vydávají prohlášení o věrohodnosti uvedené v čl. 73 odst. 5 třetího pododstavce. Tyto zprávy se přikládají k výroční zprávě pověřené schvalující osoby o činnosti a zpřístupní se Evropskému parlamentu a Radě s náležitým ohledem na jejich případnou důvěrnou povahu.
Vedoucí delegací Unie plně spolupracují s orgány, které se účastní postupu udělování absolutoria, a poskytují jim podle potřeby nezbytné doplňující informace. V této souvislosti mohou být požádáni o účast na jednáních příslušných subjektů a být nápomocni příslušné pověřené schvalující osobě.
4. Vedoucí delegací Unie jednající jako dále pověřené schvalující osoby podle čl. 56 odst. 2 zodpovědí jakékoli dotazy pověřené schvalující osoby Komise, dotazy Komise samotné a v souvislosti s udělováním absolutoria dotazy Evropského parlamentu.
5. Komise zajistí, aby k dalšímu pověřování nedocházelo na úkor postupu udělování absolutoria podle článku 319 Smlouvy o fungování EU.
Oddíl 3
Účetní
Článek 68
Pravomoci a povinnosti účetního
1. Každý orgán jmenuje účetního, který odpovídá za:
a)
řádné provádění plateb, vybírání příjmů a inkaso stanovených pohledávek;
b)
přípravu a předkládání účetní závěrky v souladu s částí první hlavou IX;
c)
vedení účtů v souladu s částí první hlavou IX;
d)
stanovení účetních postupů včetně účtové osnovy v souladu s částí první hlavou IX;
e)
stanovení a validaci účetních systémů a případně validaci systémů stanovených schvalující osobou a určených k poskytování nebo odůvodňování účetních údajů; v tomto ohledu je účetní zmocněn kdykoli ověřovat dodržování kritérií pro validaci;
f)
správu pokladny.
Účetní ESVČ odpovídá pouze za oddíl rozpočtu „ESVČ“, který ESVČ plní. Účetní Komise nadále odpovídá za celý oddíl rozpočtu „Komise“, včetně účetních operací s prostředky, jejichž správou jsou dále pověřeni vedoucí delegací Unie.
Účetní Komise jedná s výhradou článku 213 rovněž jako účetní ESVČ, pokud jde o plnění oddílu rozpočtu „ESVČ“.
2. Účetní Komise odpovídá za stanovení účetních pravidel a harmonizovaných účtových osnov v souladu s částí první hlavou IX.
3. Účetní získávají od schvalujících osob veškeré informace, které jsou nezbytné k sestavování účetních závěrek poskytujících věrný a poctivý obraz finanční situace orgánů a plnění rozpočtu. Schvalující osoby zaručují spolehlivost poskytovaných informací.
4. Než orgán nebo subjekt uvedený v článku 208 přijme účetní závěrku, schválí ji nejprve účetní, který osvědčí, že účetní závěrka s přiměřenou jistotou poskytuje věrný a poctivý obraz finanční situace orgánu nebo subjektu uvedeného v článku 208.
K tomuto účelu účetní ověří, že účetní závěrka byla zpracována v souladu s účetními pravidly uvedenými v článku 143 a účetními postupy uvedenými v odst. 1 písm. d) tohoto článku a že do ní byly zaznamenány veškeré příjmy a výdaje.
Pověřené schvalující osoby poskytnou veškeré informace, které účetní potřebuje ke splnění svých povinností.
Schvalující osoby nesou i nadále plnou odpovědnost za řádné využívání finančních prostředků, které spravují, za legalitu a správnost výdajů uskutečněných v jejich pravomoci a za úplnost a přesnost údajů předaných účetnímu.
5. Účetní má pravomoc provést kontrolu obdržených informací a jakoukoli další kontrolu, již považuje za nezbytnou ke schválení účetní závěrky.
V případě potřeby vznese účetní výhrady a přesně vysvětlí jejich povahu a rozsah.
6. Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, spravovat hotovost a ekvivalenty hotovosti je oprávněn výhradně účetní. Účetní odpovídá za jejich úschovu.
7. Při provádění programu nebo akce mohou být jménem a na účet Komise zřízeny svěřenské účty, aby je mohl spravovat subjekt pověřený podle čl. 58 odst. 1 písm. c) bodu ii), iii), v) nebo vi).
Za zřízení těchto účtů odpovídá schvalující osoba pověřená prováděním programu nebo akce, se souhlasem účetního Komise.
Za správu těchto bankovních účtů odpovídá schvalující osoba.
8. Účetní Komise stanoví pravidla pro otevírání, správu, uzavírání a používání svěřenských účtů.
9. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se pravomocí a povinností účetního, včetně jeho jmenování a ukončení výkonu funkce, jeho stanoviska k účetním a inventárním systémům, správy pokladny a bankovních účtů, podpisového práva k účtům, správy zůstatků na účtech, převodních a přepočtových operací, způsobů plateb, souborů údajů o právnických osobách a uchovávání podkladů.
Článek 69
Pověření výkonem pravomocí účetního
1. Účetní může při plnění svých povinností pověřit některými úkoly podřízené zaměstnance.
Tyto úkoly musí být uvedeny v pověřovacím aktu.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se osob oprávněných spravovat účty v místních jednotkách.
Oddíl 4
Správce zálohových účtů
Článek 70
Zálohové účty
1. Pro vybírání jiných příjmů než vlastních zdrojů a pro platby malých částek, vymezených v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle tohoto nařízení mohou být zřízeny zálohové účty.
V oblasti operací pro řešení krizí a v oblasti operací humanitární pomoci ve smyslu článku 128 však lze zálohové účty využívat bez omezení částky, při dodržení výše prostředků schválených Evropským parlamentem a Radou pro příslušnou rozpočtovou položku pro běžný rozpočtový rok.
2. Finanční prostředky na zálohové účty poskytuje účetní daného orgánu a jejich vedením jsou pověřeni správci zálohových účtů jmenovaní účetním orgánu.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podmínky zálohových účtů, včetně maximálních částek, které mohou platit správci těchto účtů, a pravidla pro vnější akce, včetně pravidel týkajících se výběru správce zálohových účtů, poskytování finančních prostředků na tyto účty, kontrol ze strany schvalující osoby a účetního a dodržování postupů při zadávání veřejných zakázek. Komisi je dále svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se zřizování zálohových účtů a správců těchto účtů v delegacích Unie.
KAPITOLA 4
Odpovědnost účastníků finančních operací
Oddíl 1
Obecná pravidla
Článek 71
Odnětí pověření uděleného účastníkům finančních operací a jejich zbavení povinností
1. Příslušným schvalujícím osobám může orgán, který je jmenoval, kdykoli dočasně nebo s konečnou platností odejmout pověření.
2. Účetní nebo správce zálohových účtů nebo oba mohou být kdykoli dočasně nebo s konečnou platností zbaveni svých povinností orgánem, který je jmenoval.
3. Tímto článkem nejsou dotčena žádná disciplinární opatření přijatá vůči účastníkům finančních operací uvedeným v odstavcích 1 a 2.
Článek 72
Odpovědnost schvalující osoby za protiprávní jednání, podvod nebo korupci
1. Touto kapitolou není dotčena trestní odpovědnost, kterou mají účastníci finančních operací uvedení v článku 71 za podmínek stanovených použitelným vnitrostátním právem a platnými předpisy týkajícími se ochrany finančních zájmů Unie a boje proti korupci úředníků Unie a úředníků členských států.
2. Aniž jsou dotčeny články 73, 74 a 75 tohoto nařízení, nese každá příslušná schvalující osoba, účetní či správce zálohových účtů disciplinární a finanční odpovědnost za podmínek stanovených služebním řádem. V případě jakéhokoli protiprávního jednání, podvodu nebo korupce, které mohou poškodit zájmy Unie, je věc předložena orgánům a subjektům určeným platnými právními předpisy, zejména Evropskému úřadu pro boj proti podvodům.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se odpovědnosti schvalujících osob, účetních a správců zálohových účtů v případě protiprávního jednání, podvodu nebo korupce.
Oddíl 2
Pravidla vztahující se na příslušné schvalující osoby
Článek 73
Pravidla vztahující se na schvalující osoby
1. Příslušná schvalující osoba nese finanční odpovědnost za podmínek stanovených služebním řádem.
2. Finanční odpovědnost se uplatní zejména v případě, kdy příslušná schvalující osoba úmyslně nebo z hrubé nedbalosti:
a)
stanoví inkasní nárok, vydá inkasní příkaz, přidělí výdaj na závazek nebo podepíše platební příkaz v rozporu s tímto nařízením nebo akty v přenesené pravomoci přijatými podle něj;
b)
opomene vystavit doklad o stanovení pohledávky nebo opomene vydat inkasní příkaz nebo zdrží jeho vydání nebo zdrží vydání platebního příkazu a tím způsobí soukromoprávní odpovědnost orgánu vůči třetím osobám.
3. Pokud se pověřená nebo dále pověřená schvalující osoba domnívá, že rozhodnutí, které má učinit, vykazuje nesrovnalost nebo je v rozporu se zásadou řádného finančního řízení, uvědomí o tom písemně orgán, který ji pověřil. Pokud orgán, který ji pověřil, vydá písemně odůvodněný příkaz k přijetí uvedeného rozhodnutí, je tato pověřená nebo dále pověřená schvalující osoba zproštěna odpovědnosti.
4. V případě dalšího pověření uvnitř útvaru zůstává pověřená schvalující osoba odpovědná za účinnost a účelnost zavedených vnitřních systémů řízení a kontroly a za výběr dále pověřené schvalující osoby.
5. V případě dalšího pověření vedoucích delegací Unie je pověřená schvalující osoba odpovědná za vymezení zavedených vnitřních systémů řízení a kontroly, jakož i jejich účinnost a účelnost. Vedoucí delegací Unie odpovídají za náležité nastavení a fungování těchto systémů podle pokynů pověřené schvalující osoby, za správu finančních prostředků a za operace, které v rámci své odpovědnosti při vedení delegace Unie provádějí. Před tím, než se ujmou funkce, absolvují zvláštní školení zaměřené na úkoly a povinnosti schvalujících osob a plnění rozpočtu.
Vedoucí delegací Unie podávají zprávu v souladu s čl. 67 odst. 3 o plnění svých povinností podle prvního pododstavce tohoto odstavce.
Vedoucí delegací Unie podávají pověřené schvalující osobě Komise každý rok prohlášení o věrohodnosti vnitřních systémů řízení a kontroly zavedených v jejich delegacích a o řízení operací, jímž byli dále pověřeni, a o jeho výsledcích, tak aby schvalující osoba mohla vypracovat prohlášení uvedené v čl. 66 odst. 9.
6. Každý orgán zřídí specializovanou komisi pro řešení finančních nesrovnalostí nebo se podílí na práci společné komise zřízené více orgány. Tyto komise pracují nezávisle a zjišťují, zda došlo k finanční nesrovnalosti a jaké by měly být případné důsledky.
Na základě stanoviska této komise rozhodne orgán o zahájení disciplinárního řízení nebo řízení z důvodu finanční odpovědnosti. Pokud komise odhalí systémové problémy, podá schvalující osobě, pověřené schvalující osobě, pokud není zúčastněnou osobou, a internímu auditorovi zprávu s doporučeními.
7. Pokud vedoucí delegací Unie jednají jako dále pověřené schvalující osoby podle čl. 56 odst. 2, je k rozhodování o případech uvedených v čl. 56 odst. 2 příslušná specializovaná komise pro řešení finančních nesrovnalostí zřízená Komisí podle odstavce 6 tohoto článku.
Pokud tato komise odhalí systémové problémy, podá schvalující osobě, vysokému představiteli, pověřené schvalující osobě Komise, pokud není zúčastněnou osobou, a internímu auditorovi zprávu s doporučeními.
Na základě stanoviska této komise může Komise požádat vysokého představitele, aby jakožto orgán oprávněný ke jmenování zahájil vůči dále pověřeným schvalujícím osobám disciplinární řízení nebo řízení z důvodu finanční odpovědnosti, pokud se nesrovnalosti týkají plnění úkolů, jimiž je Komise dále pověřila. V takovém případě vysoký představitel podnikne patřičné kroky v souladu se služebním řádem za účelem uplatnění rozhodnutí o disciplinárních opatřeních nebo o finanční odpovědnosti dle doporučení Komise.
Členské státy plně podporují Unii při vyvozování důsledků z odpovědnosti dočasných zaměstnanců podle článku 22 služebního řádu, na něž se vztahuje čl. 2 písm. e) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství.
8. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se pověřených schvalujících osob, včetně potvrzení pokynů a úlohy komise pro finanční nesrovnalosti.
Oddíl 3
Pravidla vztahující se na účetní a správce zálohových účtů
Článek 74
Pravidla vztahující se na účetní
1. Účetní nese disciplinární a finanční odpovědnost za podmínek a podle postupů stanovených služebním řádem. Účetní může být odpovědný zejména za tato svá pochybení:
a)
ztrátu nebo poškození finančních prostředků, majetku nebo dokladů, které mu byly svěřeny;
b)
neoprávněnou změnu na bankovních účtech nebo poštovních žirových účtech;
c)
inkaso nebo platbu částek, které neodpovídají částkám na odpovídajících inkasních nebo platebních příkazech;
d)
opomenutí vybrat splatné příjmy.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se odpovědnosti účetních v případě jiných forem pochybení.
Článek 75
Pravidla vztahující se na správce zálohových účtů
1. Správce zálohových účtů nese disciplinární a finanční odpovědnost za podmínek a podle postupů stanovených služebním řádem. Může být odpovědný zejména za tato svá pochybení:
a)
ztrátu nebo poškození finančních prostředků, majetku nebo dokladů, které mu byly svěřeny;
b)
nemožnost doložit platby, které provedl, řádnými podklady;
c)
uskutečnění platby ve prospěch jiných osob než oprávněných příjemců těchto plateb;
d)
opomenutí vybrat splatné příjmy.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se odpovědnosti správců zálohových účtů v případě jiných forem pochybení.
KAPITOLA 5
Příjmové operace
Oddíl 1
Poskytování vlastních zdrojů
Článek 76
Vlastní zdroje
1. Odhady příjmů složených z vlastních zdrojů uvedených v rozhodnutí 2007/436ES, Euratom se do rozpočtu zapisují v eurech. Poskytují se v souladu s nařízením (ES, Euratom) č. 1150/2000.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se vlastních zdrojů.
Oddíl 2
Odhady pohledávek
Článek 77
Odhady pohledávek
1. Jakmile má příslušná schvalující osoba dostatečné a spolehlivé informace k opatření nebo situaci, z nichž může Unii vzniknout pohledávka, provede odhad této pohledávky.
2. Příslušná schvalující osoba upraví odhad pohledávky, jakmile se dozví o skutečnosti, která mění opatření nebo situaci, na jejichž základě byl odhad proveden.
Při vystavení inkasního příkazu na základě opatření či situace, která vedla k odhadu pohledávky, příslušná schvalující osoba tento odhad upraví o odpovídající částku.
Je-li inkasní příkaz vystaven na stejnou částku jako původní odhad pohledávky, sníží se tento odhad na nulu.
3. Odchylně od odstavce 1 se odhad pohledávek neprovádí před poskytnutím částek vlastních zdrojů podle rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom, které odvádějí členské státy Komisi v pevně stanovených dobách splatnosti. Pro tyto částky vydává příslušná schvalující osoba inkasní příkaz.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se odhadu pohledávek.
Oddíl 3
Stanovení pohledávek
Článek 78
Stanovení pohledávky
1. Stanovení pohledávky je úkon, kterým příslušná schvalující osoba:
a)
ověřuje, zda dluh existuje;
b)
určuje nebo ověřuje skutečnost a výši dluhu;
c)
ověřuje podmínky splatnosti dluhu.
2. Vlastní zdroje poskytnuté Komisi a veškeré pohledávky identifikované jako jisté, o stanovené pevné částce a splatné se stanovují inkasním příkazem předloženým účetnímu a výzvou k úhradě zaslanou dlužníku, přičemž obojí vystavuje příslušná schvalující osoba.
3. Neoprávněně vyplacené částky musí být získány zpět.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se stanovování pohledávek, včetně postupů a podkladů, a úroku z prodlení.
Oddíl 4
Schválení inkasa
Článek 79
Schválení inkasa
1. Schválení inkasa je úkon, kterým příslušná schvalující osoba vystavením inkasního příkazu vydává pokyn účetnímu, aby inkasoval pohledávku stanovenou příslušnou schvalující osobou.
2. Orgán může formálně stanovovat pohledávky za jinými subjekty než členskými státy formou rozhodnutí, které je vykonatelné ve smyslu článku 299 Smlouvy o fungování EU.
Je-li to nutné k účinné a včasné ochraně finančních zájmů Unie, může Komise za výjimečných okolností přijmout takové vykonatelné rozhodnutí rovněž ve prospěch jiných orgánů na jejich žádost, a to s ohledem na pohledávky vyplývající ze vztahu k zaměstnancům, na něž se vztahuje služební řád.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla pro vystavování inkasního příkazu.
Oddíl 5
Inkaso
Článek 80
Pravidla pro inkaso
1. Účetní jedná na základě inkasních příkazů k pohledávkám řádně stanoveným příslušnou schvalující osobou. Zajistí s náležitou pečlivostí, aby Unie obdržela své příjmy a aby byla zachována její práva.
Účetní inkasuje částky započtením proti případným odpovídajícím pohledávkám dlužníka vůči Unii. Tyto pohledávky musí být jisté, o stanovené pevné částce a splatné.
2. Pokud pověřená schvalující osoba hodlá zcela nebo zčásti upustit od inkasa stanovené pohledávky, ujistí se, že toto upuštění je v pořádku a je v souladu se zásadami řádného finančního řízení a proporcionality. Rozhodnutí o upuštění od inkasa musí být odůvodněno. Schvalující osoba může rozhodováním o upuštění od inkasa pověřit jinou osobu.
Pověřená schvalující osoba může zcela nebo zčásti zrušit stanovenou pohledávku. Částečné zrušení stanovené pohledávky neznamená vzdání se stanoveného nároku Unie.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se způsobu inkasa, včetně inkasa započtením, postupu vymáhání částek neuhrazených dobrovolně, dodatečných platebních lhůt, vymáhání pokut a dalších sankcí, upuštění od inkasa a zrušení stanovené pohledávky.
3. Členské státy v první řadě odpovídají za provádění kontrol a auditů a za zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek, jak je stanoveno v odvětvových pravidlech. V rozsahu, v jakém členské státy zjišťují a napravují nesrovnalosti vlastních účtů, jsou vyňaty z finančních oprav týkajících se těchto nesrovnalostí, které provádí Komise.
4. Komise činí finanční opravy u členských států s cílem vyloučit z financování Unií výdaje vynaložené v rozporu s platným právem. Komise své finanční opravy zakládá na zjištění neoprávněně vydaných částek a na finančním dopadu na rozpočet. Pokud tyto částky nelze zjistit přesně, může Komise v souladu s odvětvovými pravidly provést opravy na základě extrapolace nebo paušální sazby.
Komise při rozhodování o částce finanční opravy přihlíží k povaze a závažnosti porušení platného práva a k jeho finančnímu dopadu na rozpočet, a to i v případě nedostatků v řídicích a kontrolních systémech.
Kritéria pro stanovení finančních oprav a postupy, které se přitom používají, mohou být stanoveny v odvětvových pravidlech.
5. Metodika provádění oprav extrapolací nebo paušální sazbou se stanovuje v souladu s odvětvovými pravidly tak, aby Komise mohla chránit finanční zájmy Unie.
Článek 81
Promlčecí lhůta
1. Aniž jsou dotčena ustanovení zvláštních předpisů a uplatňování rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom, promlčují se nároky Unie vůči třetím osobám a nároky třetích osob vůči Unii po pěti letech.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se promlčecí lhůty.
Článek 82
Řešení nároků Unie na vnitrostátní úrovni
V případě úpadkového řízení se s nároky Unie zachází stejně příznivě jako s nároky veřejných subjektů těch členských států, kde řízení o jejich vymožení probíhá.
Článek 83
Pokuty, sankce a úroky uložené Komisí
1. Částky z pokut a sankcí, jakož i úroky či jakékoli jiné příjmy z nich plynoucí se nezaznamenávají jako příjmy rozpočtu, dokud mohou být rozhodnutí, která je ukládají, zrušena Soudním dvorem Evropské unie.
2. Částky uvedené v odstavci 1 se zaznamenají jako příjem rozpočtu co nejdříve a nejpozději v roce, jenž následuje po vyčerpání všech opravných prostředků. Částky, jež mají být na základě rozsudku Soudního dvora Evropské unie vráceny tomu, kdo je zaplatil, se jako příjem rozpočtu nezaznamenávají.
3. Odstavec 1 se nepoužije na rozhodnutí o schválení účetní závěrky nebo o finančních opravách.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se částek získaných z pokut a sankcí a z nich plynoucích úroků.
KAPITOLA 6
Výdajové operace
Článek 84
Rozhodnutí o financování
1. Každý výdaj musí být přidělen na závazek, potvrzen, schválen a zaplacen.
2. Kromě prostředků, které mohou být podle čl. 54 odst. 2 prvního pododstavce písm. e) použity bez základního právního aktu, musí přidělení výdajů na závazek předcházet rozhodnutí o financování přijaté orgánem nebo subjekty, které tento orgán pověřil.
3. Rozhodnutí o financování uvedené v odstavci 2 vymezí sledovaný cíl, očekávané výsledky, způsob provedení a celkovou částku. Obsahuje rovněž popis činností, které mají být financovány, výši finančních částek přidělených na jednotlivá opatření a orientační harmonogram jejich provádění.
V případě nepřímého řízení se v rozhodnutí o financování uvádí rovněž subjekt nebo osoba pověřený podle čl. 58 odst. 1 písm. c), kritéria pro výběr tohoto subjektu nebo osoby a úkoly, kterými byl pověřen.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se rozhodnutí o financování.
Oddíl 1
Přidělení výdajů na závazek
Článek 85
Druhy závazků
1. Rozpočtový závazek je operace, kterou se vyhrazují prostředky nutné k pokrytí následných úhrad sloužících ke splnění právních závazků.
Právní závazek je úkon, kterým schvalující osoba zakládá nebo stanovuje povinnost, ze které vyplývá zatížení rozpočtu.
Rozpočtové i právní závazky přijímá stejná schvalující osoba, s výjimkou řádně odůvodněných případů uvedených v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle tohoto nařízení.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se druhů závazků, přijímání souhrnných závazků, podpisu téže osoby a správních výdajů, na něž se vztahují předběžné závazky.
3. Rozpočtové závazky spadají do jedné z těchto skupin:
a)
individuální: rozpočtový závazek je individuální, pokud je určen příjemce grantu i částka výdajů;
b)
souhrnné: rozpočtový závazek je souhrnný, pokud alespoň jeden z prvků potřebných k identifikaci individuálního závazku není určen;
c)
předběžné: rozpočtový závazek je předběžný, pokud je určen ke krytí výdajů uvedených v článku 170 nebo běžných správních výdajů a buď částka výdajů, nebo koneční příjemci nejsou s konečnou platností určeni.
4. Rozpočtové závazky na akce, jejichž trvání přesahuje jeden rozpočtový rok, mohou být rozloženy do ročních splátek, pouze pokud tak stanovuje základní právní akt nebo pokud se týkají správních výdajů.
Článek 86
Pravidla vztahující se na závazky
1. U všech opatření, která mohou vést k výdajům k tíži rozpočtu, příslušná schvalující osoba před přijetím právního závazku vůči třetím osobám nebo před převodem prostředků do svěřenského fondu na základě článku 187 přijme rozpočtový závazek.
2. Povinnost přijmout rozpočtový závazek před přijetím právního závazku uvedená v odstavci 1 se nevztahuje na právní závazky přijaté po vyhlášení krizové situace v rámci plánu kontinuity provozu v souladu s postupy, které Komise nebo kterýkoli jiný orgán přijal v rámci své správní samostatnosti.
3. V případě operací humanitární pomoci, operací v oblasti civilní ochrany a pomoci pro řešení krizí se povinnost stanovená v odstavci 1 nepoužije, pokud je pro účelné poskytování pomoci Unie nezbytné, aby Unie přijala právní závazek vůči třetím osobám okamžitě, a individuální rozpočtový závazek nelze zaúčtovat předem. Zaúčtování rozpočtového závazku se učiní co nejdříve po přijetí právního závazku vůči třetím osobám.
4. S výhradou zvláštních ustanovení části druhé hlavy IV pokrývají souhrnné rozpočtové závazky celkové náklady odpovídajících individuálních právních závazků přijatých do 31. prosince roku n + 1.
S výhradou čl. 85 odst. 4 a čl. 203 odst. 2 musí být individuální právní závazky, které se vztahují k individuálním nebo předběžným rozpočtovým závazkům, přijaty do 31. prosince roku n.
Na konci období uvedených v prvním a druhém pododstavci zruší příslušná schvalující osoba nevyužitý zůstatek těchto rozpočtových závazků.
Částku každého individuálního právního závazku, která vyplývá ze souhrnného rozpočtového závazku, před podpisem zaznamená příslušná schvalující osoba do rozpočtových účtů a zaúčtuje k souhrnnému rozpočtovému závazku.
5. Rozpočtové a právní závazky zaznamenané v souvislosti s akcemi, jejichž trvání přesahuje jeden rozpočtový rok, jiné než výdaje na zaměstnance, mají lhůtu pro plnění stanovenou v souladu se zásadou řádného finančního řízení.
Části těchto závazků, které nejsou uplatněny do šesti měsíců po uplynutí této lhůty, se zruší podle článku 15.
Částka rozpočtového závazku odpovídající právnímu závazku, u nějž nebyla provedena žádná platba ve smyslu článku 90 do dvou let od podpisu právního závazku, se zrušuje, kromě případů, kdy je tato částka předmětem soudního nebo rozhodčího řízení nebo kdy jsou v odvětvových pravidlech stanovena zvláštní ustanovení.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se rozpočtových a právních závazků, včetně zaznamenávání individuálních závazků.
Článek 87
Kontrola závazků
1. Při přijímání rozpočtového závazku se příslušná schvalující osoba ujistí, že:
a)
výdaj byl přiřazen ke správnému bodu rozpočtu;
b)
prostředky jsou k dispozici;
c)
výdaj je v souladu se Smlouvami, rozpočtem, tímto nařízením, akty v přenesené pravomoci přijatými podle tohoto nařízení a se všemi právními akty přijatými na základě Smluv a jakýmikoli jinými nařízeními;
d)
je dodržena zásada řádného finančního řízení. Vhodnost předběžného financování, jeho výše a celkový časový rozpis plateb musí být úměrné předpokládané době trvání, pokroku při provádění a finančním rizikům souvisejícím s tímto předběžným financováním.
2. Při zaznamenávání právního závazku se schvalující osoba předtím, než připojí svůj ruční nebo elektronický podpis, ujistí, že:
a)
závazek je kryt odpovídajícím rozpočtovým závazkem;
b)
výdaj je řádný a v souladu se Smlouvami, rozpočtem, tímto nařízením, akty v přenesené pravomoci přijatými podle tohoto nařízení, se všemi právními akty přijatými na základě Smluv a jakýmikoli jinými nařízeními;
c)
je dodržena zásada řádného finančního řízení.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se kontroly závazků.
Oddíl 2
Potvrzení výdajů
Článek 88
Potvrzení výdaje
1. Potvrzení výdaje je úkon, kterým příslušná schvalující osoba:
a)
ověřuje existenci věřitelova nároku;
b)
určuje nebo ověřuje skutečnost a výši pohledávky;
c)
ověřuje podmínky splatnosti pohledávky.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se potvrzování výdajů, včetně předávání výdajů na zaměstnance k platbě a průběžných plateb a plateb zůstatku dlužné částky u veřejných zakázek a grantů, ověřování správnosti u plateb předběžného financování a průběžných plateb a formy doložek „předáno k platbě“ a „správnost ověřena“.
Oddíl 3
Schválení výdajů
Článek 89
Schválení výdaje
1. Schválení výdaje je úkon, kterým příslušná schvalující osoba po ověření, že jsou prostředky k dispozici, vydá vystavením platebního příkazu pokyn účetnímu, aby uhradil částku výdaje potvrzeného příslušnou schvalující osobou.
Jestliže se v souvislosti s poskytnutými službami včetně pronájmu nebo dodání zboží provádějí pravidelné platby, může schvalující osoba na základě vlastní analýzy rizik nařídit použití systému přímého inkasa.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se schvalování výdajů, včetně stanovování informací povinně uváděných na platebním příkazu, a kontrol platebních příkazů schvalující osobou.
Oddíl 4
Úhrada výdajů
Článek 90
Druhy plateb
1. Platbu lze provést, pouze je-li prokázáno, že odpovídající akce je v souladu se základním právním aktem nebo smlouvou; platba zahrnuje jednu nebo více z těchto operací:
a)
platbu celé dlužné částky;
b)
platbu dlužné částky některým z těchto způsobů:
i)
předběžným financováním, jež může být rozloženo do několika plateb po podpisu pověřovací dohody, smlouvy nebo grantové dohody nebo po obdržení rozhodnutí o udělení grantu;
ii)
jednou nebo více průběžnými platbami jako protiplnění za částečné provedení akce;
iii)
výplatou zůstatku dlužných částek, pokud je akce provedena v plném rozsahu.
2. Platby uvedené v odstavci 1 se v rozpočtovém účetnictví rozlišují podle druhu a zaznamenávají se k okamžiku, ke kterému byla každá platba uskutečněna.
3. Účetní pravidla uvedená v článku 152 zahrnují pravidla, jimiž se řídí zúčtování předběžného financování a uznávání způsobilosti nákladů.
4. Příslušná schvalující osoba pravidelně zúčtovává platby předběžného financování podle ekonomické povahy a časového plánu uskutečněného projektu.
Pokud se příslušná schvalující osoba domnívá, že je zbytečné žádat od příjemců grantu a zhotovitelů, dodavatelů nebo poskytovatelů finanční výkaz, získá od nich v případě grantů nebo smluv převyšujících 5 000 000 EUR alespoň jednou ročně informace o celkových vynaložených prostředcích.
Smlouvy, rozhodnutí o udělení grantu, grantové dohody a pověřovací dohody musí obsahovat příslušná ustanovení pro účely druhého pododstavce.
Tímto odstavcem nejsou dotčena zvláštní pravidla stanovená v části druhé hlavě IV.
5. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se druhů plateb a podkladů.
Článek 91
Platby omezené na dostupné finanční prostředky
Platbu výdajů provádí účetní v mezích dostupných finančních prostředků.
Oddíl 5
Lhůty pro výdajové operace
Článek 92
Lhůty pro výdaje
1. Platby se uskuteční do:
a)
90 kalendářních dnů v případě pověřovacích dohod, smluv, grantových dohod a rozhodnutí o udělení grantu, které zahrnují technické služby nebo akce, jejichž vyhodnocení je zvlášť složité a u nichž platba závisí na schválení zprávy nebo osvědčení;
b)
60 kalendářních dnů v případě všech ostatních pověřovacích dohod, smluv, grantových dohod a rozhodnutí o udělení grantu, u nichž platba závisí na schválení zprávy nebo osvědčení;
c)
30 kalendářních dnů v případě všech ostatních pověřovacích dohod, smluv, grantových dohod a rozhodnutí o udělení grantu.
2. Příslušná schvalující osoba může stavit platební lhůtu, pokud:
a)
příslušná částka není splatná nebo
b)
nebyly předloženy požadované podklady.
Pokud příslušná schvalující osoba obdrží informace, které zpochybňují způsobilost výdajů uvedených v žádosti o platbu, může stavit platební lhůtu za účelem ověření, včetně prostřednictvím kontrol na místě, že výdaje jsou skutečně způsobilé.
3. Dotčení věřitelé musí být o důvodech stavení lhůty písemně informováni.
4. Přesáhne-li doba stavení lhůty dva měsíce, může věřitel požádat příslušnou schvalující osobu, aby rozhodla o dalším trvání stavení lhůty.
5. Po uplynutí lhůt stanovených v odstavci 1 má věřitel jiný než členský stát nárok na vyplacení úroku.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se platebních lhůt a stanovení podmínek, za kterých mohou věřitelé přijímající zpožděnou platbu obdržet z rozpočtové položky, ze které byl zaplacen hlavní výdaj, úroky z prodlení.
KAPITOLA 7
Systémy informačních technologií a elektronická správa
Článek 93
Elektronické řízení operací
1. Jsou-li příjmové a výdajové operace řízeny počítačovými systémy, mohou být dokumenty podepisovány digitálně nebo elektronicky.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se elektronického řízení operací.
Článek 94
Předávání dokumentů
S předchozím souhlasem dotčených orgánů a členských států může být předání dokumentů mezi nimi provedeno elektronickou cestou.
Článek 95
Elektronická správa (e-Government)
1. V případě sdíleného řízení probíhá veškerá oficiální výměna informací mezi členskými státy a Komisí prostředky uvedenými v odvětvových pravidlech. Tato pravidla zajistí interoperabilitu shromážděných či obdržených údajů předávaných v rámci správy rozpočtu.
2. Orgány, výkonné agentury a subjekty uvedené v článku 208 pro elektronickou výměnu informací s třetími osobami účastnícími se zadávacích řízení a řízení o udělení grantu vypracují a uplatňují jednotné standardy. Zejména pak, nakolik je to možné, navrhnou a uplatňují řešení pro předkládání, uchovávání a zpracování údajů poskytnutých v rámci řízení o udělení grantu a zadávacích řízení a za tímto účelem vytvoří pro potenciální žadatele, zájemce a uchazeče jediný „prostor pro výměnu elektronických údajů“.
3. Komise podává Evropskému parlamentu a Radě pravidelné informace o pokroku dosaženém při uplatňování elektronické veřejné správy.
KAPITOLA 8
Zásady správy
Článek 96
Řádná správa
1. Příslušná schvalující osoba bez odkladu vyhlásí nutnost poskytnout průkazné materiály nebo doklady, jejich formu a tam, kde je to vhodné, předpokládaný harmonogram pro dokončení zadávacího řízení.
2. Pokud žadatel nebo uchazeč v důsledku zjevné administrativní chyby opomene předložit průkazní materiály nebo poskytnout vyjádření, hodnotící výbor nebo případně příslušná schvalující osoba jej požádá, kromě řádně odůvodněných případů, aby poskytl chybějící informace či podal vysvětlení k podkladům. Tyto informace či vysvětlení nesmějí podstatně měnit návrh či podmínky nabídkového řízení.
Článek 97
Údaje o opravných prostředcích
Dotýká-li se procesní akt schvalující osoby nepříznivě práv žadatele nebo uchazeče, příjemce grantu nebo zhotovitele, dodavatele nebo poskytovatele, musí obsahovat údaje o dostupných správních nebo soudních opravných prostředcích, kterými je možné tento akt napadnout.
Musí být uvedena zejména povaha opravných prostředků, orgán nebo orgány, jimž se podávají, a lhůty pro jejich uplatnění.
KAPITOLA 9
Interní auditor
Článek 98
Jmenování interního auditora
1. Každý orgán zřídí funkci interního auditora, která je vykonávána v souladu s příslušnými mezinárodními standardy. Interní auditor odpovídá orgánu, který jej jmenoval, za ověřování řádného fungování systémů a postupů při plnění rozpočtu. Interní auditor nesmí být ani schvalující osobou, ani účetním.
2. Pro účely interního auditu ESVČ podléhají vedoucí delegací Unie jako dále pověřené schvalující osoby podle čl. 56 odst. 2 ve věcech finančního řízení, kterým byli dále pověřeni, ověřovací pravomoci interního auditora Komise.
Interní auditor Komise jedná rovněž jako interní auditor ESVČ, pokud jde o plnění oddílu rozpočtu „ESVČ“, s výhradou článku 213.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se jmenování interního auditora.
Článek 99
Pravomoci a povinnosti interního auditora
1. Interní auditor radí svému orgánu v otázkách rizik tím, že vydává nezávislá stanoviska ke kvalitě systémů řízení a kontroly a doporučení ke zlepšení podmínek provádění operací a k podpoře řádného finančního řízení.
Interní auditor odpovídá zejména:
a)
za posuzování vhodnosti a účelnosti vnitřních systémů řízení a za hodnocení práce útvarů při provádění politik, programů a akcí s ohledem na rizika s nimi spojená;
b)
za posuzování účinnosti a účelnosti systémů vnitřní kontroly a auditu použitelných na každou operaci plnění rozpočtu.
2. Interní auditor vykonává své úkoly ve vztahu ke všem činnostem a útvarům orgánu. Má úplný a neomezený přístup ke všem informacím potřebným k výkonu svých úkolů, v případě potřeby i na místě, a to i v členských státech a ve třetích zemích.
Interní auditor vezme na vědomí výroční zprávu schvalujících osob o činnosti i ostatní získané informace.
3. Interní auditor podává orgánu zprávu o svých zjištěních a doporučeních. Orgán zajistí provedení doporučení, která vyplývají z auditů. Interní auditor dále orgánu předkládá výroční zprávu o interním auditu, ve které je uveden počet a druh provedených interních auditů, učiněná doporučení a opatření přijatá s ohledem na tato doporučení.
4. Orgán zpřístupní kontaktní údaje interního auditora všem fyzickým či právnickým osobám zapojeným do výdajových operací, aby se na interního auditora mohly obracet důvěrně.
5. Každý orgán předává každoročně Evropskému parlamentu a Radě zprávu obsahující shrnutí počtu a druhu provedených interních auditů, učiněná doporučení a opatření přijatá na základě těchto doporučení.
6. Zprávy a zjištění interního auditora i zpráva orgánu jsou veřejně dostupné poté, co interní auditor schválí opatření přijatá k jejich provedení.
7. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se pravomocí a úkolů interního auditora.
Článek 100
Nezávislost interního auditora
1. Každý orgán stanoví zvláštní pravidla pro interního auditora tak, aby byla zajištěna plná nezávislost interního auditora při výkonu jeho povinností a jasně vymezena odpovědnost interního auditora.
Je-li interní auditor zaměstnancem, vykonává své výlučné auditorské funkce zcela nezávisle a jeho odpovědnost vymezují služební řád a akty v přenesené pravomoci přijaté podle tohoto nařízení.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se nezávislosti a odpovědnosti interního auditora, včetně jeho práva podávat žaloby u Soudního dvora Evropské unie.
HLAVA V
ZADÁVÁNÍ VEŘEJNÝCH ZAKÁZEK
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Oddíl 1
Oblast působnosti a zásady zadávání
Článek 101
Definice veřejných zakázek
1. Veřejné zakázky jsou úplatné smlouvy uzavřené písemnou formou mezi jedním nebo více hospodářskými subjekty a jedním nebo více veřejnými zadavateli ve smyslu článků 117 a 190, jejichž předmětem je dodání movitého nebo nemovitého majetku, provedení stavebních prací nebo poskytnutí služeb za cenu zaplacenou zcela nebo zčásti z rozpočtu.
Předmětem těchto zakázek mohou být:
a)
nemovitosti;
b)
dodávky;
c)
stavební práce;
d)
služby.
2. Rámcové smlouvy jsou smlouvy mezi jedním nebo více hospodářskými subjekty a jedním nebo více veřejnými zadavateli, jejichž účelem je stanovit podmínky, zejména s ohledem na ceny a případně na předpokládané množství, kterými se budou řídit veřejné zakázky zadávané během daného období. Vztahují se na ně ustanovení této hlavy o zadávacím řízení, včetně vyhlašování zadávacích řízení.
3. S výjimkou článků 106 až 109 se tato hlava nepoužije na granty ani na smlouvy o technické pomoci uzavřené s EIB nebo Evropským investičním fondem.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se definice a rozsahu veřejných zakázek, včetně rámcových smluv a zvláštních veřejných zakázek.
Článek 102
Zásady vztahující se na veřejné zakázky
1. Všechny veřejné zakázky financované zcela nebo zčásti z rozpočtu musí dodržovat zásady transparentnosti, proporcionality, rovného zacházení a zákazu diskriminace.
2. Všechny veřejné zakázky se zadávají formou co nejširší veřejné soutěže, s výjimkou případů, kdy se použije jednací řízení uvedené v čl. 104 odst. 1 prvním pododstavci písm. d).
Veřejní zadavatelé nesmějí rámcové smlouvy zneužívat ani je používat tak, aby jejich účelem nebo důsledkem bylo zabránění hospodářské soutěži anebo její omezení či narušení.
Oddíl 2
Uveřejňování veřejných zakázek
Článek 103
Uveřejňování veřejných zakázek
1. Veškeré veřejné zakázky, které překračují finanční limity stanovené v článku 118 nebo 190, veřejní zadavatelé uveřejňují v Úředním věstníku Evropské unie.
Oznámení o zahájení zadávacího řízení se uveřejňují předem kromě případů uvedených v čl. 104 odst. 2 a kromě veřejných zakázek na služby, na něž se vztahuje příloha II B směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (17).
Od uveřejnění některých informací po udělení veřejné zakázky může být upuštěno, pokud by to bylo překážkou uplatňování práva, pokud by to bylo v rozporu s veřejným zájmem, pokud by to poškozovalo oprávněné obchodní zájmy veřejných nebo soukromých podniků nebo pokud by to mohlo narušit korektní hospodářskou soutěž mezi nimi.
2. Veřejné zakázky, jejichž hodnota je nižší než finanční limity stanovené v článku 118 nebo 190, a veřejné zakázky na služby uvedené v příloze II B směrnice 2004/18/ES se vyhlašují vhodným způsobem.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se požadavků na vyhlašování veřejných zakázek a oznámení o zahájení zadávacího řízení.
Oddíl 3
Zadávací řízení
Článek 104
Zadávací řízení
1. Zadávací řízení má některou z těchto forem:
a)
otevřené řízení;
b)
užší řízení;
c)
soutěž o návrh;
d)
jednací řízení;
e)
soutěžní dialog.
Mají-li o veřejnou zakázku nebo rámcovou smlouvu zájem dva nebo více orgánů, výkonných agentur nebo subjektů uvedených v článcích 208 a 209 a je-li možné dosáhnout úspor z důvodu vyšší efektivity, vynasnaží se dotčení veřejní zadavatelé provést zadávací řízení na interinstitucionálním základě.
Je-li k provedení společné akce určitého orgánu a jednoho nebo více veřejných zadavatelů z členských států potřebné zadání veřejné zakázky nebo uzavření rámcové smlouvy, mohou tento orgán a tito veřejní zadavatelé provést zadávací řízení společně v určitých situacích, jež budou upřesněny v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle tohoto nařízení.
Společného zadávání veřejných zakázek se mohou účastnit také státy ESVO a země kandidující na členství v Unii, pokud tuto možnost výslovně stanoví dvoustranná nebo vícestranná smlouva.
2. Pro veřejné zakázky, jejichž hodnota je vyšší než finanční limity stanovené v článku 118 nebo 190, je jednací řízení povoleno pouze v případech stanovených v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle tohoto nařízení.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se druhů zadávacích řízení, společného zadávání veřejných zakázek, veřejných zakázek nízké hodnoty a platby na základě faktur.
Článek 105
Obsah dokumentace k zadávacímu řízení
Dokumentace k zadávacímu řízení musí obsahovat úplný, jasný a přesný popis předmětu veřejné zakázky a uvádět kritéria pro vyloučení, výběr a zadání platná pro danou veřejnou zakázku.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se obsahu dokumentace k zadávacímu řízení, včetně možnosti a podmínek revize ceny a technických podmínek.
Článek 106
Kritéria pro vyloučení z účasti na zadávacím řízení
1. Z účasti na zadávacím řízení jsou vyloučeni zájemci nebo uchazeči:
a)
kteří jsou v úpadku nebo v likvidaci, kteří jsou předmětem soudní správy, kteří uzavřeli dohodu o vyrovnání se svými věřiteli, kteří pozastavili svou obchodní činnost, vůči kterým je vedeno v těchto věcech soudní řízení nebo kteří jsou v podobné situaci vyplývající z podobných řízení podle vnitrostátních právních předpisů;
b)
pokud oni sami nebo osoby oprávněné za ně jednat či je zastupovat, rozhodovat o nich nebo je ovládat, byli příslušným orgánem členského státu pravomocně odsouzeni pro trestný čin související s jejich podnikáním;
c)
kteří se dopustili vážného profesního pochybení, které může veřejný zadavatel prokázat jakýmikoli prostředky, včetně rozhodnutí EIB a mezinárodních organizací;
d)
kteří nesplnili povinnosti vztahující se k placení příspěvků na sociální zabezpečení nebo placení daní podle právních předpisů země, v níž jsou usazeni, nebo podle právních předpisů země veřejného zadavatele nebo země, ve které se má veřejná zakázka uskutečnit;
e)
pokud oni sami nebo jiné osoby oprávněné za ně jednat či je zastupovat, rozhodovat o nich nebo je ovládat, byli pravomocně odsouzeni za podvod, korupci, zločinné spolčení, praní peněz nebo za jiné protiprávní jednání poškozující finanční zájmy Unie;
f)
kterým je uložena správní sankce podle čl. 109 odst. 1.
První pododstavec písm. a) až d) se nepoužije na nákup dodávek za zvláště výhodných podmínek od dodavatele, který s konečnou platností ukončuje svou podnikatelskou činnost, nebo od správce konkursní podstaty či likvidátora, anebo v rámci soudního vyrovnání nebo obdobného postupu podle vnitrostátního práva.
První pododstavec písm. b) a e) se nepoužije v případě, že zájemci nebo uchazeči mohou prokázat, že vůči osobám oprávněným za ně jednat či je zastupovat, rozhodovat o nich nebo je ovládat a které byly odsouzeny, jak se uvádí v prvním pododstavci písm. b) nebo e), byla přijata náležitá opatření.
2. Pokud lze v případě jednacího řízení z technických či uměleckých důvodů nebo z důvodů souvisejících s ochranou výhradních práv zadat veřejnou zakázku pouze dotčenému hospodářskému subjektu, může orgán, je-li to nutné k zachování kontinuity jeho činnosti, rozhodnout o tom, že tento subjekt z důvodů uvedených v odst. 1 prvním pododstavci písm. a), c) a d) nevyloučí. V takových případech orgán své rozhodnutí řádně odůvodní.
3. Zájemci nebo uchazeči musí prokázat, že se nenacházejí v žádné ze situací uvedených v odstavci 1. Veřejný zadavatel však toto prokázání nemusí vyžadovat v případě veřejných zakázek velmi nízké hodnoty.
Za účelem správného uplatňování odstavce 1 zájemce nebo uchazeč na žádost veřejného zadavatele vždy:
a)
je-li právnickou osobou, poskytne informace o vlastnických poměrech právnické osoby nebo o jejím vedení a o tom, kdo ji ovládá a kdo má právo za ni jednat nebo ji zastupovat, a prokáže, že se nenachází v žádné ze situací uvedených v odstavci 1;
b)
pokud se předpokládá využití subdodavatele, prokáže, že se subdodavatel nenachází v žádné ze situací uvedených v odstavci 1.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se:
a)
kritérií pro vyloučení účasti v zadávacím řízení, včetně pravidel týkajících se protiprávního jednání vedoucího k vyloučení z tohoto řízení;
b)
důkazů postačujících k prokázání toho, že nenastala situace vedoucí k vyloučení;
c)
délky vyloučení. Toto vyloučení nepřesáhne deset let.
Článek 107
Kritéria pro vyloučení z probíhajícího zadávacího řízení
1. Veřejnou zakázku nelze udělit zájemcům nebo uchazečům, kteří při zadávacím řízení na ni:
a)
jsou ve střetu zájmů;
b)
neposkytli informace požadované veřejným zadavatelem jako podmínka pro účast na zadávacím řízení nebo poskytli tyto informace vědomě nesprávné;
c)
nacházejí se v některé ze situací uvedených v čl. 106 odst. 1, která je vylučuje z účasti na tomto zadávacím řízení.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se kritérií pro vyloučení z účasti v průběhu zadávacího řízení a důkazů postačujících k prokázání toho, že nenastala situace vedoucí k vyloučení. Komisi je dále svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210 týkající se délky vyloučení.
Článek 108
Ústřední databáze vyloučených zájemců a uchazečů
1. Komise zřídí a provozuje ústřední databázi vyloučených zájemců a uchazečů. Ta obsahuje údaje o zájemcích a uchazečích, kteří se nacházejí v některé ze situací uvedených v článku 106 a v čl. 109 odst. 1 prvním pododstavci písm. b) a odst. 2 písm. a). Databáze je společná pro všechny orgány, výkonné agentury a subjekty uvedené v článku 208. Evropský parlament a Rada jsou každoročně informovány o počtu nových případů a o celkovém počtu případů zaznamenaných do databáze.
2. Orgány členských států a třetích zemí a subjekty jiné než uvedené v odstavci 1, které se účastní plnění rozpočtu v souladu s články 58 a 61, sdělí příslušné schvalující osobě informace o zájemcích a uchazečích, kteří se nacházejí v některé ze situací uvedených v čl. 106 odst. 1 prvním pododstavci písm. e), pokud činnost dotčeného subjektu vedla k poškození finančních zájmů Unie. Tato schvalující osoba tyto informace přijme a požádá účetního, aby je vložil do databáze.
Orgány a subjekty uvedené v prvním pododstavci mají přístup k informacím uloženým v databázi a mohou je náležitým způsobem a na svou zodpovědnost zohlednit při zadávání veřejných zakázek souvisejících s plněním rozpočtu.
3. ECB, EIB a Evropský investiční fond mají přístup k informacím v databázi za účelem ochrany svých vlastních finančních prostředků a mohou je náležitým způsobem a na svou odpovědnost zohlednit při zadávání veřejných zakázek podle svých pravidel.
Sdělí Komisi údaje o zájemcích a uchazečích, kteří se nacházejí v některé ze situací uvedených v čl. 106 odst. 1 prvním pododstavci písm. e), pokud činnost dotčeného subjektu vedla k poškození finančních zájmů Unie.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se ústřední databáze vyloučených zájemců a uchazečů, včetně standardních postupů a technických podmínek pro provoz této databáze.
5. Orgánům třetích zemí lze přístup povolit pouze tehdy, pokud jsou splněna pravidla stanovená v článku 9 nařízení (ES) č. 45/2001, a po posouzení každého jednotlivého případu.
Článek 109
Správní a finanční sankce
1. Veřejný zadavatel může uložit správní nebo finanční sankce:
a)
zhotovitelům, dodavatelům a poskytovatelům, zájemcům nebo uchazečům v případech uvedených v čl. 107 odst. 1 písm. b);
b)
zhotovitelům, dodavatelům nebo poskytovatelům, u nichž bylo zjištěno závažné porušení povinností vyplývajících z veřejných zakázek financovaných z rozpočtu.
Ve všech případech však dá veřejný zadavatel dotčené osobě nejprve možnost se vyjádřit.
2. Sankce uvedené v odstavci 1 musí být úměrné významu veřejné zakázky a závažnosti pochybení a mohou spočívat:
a)
ve vyloučení dotčeného zájemce, uchazeče, zhotovitele, dodavatele nebo poskytovatele z veřejných zakázek a grantů financovaných z rozpočtu na dobu nejvýše deseti let nebo
b)
v zaplacení finanční sankce nepřevyšující hodnotu dotčené veřejné zakázky zájemcem, uchazečem, zhotovitelem, dodavatelem nebo poskytovatelem.
3. V zájmu posílení ochrany finančních zájmů Unie mohou orgány v souladu se zásadou proporcionality rozhodnout, že uveřejní svá rozhodnutí o uložení správní či finanční sankce podle odstavce 1, byl-li postup stanovený v odstavci 1 řádně dodržen.
V rozhodnutí uveřejnit rozhodnutí o uložení správních či finančních sankcí uvedené v prvním pododstavci se zohlední zejména závažnost pochybení včetně jeho dopadu na finanční zájmy Unie a její pověst, doba, která uplynula od okamžiku, kdy k pochybení došlo, doba trvání a opakování pochybení, úmysl nebo stupeň nedbalosti dotčeného subjektu a opatření, která subjekt přijal k nápravě situace.
Rozhodnutí o uveřejnění tvoří součást rozhodnutí o uložení správní či finanční sankce, přičemž se výslovně stanoví, že rozhodnutí o uložení sankce či jeho shrnutí bude uveřejněno na internetových stránkách orgánu.
Aby bylo dosaženo odrazujícího účinku, musí uveřejněné shrnutí obsahovat jméno osoby odpovědné za pochybení, stručný popis pochybení, daný program, dobu trvání případného vyloučení ze zadávání veřejných zakázek a výši případné finanční sankce.
Rozhodnutí se uveřejní poté, co vůči němu byly vyčerpány všechny opravné prostředky, nebo poté, co uplyne lhůta pro podání opravných prostředků, přičemž uveřejněné rozhodnutí zůstává na internetových stránkách až do konce doby vyloučení ze zadávání veřejných zakázek nebo po dobu šesti měsíců od zaplacení finanční sankce, pokud tato sankce byla přijata jako jediné opatření.
Pokud se rozhodnutí o uveřejnění týká fyzických osob, přijímá se s náležitým ohledem na právo na soukromí, přičemž je nutné dodržet práva stanovená nařízením (ES) č. 45/2001.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se různých správních a finančních sankcí vůči uchazečům či zájemcům, kteří uvedli nesprávné informace, dopustili se závažného pochybení, způsobili nesrovnalosti či podvody nebo závažným způsobem porušili smluvní povinnosti.
Článek 110
Kritéria pro zadávání veřejných zakázek
1. Veřejné zakázky se zadávají na základě kritérií pro jejich zadávání vztahujících se k obsahu nabídek poté, co byla v souladu s kritérii pro výběr, která jsou stanovena v dokumentaci k zadávacímu řízení, prověřena způsobilost hospodářských subjektů, které nejsou vyloučeny podle článků 106 a 107 a podle čl. 109 odst. 2 písm. a).
2. Veřejná zakázka se zadává automatickým výběrem nabídky nebo přijetím nabídky, která je ekonomicky nejvýhodnější.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se kritérií pro výběr uchazeče a kritérií pro zadávání veřejných zakázek. Komisi je dále svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými určí dokumenty, jež dokládají hospodářskou, finanční, technickou a odbornou způsobilost, a kterými stanoví podrobná pravidla týkající se elektronických aukcí a neobvykle nízkých nabídek.
Článek 111
Podávání nabídek
1. Postupy pro podávání nabídek musí zajistit skutečnou soutěž a utajení obsahu nabídek až do jejich otevření, které musí proběhnout současně.
2. Komise zajistí vhodnými prostředky a za použití článku 95 přístup uchazečů k obsahu nabídek a k veškerým podkladům v elektronické podobě (elektronické zadávání veřejných zakázek).
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku při uplatňování tohoto ustanovení do 28. října 2014 a poté pravidelně ve stejných odstupech.
3. Je-li to považováno za vhodné a přiměřené, může veřejný zadavatel od uchazečů požadovat, aby předem složili jistotu jako záruku, že svou nabídku nestáhnou.
4. S výjimkou veřejných zakázek nízké hodnoty podle čl. 104 odst. 3 je pro otevírání přihlášek nebo nabídek jmenována komise pro otevírání obálek. Každá nabídka nebo přihláška, o níž komise prohlásí, že nesplňuje stanovené podmínky, je odmítnuta.
5. Všechny žádosti o účast nebo nabídky, o kterých komise pro otevírání obálek prohlásí, že splňují stanovené podmínky, jsou na základě kritérií stanovených v dokumentaci k zadávacímu řízení vyhodnoceny s cílem navrhnout veřejnému zadavateli zadání veřejné zakázky nebo pokračovat elektronickou aukcí.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se podávání nabídek a stanovení lhůt pro obdržení nabídek a žádostí o účast, lhůt pro přístup k dokumentaci k zadávacímu řízení a lhůt v naléhavých případech. Komisi je dále svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví různé způsoby komunikace a podrobná pravidla týkající se možnosti složení jistoty, otevírání nabídek, žádostí o účast a výboru pro hodnocení nabídek a žádostí o účast.
Článek 112
Zásady rovného zacházení a transparentnosti
1. V průběhu zadávacího řízení je styk veřejného zadavatele se zájemci nebo uchazeči přípustný pouze za podmínek, které zajišťují transparentnost a rovné zacházení. Tento styk nesmí vést ani ke změně podmínek veřejné zakázky, ani ke změně podmínek původní nabídky.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se zásad rovného zacházení a transparentnosti. Komisi je dále svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými určí přípustný styk mezi veřejným zadavatelem a uchazeči v průběhu zadávacího řízení, minimální požadavky na písemný záznam hodnocení a minimální obsah rozhodnutí přijatých veřejným zadavatelem.
Článek 113
Rozhodnutí o zadání veřejné zakázky
1. Schvalující osoba rozhodne v souladu s kritérii pro výběr a kritérii pro zadání veřejné zakázky předem stanovenými v dokumentaci k zadávacímu řízení a v souladu s pravidly o zadávání veřejných zakázek, komu bude veřejná zakázka zadána.
2. Veřejný zadavatel sdělí každému zájemci nebo uchazeči, jehož přihláška nebo nabídka byla odmítnuta, důvody odmítnutí a dobu trvání odkladné lhůty uvedené v čl. 118 odst. 2. Veřejný zadavatel každému uchazeči, který splňuje kritéria pro vyloučení a výběr a který o to písemně požádá, sdělí vlastnosti a relativní výhody přijaté nabídky a jméno uchazeče, kterému byla veřejná zakázka zadána.
Od sdělení některých informací však může být upuštěno, pokud by to bylo překážkou uplatňování práva, pokud by to bylo v rozporu s veřejným zájmem, pokud by to poškozovalo oprávněné obchodní zájmy veřejných nebo soukromých podniků nebo pokud by to mohlo narušit korektní hospodářskou soutěž mezi nimi.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se rozhodnutí o zadání veřejné zakázky a podpisu a uplatňování veřejné zakázky.
Článek 114
Zrušení zadávacího řízení
Veřejný zadavatel může až do podpisu smlouvy upustit od zadání veřejné zakázky nebo zrušit zadávací řízení, aniž by zájemci nebo uchazeči měli nárok na jakékoli odškodnění.
Takové rozhodnutí musí být odůvodněné a musí být zájemcům nebo uchazečům dáno na vědomí.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se zrušení zadávacího řízení.
Oddíl 4
Jistoty a nápravná opatření
Článek 115
Jistoty
S výjimkou veřejných zakázek nízké hodnoty může veřejný zadavatel v případě, že to považuje za vhodné a přiměřené, požadovat v jednotlivých případech a na základě analýzy rizik od zhotovitele, dodavatele nebo poskytovatele složení jistoty, aby:
a)
zajistil řádné splnění veřejné zakázky nebo
b)
omezil finanční rizika spojená s platbami předběžného financování.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se jistot, které jsou po zhotovitelích, dodavatelích nebo poskytovatelích požadovány, včetně kritérií pro analýzu rizik.
Článek 116
Chyby, nesrovnalosti a podvody v zadávacím řízení
1. Pokud se ukáže, že v zadávacím řízení došlo k závažným chybám, nesrovnalostem nebo podvodům, přeruší veřejný zadavatel toto řízení a může přijmout jakákoli nezbytná opatření, včetně zrušení řízení.
Pokud se po udělení veřejné zakázky ukáže, že v zadávacím řízení nebo při provádění zakázky došlo k závažným chybám, nesrovnalostem nebo podvodům, může veřejný zadavatel v závislosti na stadiu řízení upustit od zadání veřejné zakázky nebo pozastavit její uplatňování, nebo je-li to vhodné, veřejnou zakázku vypovědět.
Jestliže lze tyto chyby, nesrovnalosti nebo podvody přičíst zhotoviteli, dodavateli či poskytovateli, může veřejný zadavatel rovněž odmítnout uskutečnit platby, získat zpět již vyplacené částky nebo vypovědět všechny smlouvy uzavřené s tímto zhotovitelem, dodavatelem či poskytovatelem v rozsahu odpovídajícím závažnosti chyb, nesrovnalostí nebo podvodu.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se pozastavení uplatňování veřejné zakázky v případě chyb, nesrovnalostí a podvodů.
KAPITOLA 2
Ustanovení použitelná pro veřejné zakázky zadávané orgány na vlastní účet
Článek 117
Veřejný zadavatel
1. Orgány se považují za veřejného zadavatele v případech veřejných zakázek, které zadávají na vlastní účet. V souladu s článkem 65 provedou pověření potřebná k vykonávání funkce veřejného zadavatele.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se pověřování funkcí veřejného zadavatele, včetně stanovení příslušných úrovní pro výpočet finančních limitů.
Článek 118
Finanční limity
1. S výhradou části druhé hlavy IV stanovuje směrnice 2004/18/ES finanční limity, které určují:
a)
způsoby uveřejnění uvedené v článku 103;
b)
výběr z řízení uvedených v čl. 104 odst. 1;
c)
odpovídající lhůty.
2. S výhradou výjimek a podmínek, které mají být uvedeny v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle tohoto nařízení, nesmí veřejný zadavatel v případě veřejných zakázek, na něž se vztahuje směrnice 2004/18/ES, podepsat veřejnou zakázku nebo rámcovou smlouvu s úspěšným uchazečem, dokud neuplyne odkladná lhůta.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se finančních limitů, samostatných zakázek a zakázek sestávajících z dílčích plnění, odhadů hodnoty určitých zakázek a odkladné lhůty před podpisem smlouvy.
Článek 119
Pravidla účasti na zadávacím řízení
1. Zadávacího řízení se může za stejných podmínek účastnit každá fyzická nebo právnická osoba, která spadá do oblasti působnosti Smluv, a každá fyzická nebo právnická osoba ze třetí země, která s Unií uzavřela zvláštní dohodu v oblasti veřejných zakázek, za podmínek stanovených v uvedené dohodě.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se dokladů, jež je třeba poskytnout za účelem přístupu k veřejným zakázkám.
2. Evropský úřad pro boj proti podvodům vykonává pravomoci svěřené Komisi nařízením Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. prosince 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostech (18) při provádění inspekcí a kontrol na místě v členských státech a v souladu s platnými dohodami o spolupráci a vzájemné pomoci ve třetích zemích a v prostorách mezinárodních organizací.
Článek 120
Pravidla Světové obchodní organizace pro zadávání veřejných zakázek
V případech, ve kterých se použije Mnohostranná dohoda o vládních zakázkách uzavřená v rámci Světové obchodní organizace, se mohou veřejných zakázek účastnit také příslušníci států, které uvedenou dohodu ratifikovaly, za podmínek v ní stanovených.
HLAVA VI
GRANTY
KAPITOLA 1
Oblast působnosti a forma grantů
Článek 121
Oblast působnosti grantů
1. Granty jsou finanční příspěvky poskytované jako dary z rozpočtu na financování:
a)
akcí určených na podporu dosažení některého politického cíle Unie;
b)
fungování subjektu, který sleduje cíl, jenž je v obecném zájmu Unie nebo je součástí některé politiky Unie a podporuje ji (dále jen „granty na provozní náklady“).
Granty jsou předmětem buď písemné dohody, nebo rozhodnutí Komise oznámeného úspěšnému žadateli o grant.
Komise může zavést zabezpečené elektronické systémy pro výměnu informací s příjemci grantu.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými podrobně určí oblast působnosti grantů a stanoví pravidla pro určení, zda se použijí grantové dohody nebo rozhodnutí o udělení grantu. Komisi je dále svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se systému elektronické výměny informací, včetně podmínek, za nichž mají být dokumenty podané prostřednictvím těchto systémů, a to i dohody o udělení grantu, považovány za originální a podepsané, a včetně využívání rámcových partnerství.
2. Za granty ve smyslu této hlavy se nepovažují:
a)
výdaje na členy a zaměstnance orgánů a příspěvky na evropské školy;
b)
veřejné zakázky podle článku 101, podpory vyplacené jako makrofinanční pomoc a rozpočtová podpora;
c)
finanční nástroje ani podíly nebo kapitálová účast v mezinárodních finančních institucích, jako je Evropská banka pro obnovu a rozvoj (EBOR), nebo ve specializovaných subjektech Unie, jako je Evropský investiční fond;
d)
členské příspěvky, které Unie hradí organizacím, jichž je členem;
e)
výdaje uskutečněné v rámci sdíleného řízení a nepřímého řízení ve smyslu článků 58, 59 a 60, není-li ve finančních pravidlech týkajících se rozpočtu subjektů nebo osob pověřených podle čl. 58 odst. 1 písm. c) nebo v pověřovacích dohodách stanoveno jinak;
f)
příspěvky poskytnuté výkonným agenturám uvedeným v článku 62 na základě jejich zřizovacího aktu;
g)
výdaje na trhy s produkty rybolovu uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (19);
h)
platby cestovních výloh a denních diet osobám, které byly orgány pozvány nebo pověřeny určitými úkoly, a jakékoli jiné náhrady, které byly těmto osobám případně vyplaceny;
i)
ceny udělené za úspěchy v soutěžích, na něž se použije část první hlava VII.
3. Snížené úrokové sazby a subvence poplatků za jistoty se považují za granty, pokud nejsou spolu s finančními nástroji spojeny do jednoho opatření, jak je uvedeno v části první hlavě VIII.
Na tyto snížené sazby a subvence se vztahuje tato hlava, s výjimkou:
a)
zásady spolufinancování uvedené v čl. 125 odst. 3;
b)
zásady neziskovosti uvedené v čl. 125 odst. 4;
c)
hodnocení finančních možností žadatele podle čl. 132 odst. 1 u akcí, jejichž cílem je zvýšení finanční kapacity příjemce grantu nebo vytvoření příjmu.
4. Každý orgán může v řádně odůvodněných případech, kdy není vhodné provádět zadávací řízení, udělovat granty na komunikační činnosti.
Článek 122
Příjemci grantu
1. Pokud kritéria pro udělení grantu splňuje několik subjektů, jež spolu tvoří jeden subjekt, může se tento subjekt považovat za jediného příjemce grantu, a to i tehdy, je-li vytvořen zvlášť za účelem provedení akce, která má být z daného grantu financována.
2. Pro účely této hlavy se za subjekty přidružené k příjemci grantu považují tyto subjekty:
a)
subjekty, které tvoří příjemce grantu podle odstavce 1;
b)
subjekty, které splňují kritéria způsobilosti, kterých se netýkají situace uvedené v čl. 131 odst. 4 a které mají vztah k příjemci grantu, zejména právní nebo kapitálový, jenž se neomezuje na danou akci, ani nebyl vytvořen pouze za účelem jejího provedení.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými určí minimální obsah grantových dohod nebo rozhodnutí o udělení grantu, zejména pokud se grant uděluje několika subjektům, konkrétní povinnosti případného koordinátora a ostatních příjemců grantu, příslušný systém odpovědnosti a podmínky přidávání příjemců grantu na seznam a jejich vyškrtnutí ze seznamu.
Článek 123
Formy grantů
1. Granty mohou být uděleny v kterékoli z těchto forem:
a)
proplacení stanoveného podílu skutečně vynaložených způsobilých nákladů uvedených v článku 126;
b)
proplacení na základě jednotkových nákladů;
c)
jednorázové částky;
d)
paušální financování;
e)
kombinace forem uvedených v písmenech a) až d).
2. Při určování vhodné formy grantu je třeba v co nejvyšší možné míře vzít v úvahu zájmy a účetní metody potenciálních příjemců grantu.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se různých forem grantů, včetně grantů nízké hodnoty.
Článek 124
Jednorázové částky, jednotkové náklady a paušální financování
1. Aniž jsou dotčena ustanovení základního právního aktu, schvaluje se využití jednorázových částek, jednotkových nákladů nebo paušálního financování rozhodnutím Komise, které zajišťuje dodržování zásady rovného zacházení s příjemci grantu v rámci stejné kategorie akcí nebo pracovních programů.
V případech, kdy maximální částka grantu nepřesahuje částku grantu nízké hodnoty, může grant schválit příslušná schvalující osoba.
2. Ke schválení grantu je nutno předložit přinejmenším tyto podklady:
a)
zdůvodnění vhodnosti daných forem financování s ohledem na povahu podporovaných akcí nebo pracovních programů, na rizika nesrovnalostí a podvodů a na náklady na kontrolu;
b)
uvedení nákladů nebo kategorií nákladů krytých formou jednorázových částek, jednotkových nákladů nebo paušálního financování, přičemž se vyloučí náklady nezpůsobilé podle platných pravidel Unie;
c)
popis metod pro určení jednorázových částek, jednotkových nákladů nebo paušálního financování a podmínky, na jejichž základě lze v rozumné míře zajistit, že budou dodrženy zásady neziskovosti a spolufinancování a zabráněno dvojímu financování nákladů. Tyto metody musí být založeny na:
i)
statistických údajích nebo obdobných objektivních ukazatelích, nebo
ii)
na individuálním přístupu k příjemcům grantu na základě certifikovaných a auditem ověřitelných historických údajů o příjemci grantu nebo jeho obvyklých postupů účtování nákladů.
3. Je-li schváleno využívání obvyklých postupů účtování nákladů příjemce grantu, může příslušná schvalující osoba posoudit soulad těchto postupů s podmínkami ex ante stanovenými v odstavci 2 nebo prostřednictvím vhodné strategie pro kontroly ex post.
Byl-li soulad obvyklých postupů účtování nákladů používaných příjemci grantu s podmínkami uvedenými v odstavci 2 zjištěn ex ante, není možné výši jednorázových částek, jednotkových nákladů nebo paušálního financování, jež je stanovena uplatněním těchto postupů, zpochybnit kontrolami ex post.
Příslušná schvalující osoba může mít za to, že obvyklé postupy účtování nákladů příjemce grantu jsou v souladu s podmínkami uvedenými v odstavci 2, jestliže byly tyto postupy schváleny vnitrostátními orgány ve srovnatelných systémech financování.
4. Rozhodnutí o udělení grantu nebo grantová dohoda může povolit nebo nařídit paušální financování nepřímých nákladů příjemce grantu do maximální výše 7 % celkových přímých způsobilých nákladů akce kromě případů, kdy příjemce grantu obdrží grant na provozní náklady financovaný z rozpočtu. Strop 7 % může být překročen na základě odůvodněného rozhodnutí Komise.
5. Vlastníci malých a středních podniků a jiné fyzické osoby, které nepobírají mzdu, mohou uplatnit způsobilé náklady na zaměstnance vzniklé při provádění akce nebo pracovního programu na základě jednotkových nákladů stanovených rozhodnutím Komise.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se jednorázových částek, jednotkových nákladů a paušálního financování.
KAPITOLA 2
Zásady
Článek 125
Obecné zásady pro udělování grantů
1. Při udělování grantů musí být dodržovány zásady transparentnosti a rovného zacházení.
2. Aniž je dotčen článek 130, nesmějí být granty kumulativní ani udělovány zpětně.
3. Granty musí zahrnovat spolufinancování, aniž jsou dotčena zvláštní pravidla stanovená v části druhé hlavě IV.
Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, jsou statut a financování politických stran na evropské úrovni stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2004/2003 ze dne 4. listopadu 2003 o statutu a financování politických stran na evropské úrovni (20).
4. Účelem ani důsledkem grantů nesmí být dosažení zisku v rámci akce nebo pracovního programu příjemce grantu (dále jen „zásada neziskovosti“).
První pododstavec se nevztahuje na:
a)
akce, jejichž cílem je zvýšení finanční kapacity příjemce grantu, nebo akce, které vytvářejí příjem k zajištění svého trvání i po uplynutí doby financování ze zdrojů Unie stanoveného v rozhodnutí o udělení grantu nebo v grantové dohodě;
b)
stipendia na studium, výzkum nebo odbornou přípravu vyplácená fyzickým osobám;
c)
další přímé podpory vyplácené nejpotřebnějším fyzickým osobám, například nezaměstnaným a uprchlíkům;
d)
granty založené na paušálních sazbách, jednorázových částkách nebo na jednotkových nákladech, pokud jsou tyto sazby, částky a náklady v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 124 odst. 2;
e)
granty nízké hodnoty.
Pokud dochází k tvorbě zisku, je Komise oprávněna požadovat podíl na zisku odpovídající příspěvku Unie na způsobilé náklady, které příjemci grantu v souvislosti s prováděním akce nebo pracovního programu skutečně vznikly.
5. Pro účely této hlavy se zisk definuje jako přebytek příjmů nad způsobilými náklady příjemce grantu v době podání žádosti o výplatu zůstatku.
Příjmy uvedené v prvním pododstavci se omezují na příjem získaný při provádění akce nebo pracovního programu a na finanční prostředky, které dárci určili konkrétně na financování způsobilých nákladů.
V případě grantu na provozní náklady se pro účely ověření souladu se zásadou neziskovosti nepřihlíží k částkám vyčleněným na vytvoření rezerv.
6. Dosáhne-li politická strana na úrovni Unie na konci rozpočtového roku, na který obdržela grant na provozní náklady, přebytku příjmů nad výdaji, může být část tohoto přebytku až do výše 25 % celkových příjmů za daný rok přenesena odchylně od zásady neziskovosti stanovené v odstavci 4 do následujícího roku, pokud se použije před koncem prvního čtvrtletí tohoto následujícího roku.
Pro účely ověření souladu se zásadou neziskovosti se nezapočítávají vlastní zdroje, zejména dary a členské poplatky, získané během roční činnosti politické strany na úrovni Unie, které převyšují 15 % způsobilých nákladů, jež má nést příjemce grantu.
Druhý pododstavec se nepoužije, pokud finanční rezervy politické strany na úrovni Unie překročí 100 % průměrných ročních příjmů této politické strany.
7. Bez výzvy k podávání návrhů lze granty udělovat EIB nebo Evropskému investičnímu fondu na akce technické pomoci. V těchto případech se nepoužijí čl. 131 odst. 2 až 5 a čl. 132 odst. 1.
8. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, které doplňují obecné zásady platné pro granty, včetně zásady neziskovosti a zásady spolufinancování. Komisi je dále svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými definuje technickou pomoc.
Článek 126
Způsobilé náklady
1. Granty nesmějí překročit celkový strop vyjádřený formou absolutní částky, který se stanovuje na základě odhadu způsobilých nákladů.
Granty nesmějí překročit způsobilé náklady.
2. Způsobilými náklady se rozumějí náklady příjemce grantu, které splňují veškerá tato kritéria:
a)
vznikly v průběhu trvání akce nebo pracovního programu, s výjimkou nákladů souvisejících se závěrečnými zprávami a osvědčeními o auditu;
b)
jsou uvedeny v celkovém odhadovaném rozpočtu akce nebo pracovního programu;
c)
jsou nezbytné k provedení akce nebo pracovního programu, který je předmětem grantu;
d)
lze je identifikovat a ověřit, zejména tím, že jsou zaznamenány v účetních záznamech příjemce grantu a stanoveny v souladu s platnými účetními standardy země, ve které je příjemce grantu usazen, a v souladu s běžnou praxí účtování nákladů příjemce grantu;
e)
splňují požadavky platných daňových a sociálních právních předpisů;
f)
jsou přiměřené, odůvodněné a splňují zásadu řádného finančního řízení, zejména pokud jde o hospodárnost a účelnost.
3. Ve výzvách k podávání návrhů se stanoví kategorie nákladů považovaných za způsobilé pro financování Unií.
Aniž je dotčen základní právní akt a vedle odstavce 2, jsou níže uvedené kategorie nákladů způsobilé, pokud je za způsobilé prohlásí příslušná schvalující osoba v rámci výzvy k podávání návrhů:
a)
náklady vzniklé na základě jistoty, kterou příjemce grantu složil pro účely předběžného financování, pokud ji příslušná schvalující osoba požaduje v souladu s čl. 134 odst. 1;
b)
náklady spojené s externími audity, pokud je příslušná schvalující osoba požaduje na podporu žádostí o platbu;
c)
daň z přidané hodnoty (DPH), která není v rámci platných právních předpisů členských států týkajících se DPH vratná a kterou zaplatil příjemce grantu, jenž není osobou nepovinnou k dani podle čl. 13 odst. 1 prvního pododstavce směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (21);
d)
amortizační náklady, pokud příjemci grantu skutečně vznikly;
e)
mzdové náklady vnitrostátních správních orgánů, pokud jsou spojeny s náklady na činnost, kterou by příslušný orgán veřejné moci nevykonával, kdyby se dotčený projekt neprováděl.
4. Příslušná schvalující osoba může v rámci výzvy k podávání návrhů schválit jako způsobilé náklady vzniklé subjektům přidruženým k příjemci grantu popsané v článku 122. V tomto případě musí být splněny všechny tyto podmínky:
a)
dotčené subjekty jsou uvedeny v grantové dohodě nebo rozhodnutí o udělení grantu;
b)
dotčené subjekty se řídí předpisy platnými pro příjemce grantu v rámci grantové dohody nebo rozhodnutí o udělení grantu, pokud jde o způsobilost nákladů a právo Komise, Evropského úřadu pro boj proti podvodům a Účetního dvora provádět kontroly a audit.
5. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví další specifikaci způsobilých nákladů.
Článek 127
Spolufinancování ve formě věcného plnění
1. Pro účel výpočtu zisku z grantu se spolufinancování ve formě věcného plnění nezohledňuje.
2. Příslušná schvalující osoba může v případě, že je to nezbytné či vhodné, spolufinancování ve formě věcného plnění přijmout. Je-li spolufinancování ve formě věcného plnění nabízeno k podpoře grantů nízké hodnoty a příslušná schvalující osoba se ho rozhodne odmítnout, zdůvodní, proč toto spolufinancování není nezbytné nebo vhodné.
Hodnota těchto příspěvků nesmí překročit:
a)
buď náklady, které třetím osobám skutečně vznikly a které jsou řádně doloženy účetními doklady;
b)
anebo v případě neexistence takových dokladů náklady, které odpovídají obvyklým nákladům na dotčeném trhu.
Příspěvky ve formě věcného plnění jsou v odhadu rozpočtu vedeny samostatně, aby odrážely celkovou výši zdrojů přidělených na danou akci. Jejich jednotková hodnota je ohodnocena v prozatímním rozpočtu a dále se nemění.
Příspěvky ve formě věcného plnění musí být v souladu s vnitrostátními daňovými předpisy a předpisy týkajícími se sociálního zabezpečení.
Článek 128
Transparentnost
1. Granty musí být předmětem pracovního programu, který se před prováděním zveřejní.
Tento pracovní program se provádí uveřejněním výzvy k podávání návrhů, s výjimkou řádně odůvodněných naléhavých výjimečných případů, případů, kdy to není možné z důvodu vlastností příjemce grantu nebo dané akce, anebo případů, kdy je příjemce grantu označen v základním právním aktu.
První pododstavec se nepoužije v případě pomoci pro řešení krizí, operací civilní ochrany nebo operací humanitární pomoci.
2. Ve výzvách k podávání návrhů se uvede plánované datum, do kterého musí být všichni žadatelé informováni o výsledku posouzení jejich žádosti, a orientační datum podpisu grantových dohod nebo oznámení rozhodnutí o udělení grantu.
Uvedená data se stanovují na základě těchto dob:
a)
pro informování všech žadatelů o výsledku posouzení jejich žádosti: nejdéle šest měsíců od uplynutí lhůty pro podání úplných návrhů;
b)
pro podpis grantových dohod se žadateli nebo oznámení rozhodnutí o udělení grantu: nejdéle tři měsíce ode dne, kdy byli žadatelé informováni, že byli úspěšní.
Tyto doby lze upravit tak, aby se přihlédlo k době nutné ke splnění zvláštních postupů, které mohou být v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (22) požadovány v základním právním aktu, přičemž ve výjimečných, řádně odůvodněných případech mohou být překročeny, zejména pokud se jedná o složité akce s velkým počtem žadatelů nebo dojde-li k průtahům přičitatelných žadatelům.
Pověřená schvalující osoba ve své výroční zprávě o činnosti informuje o průměrné době pro informování žadatelů, pro podpis grantových dohod nebo pro oznámení rozhodnutí o udělení grantu. Jsou-li doby uvedené v druhém pododstavci překročeny, uvede pověřená schvalující osoba důvody tohoto překročení, a pokud toto překročení není řádně odůvodněno v souladu s třetím pododstavcem, navrhne nápravná opatření.
3. Všechny granty udělené v průběhu rozpočtového roku se každoročně zveřejňují v souladu s čl. 35 odst. 2 a 3.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se požadavků na pracovní program, obsahu výzev k podávání návrhů, výjimek z výzev k předkládání návrhů, informací pro žadatele a následného uveřejňování.
Článek 129
Zákaz kumulace
1. Na každou akci může být určitému příjemci grantu udělen z rozpočtu pouze jeden grant, není-li v příslušných základních právních aktech stanoveno jinak.
Jednomu příjemci grantu může být za jeden rozpočtový rok z rozpočtu udělen pouze jeden grant na provozní náklady.
Žadatel neprodleně uvědomí schvalující osoby o veškerých vícenásobných žádostech a vícenásobných grantech týkajících se téže akce nebo téhož pracovního programu.
Za žádných okolností nesmějí být tytéž náklady financovány z rozpočtu dvakrát.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se zákazu kumulace grantů.
Článek 130
Zákaz retroaktivity
1. Grant na již zahájené akce lze udělit pouze v případě, že žadatel může prokázat, že akce musela být zahájena ještě před podpisem grantové dohody nebo před oznámením rozhodnutí o udělení grantu.
V těchto případech nesmějí být způsobilé náklady vynaloženy přede dnem podání žádosti o grant, pokud se nejedná o řádně odůvodněné výjimečné případy, které stanovuje základní právní akt, nebo pokud se nejedná o mimořádně naléhavou pomoc pro řešení krizí, operace civilní ochrany a operace humanitární pomoci nebo o situace, kdy hrozí bezprostřední riziko nebo u nichž hrozí, že přerostou v ozbrojený konflikt nebo že dojde k destabilizaci země, přičemž včasný zásah Unie by měl z hlediska předcházení konfliktu zásadní význam.
Udělení grantu se zpětným účinkem na již ukončenou akci je vyloučeno.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se zákazu retroaktivity.
2. V případě grantů na provozní náklady musí být grantová dohoda podepsána nebo rozhodnutí o udělení grantu oznámeno do šesti měsíců po začátku rozpočtového roku příjemce grantu. Způsobilé náklady nesmějí být vynaloženy přede dnem podání žádosti o grant ani před začátkem rozpočtového roku příjemce grantu.
KAPITOLA 3
Řízení o udělení grantu
Článek 131
Žádosti o grant
1. Žádosti o grant se podávají písemně, případně v zabezpečené elektronické podobě.
Komise poskytne v případech, kdy to lze provést, možnost podat žádosti o grant prostřednictvím internetu.
2. Za způsobilé se považují žádosti o grant podané:
a)
právnickými osobami nebo
b)
fyzickými osobami, vyžaduje-li to povaha nebo vlastnosti dané akce nebo cíl sledovaný žadatelem.
Pro účely prvního pododstavce písm. a) mohou být žádosti o grant způsobilé, pokud je podají subjekty bez právní subjektivity podle platného vnitrostátního práva, za předpokladu, že jejich zástupci mají způsobilost činit právní úkony jménem subjektu a ručí za ochranu finančních zájmů Unie stejným způsobem jako právnické osoby.
3. Žádost musí uvést právní postavení žadatele a prokázat jeho finanční a provozní způsobilost provést navrhovanou akci nebo pracovní program.
Za tímto účelem žadatel předloží čestné prohlášení a, s výjimkou žádosti o grant nízké hodnoty, veškeré podklady, které na základě posouzení rizik požaduje příslušná schvalující osoba. Požadované doklady se uvádějí ve výzvě k podávání návrhů.
Ověření finanční způsobilosti se nevztahuje na fyzické osoby, které obdržely stipendia, na nejpotřebnější fyzické osoby, které získávají přímou podporu, ani na veřejné subjekty nebo mezinárodní organizace. Příslušná schvalující osoba může na základě posouzení rizik upustit od požadavku na ověření provozní způsobilosti veřejných subjektů nebo mezinárodních organizací.
4. Na žadatele o grant se použije čl. 106 odst. 1 a články 107, 108 a 109. Žadatelé prokáží, že se nenacházejí v žádné ze situací uvedených ve zmíněných článcích. Příslušná schvalující osoba však toto prokázání nevyžaduje v těchto případech:
a)
u grantů nízké hodnoty;
b)
pokud bylo takové prokázání v poslední době předloženo v jiném řízení o udělení grantu.
5. Příslušná schvalující osoba může žadatelům uložit podle článku 109 účinné, přiměřené a odrazující správní a finanční sankce.
Tyto sankce mohou být uloženy též příjemcům grantu, kteří při podání žádosti nebo během provádění grantu neposkytli informace požadované příslušnou schvalující osobou nebo poskytli vědomě nesprávné informace.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se žádostí o grant, prokazování toho, že se žadatele netýkala situace zakládající vyloučení, žadatelů bez právní subjektivity, právnických osob tvořících jednoho žadatele, finančních a správních sankcí, kritérií způsobilosti a grantů nízké hodnoty.
Článek 132
Kritéria pro výběr a udělení grantu
1. Kritéria pro výběr oznámená předem ve výzvě k podávání návrhů umožní zhodnocení schopnosti žadatele dokončit navrhovanou akci nebo pracovní program.
2. Kritéria pro udělení grantu oznámená předem ve výzvě k podávání návrhů umožní zhodnocení kvality podaných návrhů z hlediska stanovených cílů a priorit.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se kritérií pro výběr a kritérií pro udělení grantu.
Článek 133
Hodnocení
1. Návrhy se hodnotí na základě předem oznámených kritérií pro výběr a kritérií pro udělení grantu s cílem zjistit, které návrhy lze financovat.
2. Na základě hodnocení uvedeného v odstavci 1 vypracuje příslušná schvalující osoba seznam příjemců grantu s uvedením schválených částek.
3. Příslušná schvalující osoba písemně vyrozumí žadatele o tom, jak bylo o jejich žádostech rozhodnuto. Jestliže požadovaný grant nebyl udělen, sdělí dotčený orgán důvody zamítnutí žádosti, zejména s ohledem na kritéria pro výběr a kritéria pro udělení grantu.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se hodnocení a udílení grantů a poskytování informací žadatelům.
KAPITOLA 4
Platby a kontrola
Článek 134
Jistota pro účely předběžného financování
1. Příslušná schvalující osoba může, pokud to považuje za vhodné a přiměřené, v jednotlivých případech a na základě analýzy rizik požadovat od příjemce grantu složení jistoty předem, aby se omezila finanční rizika spojená s poskytnutím předběžného financování.
2. Bez ohledu na odstavec 1 se u grantů nízké hodnoty složení jistoty nevyžaduje.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se jistoty pro účely předběžného financování.
Článek 135
Vyplácení grantů a kontroly
1. Konečná výše grantu se stanoví až poté, co příslušná pověřená schvalující osoba schválí závěrečné zprávy a účty, aniž jsou dotčeny následné kontroly provedené dotčeným orgánem, které je nutno uskutečnit včas.
2. Pokud se ukáže, že v řízení o udělení grantu došlo k závažným chybám, nesrovnalostem nebo podvodům, přeruší příslušná schvalující osoba toto řízení a může přijmout jakákoli nezbytná opatření, včetně zrušení dotyčného řízení. Na případy podezření z podvodu ihned upozorní Evropský úřad pro boj proti podvodům.
3. Pokud se po udělení grantu ukáže, že v řízení o udělení grantu nebo při provádění grantu došlo k závažným chybám, nesrovnalostem, podvodům nebo porušení povinnosti, může příslušná schvalující osoba, v závislosti na stadiu řízení a pod podmínkou, že žadateli nebo příjemci grantu byla dána možnost se vyjádřit:
a)
odmítnout podepsat grantovou dohodu nebo oznámit rozhodnutí o udělení grantu;
b)
pozastavit provádění grantu; nebo
c)
je-li to vhodné, vypovědět grantovou dohodu nebo zrušit rozhodnutí o udělení grantu.
4. Jestliže lze tyto chyby, nesrovnalosti nebo podvody přičíst příjemci grantu nebo jestliže příjemce grantu porušil své povinnosti vyplývající z grantové dohody nebo z rozhodnutí o udělení grantu, může příslušná schvalující osoba rovněž snížit výši grantu nebo získat zpět neoprávněně vyplacené částky podle grantové dohody nebo rozhodnutí o udělení grantu, a to v rozsahu odpovídajícím závažnosti chyb, nesrovnalostí, podvodů nebo porušení povinností, pod podmínkou, že příjemci grantu byla dána možnost se vyjádřit.
5. Pokud kontroly či audity odhalí systémové nebo opakující se chyby, nesrovnalosti, podvody nebo porušení povinností, které lze přičíst příjemci grantu a které mají významný dopad na řadu grantů, jež mu byly uděleny za podobných podmínek, může příslušná schvalující osoba pozastavit provádění všech dotčených grantů, nebo je-li to vhodné, vypovědět dotčené grantové dohody s tímto příjemcem grantu nebo zrušit rozhodnutí o udělení grantu tomuto příjemci grantu, a to v závislosti na závažnosti chyb, nesrovnalostí či podvodů nebo porušení povinností, pod podmínkou, že příjemci grantu byla dána možnost se vyjádřit.
Příslušná schvalující osoba může rovněž po sporném řízení snížit výši grantů nebo získat zpět neoprávněně vyplacené částky, pokud jde o všechny granty, kterých se týkají systémové nebo opakující se chyby, nesrovnalosti, podvody nebo porušení povinností uvedené v prvním pododstavci, které lze podrobit auditu podle grantových dohod nebo rozhodnutí o udělení grantu.
6. Příslušná schvalující osoba určí, je-li to možné a účelné, o jakou částku by se granty měly snížit nebo jaká částka by měla být získána zpět, na základě nákladů, které byly v případě každého grantu neoprávněně uvedeny jako způsobilé, a to po přijetí přepracovaných finančních výkazů, které příjemce grantu předložil.
7. Není-li u každého příslušného grantu možné nebo účelné přesně zjistit výši nezpůsobilých nákladů, lze výši grantů, která má být snížena nebo získána zpět, stanovit extrapolací míry snížení grantů nebo míry získání prostředků vyplacených v rámci grantů zpět u těch grantů, u nichž byly zjištěny systémové nebo opakované chyby, nebo pokud nezpůsobilé náklady nemohou sloužit za základ stanovení částek, které mají být sníženy nebo získány zpět, lze tuto výši stanovit na základě paušální sazby s přihlédnutím k zásadě proporcionality. Příjemci grantu je dána možnost vyjádřit se k metodě extrapolace nebo paušální sazby, která má být použita, a navrhnout před snížením grantu nebo získáním neoprávněně vyplacených částek zpět řádně odůvodněný jiný způsob nebo jinou sazbu.
8. Komise zajistí rovné zacházení s příjemci grantu v rámci programu, zejména pokud je prováděn více příslušnými schvalujícími osobami.
Příjemci grantu jsou v souladu s článkem 97 informováni o možnostech napadnout rozhodnutí přijatá podle odstavců 3, 4, 5, 6 a 7 tohoto článku.
9. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se vyplácení grantů a kontrol, včetně pravidel týkajících se podkladů a pozastavení a snížení grantů.
Článek 136
Uchovávání dokladů
1. Příjemci grantu uchovávají záznamy, podklady, statistické záznamy a jiné doklady týkající se grantu po dobu pěti let ode dne výplaty zůstatku a v případě grantů nízké hodnoty po dobu tří let.
2. Doklady týkající se auditů, opravných prostředků, soudních sporů nebo vymáhání pohledávek vzniklých při provádění projektu musí být uchovávány až do doby, kdy jsou tyto audity, opravné prostředky, spory nebo pohledávky vyřízeny.
KAPITOLA 5
Provádění
Článek 137
Smlouvy o provedení a finanční podpora třetím osobám
1. Pokud provedení akce nebo pracovního programu vyžaduje udělení finanční podpory třetím osobám, smí příjemce grantu tuto finanční podporu poskytnout, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
příslušná schvalující osoba před udělením grantu ověřila, zda příjemce grantu nabízí dostatečné záruky inkasa částek dlužných Komisi;
b)
podmínky pro její poskytnutí jsou přísně vymezeny v rozhodnutí o udělení grantu nebo v grantové dohodě mezi příjemcem grantu a Komisí tak, aby příjemci grantu nebyl ponechán prostor pro volné uvážení;
c)
jedná se o malé částky, kromě případů, kdy je poskytnutí finanční podpory základním cílem akce.
2. Každé rozhodnutí o udělení grantu nebo grantová dohoda musí výslovně zmocnit Komisi a Účetní dvůr k provádění kontrol týkajících se veškerých dokladů, budov a informací, včetně informací uložených na elektronických nosičích, u všech třetích osob, které obdržely finanční prostředky Unie.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se smluv o provedení a poskytování finanční podpory třetím osobám.
HLAVA VII
CENY
Článek 138
Obecná pravidla
1. Při udílení cen jsou dodržovány zásady transparentnosti a rovného zacházení a ceny podporují dosahování politických cílů Unie.
2. Za tímto účelem probíhá udílení cen v rámci pracovního programu, který se před provedením uveřejní. Pracovní program se provádí vyhlašováním soutěží.
Soutěže o ceny o jednotkové hodnotě nejméně 1 000 000 EUR lze uveřejnit, pouze pokud jsou uvedeny v prohlášeních či v jakémkoli jiném příslušném dokumentu uvedeném v čl. 38 odst. 3 písm. e).
V pravidlech soutěže jsou stanoveny alespoň podmínky účasti, včetně kritérií pro vyloučení ze soutěže uvedených v čl. 106 odst. 1 a článcích 107, 108 a 109, kritéria pro udělení ceny, její výše a podmínky jejího vyplacení.
Ceny se nesmějí udílet přímo bez uskutečnění soutěže a uveřejňují se každoročně v souladu s čl. 35 odst. 2 a 3.
3. Soutěžní příspěvky vyhodnocuje odborná komise na základě uveřejněných pravidel soutěže.
Ceny poté uděluje příslušná schvalující osoba na základě posouzení provedeného odbornou komisí, která se na základě posouzení kvality soutěžních příspěvků rozhodne, zda udělení ceny doporučí či nikoli.
4. Výše ceny nezávisí na nákladech, které vítězi vznikly.
5. Pokud provedení akce nebo pracovního programu vyžaduje, aby příjemce grantu Unie udělil ceny třetím osobám, smí příjemce grantu tyto ceny udělit, je-li minimální obsah pravidel soutěže ve smyslu odstavce 2 přísně vymezen v rozhodnutí o udělení grantu nebo v grantové dohodě mezi příjemcem grantu a Komisí tak, aby příjemci grantu nebyl ponechán prostor pro volné uvážení.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se cen, včetně časového plánu, pravidel soutěže, následného uveřejňování, vyhodnocování, poskytování informací a oznamování vítězů.
HLAVA VIII
FINANČNÍ NÁSTROJE
Článek 139
Oblast působnosti
1. Finanční nástroje se schvalují základním právním aktem.
Odchylně od prvního pododstavce lze finanční nástroje vytvořit v řádně odůvodněných případech i bez schválení základním právním aktem, pokud jsou do rozpočtu začleněny v souladu s čl. 49 odst. 1 písm. e).
2. Pokud se podpora Unie poskytuje prostřednictvím finančních nástrojů a je spolu s opatřeními, jež s finančními nástroji přímo souvisejí, spojena do jednoho opatření, které je namířeno na stejné konečné příjemce finančních prostředků, včetně technické pomoci, snížených úrokových sazeb a subvencí poplatků za záruky, vztahuje se tato hlava na všechny prvky daného opatření.
3. Pokud jsou v případě prvků, které nemají přímou souvislost s finančními nástroji, finanční nástroje spojeny s granty financovanými z rozpočtu v souladu s částí první hlavou VI, je nutné pro každý zdroj financování vést samostatné záznamy.
4. Komise může uplatňovat finanční nástroje v rámci přímého nebo nepřímého řízení, je-li tak stanoveno v základním právním aktu; v druhém případě svěří úkoly subjektům podle čl. 58 odst. 1 písm. c) bodů ii), iii), v) a vi).
Subjekty pověřené podle čl. 58 odst. 1 písm. c) bodů ii), iii), v) a vi) mohou při uplatňování finančních nástrojů dále v rámci své odpovědnosti využíváním finančních nástrojů částečně zčásti pověřit finanční zprostředkovatele, pokud zajistí, aby tito finanční zprostředkovatelé splňovali kritéria stanovená v čl. 140 odst. 1, 3 a 5. Finanční zprostředkovatelé se vybírají otevřenými, transparentními, přiměřenými a nediskriminačními postupy, v nichž je vyloučen střet zájmů.
Komise nese i nadále odpovědnost za zajištění souladu prováděcího rámce finančních nástrojů se zásadou řádného finančního řízení a přispívá k plnění obsahově a časově vymezených politických cílů, které lze hodnotit z hlediska výkonu a výsledků. Komise odpovídá za uplatňování finančních nástrojů, aniž je dotčena právní a smluvní odpovědnost pověřených subjektů v souladu s platným právem.
5. Jsou-li finanční nástroje uplatňovány v rámci sdíleného řízení s členskými státy, jsou pravidla pro tyto nástroje, včetně pravidel týkajících se příspěvků na finanční nástroje spravované přímo či nepřímo podle této hlavy, stanovena v nařízeních uvedených v článku 175.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se finančních nástrojů, včetně výběru subjektů pověřených uplatňováním finančních nástrojů, obsahu pověřovacích dohod, nákladů řízení a poplatků za řízení, zvláštních pravidel pro svěřenské účty, přímého uplatňování finančních nástrojů a výběru řídících subjektů, finančních zprostředkovatelů a konečných příjemců finančních prostředků.
Článek 140
Zásady a podmínky platné pro finanční nástroje
1. Finanční nástroje jsou používány v souladu se zásadami řádného finančního řízení, transparentnosti, proporcionality, zákazu diskriminace, rovného zacházení a subsidiarity a v souladu se svými cíli a s dobou trvání, kterou pro ně základní právní akt případně stanoví.
2. Finanční nástroje musí splňovat toto:
a)
řešení případů selhání trhu a nepříznivé investiční situace, jejichž rentabilita byla prokázána, ale které nemají zajištěno dostatečné financování z tržních zdrojů;
b)
doplňkovost: cílem finančních nástrojů není nahradit finanční nástroje členského státu, soukromé financování či jiné finanční zásahy Unie;
c)
nenarušování hospodářské soutěže na vnitřním trhu a soulad s pravidly pro státní podpory;
d)
aktivace mimorozpočtových zdrojů: příspěvek Unie na finanční nástroj má za cíl aktivovat v souladu s předem vymezenými ukazateli celkovou investici převyšující příspěvek Unie;
e)
sladění zájmů: Komise při uplatňování finančních nástrojů zajistí, aby existoval společný zájem na dosažení politických cílů stanovených pro finanční nástroj, jenž může být podepřen opatřeními typu spoluinvestování, požadavků na sdílení rizik nebo finančních pobídek, a současně aby nedocházelo ke střetu zájmů s jinými činnostmi pověřeného subjektu;
f)
finanční nástroje se vytvářejí na základě hodnocení ex ante, včetně vyhodnocení možnosti opětovného využití dodatečných zdrojů uvedených v odst. 8 písm. f).
3. Rozpočtové výdaje související s určitým finančním nástrojem a finanční závazky Unie v žádném případě nesmějí přesáhnout výši příslušného rozpočtového závazku přijatého k tomuto účelu, čímž je vyloučen vznik podmíněných závazků pro rozpočet.
4. Subjekty pověřené podle čl. 58 odst. 1 písm. c) bodů ii), iii), v) a vi) a všichni finanční zprostředkovatelé, kteří byli vybráni, aby se podíleli na uskutečňování finančních operací v rámci finančního nástroje, musí splňovat příslušné normy a platné právní předpisy v oblasti předcházení praní peněz, boje proti terorismu a daňových podvodů. Za účelem uplatňování finančních nástrojů podle této hlavy nesmějí být subjekty pověřené podle čl. 58 odst. 1 písm. c) bodů ii), iii), v) a vi) usazeny na územích, jejichž soudy při uplatňování mezinárodně uznávaných daňových standardů nespolupracují s Unií, ani udržovat obchodní styky se subjekty tam usazenými, a tyto požadavky jsou povinny začlenit do svých smluv s vybranými finančními zprostředkovateli.
5. Subjekty pověřené podle čl. 58 odst. 1 písm. c) bodů ii), iii), v) a vi), finanční zprostředkovatelé uvedení v odstavci 4 tohoto článku, kteří jsou zapojeni do správy finančních nástrojů Unie, a koneční příjemci pomoci Unie podle této hlavy poskytují Účetnímu dvoru v souladu s článkem 161 veškerou podporu a informace, které Účetní dvůr považuje za nezbytné k plnění svých úkolů.
Na pomoc Unie poskytovanou podle této hlavy se vztahují nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (23).
6. K dosažení specifických politických cílů sledovaných finančním nástrojem se používají částky odpovídající alespoň příspěvku Unie nebo jejich násobky, které nesmějí poskytovat nepatřičné výhody, zejména ve formě neoprávněné výplaty dividend nebo zisku třetím osobám.
Aniž jsou dotčena odvětvová pravidla pro sdílené řízení, zaznamenávají se příjmy, včetně dividend, kapitálového zisku, poplatků za poskytnutí záruk a úroků z půjček a z prostředků uložených na svěřenských účtech zaplacené Komisi nebo uhrazené na svěřenské účty, které byly otevřeny pro finanční nástroje a vztahují se k podpoře poskytované z rozpočtu v rámci finančního nástroje, do rozpočtu až po odečtení nákladů řízení a poplatků za řízení.
Není-li v základním právním aktu stanoveno jinak, představují roční splátky, včetně splátek kapitálu, uvolněných jistot a splátek jistin půjček zaplacené Komisi nebo uhrazené na svěřenské účty, které byly otevřeny pro finanční nástroje a vztahují se k podpoře poskytované z rozpočtu v rámci finančního nástroje, vnitřní účelově vázané příjmy podle článku 21, a aniž je dotčen odstavec 9 tohoto článku, používají se na stejný finanční nástroj po dobu nepřesahující dobu přidělení prostředků na závazky plus dva roky.
7. Platby na svěřenské účty provádí Komise na základě žádostí o provedení platby, které jsou řádně podloženy prognózami čerpání, s přihlédnutím k dostupným zůstatkům na svěřenských účtech a k potřebě vyhnout se nadměrně vysokým zůstatkům na těchto účtech. Jestliže zůstatky na svěřenských účtech postačují k tomu, aby pokryly smluvně stanovenou minimální rezervu na svěřenských účtech, prognózu čerpání na běžný rozpočtový rok a částky nezbytné k vyloučení vzniku podmíněných závazků ve vztahu k platebním závazkům v jiných měnách než v euru, další platba na svěřenské účty se neprovede. Prognózy čerpání se poskytují ročně, nebo je-li to vhodné, pololetně.
8. Komise podává Evropskému parlamentu a Radě každoročně zprávy o činnostech vztahujících se k finančním nástrojům. Zpráva pro každý podporovaný finanční nástroj uvádí:
a)
dotčený finanční nástroj a základní právní akt;
b)
popis finančního nástroje, prováděcí ujednání a přínos, který má příspěvek Unie;
c)
finanční instituce zapojené do používání finančního nástroje, včetně všech otázek týkajících se uplatňování odstavce 5;
d)
celkové rozpočtové závazky a platby z rozpočtu na každý finanční nástroj;
e)
výsledky použití finančního nástroje, včetně uskutečněných investic;
f)
hodnocení využívání veškerých částek, které byly podle odstavce 6 vráceny do nástroje jako vnitřní účelově vázané příjmy;
g)
zůstatek na svěřenském účtu;
h)
příjmy a splátky podle odstavce 6;
i)
hodnotu kapitálových investic oproti předchozím rokům;
j)
kumulované hodnoty znehodnocení aktiv kapitálových nástrojů nebo nástrojů pro sdílení rizik a uplatněných záruk pro záruční nástroje;
k)
cílovou a dosaženou aktivaci mimorozpočtových zdrojů;
l)
příspěvek k dosažení cílů dotčeného programu, měřený na základě zavedených ukazatelů, popřípadě včetně zeměpisné diverzifikace.
9. Jestliže se Evropský parlament a Rada domnívají, že finanční nástroj nesplnil účinně své cíle, mohou Komisi požádat, aby předložila návrh přepracovaného základního právního aktu s cílem tento nástroj zlikvidovat. V případě, že dojde k likvidaci finančního nástroje, veškeré nové splátky v jeho rámci podle odst. 6 třetího pododstavce se považují za obecný příjem.
10. Účel finančních nástrojů a jejich případná zvláštní právní forma a místo zákonné registrace se zveřejňují na internetových stránkách Komise.
11. V případě finančních nástrojů příslušná schvalující osoba zajistí, aby subjekty pověřené podle čl. 58 odst. 1 písm. c) bodů ii), iii), v) a vi) předložily finanční výkaz vztahující se k období od 1. ledna do 31. prosince, který se řídi účetními pravidly uvedenými v článku 143 a mezinárodními účetními standardy pro veřejný sektor (IPSAS), a veškeré informace nezbytné k vypracování finančních výkazů v souladu s čl. 68 odst. 3 do 15. února následujícího roku. Příslušná schvalující osoba rovněž zajistí, aby uvedené subjekty předložily auditované finanční výkazy za finanční nástroje do 15. května následujícího roku.
12. Komise zajistí harmonizovanou správu finančních nástrojů, zejména v oblasti účetnictví, výkaznictví, monitorování a zvládání finančních rizik.
13. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se uplatňování finančních nástrojů, včetně podmínek jejich využívání, aktivace mimorozpočtových zdrojů, hodnocení ex ante, monitorování a zacházení s příspěvky z fondů uvedených v článku 175.
HLAVA IX
PŘEDKLÁDÁNÍ ÚČETNÍ ZÁVĚRKY A ÚČETNICTVÍ
KAPITOLA 1
Předložení účetní závěrky
Článek 141
Skladba účetní závěrky
Účetní závěrka zahrnuje:
a)
konsolidované finanční výkazy, které v konsolidované podobě uvádějí finanční údaje obsažené ve finančních výkazech orgánů financovaných z rozpočtu a v účetních závěrkách subjektů uvedených v článku 208 a ostatních subjektů, jejichž účetní závěrky musí být konsolidovány v souladu s účetními pravidly uvedenými v článku 143;
b)
souhrnné rozpočtové účty, které uvádějí informace z rozpočtových účtů orgánů.
Článek 142
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení
1. Každý orgán a subjekt uvedený v článku 141 vypracuje zprávu o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Tuto zprávu předá Evropskému parlamentu, Radě a Účetnímu dvoru do 31. března následujícího rozpočtového roku.
2. Zpráva uvedená v odstavci 1 přinejmenším uvádí, jak v absolutních hodnotách, tak v procentním vyjádření, úroveň vynakládání prostředků a souhrnné informace o převodech prostředků mezi jednotlivými rozpočtovými body.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se zprávy o rozpočtovém a finančním řízení.
Článek 143
Pravidla pro účetní závěrku
1. Účetní Komise přijme pravidla založená na mezinárodně uznávaných účetních standardech pro veřejný sektor. Od těchto standardů se může odchýlit, považuje-li to za nezbytné k zajištění věrného a poctivého obrazu aktiv a pasiv, nákladů, výnosů a peněžních toků. Jestliže se určité účetní pravidlo od uvedených standardů významně odchýlí, uvede se tato skutečnost spolu s odůvodněním v příloze k finančním výkazům.
2. Rozpočtové účty uvedené v článku 141 se řídí rozpočtovými zásadami stanovenými v tomto nařízení. Podávají věrný a poctivý obraz rozpočtových příjmových a výdajových operací.
Článek 144
Účetní zásady
1. Finanční výkazy uvedené v článku 141 musí podávat informace, včetně informací o účetních zásadách, způsobem zajišťujícím jejich relevanci, spolehlivost, srovnatelnost a srozumitelnost. Vypracovávají se v souladu s obecně uznávanými účetními zásadami obsaženými v účetních pravidlech uvedených v článku 143.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými vytvoří rámec pro plnění úkolů účetního podle tohoto článku a podle článků 145, 146, 148, 151, 154, 156 a 157.
Článek 145
Finanční výkazy
1. Finanční výkazy se předkládají v milionech eur a obsahují:
a)
rozvahu a výkaz o finanční výkonnosti, v nichž se uvádějí všechna aktiva a pasiva, finanční situace a hospodářský výsledek k 31. prosinci předchozího rozpočtového roku; jsou předkládány v souladu s účetními pravidly uvedenými v článku 143;
b)
výkaz peněžních toků, z něhož vyplývají částky vybrané a vyplacené během rozpočtového roku, a konečný stav pokladny;
c)
výkaz změn v čistých aktivech, který obsahuje přehled o změnách stavu rezerv v průběhu roku a souhrnné výsledky.
2. Příloha k finančním výkazům doplňuje a vysvětluje informace obsažené ve výkazech uvedených v odstavci 1 a poskytuje všechny doplňující informace stanovené mezinárodně uznávanou účetní praxí, pokud jsou tyto informace pro činnosti Unie relevantní.
Článek 146
Zprávy o plnění rozpočtu
1. Zprávy o plnění rozpočtu jsou předkládány v milionech eur. Sestávají ze:
a)
zpráv, které shrnují všechny rozpočtové příjmové a výdajové operace rozpočtového roku;
b)
přílohy, která doplňuje a vysvětluje informace uvedené ve zprávách.
2. Zprávy o plnění rozpočtu mají stejnou strukturu jako samotný rozpočet.
Článek 147
Předběžná účetní závěrka
1. Účetní ostatních orgánů a subjektů uvedených v článku 141 předávají účetnímu Komise a Účetnímu dvoru do 1. března následujícího rozpočtového roku své předběžné účetní závěrky.
2. Účetní ostatních orgánů a subjektů uvedených v článku 141 předávají do 1. března následujícího roku účetnímu Komise rovněž soubor výkazů ve standardizovaném formátu, jejž účetní Komise stanoví za účelem konsolidace.
3. Účetní Komise konsoliduje tyto předběžné účetní závěrky s předběžnou účetní závěrkou Komise a do 31. března následujícího rozpočtového roku předá Účetnímu dvoru předběžnou účetní závěrku Komise a konsolidovanou předběžnou účetní závěrku Unie.
Článek 148
Schválení konečné konsolidované účetní závěrky
1. Účetní dvůr předloží do 1. června své připomínky k předběžným účetním závěrkám orgánů jiných než Komise a jednotlivých subjektů uvedených v článku 141 a do 15. června své připomínky k předběžné účetní závěrce Komise a konsolidované předběžné účetní závěrce Unie.
2. Orgány jiné než Komise a jednotlivé subjekty uvedené v článku 141 vypracují své konečné účetní závěrky a předají je účetnímu Komise, Účetnímu dvoru, Evropskému parlamentu a Radě do 1. července, aby mohla být vypracována konečná konsolidovaná účetní závěrka.
Účetní ostatních orgánů a subjektů uvedených v článku 141 předají do 1. července účetnímu Komise rovněž soubor výkazů ve standardizovaném formátu, jejž účetní Komise stanoví za účelem konsolidace.
3. Účetní každého orgánu a subjektu uvedeného v článku 141 předají Účetnímu dvoru současně se svou konečnou účetní závěrkou rovněž související prohlášení vedení k auditu; kopii tohoto prohlášení předají účetnímu Komise.
Ke konečné účetní závěrce se přikládá osvědčení, v němž účetní prohlásí, že byla vypracována v souladu s touto hlavou a s platnými účetními zásadami, pravidly a metodami.
4. Účetní Komise vypracuje konečnou konsolidovanou účetní závěrku na základě informací předložených podle odstavce 2 tohoto článku orgány jinými než Komise a subjekty uvedenými v článku 141. Ke konečné konsolidované účetní závěrce se přikládá osvědčení, v němž účetní Komise prohlásí, že byla vypracována v souladu s touto hlavou a s účetními zásadami, pravidly a metodami uvedenými v příloze k finančním výkazům.
5. Komise konečnou konsolidovanou účetní závěrku a vlastní konečnou účetní závěrku schválí a předá Evropskému parlamentu, Radě a Účetnímu dvoru do 31. července.
Ke konečné konsolidované účetní závěrce se vydává prohlášení vedení k auditu, jež účetní Komise předá ve stejné lhůtě Účetnímu dvoru.
6. Konečná konsolidovaná účetní závěrka se spolu s prohlášením o věrohodnosti, které předkládá Účetní dvůr podle článku 287 Smlouvy o fungování EU a článku 160a Smlouvy o Euratomu, zveřejní do 15. listopadu v Úředním věstníku Evropské unie.
KAPITOLA 2
Informace o plnění rozpočtu
Článek 149
Zpráva o rozpočtových zárukách a rizicích
Vedle výkazů a zpráv uvedených v článcích 145 a 146 podává Komise Evropskému parlamentu a Radě jednou ročně zprávu o rozpočtových zárukách uvedených v čl. 49 odst. 1 písm. d) a jim odpovídajících rizicích.
Tyto informace současně předává Účetnímu dvoru.
Článek 150
Informování o plnění rozpočtu
1. Vedle výkazů a zpráv uvedených v článcích 145 a 146 předává účetní Komise Evropskému parlamentu a Radě jednou měsíčně číselné údaje o plnění rozpočtu, shrnuté alespoň na úrovni kapitol, týkající se příjmů i výdajů vůči všem prostředkům.
Tyto číselné údaje obsahují také informace o využití přenesených prostředků.
Číselné údaje se předávají do deseti pracovních dní od konce každého měsíce.
2. Třikrát ročně, do třiceti pracovních dnů po 31. květnu, 31. srpnu a 31. prosinci, podává účetní Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o plnění rozpočtu v příjmech i ve výdajích rozdělených podle kapitol, článků a bodů.
Tyto zprávy obsahují rovněž informace o využití prostředků přenesených z předchozích rozpočtových roků.
3. Číselné údaje a zpráva o plnění rozpočtu se současně předávají Účetnímu dvoru a zveřejňují na internetových stránkách Komise.
4. Účetní předá Evropskému parlamentu a Radě do 15. září každého roku zprávu s informacemi o zjištěných stávajících rizicích, pozorovaných obecných tendencích, nových problémech v oblasti účetnictví, pokroku v účetnictví, včetně případů, na něž upozornil Účetní dvůr, a s informacemi o finančních prostředcích získaných zpět.
KAPITOLA 3
Účetnictví
Oddíl 1
Společná ustanovení
Článek 151
Účetní systém
1. Účetní systém orgánu slouží k organizaci rozpočtových a finančních informací tak, aby bylo možné, vkládat, třídit a zaznamenávat číselné údaje.
2. Účetní systém je tvořen obecnými a rozpočtovými účty. Tyto účty jsou vedeny v eurech a za kalendářní rok.
3. Pověřená schvalující osoba může rovněž vést analytické účty.
Článek 152
Společné požadavky týkající se účetního systému orgánů
Účetní Komise stanovuje v souladu s článkem 143 po konzultaci s účetními ostatních orgánů a subjektů uvedených v článku 141 účetní pravidla a harmonizovanou účtovou osnovu, které používají všechny orgány, úřady uvedené v části druhé hlavě V a všechny subjekty uvedené v článku 141.
Oddíl 2
Obecné účty
Článek 153
Obecné účty
Obecné účty zachycují v chronologickém pořadí s využitím metody podvojného zápisu všechny události a operace, které ovlivňují hospodářskou a finanční situaci a aktiva a pasiva orgánů a subjektů uvedených v článku 141.
Článek 154
Účetní zápisy v obecných účtech
1. Zůstatky účtů a pohyby na obecných účtech se zapisují do účetních knih.
2. Každý účetní zápis, včetně oprav v účetních záznamech, se provádí na základě účetních dokladů, na které odkazuje.
3. Účetní systém musí umožnit při kontrole bez potíží vyhledat všechny účetní zápisy.
Článek 155
Účetní opravy
Po uzavření rozpočtového roku až do dne předložení obecných účtů provádí účetní opravy, které, aniž by vyvolaly platby k tíži nebo inkasa ve prospěch uvedeného rozpočtového roku, jsou nezbytné pro věrný a poctivý obraz údajů v těchto účtech. Tyto opravy se řídí účetními pravidly uvedenými v článku 143.
Oddíl 3
Rozpočtové účty
Článek 156
Rozpočtové účetnictví
1. Rozpočtové účty umožňují podrobně sledovat plnění rozpočtu.
2. Pro účely odstavce 1 zaznamenávají rozpočtové účty veškeré rozpočtové příjmové a výdajové operace stanovené v části první hlavě IV.
KAPITOLA 4
Inventární soupisy majetku
Článek 157
Inventární soupis
1. Každý orgán a subjekt uvedený v článku 141 vede v souladu se vzorem sestaveným účetním Komise soupisy množství a hodnot veškerého hmotného, nehmotného a finančního majetku Unie.
Každý orgán a subjekt podle článku 141 ověřuje, zda zápisy v inventárním soupisu odpovídají skutečnosti.
2. Prodej hmotného majetku Unie se vhodným způsobem vyhlašuje.
HLAVA X
EXTERNÍ AUDIT A ABSOLUTORIUM
KAPITOLA 1
Externí audit
Článek 158
Externí audit prováděný Účetním dvorem
Evropský parlament, Rada a Komise informují Účetní dvůr co nejdříve o všech svých rozhodnutích a pravidlech přijatých podle článků 13, 16, 21, 25, 26, 29 a 40.
Článek 159
Pravidla a postupy auditu
1. Účetní dvůr prověřuje legalitu a správnost všech příjmů a výdajů z hlediska Smluv, rozpočtu, tohoto nařízení, aktů v přenesené pravomoci přijatých podle tohoto nařízení a všech dalších právních aktů přijatých na základě Smluv.
2. Při plnění svých úkolů má Účetní dvůr za podmínek stanovených v článku 161 právo nahlížet do všech dokumentů a informací o finančním řízení útvarů nebo subjektů ve vztahu k operacím financovaným nebo spolufinancovaným Unií. Je oprávněn vyslechnout každého úředníka, který odpovídá za výdajové nebo příjmové operace, a může využít všech kontrolních postupů vhodných pro výše uvedené útvary nebo subjekty. Audit v členských státech se uskutečňuje v součinnosti s vnitrostátními kontrolními orgány, nebo pokud tyto orgány nemají nezbytné pravomoci, s příslušnými vnitrostátními úřady. Účetní dvůr a vnitrostátní kontrolní orgány členských států spolupracují v duchu důvěry a při zachování své nezávislosti.
Účetní dvůr se může za účelem získání všech informací, které jsou nezbytné k plnění úkolů, jimiž byl pověřen Smlouvami nebo právními akty přijatými na jejich základě, účastnit na vlastní žádost kontrolních operací v rámci plnění rozpočtu prováděných kterýmkoli orgánem nebo jeho jménem.
Na žádost Účetního dvora zmocní každý orgán finanční instituce, u kterých jsou vedeny vklady Unie, k tomu, aby umožnily Účetnímu dvoru přesvědčit se o souladu vnějších údajů s účty.
3. Pro plnění svých úkolů oznamuje Účetní dvůr orgánům a úřadům, na které se toto nařízení vztahuje, jména svých zaměstnanců pověřených prováděním auditu u těchto orgánů a úřadů.
Článek 160
Kontroly cenných papírů a hotovosti
Účetní dvůr zajistí, aby byly veškeré cenné papíry a hotovost na vkladech nebo v pokladně zkontrolovány podle dokladů podepsaných vkladateli nebo podle úředních záznamů o držené hotovosti a cenných papírech. Tyto kontroly může provádět sám.
Článek 161
Právo Účetního dvora na přístup
1. Komise, ostatní orgány, subjekty, které spravují příjmy nebo výdaje jménem Unie, a příjemci finančních prostředků poskytnou Účetnímu dvoru veškerou podporu a informace, které Účetní dvůr pokládá za nezbytné pro plnění svých úkolů. Poskytnou Účetnímu dvoru veškeré doklady, které se týkají zadávání a provádění veřejných zakázek financovaných z rozpočtu, a veškeré peněžní nebo materiálové účty, všechny účetní záznamy nebo podklady a rovněž související správní dokumenty, všechny dokumenty týkající se příjmů a výdajů, všechny inventární soupisy a všechna organizační schémata útvarů, které Účetní dvůr považuje za nezbytné pro kontrolu zprávy o plnění rozpočtu a výsledku hospodaření na základě záznamů nebo na místě, a pro stejný účel všechny dokumenty a údaje vytvořené nebo uložené elektronicky.
Orgány interního auditu a další útvary dotčených vnitrostátních správních orgánů poskytnou Účetnímu dvoru veškerou podporu, kterou Účetní dvůr pokládá za nezbytnou pro provádění svých úkolů.
2. Úředníci, u kterých provádí Účetní dvůr audit, předloží:
a)
své záznamy o pokladní hotovosti, jakékoli jiné hotovosti, cenných papírech a materiálech všeho druhu a podklady týkající se správy finančních prostředků, jíž jsou pověřeni, a rovněž veškeré účetní knihy, rejstříky a ostatní dokumenty, které se k nim vztahují;
b)
korespondenci a jakékoli jiné dokumenty požadované pro plné provedení auditu podle čl. 159 odst. 1.
Informace uvedené v prvním pododstavci písm. b) smí požadovat pouze Účetní dvůr.
3. Účetní dvůr je oprávněn kontrolovat dokumenty týkající se příjmů a výdajů Unie, které se nacházejí v držení útvarů orgánů, a zejména útvarů příslušných rozhodovat o příjmech a výdajích, subjektů spravujících příjmy a výdaje jménem Unie a fyzických a právnických osob, které přijímají platby z rozpočtu.
4. Ověření legality a správnosti příjmů a výdajů a kontrola řádného finančního řízení zahrnuje též použití prostředků Unie subjekty mimo orgány, které tyto subjekty získaly formou příspěvků.
5. Vyplácení finančních prostředků Unie příjemcům mimo orgány je vázáno na písemný souhlas těchto příjemců, nebo v případě jejich nesouhlasu na písemný souhlas dodavatelů, zhotovitelů nebo poskytovatelů a subdodavatelů s tím, že Účetní dvůr provede audit použití poskytnutých částek.
6. Komise poskytne Účetnímu dvoru na jeho žádost veškeré informace o výpůjčních a úvěrových operacích.
7. Použití integrovaných počítačových systémů nesmí omezit přístup Účetního dvora k podkladům.
Článek 162
Výroční zpráva Účetního dvora
1. Účetní dvůr předá Komisi a dotčeným orgánům do 30. června své připomínky, které by měly být podle jeho názoru obsaženy ve výroční zprávě. Tyto připomínky zůstávají důvěrné a jsou předmětem sporného řízení. Každý orgán podá svou odpověď Účetnímu dvoru do 15. října. Orgány jiné než Komise předávají své odpovědi současně Komisi.
2. Výroční zpráva obsahuje posouzení řádnosti finančního řízení.
3. Výroční zpráva obsahuje samostatný oddíl pro každý orgán. Účetní dvůr k ní může přiložit jakoukoli souhrnnou zprávu nebo obecné připomínky, které považuje za vhodné.
Účetní dvůr přijme veškerá nezbytná opatření, aby odpovědi orgánů na jeho připomínky byly zveřejněny vedle připomínek nebo za připomínkami, ke kterým se vztahují.
4. Účetní dvůr předá orgánům příslušným k udělení absolutoria a ostatním orgánům do 15. listopadu výroční zprávu doplněnou odpověďmi orgánů a zajistí její zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
5. Jakmile Účetní dvůr předá výroční zprávu, poskytne Komise neprodleně dotčeným členským státům informace obsažené ve zprávě, které se týkají správy finančních prostředků, za niž podle platných předpisů odpovídají.
Po obdržení těchto informací podají členské státy do 60 dní svou odpověď Komisi. Komise do 28. února předá souhrn těchto informací Účetnímu dvoru, Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 163
Zvláštní zprávy Účetního dvora
1. Účetní dvůr předloží dotčenému orgánu nebo subjektu veškeré připomínky, které by měly být podle jeho názoru obsaženy ve zvláštní zprávě. Tyto připomínky zůstávají důvěrné a jsou předmětem sporného řízení.
Dotčený orgán nebo subjekt uvědomí Účetní dvůr ve lhůtě dvou a půl měsíce předložení těchto připomínek o jakékoli odpovědi, kterou si přeje k těmto připomínkám učinit.
Účetní dvůr přijme konečné znění zvláštní zprávy během měsíce, který následuje po obdržení odpovědí od dotčených orgánů nebo subjektů.
Zvláštní zprávy spolu s odpověďmi dotčených orgánů nebo subjektů jsou neprodleně předány Evropskému parlamentu a Radě a každý z nich, případně ve spolupráci s Komisí, rozhodne o případných dalších krocích.
Účetní dvůr přijme nezbytná opatření, aby odpovědi dotčených orgánů nebo subjektů na jeho připomínky byly zveřejněny společně se zvláštní zprávou.
2. Stanoviska uvedená v čl. 287 odst. 4 druhém pododstavci Smlouvy o fungování EU, která se nevztahují k návrhům nebo předlohám v rámci legislativního konzultačního postupu, může Účetní dvůr zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie. Účetní dvůr rozhodne o jejich zveřejnění po konzultaci s orgánem, který si stanovisko vyžádal nebo jejž se stanovisko týká. Ke zveřejněným stanoviskům jsou připojeny veškeré připomínky dotčených orgánů.
KAPITOLA 2
Absolutorium
Článek 164
Harmonogram postupu udělování absolutoria
1. Evropský parlament uděluje na základě doporučení Rady přijatého kvalifikovanou většinou do 15. května roku n + 2 Komisi absolutorium za plnění rozpočtu rozpočtového roku n.
2. Nelze-li lhůtu stanovenou v odstavci 1 dodržet, sdělí Evropský parlament nebo Rada Komisi důvody odkladu.
3. Pokud Evropský parlament odloží rozhodnutí o udělení absolutoria, snaží se Komise co nejdříve přijmout opatření, která by odstranila nebo umožnila odstranit překážky bránící toto rozhodnutí přijmout.
Článek 165
Postup udělování absolutoria
1. Rozhodnutí o udělení absolutoria se týká účtů všech příjmů a výdajů Unie, z nich vyplývajícího zůstatku a aktiv a pasiv Unie uvedených v rozvaze.
2. Před udělením absolutoria Evropský parlament přezkoumá, poté co tak učiní Rada, závěrečný účet, rozvahu a hodnotící zprávu podle článku 318 Smlouvy o fungování EU. Současně přezkoumá výroční zprávu Účetního dvora, odpovědi kontrolovaných orgánů, všechny relevantní zvláštní zprávy Účetního dvora za uvedený rozpočtový rok a jeho prohlášení o věrohodnosti týkající se spolehlivosti účetní závěrky a legality a správnosti uskutečněných operací.
3. Komise předloží podle článku 319 Smlouvy o fungování EU a článku 106a Smlouvy o Euratomu Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro hladký průběh udílení absolutoria pro příslušný rozpočtový rok.
Článek 166
Následná opatření
1. V souladu s článkem 319 Smlouvy o fungování EU a článkem 106 Smlouvy o Euratomu učiní Komise a ostatní orgány všechna vhodná opatření, aby vyhověly připomínkám připojeným k rozhodnutí Evropského parlamentu o absolutoriu a poznámkám provázejícím doporučení o absolutoriu přijaté Radou.
2. Na žádost Evropského parlamentu nebo Rady podají orgány zprávu o opatřeních učiněných na základě těchto připomínek a poznámek, a zejména o pokynech daných všem útvarům, které odpovídají za plnění rozpočtu. Členské státy spolupracují s Komisí tak, že jí oznamují opatření učiněná na základě těchto připomínek, aby je Komise mohla zohlednit ve vlastní zprávě. Zprávy orgánů se zasílají rovněž Účetnímu dvoru.
Článek 167
Zvláštní ustanovení o Evropské službě pro vnější činnost
ESVČ podléhá postupům stanoveným v článku 319 Smlouvy o fungování EU a v článcích 164, 165 a 166 tohoto nařízení. ESVČ plně spolupracuje s orgány zapojenými do postupu udělování absolutoria a v případě potřeby poskytuje další nezbytné informace, a to i formou účasti na zasedáních příslušných subjektů.
ČÁST DRUHÁ
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
HLAVA I
EVROPSKÝ ZEMĚDĚLSKÝ ZÁRUČNÍ FOND
Článek 168
Zvláštní ustanovení o Evropském zemědělském záručním fondu
1. Části první a třetí se použijí na příjmy a výdaje orgánů a subjektů uvedených v předpisech týkajících se Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF), není-li v této hlavě stanoveno jinak.
2. Operace řízené přímo Komisí se uskutečňují podle pravidel stanovených v částech první a třetí.
Článek 169
Přidělování prostředků EZZF na závazky
1. Prostředky EZZF obsahují pro každý rozpočtový rok nerozlišené prostředky, s výjimkou výdajů na opatření podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005, které jsou financovány rozlišenými prostředky.
2. Přenesené prostředky na platby, které nejsou využity na konci rozpočtového roku, se ruší.
3. Prostředky nepřidělené na závazky týkající se opatření uvedených v čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005 mohou být přeneseny pouze do následujícího rozpočtového roku.
Celková výše přenášených prostředků nesmí v rámci limitu 2 % původních prostředků převýšit částku úprav přímých plateb podle článku 11 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanovují společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (24), provedených v předchozím rozpočtovém roce.
Přenesené prostředky lze vrátit pouze do rozpočtových položek, z nichž jsou financována opatření podle čl. 3 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1290/2005.
Přenesené prostředky lze použít pouze k dodatečným platbám konečným příjemcům finančních prostředků, jimž byla v předchozím rozpočtovém roce účetně upravena přímá podpora podle článku 11 nařízení (ES) č. 73/2009.
Komise přijme rozhodnutí o přenosu prostředků do 15. února roku, do kterého mají být prostředky přeneseny, a uvědomí o něm Evropský parlament a Radu.
Článek 170
Předběžné souhrnné závazky z prostředků EZZF
1. Komise proplácí výdaje EZOZF vynaložené členskými státy.
2. Rozhodnutí Komise o stanovení výše proplacení těchto výdajů zakládá předběžné souhrnné závazky, které nesmějí překročit celkovou výši prostředků zapsaných pro EZZF.
3. Výdaje na běžnou správu EZZF mohou být každoročně od 15. listopadu rozpočtového roku přiděleny předem na závazky k tíži prostředků stanovených pro následující rozpočtový rok. Tyto závazky však nesmějí překročit tři čtvrtiny součtu celkových odpovídajících prostředků pro rozpočtový rok. Smějí se vztahovat se pouze na výdaje, které rámcově stanoví základní právní akt.
Článek 171
Plán a časový rozvrh rozpočtových závazků EZZF
1. Výdaje uskutečněné orgány a subjekty uvedenými v předpisech týkajících se EZZF se do dvou měsíců po obdržení výkazů zaslaných členskými státy přidělují na závazky podle kapitol, článků a bodů. Je-li k tomu nutný převod prostředků do příslušných rozpočtových položek, lze tyto závazky přijímat i po uplynutí této dvouměsíční lhůty. Kromě případů, kdy členské státy ještě neprovedly platbu nebo kdy je způsobilost nejistá, zaznamenají se tyto částky ve stejné dvouměsíční lhůtě jako platby.
Závazky uvedené v prvním pododstavci se odečtou od předběžných souhrnných závazků uvedených v článku 170.
2. Předběžné souhrnné závazky přijaté v jednom rozpočtovém roce, ke kterým do 1. února následujícího rozpočtového roku nevznikl závazek v konkrétních položkách rozpočtové nomenklatury, se pro dotčený rozpočtový rok ruší.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí s výhradou kontroly a schválení účetní závěrky.
Článek 172
Účtování výdajů EZZF
V rozpočtovém účetnictví se výdaje zaúčtovávají do určitého rozpočtového roku na základě úhrad, jež provede Komise ve prospěch členských států do 31. prosince tohoto rozpočtového roku, za předpokladu, že účetní obdrží příslušný platební příkaz nejpozději 31. ledna následujícího rozpočtového roku.
Článek 173
Převod prostředků EZZF
1. Pokud Komise převádí prostředky podle čl. 26 odst. 1, přijme rozhodnutí do 31. ledna následujícího rozpočtového roku a uvědomí o něm Evropský parlament a Radu podle čl. 26 odst. 1.
2. V jiných případech, než které jsou uvedeny v odstavci 1, předloží Komise své návrhy na převody Evropskému parlamentu a Radě do 10. ledna následujícího rozpočtového roku.
Evropský parlament a Rada rozhodnou o těchto převodech postupem podle článku 27, avšak pro účely tohoto článku se použije lhůta v délce tří týdnů.
Článek 174
Účelově vázané příjmy EZZF
1. Účelově vázané příjmy podle této hlavy se v souladu s čl. 21 odst. 3 účelově váží podle původu příjmu.
2 Výsledek rozhodnutí podle článku 30 nařízení č. 1290/2005 se zapisuje do jediného článku.
HLAVA II
STRUKTURÁLNÍ FONDY, FOND SOUDRŽNOSTI, EVROPSKÝ RYBÁŘSKÝ FOND, EVROPSKÝ ZEMĚDĚLSKÝ FOND PRO ROZVOJ VENKOVA A FONDY PRO OBLAST SVOBODY, BEZPEČNOSTI A PRÁVA, KTERÉ JSOU SPRAVOVÁNY V RÁMCI SDÍLENÉHO ŘÍZENÍ
Článek 175
Zvláštní ustanovení
1. Části první a třetí se použijí na příjmy a výdaje orgánů a subjektů uvedených v nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (25), v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006 ze dne 5. července 2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj (26), v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1081/2006 ze dne 5. července 2006 o Evropském sociálním fondu (27), v nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti (28), v nařízení Rady (ES) č. 1084/2006 ze dne 11. července 2006, kterým se zřizuje Fond soudržnosti (29) a v nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 ze dne 27. července 2006 o Evropském rybářském fondu (30), jakož i fondů pro oblast svobody, bezpečnosti a práva, včetně fondů v rámci programu „Solidarita a řízení migračních toků“, které jsou spravovány v rámci sdíleného řízení podle článku 59 (dále jen „fondy“), není-li v této hlavě stanoveno jinak.
2. Operace řízené přímo Komisí se uskutečňují podle pravidel stanovených v částech první a třetí.
Článek 176
Závaznost přidělení prostředků na závazky
Evropský parlament a Rada respektují přidělení prostředků na závazky, která vyplývají ze základních právních aktů v oblasti strukturálních opatření, rozvoje venkova a Evropského rybářského fondu.
Článek 177
Platby příspěvků, průběžné platby a vrácené částky
1. Platby finančních příspěvků z fondů uskutečňuje Komise v souladu s nařízeními uvedenými v článku 175.
2. Lhůta pro průběžné platby Komise se stanoví v souladu s nařízeními uvedenými v článku 175.
3. V souladu s nařízeními uvedenými v článku 175 nemá skutečnost, že platby předběžného financování na určité opatření byly zcela nebo zčásti vráceny, vliv na snížení příspěvku, který je z fondů na uvedené opatření poskytován.
Vrácené částky jsou vnitřním účelově vázaným příjmem podle čl. 21 odst. 3 písm. c).
Nakládání s částkami vrácenými členskými státy a jeho důsledky pro výši finančních příspěvků z fondů se řídí nařízeními uvedenými v článku 175.
4. Odchylně od článku 14 lze prostředky na závazky plynoucí z vrácených plateb předběžného financování, které jsou k dispozici k 31. prosinci, přenášet až do doby ukončení programu a využívat je podle potřeby za podmínky, že žádné jiné prostředky na závazky již nejsou k dispozici.
5. V rozpočtovém účetnictví se výdaje zaúčtovávají do určitého rozpočtového roku na základě úhrad, jež provede Komise ve prospěch členských států do 31. prosince daného rozpočtového roku, včetně výdajů zaúčtovaných do 31. ledna následujícího rozpočtového roku proti prostředkům na platby daným k dispozici v měsíci následujícím po převodech uvedených v článku 179.
Článek 178
Rušení prostředků přidělených na závazky
1. Prostředky přidělené na závazek v souladu s nařízeními uvedenými v článku 175 Komise automaticky zruší.
2. Takto zrušené prostředky mohou být znovu dány k dispozici v případě zjevného omylu, který lze připisovat pouze Komisi.
Za tímto účelem přezkoumá Komise zrušení prostředků učiněná během předchozího rozpočtového roku a rozhodne do 15. února běžného rozpočtového roku, zda je vzhledem k potřebám nutné dát odpovídající prostředky opětovně k dispozici.
Článek 179
Převod prostředků
1. S výjimkou Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova může Komise převádět operační výdaje uvedené v této hlavě z jedné hlavy rozpočtu do druhé za podmínky, že jsou dotčené prostředky použity pro stejný účel ve smyslu nařízení uvedených v článku 175 nebo že představují výdaje na technickou pomoc. Příslušná rozhodnutí Komise přijme do 31. ledna následujícího rozpočtového roku.
2. V jiných případech, než které jsou uvedeny v odstavci 1, může Komise své návrhy na převody prostředků na platby do fondů předložit Evropskému parlamentu a Radě do 10. ledna následujícího rozpočtového roku. Převod prostředků na platby lze provést z kteréhokoli rozpočtového bodu. Evropský parlament a Rada rozhodnou o těchto převodech postupem podle článku 27, avšak pro účely tohoto článku se použije lhůta v délce tří týdnů.
3. Jestliže Evropský parlament a Rada převod neschválí nebo jej schválí jen zčásti, zaúčtuje se odpovídající část výdajů uvedených v čl. 177 odst. 5 k tíži prostředků na platby následujícího rozpočtového roku.
Článek 180
Řízení, výběr projektů a audit
Řízení, výběr a audit projektů se řídí nařízeními uvedenými v článku 175.
HLAVA III
VÝZKUM
Článek 181
Prostředky na výzkum
1. Části první a třetí se použijí na prostředky na výzkum a technický rozvoj, není-li v této hlavě stanoveno jinak.
Tyto prostředky se zapisují buď do jedné z hlav rozpočtu, které se týkají oblasti politiky výzkumu spojené s „nepřímým výzkumem“ a „přímým výzkumem“, nebo do některé kapitoly týkající se výzkumných činností v jiné hlavě.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se druhů operací spadajících pod výzkum.
2. S prostředky souvisejícími s příjmy z Výzkumného fondu pro uhlí a ocel, který byl zřízen Protokolem č. 37 o finančních důsledcích uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO a o Výzkumném fondu pro uhlí a ocel, připojeným ke Smlouvě o EU a Smlouvě o fungování EU, se zachází jako s účelově vázanými příjmy ve smyslu článku 21. Prostředky na závazky vytvořené těmito příjmy se dají k dispozici neprodleně po provedení odhadu výše pohledávek a prostředky na platby se dají k dispozici neprodleně po obdržení příjmů.
3. Operační výdaje uvedené v této hlavě může Komise převádět z jedné hlavy rozpočtu do jiné, pokud jsou tyto prostředky použity pro stejný účel.
4. Odborníci odměňovaní z prostředků na výzkum a technický rozvoj jsou přijímáni podle postupů, které Evropský parlament a Rada stanoví současně s přijetím každého rámcového výzkumného programu nebo v souladu s odpovídajícím pravidly pro účast podniků, výzkumných center a univerzit.
Článek 182
Přidělování prostředků na výzkum
1. Prostředky na závazky odpovídající objemu závazků zrušených v důsledku úplného nebo částečného neuskutečnění projektů týkajících se výzkumu, na něž byly určeny, mohou být ve výjimečných a řádně odůvodněných případech dány znovu k dispozici, je-li nezbytné provést původně plánovaný program a rozpočet pro dotčený rozpočtový rok (rok n) neobsahuje finanční prostředky na tento účel.
2. Pro účely odstavce 1 Komise na počátku každého rozpočtového roku přezkoumá prostředky na závazky zrušené během předchozího rozpočtového roku (rok n - 1) a v závislosti na požadavcích vyhodnotí, zda je potřeba dát tyto prostředky znovu k dispozici.
Na základě tohoto posouzení může Komise předložit Evropskému parlamentu a Radě do 15. února každého rozpočtového roku vhodné návrhy, přičemž pro každý rozpočtový bod uvede důvody, proč by měly být tyto prostředky dány znovu k dispozici.
3. Evropský parlament a Rada rozhodnou o návrhu Komise ve lhůtě šesti týdnů. Není-li v této lhůtě rozhodnuto, považují se návrhy za schválené.
Výše prostředků na závazky daných znovu k dispozici v roce n nesmí za žádných okolností překročit 25 % celkové částky uvolněné ze závazku v téže rozpočtové položce v roce n - 1.
4. Prostředky na závazky, jež jsou znovu dány k dispozici, nesmějí být přeneseny do dalšího roku.
Právní závazky, jež se vztahují k prostředkům na závazky daným znovu k dispozici, musí být přijaty do 31. prosince roku n.
Na konci roku n příslušná schvalující osoba nevyužitý zůstatek prostředků na závazky daných znovu k dispozici s konečnou platností zruší.
Článek 183
Společné výzkumné středisko
1. Společné výzkumné středisko (SVS) může v rámci účasti na zadávacích řízeních a řízeních o udělení grantu podle části první hlav V a VI, jež jsou zcela nebo zčásti financována z rozpočtu, získávat financování z prostředků zapsaných v jiných hlavách a kapitolách, než jsou uvedeny v čl. 181 odst. 1.
Pro účely účasti na zadávacích řízeních a řízeních o udělení grantu je SVS považováno za právnickou osobu usazenou v členském státě.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se SVS.
2. Prostředky na následující činnosti se považují za účelově vázané příjmy ve smyslu čl. 21 odst. 2:
a)
řízení o udělení grantu a zadávací řízení, jichž se SVS účastní;
b)
činnost SVS prováděnou jménem třetích osob nebo
c)
činnost v rámci správní dohody s jinými orgány nebo útvary Komise o poskytování vědecko-technických služeb.
Prostředky na závazky vytvořené příjmy podle prvního pododstavce písm. a) a c) jsou dány k dispozici ihned po odhadu pohledávek.
Prostředky na činnost podle prvního pododstavce písm. c), které nebyly v průběhu pěti let použity, se zruší.
3. Použití prostředků se uvádí v analytických účtech ve výsledném účtu plnění rozpočtu pro jednotlivé kategorie akcí, ke kterým se vztahuje; je odděleno od příjmů pocházejících od třetích osob, veřejných nebo soukromých, i od příjmů pocházejících z ostatních služeb poskytovaných Komisí třetím osobám.
4. Při účasti na řízeních o udělení grantu a zadávacích řízeních v souladu s odstavcem 1 tohoto článku se na SVS nevztahují podmínky stanovené v článku 106, čl. 107 odst. 1 písm. b) a c), článcích 108 a 109 a čl. 131 odst. 4 a 5 o vyloučení a o sankcích v souvislosti se zadáváním veřejných zakázek a udělováním grantů.
Požadavky na hospodářskou a finanční způsobilost se v případě SVS považují za splněné.
SVS je osvobozeno od povinnosti skládat jistotu podle článků 115 a 134.
5. Pravidla pro zadávání veřejných zakázek uvedená v části první hlavě V se nepoužijí na činnost, kterou SVS provádí jménem třetích osob.
6. Odchylně od článku 26 může Komise v rámci hlavy rozpočtu týkající se oblasti politiky „Přímý výzkum“ provádět převody mezi kapitolami do výše 15 % prostředků v rozpočtové položce, ze které se převod provádí.
HLAVA IV
VNĚJŠÍ ČINNOST
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 184
Vnější akce
1. Části první a třetí se použijí na vnější akce financované z rozpočtu, není-li v této hlavě stanoveno jinak.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se činností, které lze financovat v rámci vnějších akcí.
2. Prostředky určené na akce uvedené v odstavci 1 používá Komise:
a)
buď v rámci samostatně poskytovaných podpor; nebo
b)
v partnerství se třetími zeměmi podle čl. 58 odst. 1 písm. c) bodu i) na základě podpisu finanční dohody.
3. Jsou-li vnější akce financovány jak z prostředků zapsaných v rozpočtu, tak z vnějších účelově vázaných příjmů ve smyslu čl. 21 odst. 2 písm. b), prostředky, jež po uplynutí smluvní doby příslušné akce uvedené v čl. 189 odst. 2 nebyly přiděleny na závazky, se na poměrném základě vrátí po odečtení jednorázové částky odpovídající výdajům na audit, hodnocení a nepředvídané události, kterou lze přidělit na závazky později.
4. Ustanovení čl. 90 odst. 4 druhého pododstavce se nevztahuje na akce uvedené v této hlavě.
V případě grantů ve výši přesahující 5 000 000 EUR na vnější akce uskutečňované v rámci přímého řízení nesmějí v průběhu akce zůstat nezúčtovány více než dvě platby předběžného financování.
KAPITOLA 2
Provádění akcí
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 185
Provádění vnějších akcí
Akce uvedené v této hlavě mohou být prováděny přímo Komisí v souladu s čl. 58 odst. 1 písm. a), v rámci sdíleného řízení podle čl. 58 odst. 1 písm. b) nebo nepřímo kterýmkoli subjektem či osobou pověřeným podle čl. 58 odst. 1 písm. c) v souladu s příslušnými ustanoveními článků 58 až 63. Za účelem dosažení společného cíle mohou být prostředky určené na vnější akce spojeny s finančními prostředky, které pocházejí z jiných zdrojů.
Oddíl 2
Rozpočtová podpora a svěřenské fondy sdružující více dárců
Článek 186
Použití rozpočtové podpory
1. Jestliže tak stanoví příslušné základní právní akty, může Komise přijímající třetí zemi poskytnout rozpočtovou podporu, pokud je správa veřejných financí této země dostatečně transparentní, spolehlivá a účinná.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se rozpočtové podpory a povinností příjemců finančních prostředků.
2. V rozhodnutí o financování uvedeném v článku 84 musí být podrobně uvedeny cíle a očekávané výsledky poskytování rozpočtové podpory přijímající třetí zemi. Vyplácení příspěvků Unie musí být založeno na splnění podmínek uvedených v odstavci 1, včetně zdokonalení správy veřejných financí, a na jasných a objektivních ukazatelích dosažených výsledků, které jsou základem hodnocení pokroku v daném odvětví v časovém průběhu.
3. Komise začlení do odpovídající finanční dohody uzavřené podle čl. 184 odst. 2 písm. b) vhodná ustanovení, podle nichž se má přijímající třetí země zavázat, že v případě zjištění závažných nesrovnalostí při výplatě příslušných prostředků Unie, které lze této zemi přičítat, neprodleně vrátí veškeré finanční prostředky na příslušnou akci nebo jejich část.
K vrácení finančních prostředků podle prvního pododstavce se může použít čl. 80 odst. 1 druhý pododstavec.
4. Komise v přijímajících třetích zemích podporuje rozvíjení možností parlamentní kontroly a auditu a zvyšování transparentnosti a přístupu veřejnosti k informacím.
Článek 187
Svěřenské fondy Unie pro vnější akce
1. Pro akce v případě mimořádných událostí, akce po odeznění mimořádných událostí a pro tematicky zaměřené akce může Komise na základě dohod s dalšími dárci zřizovat svěřenské fondy. Cíle svěřenských fondů se stanoví v jejich zřizovacím aktu.
2. Svěřenské fondy Unie se používají v souladu se zásadami řádného finančního řízení, transparentnosti, proporcionality, zákazu diskriminace a rovného zacházení a se zvláštními cíli stanovenými v jednotlivých zřizovacích aktech.
Svěřenské fondy Unie používá přímo Komise podle čl. 58 odst. 1 písm. a), s výjimkou svěřenských fondů Unie pro akce v případě mimořádných událostí a po odeznění těchto událostí, které mohou být používány nepřímo tím, že úkoly spojenými s plněním rozpočtu jsou pověřeny subjekty podle čl. 58 odst. 1 písm. c) bodů i), ii), v) a vi).
3. Svěřenské fondy Unie musí splňovat tyto podmínky:
a)
jsou přínosem pro opatření Unie: svěřenské fondy se na úrovni Unie vytvoří a použijí pouze tehdy, pokud lze jejich cílů zejména z důvodu rozsahu nebo potenciálních účinků lépe dosáhnout na úrovni Unie než na úrovni členských států;
b)
zajišťují jasnou politickou viditelnost Unie, výhody z hlediska řízení, jakož i lepší kontrolu Unie nad riziky a vyplácením příspěvků Unie a dalších dárců. Tyto fondy by neměly být vytvořeny, pokud pouze zdvojují stávající možnosti financování a podobné nástroje, aniž by přinášely další výhody.
4. Pro každý svěřenský fond Unie je ustavena správní rada, které předsedá Komise, ve které jsou zastoupeni dárci a v úloze pozorovatelů členské státy, jež do fondu nepřispěly, a která rozhoduje o využití finančních prostředků.
5. Svěřenské fondy Unie se zřizují na dobu určitou, která je vymezena v jejich zřizovacím aktu. Tato doba může být rozhodnutím Komise na žádost správní rady dotčeného svěřenského fondu prodloužena.
Evropský parlament nebo Rada mohou Komisi požádat, aby do fondu přestala poskytovat prostředky a aby případně přehodnotila zřizovací akt s cílem svěřenský fond zlikvidovat. V tomto případě se veškeré zbývající finanční prostředky na poměrném základě vrátí jako obecný příjem do rozpočtu, členským státům, které do něj přispěly, a ostatním dárcům.
6. Příspěvky Unie a dalších dárců se vkládají na zvláštní bankovní účet. Příspěvky Unie se na tento účet převádějí na základě řádně zdůvodněné žádosti o provedení platby obsahující prognózy čerpání, s přihlédnutím k zůstatku na účtu a k potřebě dalších plateb, která z toho vyplývá. Prognózy čerpání se poskytují ročně, nebo je-li to vhodné, pololetně.
Příspěvky nejsou součástí rozpočtu a spravuje je Komise v rámci odpovědnosti pověřené schvalující osoby.
Účetním svěřenského fondu Unie je účetní Komise. Odpovídá za stanovení účetních postupů a sestavení účtové osnovy, jež jsou společné pro všechny svěřenské fondy Unie.
Interní auditor Komise a Účetní dvůr vykonávají vůči svěřenským fondům stejné pravomoci jako vůči ostatním akcím prováděným Komisí.
Účetní zřizuje i ruší zvláštní bankovní účet svěřenského fondu.
Komise zajistí, aby byly povinnosti účetního a schvalující osoby přísně odděleny.
Prostředky fondu přidělují na závazky a vyplácejí účastníci finančních operací z Komise vymezení v části první hlavě IV kapitole 3.
7. Komise je zmocněna čerpat nejvýše 5 % částky vložené do svěřenského fondu na pokrytí vzniklých nákladů na správu v roce, v němž začaly být přípěvky uvedené v odstavci 6 používány. Po dobu existence svěřenského fondu se tyto poplatky za řízení považují za rovnocenné účelově vázaným příjmům ve smyslu čl. 21 odst. 2 písm. b).
Účetní provádí inkasní příkazy související s akcemi financovanými ze svěřenských fondů. Příjmy plynoucí z úhrady těchto inkasních příkazů se vracejí na zvláštní bankovní účet svěřenského fondu. Rušení inkasních příkazů a upuštění od inkasa se provádí podle pravidel stanovených v článku 80.
8. Komise předkládá návrhy rozhodnutí na zřízení, prodloužení trvání či likvidaci svěřenského fondu Unie věcně příslušnému výboru uvedenému v základním právním aktu, který upravuje příspěvek Unie do svěřenského fondu Unie.
9. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se řízení, výkaznictví a řádné správy svěřenských fondů pro vnější akce.
10. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě každý rok komplexní a podrobnou zprávu o činnostech podporovaných svěřenskými fondy Unie, o jejich využívání a výsledcích i o jejich účtech. Komise přiloží svou zprávu ke shrnutí výročních zpráv uvedenému v čl. 66 odst. 9 třetím pododstavci.
Oddíl 3
Jiné způsoby řízení
Článek 188
Provádění vnějších akcí v rámci nepřímého řízení
1. Provádění akcí řízených nepřímo podle čl. 58 odst. 1 písm. c) podléhá dohledu Komise a delegací Unie podle čl. 56 odst. 2. Dohled je vykonáván buď předchozím schválením, nebo kontrolami ex post, nebo kombinovaným postupem.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se provádění nepřímo řízených vnějších akcí.
Článek 189
Finanční dohody o provádění vnějších akcí
1. Pro prováděné vnější akce se použije jeden nebo více těchto nástrojů:
a)
finanční dohoda mezi Komisí a některým ze subjektů nebo osob uvedených v článku 185;
b)
smlouva nebo grantová dohoda mezi Komisí a fyzickými nebo právnickými osobami odpovědnými za provedení akcí.
Podmínky, za nichž je vnější pomoc poskytována, stanovuje nástroj, kterým se řídí finanční dohody, smlouvy nebo grantové dohody uvedené v prvním pododstavci písm. a) a b).
2. Finanční dohody se subjekty uvedenými v odst. 1 prvním pododstavci písm. a) se uzavírají do 31. prosince roku n + 1, přičemž rokem n je rok, v jehož průběhu byl přijat rozpočtový závazek.
Ve finančních dohodách musí být stanovena lhůta, ve které jsou subjekty uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. a) povinny uzavřít individuální smlouvy a grantové dohody, kterými se provádí daná akce. Tato lhůta činí nejvýše tři roky ode dne uzavření finanční dohody, kromě:
a)
akcí financovaných větším počtem dárců;
b)
individuálních smluv týkajících se auditu a hodnocení;
c)
těchto výjimečných okolností:
i)
dodatků k již uzavřeným smlouvám;
ii)
individuálních smluv uzavíraných po předčasném ukončení platnosti stávající smlouvy;
iii)
změny subjektu pověřeného plněním svěřených úkolů.
3. Odstavec 2 se nevztahuje na víceleté programy, pro jejichž provádění se využívají části závazků, v těchto případech:
a)
v případě nástroje předvstupní pomoci;
b)
v případě nástroje evropské politiky sousedství a partnerství.
V uvedených případech Komise v souladu s odvětvovými pravidly automaticky zruší závazek k těmto prostředkům.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se finančních dohod o provádění vnějších akcí.
KAPITOLA 3
Zadávání veřejných zakázek
Článek 190
Zadávání veřejných zakázek na vnější akce
1. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se zadávání veřejných zakázek na vnější akce.
2. Ustanovení části první hlavy V kapitoly 1, která se týkají obecných ustanovení o zadávání veřejných zakázek, se použijí na veřejné zakázky podle této hlavy s výhradou zvláštních ustanovení o finančních limitech a o postupech zadávání vnějších veřejných zakázek, která mají být obsažena v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle tohoto nařízení. Veřejnými zadavateli pro účely této kapitoly jsou:
a)
Komise jménem a na účet jedné nebo více třetích zemí;
b)
subjekty a osoby uvedené v článku 185 a pověřené příslušnými úkoly při plnění rozpočtu.
3. Zadávací řízení jsou upravena ve finančních dohodách uvedených v článku 189.
4. Tato kapitola se nepoužije na akce prováděné podle odvětvových základních právních aktů, jež se týkají pomoci pro řešení krizí, operací civilní ochrany a operací humanitární pomoci.
Článek 191
Pravidla účasti v zadávacím řízení
1. Zadávacího řízení se mohou za stejných podmínek účastnit všechny osoby spadající do oblasti působnosti Smluv a všechny ostatní fyzické či právnické osoby v souladu se zvláštními ustanoveními základních právních aktů upravujících dotčenou oblast spolupráce.
2. V případech uvedených v čl. 54 odst. 2 může být za výjimečných, příslušnou schvalující osobou řádně odůvodněných okolností rozhodnuto umožnit účast v zadávacím řízení státním příslušníkům jiných třetích zemí, než jsou uvedeny v odstavci 1.
3. Pokud se má použít dohoda o rozšíření trhů se zbožím nebo službami, jejichž stranou je Unie, jsou za podmínek stanovených v uvedené dohodě veřejné zakázky financované z rozpočtu otevřeny i státním příslušníkům jiných třetích zemí, než jsou uvedeny v odstavcích 1 a 2.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla účasti v zadávacím řízení.
KAPITOLA 4
Granty
Článek 192
Financování vnějších akcí v plném rozsahu
Akce může být financována z rozpočtu v plném rozsahu jen tehdy, pokud je to pro její uskutečnění nezbytné.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se financování vnějších akcí v plném rozsahu.
Článek 193
Pravidla použitelná pro granty na vnější akce
Řízení o udělení grantu, která mají použít v rámci nepřímého řízení subjekty uvedené v článku 185, se stanovují v dohodách mezi Komisí a těmito subjekty.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se řízení o udělení grantu, která se použijí v rámci nepřímého řízení.
KAPITOLA 5
Kontrola účtů
Článek 194
Kontrola v oblasti vnějších akcí prováděná Unií
Každá dohoda mezi Komisí a subjektem uvedeným v článku 185 nebo grantová dohoda či rozhodnutí o udělení grantu musí výslovně zmocnit Komisi a Účetní dvůr k provádění kontroly veškerých dokladů i kontroly na místě u všech zhotovitelů, dodavatelů nebo poskytovatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie.
HLAVA V
EVROPSKÉ ÚŘADY
Článek 195
Evropské úřady
1. Za „evropské úřady“ se pro účely této hlavy považují správní struktury vytvořené jedním nebo více orgány k plnění zvláštních průřezových úkolů.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se působnosti evropských úřadů a delegací orgánů v evropských úřadech.
2. Tato hlava, s výjimkou článků 198, 199 a 200, se vztahuje také na činnost Evropského úřadu pro boj proti podvodům.
3. Části první a třetí se použijí na činnost evropských úřadů, není-li v této hlavě stanoveno jinak.
Článek 196
Prostředky evropských úřadů
1. Prostředky jednotlivých evropských úřadů, jejichž celková výše se zapisuje ve zvláštní rozpočtové položce v oddíle rozpočtu „Komise“, se podrobně rozepisují v příloze k uvedenému oddílu.
Příloha má formu výkazu příjmů a výdajů, který je rozdělen stejným způsobem jako oddíly rozpočtu.
Prostředky zapsané v uvedené příloze pokrývají veškeré finanční potřeby jednotlivých evropských úřadů při plnění jejich úkolů jménem orgánů.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se prostředků pro evropské úřady, včetně podmínek, za kterých účetní pověřuje výkonem některých úkolů, a správy pokladny a bankovních účtů.
2. Plány pracovních míst jednotlivých evropských úřadů se připojují k plánu pracovních míst Komise.
3. Ředitelé jednotlivých evropských úřadů rozhodují o převodech v rámci přílohy podle odstavce 1. Komise o těchto převodech uvědomí Evropský parlament a Radu.
4. Účetní závěrky jednotlivých evropských úřadů tvoří nedílnou součást účetní závěrky Unie uvedené v článku 141.
Článek 197
Schvalující osoba v evropských úřadech
V souvislosti s prostředky zapsanými v příloze pro jednotlivé evropské úřady pověří Komise ředitele dotčeného evropského úřadu výkonem pravomocí schvalující osoby v souladu s článkem 65.
Článek 198
Účetnictví interinstitucionálních evropských úřadů
1. Každý interinstitucionální evropský úřad vede analytické účty svých výdajů, které umožňují určit podíl služeb poskytovaných jednotlivým orgánům. Ředitel evropského úřadu stanoví po schválení řídícím výborem kritéria pro tento účetní systém.
2. Poznámky ke konkrétní rozpočtové položce, ve které jsou zapsány celkové prostředky každého interinstitucionálního evropského úřadu, uvádějí odhad nákladů na služby poskytované uvedeným úřadem každému orgánu. Odhad je založen na analytických účtech uvedených v odstavci 1.
3. Každý interinstitucionální evropský úřad oznamuje dotčeným orgánům výsledky analytických účtů.
Článek 199
Pověřování pravomocemi schvalující osoby u interinstitucionálních evropských úřadů
1. Každý orgán může pověřit ředitele interinstitucionálního evropského úřadu plněním úkolů schvalující osoby pro správu prostředků zapsaných ve svém oddíle, přičemž zároveň stanoví meze a podmínky tohoto pověření.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se pověřování ředitele interinstitucionálního evropského úřadu plněním úkolů schvalující osoby.
2. Interní auditor Komise vykonává veškeré funkce uvedené v části první hlavě IV kapitole 9.
Článek 200
Služby poskytované třetím osobám
Pokud evropský úřad poskytuje v rámci své pravomoci za úplatu plnění třetím osobám, vydá jeho ředitel po schválení řídícím výborem zvláštní předpisy o podmínkách, za kterých jsou tato plnění poskytována, a o vedení odpovídajících účtů.
HLAVA VI
SPRÁVNÍ PROSTŘEDKY
Článek 201
Obecná ustanovení
1. Části první a třetí se použijí na správní prostředky, není-li v této hlavě stanoveno jinak.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se rozsahu správních prostředků a záruk za nájem.
Článek 202
Závazky
1. Běžné správní výdaje mohou být každoročně od 15. října předem přidělovány na závazky k tíži prostředků stanovených pro následující rozpočtový rok. Tyto závazky však nesmějí překročit čtvrtinu prostředků schválených Evropským parlamentem a Radou a uvedených v odpovídající rozpočtové položce pro běžný rozpočtový rok. Nesmějí být použity na výdaje nového druhu, které nebyly rámcově schváleny v posledním řádně přijatém rozpočtu.
2. Výdaje, které se podle právních předpisů nebo smluvních ustanovení hradí předem, například nájemné, mohou být hrazeny od 1. prosince k tíži prostředků následujícího rozpočtového roku. V tomto případě neplatí omezení uvedené v odstavci 1.
Článek 203
Zvláštní ustanovení o správních prostředcích
1. Správní prostředky jsou nerozlišené.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se zvláštních správních prostředků, včetně budov a záloh vyplacených zaměstnancům orgánů.
2. Správní výdaje vyplývající ze smluv, které se vztahují na období delší než jeden rozpočtový rok, ať již kvůli místním zvyklostem, nebo protože se jedná o dodávky zařízení, se zapisují k tíži rozpočtu toho rozpočtového roku, ve kterém se uskutečnily.
3. Každý orgán poskytuje každoročně do 1. června Evropskému parlamentu a Radě pracovní dokument o své politice v oblasti nemovitostí, který obsahuje tyto informace:
a)
pro každou budovu výdaje a rozlohu hrazené z prostředků odpovídajících rozpočtových položek;
b)
očekávaný vývoj globálního plánování rozlohy a lokalit v nadcházejících letech a popis projektů v oblasti nemovitostí ve fázi plánování, které již byly stanoveny;
c)
konečné podmínky a náklady a důležité informace o uskutečňování nových projektů v oblasti nemovitostí předložených dříve Evropskému parlamentu a Radě postupem podle odstavců 4 a 5 a neuvedených v pracovních dokumentech z předchozího roku.
4. U všech projektů v oblasti nemovitostí, které zřejmě budou mít významný finanční dopad na rozpočet, informuje orgán Evropský parlament a Radu co nejdříve o požadované rozloze nemovitosti a o předběžném plánování, a to před případným průzkumem místního trhu v případě smluv v oblasti nemovitostí nebo před vydáním výzvy k podání nabídky v případě stavebních prací.
5. U všech projektů v oblasti nemovitostí, které zřejmě budou mít významný finanční dopad na rozpočet, předloží orgán projekt v oblasti nemovitostí, včetně podrobného odhadu nákladů a jeho financování, a také seznam návrhů smluv, které mají být použity, a před uzavřením smluv požádá Evropský parlament a Radu o jejich schválení. Na žádost orgánu se s předloženými dokumenty vztahujícími se k projektu v oblasti nemovitostí zachází důvěrně.
S výjimkou mimořádných nepředvídatelných okolností projedná Rada a Evropský parlament projekt v oblasti nemovitostí do čtyř týdnů ode dne, kdy jej oba orgány obdržely.
Projekt v oblasti nemovitostí se považuje za schválený, pokud během tohoto čtyřtýdenního období Evropský parlament ani Rada nepřijme rozhodnutí v neprospěch návrhu.
Jestliže Evropský parlament nebo Rada v průběhu tohoto čtyřtýdenního období vznesou opodstatněné námitky, prodlouží se toto období o dva týdny.
Přijme-li Evropský parlament nebo Rada rozhodnutí v neprospěch projektu v oblasti nemovitostí, dotčený orgán svůj návrh vezme zpět a může předložit návrh nový.
6. V případě mimořádných nepředvídatelných okolností mohou být informace stanovené v odstavci 4 předloženy společně s projektem v oblasti nemovitostí. Evropský parlament a Rada projednají projekt v oblasti nemovitostí do dvou týdnů ode dne, kdy jej oba orgány obdržely. Projekt v oblasti nemovitostí se považuje za schválený, pokud během tohoto dvoutýdenního období Evropský parlament ani Rada nepřijme rozhodnutí v neprospěch návrhu.
7. U následujících projektů v oblasti nemovitostí se má za to, že mohou mít značný finanční dopad na rozpočet:
i)
koupě pozemku;
ii)
koupě, prodej, přestavba, výstavba budov nebo jakýkoli projekt spojující tyto prvky, které mají proběhnout ve stejném období, jehož výše přesahuje 3 000 000 EUR;
iii)
veškeré nové smlouvy týkající se nemovitostí (včetně smluv o užívání a dlouhodobých nájemních smluv a obnovení stávajících smluv za méně výhodných podmínek), na něž se nevztahuje bod ii), s ročními výdaji ve výši alespoň 750 000 EUR;
iv)
prodloužení platnosti nebo obnova stávajících smluv týkajících se nemovitostí (včetně smluv o užívání a dlouhodobých nájemních smluv) za stejných nebo méně výhodných podmínek, s ročními výdaji ve výši alespoň 3 000 000 EUR.
Tento odstavec se vztahuje rovněž na ty projekty v oblasti nemovitostí, které mají interinstitucionální povahu, a na delegace Unie.
8. Aniž je dotčen článek 17, lze plán koupě budovy financovat na základě půjčky, kterou předem schválí Evropský parlament a Rada.
Smlouvy o půjčce se uzavírají a půjčky se splácejí v souladu se zásadou řádného finančního řízení a s řádným ohledem na nejlepší finanční zájem Unie.
Pokud orgán navrhuje, aby se koupě financovala půjčkou, uvede ve finančním plánu, který má být předložen spolu se žádostí o předchozí schválení dotčeným orgánem, zejména maximální míru financování, dobu financování, druh financování, podmínky financování a úsporu ve srovnání s jinými druhy smluvních ujednání.
Evropský parlament a Rada projednají žádost o předchozí schválení koupě do čtyř týdnů ode dne, kdy ji oba orgány obdržely. Koupě na základě půjčky se považuje za zamítnutou, pokud ji Evropský parlament a Rada v uvedené lhůtě výslovně neschválí.
HLAVA VII
ODBORNÍCI
Článek 204
Placení externí odborníci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se placených externích odborníků, včetně zvláštního postupu pro výběr fyzických osob jako placených externích odborníků, aby orgánům poskytovali pomoc při hodnocení žádostí o grant, projektů a nabídek a v konkrétních případech stanoviska či rady.
Tito odborníci jsou odměňováni předem oznámenou a stanovenou pevnou částkou a vybíráni na základě svých odborných schopností. Jejich výběr probíhá na základě kritérií dodržujících zásady zákazu diskriminace, rovného zacházení a neexistence střetu zájmů.
ČÁST TŘETÍ
ZÁVĚREČNÁ A PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 205
Přechodná ustanovení
1. Pokud jde o fondy uvedené v čl. 175 odst. 1, u kterých jsou základní právní akty zrušeny před 1. lednem 2013, mohou být prostředky přidělené na závazek zrušené podle článku 178 znovu dány k dispozici v případě zjevného omylu přičitatelného pouze Komisi nebo v případě mimořádných nepředvídatelných okolností se závažnými následky pro provádění operací podporovaných těmito fondy.
2. Komise může převádět z jedné hlavy rozpočtu do druhé prostředky na provozní výdaje uvedené v nařízeních (ES) č. 1260/1999, (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 1080/2006, (ES) č. 1081/2006, (ES) č. 1083/2006, (ES) č. 1084/2006 a (ES) č. 1198/2006, u kterých je stále třeba provést platby Unie k finančnímu vyrovnání nesplněných závazků Unie do ukončení dotyčné pomoci, pokud jsou dotčené prostředky použity pro stejný účel nebo souvisejí s iniciativami Unie nebo s opatřeními v oblasti technické pomoci a inovací a jsou převedeny na opatření stejné povahy.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se přechodných ustanovení.
Článek 206
Žádosti Evropského parlamentu a Rady o informace
Evropský parlament a Rada jsou oprávněny získávat jakékoli informace nebo vysvětlení týkající se rozpočtových záležitostí spadajících do jejich působnosti.
Článek 207
Finanční limity a částky
Aniž je dotčen článek 118, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210, kterými stanoví veškeré finanční limity a částky stanovené v tomto nařízení.
Článek 208
Rámcové finanční nařízení pro subjekty zřízené Smlouvou o fungování EU a Smlouvou o Euratomu
1. Komisi je svěřena pravomoc přijímat prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210 rámcové finanční nařízení pro subjekty zřízené na základě Smlouvy o fungování EU a Smlouvy o Euratomu, které mají právní subjektivitu a dostávají příspěvky z rozpočtu.
Uvedené rámcové finanční nařízení je založeno na zásadách a pravidlech stanovených v tomto nařízení.
Finanční pravidla těchto subjektů smějí odchýlit od rámcového finančního nařízení pouze tehdy, je-li to nezbytné pro jejich zvláštní potřeby, a s předchozím souhlasem Komise.
2. Evropský parlament uděluje subjektům uvedeným v odstavci 1 na doporučení Rady absolutorium za plnění rozpočtů. Subjekty uvedené v odstavci 1 plně spolupracují s orgány zapojenými do postupů udělování absolutoria a v případě potřeby poskytnou veškeré další nezbytné informace, mimo jiné i prostřednictvím účasti na schůzích příslušných subjektů.
3. Interní auditor Komise vykonává vůči subjektům uvedeným v odstavci 1 stejné pravomoci jako vůči Komisi.
4. Nezávislý externí auditor ověří, zda jsou v roční účetní závěrce každého ze subjektů uvedených v odstavci 1 řádně zaznamenány jeho příjmy, výdaje a finanční situace před konsolidací v rámci konečné účetní závěrky Komise. Není-li v základním právním aktu uvedeném v odstavci 1 stanoveno jinak, vypracuje Účetní dvůr v případě každého subjektu zvláštní výroční zprávu v souladu s požadavky čl. 287 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. Při vypracovávání této zprávy Účetní dvůr vezme v úvahu auditní činnost nezávislého externího auditora a opatření přijatá na základě jeho zjištění.
Článek 209
Vzorové finanční nařízení pro subjekty partnerství veřejného a soukromého sektoru
Subjekty s právní subjektivitou, jež jsou zřízeny základním právním aktem a jsou pověřeny realizací partnerství soukromého a veřejného sektoru, přijmou finanční pravidla své činnosti.
Tato pravidla zahrnují soubor zásad nezbytných pro zajištění řádného finančního řízení při správě finančních prostředků Unie.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci v souladu s článkem 210 vzorové finanční nařízení, které stanoví zásady nezbytné pro zajištění řádného finančního řízení finančních prostředků Unie a které bude založeno na článku 60.
Finanční pravidla těchto subjektů se smějí odchýlit od vzorového finančního nařízení pouze tehdy, je-li to nezbytné z hlediska jejich zvláštních potřeb a s předchozím souhlasem Komise.
Článek 210
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článcích 8, 11, 13, 19, 21, 22, 23, 25, 26, 29, 30, 31, 34, 35, 38, 41, 44, 49, 53, 54, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 68, 69, 70, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 92, 93, 98, 99, 100, 101, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 137, 138, 139, 140, 142, 144, 181, 183, 184, 186, 187, 188, 189, 190, 191, 192, 193, 195, 196, 199, 201, 203, 204, 205, 207, 208 a 209 je svěřena Komisi do konce prvního víceletého finančního rámce na období po roce 2013 uvedeného v článku 312 Smlouvy o fungování EU. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci nejpozději dva roky před koncem prvního víceletého finančního rámce. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o období odpovídající následujícím víceletým finančním rámcům, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem platnosti odpovídajícího víceletého finančního rámce.
3. Pravomoc přijímat akty a přenesené pravomoci uvedená v článcích 8, 11, 13, 19, 21, 22, 23, 25, 26, 29, 30, 31, 34, 35, 38, 41, 44, 49, 53, 54, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 68, 69, 70, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 92, 93, 98, 99, 100, 101, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 137, 138, 139, 140, 142, 144, 181, 183, 184, 186, 187, 188, 189, 190, 191, 192, 193, 195, 196, 199, 201, 203, 204, 205, 207, 208 a 209 mohou Evropský parlament nebo Rada kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení pravomoci se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí o zrušení pravomoci nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článků 8, 11, 13, 19, 21, 22, 23, 25, 26, 29, 30, 31, 34, 35, 38, 41, 44, 49, 53, 54, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 68, 69, 70, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 92, 93, 98, 99, 100, 101, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 137, 138, 139, 140, 142, 144, 181, 183, 184, 186, 187, 188, 189, 190, 191, 192, 193, 195, 196, 199, 201, 203, 204, 205, 207, 208 a 209 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 211
Přezkum
Toto nařízení bude přezkoumáno pokaždé, kdy se to ukáže nezbytné, a v každém případě nejpozději dva roky před koncem prvního víceletého finančního rámce pro období po roce 2013.
Tento přezkum se bude mimo jiné týkat uplatňování části první hlavy VIII.
Článek 212
Zrušení
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2013 s výjimkou:
a)
článků 53 až 57, které se i nadále použijí na všechny závazky přijaté do 31. prosince 2013;
b)
čl. 166 odst. 3 druhého pododstavce písm. a), který se i nadále použije na všechny závazky přijaté do 31. prosince 2012;
c)
čl. 166 odst. 3 druhého pododstavce písm. b), který se i nadále použije na všechny závazky přijaté mezi 1. lednem 2013 a 31. prosincem 2013.
Část první hlava VI nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 se i nadále použije na grantové dohody podepsané a rozhodnutí o udělení grantu oznámená do 31. prosince 2013 v rámci souhrnných závazků rozpočtu na rok 2012 nebo dřívější roky, pokud tak rozhodne příslušná schvalující osoba s náležitým ohledem na zásady rovného zacházení a transparentnosti.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou v příloze.
Článek 213
Přezkum týkající se ESVČ
Ustanovení čl. 68 odst. 1 třetího pododstavce a čl. 98 odst. 2 druhého pododstavce budou v roce 2013 přezkoumána s náležitým ohledem na zvláštní povahu ESVČ, a zejména delegací Unie, a případně s ohledem na náležitou kapacitu ESVČ v oblasti finančního řízení.
Článek 214
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2013 s výjimkou:
a)
článků 58 až 63, které se použijí výhradně na závazky přijaté od 1. ledna 2014;
b)
čl. 50 odst. 1 druhého pododstavce písm. c) a článků 82, 139 a 140, které se použijí ode dne 1. ledna 2014;
c)
článků 177, 179 a 210, které se použijí ode dne 27. října 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech.
Ve Štrasburku dne 25. října 2012.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU, EURATOM) N:o 966/2012,
annettu 25 päivänä lokakuuta 2012,
unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta
SISÄLLYSLUETTELO
ENSIMMÄINEN OSA
YHTEISET SÄÄNNÖKSET
I OSASTO
SISÄLTÖ, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Sisältö
2 artikla
Määritelmät
3 artikla
Tämän asetuksen noudattaminen johdetussa oikeudessa
4 artikla
Määräajat, päivämäärät ja määräpäivät
5 artikla
Henkilötietojen suoja
II OSASTO
BUDJETTIPERIAATTEET
6 artikla
Budjettiperiaatteiden noudattaminen
1 luku
Yhtenäisyyden ja talousarvion totuudenmukaisuuden periaatteet
7 artikla
Talousarvion soveltamisala
8 artikla
Yhtenäisyyden ja talousarvion totuudenmukaisuuden periaatteisiin sovellettavat erityiset säännöt
2 luku
Vuotuisperiaate
9 artikla
Määritelmä
10 artikla
Määrärahalajit
11 artikla
Tuloja ja määrärahoja koskeva kirjanpito
12 artikla
Määrärahojen sitominen
13 artikla
Määrärahojen peruuttaminen ja siirtäminen varainhoitovuodelta toiselle
14 artikla
Säännöt käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen siirtämisestä varainhoitovuodelta toiselle
15 artikla
Määrärahojen vapautuminen
16 artikla
Säännöt, joita sovelletaan, jos talousarvio hyväksytään myöhässä
3 luku
Tasapainoperiaate
17 artikla
Määritelmä ja soveltamisala
18 artikla
Varainhoitovuoden yli- tai alijäämä
4 luku
Laskentayksikön periaate
19 artikla
Euron käyttö
5 luku
Yleiskatteisuusperiaate
20 artikla
Määritelmä ja soveltamisala
21 artikla
Käyttötarkoitukseensa sidotut tulot
22 artikla
Lahjoitukset
23 artikla
Vähennyksiä ja valuuttakurssimukautuksia koskevat säännöt
6 luku
Erittelyperiaate
24 artikla
Yleiset säännökset
25 artikla
Muiden toimielinten kuin komission määrärahasiirrot
26 artikla
Komission määrärahasiirrot
27 artikla
Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitettavat toimielinten määrärahojen siirtoa koskevat esitykset
28 artikla
Määrärahasiirtoja koskevat erityissäännöt
29 artikla
Määrärahasiirrot, joihin sovelletaan erityissäännöksiä
7 luku
Moitteettoman varainhoidon periaate
30 artikla
Taloudellisuuden, tehokkuuden ja vaikuttavuuden periaatteet
313 artikla
Pakollinen rahoitusselvitys
32 artikla
Talousarvion toteuttamisen sisäinen valvonta
33 artikla
Kustannustehokkaat valvontajärjestelmät
8 luku
Avoimuusperiaate
34 artikla
Tilinpäätösten, talousarvioiden ja selvitysten julkaiseminen
35 artikla
Varojen saajia koskevien ja muiden tietojen julkaiseminen
III OSASTO
TALOUSARVION LAATIMINEN JA RAKENNE
1 luku
Talousarvion laatiminen
36 artikla
Ennakkoarviot tuloista ja menoista
37 artikla
208 artiklassa tarkoitettujen elinten talousarvioita koskevat ennakkoarviot
38 artikla
Talousarvioesitys
39 artikla
Talousarvioesitystä muuttava oikaisukirjelmä
40 artikla
Talousarvion hyväksymisestä johtuvat jäsenvaltioiden velvoitteet
41 artikla
Lisätalousarvioesitykset
42 artikla
Ennakkoarvioiden ja talousarvioesitysten toimittamisen aikaistaminen
2 luku
Talousarvion rakenne ja esitystapa
43 artikla
Talousarvion rakenne
44 artikla
Budjettinimikkeistö
45 artikla
Negatiivisia tuloja koskeva kielto
46 artikla
Alustavat määrärahat
47 artikla
Negatiivinen varaus
48 artikla
Hätäapuvaraus
49 artikla
Talousarvion esitystapa
50 artikla
Henkilöstötaulukkoa koskevat säännöt
3 luku
Talousarviota koskeva kurinalaisuus
51 artikla
Yhdenmukaisuus monivuotisen rahoituskehyksen kanssa
52 artikla
Unionin säädösten yhdenmukaisuus talousarvion kanssa
IV OSASTO
TALOUSARVION TOTEUTTAMINEN
1 luku
Yleiset säännökset
53 artikla
Talousarvion toteuttaminen moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti
54 artikla
Perussäädös ja poikkeukset
55 artikla
Talousarvion toteuttaminen muissa toimielimissä kuin komissiossa
56 artikla
Talousarvion toteuttamisvaltuuksien siirtäminen
57 artikla
Eturistiriidat
2 luku
Toteuttamistavat
58 artikla
Talousarvion toteuttamistavat
59 artikla
Hallinnointi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa
60 artikla
Välillinen hallinnointi
61 artikla
Etukäteisarvioinnit ja valtuutussopimukset
62 artikla
Toimeenpanovirastot
63 artikla
Toimivaltuuksien siirtämiseen sovellettavat rajoitukset
3 luku
Taloushallinnon toimijat
1 jakso
Tehtävien eriyttämisen periaate
64 artikla
Tehtävien eriyttäminen
2 jakso
Tulojen ja menojen hyväksyjä
65 artikla
Tulojen ja menojen hyväksyjä
66 artikla
Tulojen ja menojen hyväksyjän valtuudet ja tehtävät
67 artikla
Unionin edustustojen päälliköiden toimivaltuudet ja tehtävät
3 jakso
Tilinpitäjä
68 artikla
Tilinpitäjän toimivaltuudet ja tehtävät
69 artikla
Valtuudet, jotka tilinpitäjä voi siirtää
4 jakso
Ennakoiden hoitaja
70 artikla
Ennakkotilit
4 luku
Taloushallinnon toimijoiden vastuu
1 jakso
Yleiset säännöt
71 artikla
Taloushallinnon toimijoiden valtuutusten peruuttaminen tai keskeyttäminen
72 artikla
Tulojen ja menojen hyväksyjän vastuu laittomasta toiminnasta, petoksesta tai lahjonnasta
2 jakso
Toimivaltaisiin tulojen ja menojen hyväksyjiin sovellettavat säännöt
73 artikla
Tulojen ja menojen hyväksyjiin sovellettavat säännöt
3 jakso
Tilinpitäjiin ja ennakoiden hoitajiin sovellettavat säännöt
74 artikla
Tilinpitäjiin sovellettavat säännöt
75 artikla
Ennakoiden hoitajiin sovellettavat säännöt
5 luku
Tulotapahtumat
1 jakso
Omien varojen käyttöön asettaminen
76 artikla
Omat varat
2 jakso
Saamisennuste
77 artikla
Saamisennuste
3 jakso
Saamisen vahvistaminen
78 artikla
Saamisen vahvistaminen
4 jakso
Perinnän hyväksyminen
79 artikla
Perinnän hyväksyminen
5 jakso
Perintä
80 artikla
Perintää koskevat säännöt
81 artikla
Vanhentumisaika
82 artikla
Unionin saamisten kohtelu jäsenvaltioissa
83 artikla
Komission määräämät sakot ja seuraamusmaksut sekä niistä kertyneet korot
6 luku
Menotapahtumat
84 artikla
Rahoituspäätökset
1 jakso
Menoihin sitoutuminen
85 artikla
Sitoumukset
86 artikla
Sitoumuksia koskevat säännöt
87 artikla
Sitoumuksiin sovellettavat tarkastukset
2 jakso
Menojen vahvistaminen
88 artikla
Menojen vahvistaminen
3 jakso
Menojen hyväksyminen
89 artikla
Menojen hyväksyminen
4 jakso
Menojen maksaminen
90 artikla
Maksutyypit
91 artikla
Maksaminen käytettävissä olevien varojen rajoissa
5 jakso
Menotapahtumia koskevat määräajat
92 artikla
Määräajat
7 luku
Tietojenkäsittelyjärjestelmät ja sähköinen hallinto
93 artikla
Tapahtumien sähköinen hallinnointi
94 artikla
Asiakirjojen siirtäminen
95 artikla
Sähköinen hallinto
8 luku
Hallintoperiaatteet
96 artikla
Hyvä hallinto
97 artikla
Muutoksenhakukeinoista ilmoittaminen
9 luku
Sisäinen tarkastaja
98 artikla
Sisäisen tarkastajan nimeäminen
99 artikla
Sisäisen tarkastajan valtuudet ja tehtävät
100 artikla
Sisäisen tarkastajan riippumattomuus
V OSASTO
JULKISET HANKINNAT
1 luku
Yleiset säännökset
1 jakso
Soveltamisala ja tarjouskilpailujen ratkaisuperiaatteet
101 artikla
Julkisten hankintojen määritelmä
102 artikla
Julkisiin hankintoihin sovellettavat periaatteet
2 jakso
Julkaiseminen
103 artikla
Julkisia hankintoja koskevien ilmoitusten julkaiseminen
3 jakso
Hankintamenettelyt
104 artikla
Hankintamenettelyt
105 artikla
Tarjouspyyntöasiakirjojen sisältö
106 artikla
Perusteet toimijan sulkemiseksi hankintamenettelyjen ulkopuolelle
107 artikla
Perusteet toimijan sulkemiseksi hankintamenettelyn ulkopuolelle
108 artikla
Poissulkemisia koskeva keskustietokanta
109 artikla
Hallinnolliset ja taloudelliset seuraamukset
110 artikla
Tarjouskilpailun ratkaisuperusteet
111 artikla
Tarjousten jättäminen
112 artikla
Tasapuolisen kohtelun ja avoimuuden periaatteet
113 artikla
Tarjouskilpailun ratkaisu
114 artikla
Hankintamenettelyn peruuttaminen
4 jakso
Vakuudet ja korjaavat toimet
115 artikla
Vakuudet
116 artikla
Virheet, sääntöjenvastaisuudet tai petokset menettelyn aikana
2 luku
Toimielinten omaan lukuunsa tekemiin hankintoihin sovellettavat säännökset
117 artikla
Hankintaviranomainen
118 artikla
Sovellettavat kynnysarvot
119 artikla
Tarjouskilpailuun osallistumista koskevat säännöt
120 artikla
Maailman kauppajärjestön hankintasäännöt
VI OSASTO
AVUSTUKSET
1 luku
Avustusten soveltamisala ja muoto
121 artikla
Avustusten soveltamisala
122 artikla
Edunsaajat
123 artikla
Avustusmuodot
124 artikla
Kertakorvaukset, yksikkökustannukset ja kiinteän prosenttimäärän mukainen rahoitus
2 luku
Periaatteet
125 artikla
Avustuksiin sovellettavat yleiset periaatteet
126 artikla
Avustuskelpoiset kustannukset
127 artikla
Yhteisrahoitus luontoissuorituksena
128 artikla
Avoimuus
129 artikla
Päällekkäisten avustusten kiellon periaate
130 artikla
Taannehtivuuskiellon periaate
3 luku
Myöntämismenettely
131 artikla
Avustushakemukset
132 artikla
Valinta- ja avustuksenmyöntämisperusteet
133 artikla
Arviointimenettely
4 luku
Maksaminen ja valvonta
134 artikla
Ennakkomaksutakuu
135 artikla
Avustusten maksaminen ja tarkastukset
136 artikla
Asiakirjojen säilyttämisen määräajat
5 luku
Täytäntöönpano
137 artikla
Toteuttamiseen liittyvät hankintasopimukset ja tuki kolmansille osapuolille
VII OSASTO
PALKINNOT
138 artikla
Yleiset säännöt
VIII OSASTO
RAHOITUSVÄLINEET
139 artikla
Soveltamisala
140 artikla
Rahoitusvälineisiin sovellettavat periaatteet ja edellytykset
IX OSASTO
TILINPÄÄTÖS JA KIRJANPITO
1 luku
Tilinpäätös
141 artikla
Tilinpäätöksen rakenne
142 artikla
Selvitys varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallinnosta
143 artikla
Tilinpäätökseen sovellettavat säännöt
144 artikla
Kirjanpitoperiaatteet
145 artikla
Tilinpäätöslaskelmat
146 artikla
Talousarvion toteuttamista koskeva selvitys
147 artikla
Alustava tilinpäätös
148 artikla
Lopullisen konsolidoidun tilinpäätöksen hyväksyminen
2 luku
Talousarvion toteuttamisesta toimitettavat tiedot
149 artikla
Kertomus talousarviosta myönnetyistä takuista ja niihin liittyvistä riskeistä
150 artikla
Talousarvion toteuttamista koskevat tiedot
3 luku
Kirjanpito
1 jakso
Yhteiset säännökset
151 artikla
Kirjanpitojärjestelmä
152 artikla
Toimielinten kirjanpitojärjestelmään sovellettavat yhteiset vaatimukset
2 jakso
Liikekirjanpito
153 artikla
Liikekirjanpito
154 artikla
Liikekirjanpidon kirjaukset
155 artikla
Kirjanpidon oikaisut
3 jakso
Talousarviokirjanpito
156 artikla
Talousarviokirjanpito
4 luku
Omaisuusluettelo
157 artikla
Omaisuusluettelo
X OSASTO
ULKOINEN TARKASTUS JA VASTUUVAPAUS
1 luku
Ulkoinen tarkastus
158 artikla
Tilintarkastustuomioistuimen toimittama ulkoinen tarkastus
159 artikla
Tarkastusta koskevat säännöt ja tarkastusmenettely
160 artikla
Arvopaperien ja varojen tarkastukset
161 artikla
Tilintarkastustuomioistuimen oikeus saada tietoja
162 artikla
Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus
163 artikla
Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset
2 luku
Vastuuvapaus
164 artikla
Vastuuvapausmenettelyn aikataulu
165 artikla
Vastuuvapausmenettely
166 artikla
Jatkotoimenpiteet
167 artikla
Ulkosuhdehallintoa koskevat erityissäännökset
TOINEN OSA
ERITYISSÄÄNNÖKSET
I OSASTO
EUROOPAN MAATALOUDEN TUKIRAHASTO
168 artikla
Euroopan maatalouden tukirahastoon sovellettavat erityissäännökset
169 artikla
Maataloustukirahaston määrärahoja koskevat sitoumukset
170 artikla
Maataloustukirahaston määrärahoja koskevat alustavat kokonaissitoumukset
171 artikla
Maataloustukirahaston talousarviositoumusten aikataulu
172 artikla
Maataloustukirahaston menoja koskeva kirjanpito
173 artikla
Maataloustukirahaston määrärahasiirrot
174 artikla
Maataloustukirahaston käyttötarkoitukseensa sidotut tulot
II OSASTO
RAKENNERAHASTOT, KOHEESIORAHASTO, EUROOPAN KALATALOUSRAHASTO, EUROOPAN MAASEUDUN KEHITTÄMISEN MAATALOUSRAHASTO SEKÄ YHTEISTYÖSSÄ HALLINNOIDUT VAPAUS-, TURVALLISUUS- JA OIKEUSASIOIDEN PIIRIIN KUULUVAT RAHASTOT
175 artikla
Erityissäännökset
176 artikla
Maksusitoumusmäärärahojen jaon noudattaminen
177 artikla
Rahoitusosuuksien, välimaksujen ja palautusten maksaminen
178 artikla
Määrärahojen vapautuminen
179 artikla
Määrärahojen siirto
180 artikla
Hallinnointi, valintamenettelyt ja tilintarkastus
III OSASTO
TUTKIMUS
181 artikla
Tutkimusmäärärahat
182 artikla
Tutkimusrahoitusta koskevat maksusitoumukset
183 artikla
Yhteinen tutkimuskeskus
IV OSASTO
ULKOISET TOIMET
1 luku
Yleiset säännökset
184 artikla
Ulkoiset toimet
2 luku
Toimien toteuttaminen
1 jakso
Yleiset säännökset
185 artikla
Ulkoisten toimien toteuttaminen
2 jakso
Budjettituki ja monenväliset rahastot
186 artikla
Budjettituen käyttö
187 artikla
Ulkoisia toimia koskevat unionin erityisrahastot
3 jakso
Muut hallinnointimenettelyt
188 artikla
Ulkoisten toimien toteuttaminen välillisen hallinnoinnin kautta
189 artikla
Ulkoisten toimien toteuttamista koskevat rahoitussopimukset
3 luku
Julkiset hankinnat
190 artikla
Ulkoisiin toimiin liittyvät hankinnat
191 artikla
Säännöt tarjouskilpailuihin osallistumisesta
4 luku
Avustukset
192 artikla
Ulkoisen toimen täysimääräinen rahoittaminen
193 artikla
Ulkoisiin toimiin liittyviin avustuksiin sovellettavat säännöt
5 luku
Tilintarkastus
194 artikla
Unionin toimittama ulkoisten toimien tilintarkastus
V OSASTO
UNIONIN VIRASTOT
195 artikla
Unionin virastot
196 artikla
Unionin virastojen määrärahat
197 artikla
Unionin virastojen tulojen ja menojen hyväksyjä
198 artikla
Toimielinten yhteisten unionin virastojen tilinpäätökset
199 artikla
Toimivaltuuksien siirtäminen toimielinten yhteisille unionin virastoille
200 artikla
Kolmansille tarjotut palvelut
VI OSASTO
HALLINTOMÄÄRÄRAHAT
201 artikla
Yleiset säännökset
202 artikla
Sitoumukset
203 artikla
Hallintomäärärahoja koskevat erityissäännökset
VII OSASTO
ASIANTUNTIJAT
204 artikla
Palkatut ulkopuoliset asiantuntijat
KOLMAS OSA
LOPPU- JA SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
205 artikla
Siirtymäsäännökset
206 artikla
Euroopan parlamentin ja neuvoston esittämät tietopyynnöt
207 artikla
Kynnysarvot ja määrät
208 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
209 artikla
Varainhoidon puiteasetus SEUT-sopimuksen ja Euratomin perustamissopimuksen mukaisesti perustettuja elimiä varten
210 artikla
Julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuteen perustuvien elinten varainhoidon malliasetus
211 artikla
Uudelleentarkastelu
212 artikla
Kumoaminen
213 artikla
Ulkosuhdehallintoa koskeva uudelleentarkastelu
214 artikla
Voimaantulo
LIITE
VASTAAVUUSTAULUKKO
Yhteinen lausuma monivuotiseen rahoituskehykseen liittyvistä asioista
Yhteinen lausuma 203 artiklassa tarkoitetuista kiinteistömenoista
Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission yhteinen lausuma 203 artiklan 3 kohdan osalta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 322 artiklan yhdessä Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 106 a artiklan kanssa,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon (1),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annettua neuvoston asetusta (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (3) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin. Koska siihen tehdään uusia muutoksia, joihin kuuluvat myös Lissabonin sopimuksen voimaantulon huomioon ottamiseksi tehtävät muutokset, asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 olisi selkeyden vuoksi kumottava ja korvattava tällä asetuksella.
(2)
Asetuksessa (EY, Euratom) N:o 1605/2002 säädetään kaikkiin säädöksiin sovellettavista ja kaikkia toimielimiä sitovista budjettiperiaatteista ja varainhoitosäännöistä, jotka koskevat unionin yleisen talousarvion, jäljempänä ‧talousarvio‧, laatimista ja toteuttamista ja joilla varmistetaan moitteeton ja tehokas varainhoito ja unionin taloudellisten etujen valvonta ja suojelu sekä lisätään avoimuutta. Mainitussa asetuksessa säädetyt perusperiaatteet ja asetuksen tarkoitus ja rakenne sekä talousarvio- ja varainhallintoon sovellettavat perussäännöt olisi säilytettävä. Poikkeuksia näistä perusperiaatteista olisi arvioitava uudelleen ja yksinkertaistettava mahdollisimman paljon siten, että samalla otetaan huomioon niiden tarpeellisuus, niiden talousarviolle tuottama lisäarvo sekä sidosryhmille niistä aiheutuvat rasitteet. On tarpeen säilyttää ja nostaa entistä tärkeämpään asemaan varainhoitosääntöjen tärkeimmät osatekijät, joihin kuuluvat taloushallinnon toimijoiden tehtävät, tarkastusten ottaminen osaksi toiminnasta vastaavia yksiköitä, sisäiset tarkastajat, toimintoperusteinen budjetointi, kirjanpitoperiaatteiden ja -sääntöjen uudistaminen sekä avustuksia koskevat perusperiaatteet.
(3)
Euroopan keskuspankki (EKP) olisi jätettävä tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle erityisluonteensa ja -tehtäviensä ja etenkin varainhoitoaan koskevan riippumattomuutensa vuoksi, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.
(4)
Tähän asetukseen olisi käytännön kokemusten perusteella otettava sääntöjä, jotka vastaavat talousarvion toteuttamiseen liittyviä uusia vaatimuksia, kuten yhteisrahoitus muiden rahoittajien kanssa, joilla tehostetaan ulkoista apua, helpotetaan erityisten rahoitusvälineiden, myös Euroopan investointipankin (EIP) kanssa tehtyihin sopimuksiin perustuvien rahoitusvälineiden, käyttöä ja helpotetaan talousarvion toteuttamista julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksiin perustuen.
(5)
Asetuksessa (EY, Euratom) N:o 1605/2002 määritettiin ainoastaan yleiset budjettiperiaatteet ja varainhoitosäännöt yhdenmukaisesti perussopimusten kanssa, kun taas soveltamissäännöistä säädettiin neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23 päivänä joulukuuta 2002 annetussa komission asetuksessa (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (4), jotta eri säännöt voidaan asettaa paremmin keskinäiseen arvojärjestykseen ja siten parantaa asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 selkeyttä. SEUT-sopimuksen 290 artiklan mukaisesti lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävässä säädöksessä komissiolle voidaan siirtää valta antaa muita kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäviä säädöksiä, joilla ainoastaan täydennetään tai muutetaan kyseisen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyn säädöksen tiettyjä, muita kuin sen keskeisiä osia. Eräät asetukseen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 sisältyvät säännökset olisi tämän vuoksi otettava tähän asetukseen.
(6)
Poliisiyhteistyöstä ja rikosasioissa tehtävästä oikeudellisesta yhteistyöstä on tullut kiinteä osa unionin muuta politiikkaa ja sen sisäisiä toimia. Tähän politiikanalaan sovellettavat erilliset varainhoitosäännökset eivät siten enää ole perusteltuja, eikä niitä sen vuoksi olisi otettava tähän asetukseen.
(7)
Avoimuuden varmistamiseksi talousarvioon olisi otettava unionin lainanotto- ja lainanantotoimenpiteisiin liittyvät takuut, myös ne, jotka liittyvät Euroopan rahoituksenvakautusmekanismiin ja maksutasejärjestelyyn.
(8)
Ennakkomaksuista kertyneitä korkoja koskevia nykyisiä sääntöjä olisi yksinkertaistettava, koska ne aiheuttavat liikaa hallinnollista rasitetta sekä varojen saajille että komission yksiköille ja saavat aikaan väärinkäsityksiä komission yksiköiden ja varojen saajien välillä. Jotta säännöksiä voitaisiin yksinkertaistaa etenkin varojen saajien näkökulmasta, velvollisuus ennakkomaksuihin perustuvien korkojen kerryttämiseen ja näiden korkojen perimiseen olisi moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti poistettava. Olisi kuitenkin oltava mahdollista sisällyttää tällainen velvollisuus valtuutussopimukseen, jotta ohjelmien ennakkomaksuista kertyneet korot voitaisiin käyttää uudelleen, tällaiset korot voitaisiin vähentää maksupyynnöistä tai ne voitaisiin periä.
(9)
Säännöissä, joita sovelletaan käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen siirtämiseen varainhoitovuodelta toiselle, olisi erotettava toisistaan ulkoiset ja sisäiset käyttötarkoitukseensa sidotut tulot. Jotta varat voitaisiin käyttää rahoittajan nimeämään tarkoitukseen, ulkoiset käyttötarkoitukseensa sidotut tulot olisi siirrettävä varainhoitovuodelta toiselle ilman eri toimenpiteitä ja ne olisi käytettävä siihen mennessä kun kaikki sellaiseen ohjelmaan tai toimeen liittyvät toimenpiteet, johon kyseiset tulot on sidottu, on toteutettu. Jos ulkoiset käyttötarkoitukseensa sidotut tulot saadaan ohjelman tai toimen viimeisenä toteutusvuonna, ne olisi voitava käyttää ohjelmaa tai toimea jatkavan ohjelman tai toimen ensimmäisenä toteutusvuonna. Sisäisiä käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja ei olisi voitava siirtää kuin yhdeksi vuodeksi, ellei tässä asetuksessa toisin säädetä.
(10)
Väliaikaisia kahdestoistaosia koskevia sääntöjä olisi selkeytettävä sekä pyydettävissä olevien täydentävien kahdestoistaosien lukumäärän osalta että sellaisissa tapauksissa, joissa Euroopan parlamentti päättää vähentää sellaisia neuvoston hyväksymiä lisämenoja, jotka ylittävät väliaikaiset kahdestoistaosat.
(11)
Käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja koskevaa poikkeusta yleiskatteisuusperiaatteesta olisi muutettava siten, että huomioon otetaan toisaalta Euroopan parlamentin ja neuvoston hyväksymiin määrärahoihin perustuvien sisäisten käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen erityispiirteet ja toisaalta eri rahoittajilta kerättyjen ja kyseisten rahoittajien tiettyyn ohjelmaan tai toimeen osoittamien ulkoisten käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen erityispiirteet. Lisäksi ulkopuolisille rahoittajille olisi tarjottava mahdollisuus osallistua ulkoisten toimien, etenkin humanitaaristen avustustoimien, rahoittamiseen, myös silloin kun perussäädöksessä ei nimenomaisesti säädetä tällaisesta yhteisrahoituksesta.
(12)
Käyttötarkoitukseensa sidotut tulot olisi esitettävä talousarvioesityksessä entistä selkeämmin, ja tämän vuoksi olisi säädettävä, että talousarvioesitykseen on otettava sellaiset käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen määrät, joista on varmuus talousarvioesityksen laadinta-ajankohtana.
(13)
Koska erittelyperiaatetta sovellettaessa ei tästä lähtien eroteta toisistaan pakollisia ja ei-pakollisia menoja, määrärahojen siirtämistä koskeviin sääntöihin olisi tehtävä tarvittavat muutokset.
(14)
Määrärahojen siirtämistä koskevia sääntöjä olisi myös mukautettava Lissabonin sopimuksen voimaantulosta aiheutuviin muutoksiin. Lisäksi viimeaikaiset kokemukset ovat osoittaneet, että suurempi joustavuus olisi tärkeää siirrettäessä erityisesti rakennerahastojen maksumäärärahoja vuoden lopussa. Talousarvion toteuttamista on tarpeen parantaa etenkin maksumäärärahojen, käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen sekä useisiin osastoihin sisältyvien samanlaisten hallintomäärärahojen osalta. Tätä tarkoitusta varten siirtojen luokittelua olisi yksinkertaistettava ja eräiden määrärahasiirtojen hyväksymismenettelystä olisi tehtävä nykyistä joustavampi. Asianmukaiseksi ja tehokkaaksi toimintatavaksi on osoittautunut etenkin komission mahdollisuus päättää käyttämättä jääneiden määrärahojen siirroista tapauksissa, joissa on kyse kansainvälisistä humanitaarisista suuronnettomuuksista tai kriiseistä. Tätä mahdollisuutta olisi sen vuoksi voitava käyttää myös varainhoitovuoden 1 päivän joulukuuta jälkeen ilmenevissä vastaavissa tilanteissa. Komission olisi tällöin avoimuuden varmistamiseksi välittömästi ilmoitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle päätöksestään siirtää käyttämättä jääneitä määrärahoja.
(15)
Moitteetonta varainhoitoa koskevien säännösten mukaisesti valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän olisi otettava huomioon odotettavissa olevan virheriskin taso ja tarkastusten kustannustehokkuus valmistellessaan lainsäädäntöehdotuksia ja laatiessaan vastaavia hallinto- ja valvontajärjestelmiä. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän olisi tarkasteltava näiden tarkastusten tuloksia ja niiden kustannustehokkuutta vuotuisessa toimintakertomuksessa. Jäsenvaltioiden nimeämien elinten, jotka vastaavat unionin varojen hallinnoinnista ja valvonnasta, esittämät kansallisia hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä koskevat johdon vahvistuslausumat ovat olennainen osa näiden järjestelmien vaikuttavuutta.
(16)
Avoimuusperiaate on vahvistettu SEUT-sopimuksen 15 artiklassa, jossa edellytetään, että toimielimet toimivat mahdollisimman avoimesti, ja se tarkoittaa talousarvion toteuttamisessa, että kansalaiset saavat tietää, mihin kohteeseen ja mihin tarkoitukseen unioni käyttää varoja. Tällainen tieto edistää demokraattista keskustelua ja kansalaisten osallistumista unionin päätöksentekoon sekä lujittaa toimielinten suorittamaa unionin menojen valvontaa. Tällaiset tavoitteet olisi saavutettava julkaisemalla mieluiten uusien viestintävälineiden avulla tietoa lopullisista toimeksisaajista ja unionin varojen saajista ottaen huomioon tällaisten toimeksisaajien ja varojen saajien oikeutetut luottamuksellisuuteen ja turvallisuuteen liittyvät edut sekä luonnollisten henkilöiden oikeus yksityisyyteen ja henkilötietojen suojaan. Toimielinten olisi tämän vuoksi omaksuttava valikoiva lähestymistapa tietojen julkistamiseen suhteellisuusperiaatteen mukaisesti. Julkaisupäätösten olisi perustuttava asianmukaisiin perusteisiin, jotta voitaisiin antaa merkityksellistä tietoa.
(17)
SEUT-sopimuksen 316 artiklan mukaisesti Eurooppa-neuvoston ja neuvoston olisi kuuluttava samaan talousarvion pääluokkaan.
(18)
Tässä asetuksessa olisi otettava huomioon SEUT-sopimuksen mukainen vuotuinen talousarviomenettely.
(19)
Talousarvion laatimista varten on tärkeää, että komission talousarvioesityksen rakenne ja esitystapa määritellään selkeästi. Talousarvioesitystä edeltävän yleisen johdannon olisi oltava sisällöltään tarkempi. Lisäksi on tarpeen lisätä säännös, joka koskee tulevien vuosien rahoitussuunnitelmia, sekä säännös, joka koskee komission mahdollisuutta esittää valmisteluasiakirjoja määrärahaesitystensä tueksi.
(20)
Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan erityispiirteiden osalta olisi ajantasaistettava säännöksiä, jotka koskevat SEUT-sopimuksen ja SEU-sopimuksen V ja VI osaston mukaisia perussäädösten lajeja. Lisäksi ulkoisiin toimiin liittyvien valmistelutoimien hyväksymismenettelyä olisi muutettava SEUT-sopimuksessa edellytetyllä tavalla.
(21)
Talousarvion toteuttamistapoja koskevista säännöistä on vuosien mittaan tullut liian monimutkaisia, ja niitä olisi yksinkertaistettava; tämä koskee etenkin sääntöjä edellytyksistä, joiden täyttyessä toteuttamisvaltuuksia voidaan siirtää kolmansille osapuolille. Samalla olisi säilytettävä ulkoistamisen alkuperäinen tavoite; toisin sanoen olisi varmistettava, että menot toteutetaan toteuttamistavasta riippumatta siten, että valvonnan ja avoimuuden taso vastaa komission yksiköiltä edellytettyä tasoa.
(22)
Olisi selkeästi erotettava toisistaan tilanteet, joissa komissio tai sen toimeenpanovirastot toteuttavat talousarviota suoraan, tilanteet, joissa jäsenvaltiot toteuttavat talousarviota osana jaettua hallinnointia, ja tilanteet, joissa kolmannet osapuolet toteuttavat talousarviota välillisesti. Näin voitaisiin luoda yhteistä ja välillistä hallinnointia varten yhdenmukaistettu järjestelmä, jota voidaan mukauttaa alakohtaisten sääntöjen mukaisesti etenkin silloin kun talousarviota toteutetaan hallinnoiden varoja yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Tällaisen yhdenmukaistetun järjestelmän olisi erityisesti sisällettävä perusperiaatteet, joita komissio noudattaa, kun se päättää toteuttaa talousarviota hallinnoiden varoja yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa tai välillisesti, sekä perusperiaatteet, joita niiden osapuolten, joille talousarvion toteuttamistehtäviä on siirretty, on noudatettava. Komission olisi voitava soveltaa unionin sääntöjä ja menettelyjä tai hyväksyä, että sovelletaan sen osapuolen sääntöjä ja menettelyjä, jolle tehtäviä on siirretty, sillä edellytyksellä, että kyseinen osapuoli takaa unionin taloudellisten etujen vastaavantasoisen suojan. Komission valvontatehtävää koskevissa säännöksissä on myös tarpeen säätää valvonta- ja tarkastusvelvollisuuksista, joihin kuuluvat myös tilien tarkastamis- ja hyväksyntämenettelyt, kaikkien toteuttamistapojen osalta.
(23)
Ennakkoarviointia koskevia sääntöjä, joita sovelletaan sellaisiin yhteisöihin ja henkilöihin, joille on siirretty talousarvion toteuttamistehtäviä välillisen hallinnoinnin mukaisesti, olisi mukautettava sen varmistamiseksi, että kaikki yhteisöt ja henkilöt, joille tehtäviä on siirretty, suojaavat unionin taloudellisia etuja tässä asetuksessa vaadittua vastaavalla tavalla.
(24)
Kokemukset sellaisista julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksista, joille annetaan asetuksen (EY, Euratom) 1605/2002 185 artiklan nojalla unionin elimen asema, osoittavat, että olisi säädettävä uusista julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia koskevista luokista käytettävissä olevien välineiden valikoiman laajentamiseksi siten, että se sisältää myös elimet, joilla on unionin toimielimiin sovellettaviin sääntöihin verrattuna joustavammat säännöt, joita yksityisten kumppaneiden on helpompi noudattaa. Tällaisten uusien luokkien olisi sisällettävä jäsenvaltion yksityisoikeuden alaiset elimet ja perussäädöksellä perustetut elimet, joilla on omat varainhoitosäännöt, jotka ovat unionin varojen moitteettoman hallinnoinnin varmistamiseksi tarvittavien periaatteiden mukaiset.
(25)
Tällä asetuksella olisi SEUT-sopimuksen 317 artiklan soveltamiseksi tiukennettava jäsenvaltioiden valvontaa ja tarkastuksia koskevia perusvelvollisuuksia, kun talousarviota toteutetaan hallinnoiden yhteistyössä niiden kanssa, sillä sellaisista velvollisuuksista säädetään nykyisin ainoastaan alakohtaisissa säännöissä. Tähän asetukseen on sen vuoksi tarpeen ottaa säännöksiä, joilla luodaan yhdenmukainen kehys kaikkia kyseeseen tulevia toimintalohkoja varten ja joissa säädetään yhdenmukaistetuista kansallisen tason hallintorakenteista. Tällä kehyksellä ei olisi luotava uusia valvontarakenteita vaan sillä olisi annettava jäsenvaltioille mahdollisuus nimetä elimet, joille unionin varojen hallinnointi ja valvonta siirretään. Lisäksi tähän asetukseen olisi sisällytettävä säännöksiä näille rakenteille asetettavista yhteisistä hallinnointi- ja valvontavelvollisuuksista, vuotuisesta johdon vahvistuslausumasta, jossa johto ottaa vastuun sille hoidettavaksi annettujen unionin varojen hallinnoinnista, tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä sekä komission käyttämistä keskeytys- ja korjausmenettelyistä, jotta voitaisiin luoda johdonmukainen lainsäädäntökehys, joka myös parantaa tarkastusten ja korjaavien toimien yleistä oikeusvarmuutta ja tehokkuutta sekä unionin taloudellisten etujen suojaa. Yksityiskohtaiset säännökset olisi edelleen annettava alakohtaisissa asetuksissa. Yhtenäisen tarkastusmallin yhteydessä jäsenvaltiot voivat moninaisten tarkastusten aiheuttaman hallinnollisen lisärasitteen vähentämiseksi toimittaa komissiolle perustuslaillisten vaatimustensa mukaisesti asianmukaisella kansallisella tai alueellisella tasolla allekirjoitettuja lausumia.
(26)
Joitakin valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän tehtäviä koskevia säännöksiä olisi selkeytettävä, etenkin niitä, jotka koskevat valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän käyttöön ottamaa ennakko- ja jälkikäteisvalvontaa ja hänen raportointitehtäviään. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän vuotuisen toimintakertomuksen sisältöä olisi tältä osin ajantasaistettava sen käytännön pohjalta, joka edellyttää tarvittavien varainhoitoa ja hallinnointia koskevien tietojen antamista mainitussa kertomuksessa valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän tehtävien hoitamista koskevan vahvistuslausuman tueksi.
(27)
Komission tilinpitäjän vastuita olisi selkeytettävä. Olisi etenkin täsmennettävä, että ainoastaan komission tilinpitäjä voi antaa kirjanpitosääntöjä ja määrittää yhdenmukaistetun tililuettelon; muiden toimielinten tilinpitäjät määrittävät kukin oman toimielimensä kirjanpitomenettelyt.
(28)
Jotta tiettyjen, erityisesti rahoituslaitosten täytäntöönpantaviksi annettujen toimien ja ohjelmien toteuttamista voitaisiin helpottaa, tässä asetuksessa olisi säädettävä mahdollisuudesta avata varainhoitotilejä. Tällaiset tilit olisi avattava komission nimissä tai komission puolesta rahoituslaitoksen kirjanpidossa. Rahoituslaitoksen olisi vastattava tilien hallinnoinnista tulojen ja menojen hyväksyjän alaisuudessa, ja tilit olisi voitava avata myös muussa valuutassa kuin euroina.
(29)
Tulojen osalta on tarpeen sujuvoittaa saamisennusteisiin sovellettavia sääntöjä, jotta niissä voitaisiin ottaa huomioon talousarvioon liittyvät tarpeet. Kyseisten ennusteiden kirjaamista olisi edellytettävä silloin, kun tulot voidaan odottaa saatavan tietyllä todennäköisyydellä ja kun niiden määrä on arvioitavissa kohtuullisella tarkkuudella. Yksinkertaistamisen vuoksi olisi otettava käyttöön joitakin erityissäännöksiä saamisennusteen muuttamis- tai peruuttamismenettelyistä.
(30)
Perintää koskevia sääntöjä olisi sekä selkeytettävä että parannettava. Etenkin olisi selvennettävä, että vahvistetun saamisen peruuttaminen ei merkitse luopumista unionin vahvistetusta saamisoikeudesta. Lisäksi jotta unionin taloudellisten etujen suojaa voitaisiin parantaa, jäsenvaltiot eivät saisi asettaa maksettavaksi vaadittuja unionin varoja huonompaan asemaan kuin julkisten elinten saamisia alueellaan.
(31)
Ottaen huomioon tarve vähentää riskiä, joka liittyy sakkoina, seuraamusmaksuina ja seuraamuksina väliaikaisesti perittyjen määrien sekä niiden tuottamien korkojen hallinnointiin, nämä määrät olisi otettava tuloina talousarvioon mahdollisimman pian ja viimeistään sitä varainhoitovuotta seuraavana vuonna, jona kaikki muutoksenhakukeinot niitä koskevan päätöksen osalta on käytetty.
(32)
Olisi annettava selkeämmät säännökset eri maksutyypeistä moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti. Lisäksi toimivaltaisen tulojen ja menojen hyväksyjän olisi säännöllisesti selvitettävä ennakkomaksut komission tilinpitäjän antamien kirjanpitosääntöjen mukaisesti. Hankintasopimuksiin, avustuspäätöksiin, avustussopimuksiin ja valtuutussopimuksiin olisi otettava asianmukaiset määräykset ja säännökset tätä varten.
(33)
Tämän asetuksen olisi edistettävä sähköisen hallinnon tavoitetta ja erityisesti sähköisen tiedon käyttöä toimielinten ja kolmansien osapuolten välisessä tiedonvaihdossa.
(34)
Tietyin edellytyksin olisi sallittava yhteisten hankintamenettelyjen toteuttaminen Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) jäsenvaltioiden tai unionin jäsenehdokasvaltioiden kanssa.
(35)
Poissulkemista koskevia sääntöjä olisi parannettava erityisesti hankintamenettelyihin osallistumisen osalta unionin taloudellisten etujen suojan tehostamiseksi.
(36)
Koska EKP:n ja EIP:n omien varojen käytöllä on vaikutusta unionin taloudellisiin etuihin, niille olisi annettava oikeus käyttää unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi perustetun poissulkemisia koskevan keskustietokannan tietoja.
(37)
Tietosuojavaatimusten mukaisesti olisi annettava asianmukainen oikeusperusta hallinnollisia ja taloudellisia seuraamuksia koskevien päätösten julkaisemista varten, erityisesti julkisten hankintojen osalta. Tällaisten päätösten julkaisemisen olisi tietosuojaan ja -turvaan liittyvistä syistä oltava vapaaehtoista.
(38)
Toimeksisaajien vakuuksien asettamista koskevan vaatimuksen ei olisi enää oltava automaattinen, vaan sen olisi perustuttava riskinarviointiin.
(39)
Oikeusvarmuuteen liittyvistä syistä avustusten ja rahoitusvälineiden soveltamisalaa olisi selkiytettävä. Avustuksiin, samoin kuin rahoitusvälineisiin, sovellettavien erityisedellytysten yksityiskohtaisemman määrittelyn olisi osaltaan edistettävä näiden kahden taloudellisen tuen muodon vaikutusten maksimointia.
(40)
Tiettyä toimintaa varten perustettuihin yhteisöihin sovellettavat avustussäännöt olisi mukautettava, jotta helpotettaisiin unionin rahoituksen saatavuutta ja sellaista avustusten hallintaa, jota suorittavat hakijat ja tuensaajat, jotka ovat päättäneet työskennellä yhdessä asianomaisen kansallisen lainsäädännön mukaisesti perustetun kumppanuuden tai ryhmittymän kautta, erityisesti kun valittu oikeudellinen muoto tarjoaa vakaan ja luotettavan yhteistyöympäristön. Ottaen huomioon unionin rajoitetut rahoitukselliset riskit ja tarve välttää lisäämästä uutta sopimusvaatimusten tasoa olemassa oleviin järjestelyihin, tuensaajaan pysyvin pääoma- tai oikeudellisin yhteyksin sidoksissa olevien yhteisöjen olisi lisäksi voitava ilmoittaa tukikelpoiset kustannukset, vaikka ne eivät täyttäisi kaikkia tuensaajan velvoitteita.
(41)
Kertakorvausten ja kiinteiden määrien käytöstä saadut kokemukset ovat osoittaneet, että tällaiset rahoitusmuodot ovat merkittävästi yksinkertaistaneet hallinnollisia menettelyjä ja olennaisesti vähentäneet virheiden vaaraa. Lisäksi tuotospohjainen rahoitus on osoittautunut asianmukaiseksi tiettyjen toimintamuotojen osalta. Tässä yhteydessä olisi joustavoitettava sellaisten yksinkertaistettujen avustusmuotojen käytön edellytyksiä, jotka määritellään kertakorvausten, yksikkökustannusten ja kiinteiden määrien perusteella. Erityisesti olisi sallittava tuensaajakohtaisen tarkastelutavan mukaisesti määritettävät määrät myös silloin, kun tuensaaja ilmoittaa tällaiset määrät tavanomaisten kustannuslaskentakäytäntöjensä mukaisesti, jotta lievitetään kyseisen tuensaajan hallinnollista taakkaa ja kustannuksia, erityisesti unionille tapahtuvan rahoitusta koskevan raportoinnin osalta.
(42)
Avustussäännöissä olisi otettava huomioon erityiset palkkiojärjestelmät, joita pienet ja keskisuuret yritykset, sellaisina kuin ne on määritelty mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6 päivänä toukokuuta 2003 annetussa komission suosituksessa 2003/361/EY (5), soveltavat, jotta poistetaan unionin avustusohjelmiin osallistumisen esteet sellaisilta henkilöiltä, joilla on tarvittava asiantuntemus, mutta joille ei makseta palkkaa, kuten saattaa olla asianlaita pienissä yrityksissä työskentelevien osalta.
(43)
Voiton tuottamisen kieltämistä ja yhteisrahoitusta koskevia periaatteita olisi mukautettava käytännön kokemusten perusteella ja mainittuja periaatteita koskevien eriävien tulkintojen ja soveltamisen valossa, jotka johtavat virheisiin ja toisinaan haitallisiin vaikutuksiin. Erityisesti voiton määrittelyssä olisi keskityttävä tukikelpoisiin kustannuksiin ja tuloihin, joilla nämä kustannukset nimenomaan rahoitetaan, jotta voitaisiin yksinkertaistaa tuensaajien raportointia ja kannustaa tuensaajia monipuolistamaan rahoituslähteitään. Komission ei olisi myöskään oletettava, että muut rahoittajat eivät peri omien osuuksiensa tuottamaa ylijäämää, ja sen olisi tämän vuoksi perittävä voitto ainoastaan suhteessa avustukseensa. Lisäksi avustusten asteittaisen alenemisen periaate ei ole osoittautunut tehokkaaksi pyrittäessä pienentämään toiminta-avustusten saajien riskiä tulla riippuvaisiksi unionin varoista. Avustusten asteittaisen alenemisen periaatteen soveltamismahdollisuudet ovat lisäksi supistuneet merkittävästi, koska joihinkin perussäädöksiin on jouduttu ottamaan poikkeuksia ja käytössä on myös yksinkertaistettuja avustusmuotoja. Näiden haittojen vuoksi toiminta-avustuksiin sovellettava asteittaisen alenemisen vaatimus olisi poistettava.
(44)
Vähäisiin avustuksiin sovellettavia menettelyjä olisi entisestään yksinkertaistettava, jotta voitaisiin helpottaa sellaisten yhteisöjen mahdollisuuksia unionin rahoitukseen, joiden hallinnolliset resurssit ovat pienet; tällaiset yhteisöt voivat olla tiettyjen avustusohjelmien ensisijainen kohderyhmä ja korvaamattomia unionin toimintapoliittisten tavoitteiden kannalta.
(45)
Oikeusvarmuuden varmistamiseksi ja sellaisen yhtenäisten varainhoitoa koskevien perussääntöjen vahvistamiseksi, joihin tuensaajat voivat viitata kaikkien unionin ohjelmien osalta, tässä asetuksessa olisi säädettävä tukikelpoisuuden perusteista ja tiettyjä kustannusluokkia koskevista erityisistä edellytyksistä ja niiden yhtenäisestä soveltamisesta.
(46)
Olisi yhdenmukaistettava edellytykset, joilla kolmansien osapuolten luontoissuoritukset hyväksytään yhteisrahoitukseksi ja määritetään näiden suoritusten arvo, jotta vähennetään erehdysten ja oikeusriitojen riskiä.
(47)
Ehdotuspyynnöissä olisi ilmoitettava avustusten hakijoille odotettavissa olevasta ajasta, joka tarvitaan avustussopimusten allekirjoittamiseen ja avustuspäätösten tiedoksi antamiseen heille, jotta varmistetaan avoimuus ja otetaan huomioon hakijoiden erityiset suunnittelua koskevat rajoitukset. Tässä asetuksessa olisi samasta syystä asetettava viiteaika, joka perustuu kokemukseen ja toteutettujen yksinkertaistamistoimien ennakoituihin vaikutuksiin.
(48)
Jos havaitaan avustuksiin merkittävästi vaikuttavia systeemisiä tai toistuvia virheitä, lupa tarkastusten tulosten laajentamiseen koskemaan myös sellaisia tarkastamattomia avustuksia, joihin virheellä on vaikutusta, olisi myönnettävä tiukkoja ehtoja noudattaen, jotta voitaisiin vähentää paikan päällä tehtävistä tarkastuksista aiheutuvaa taloudellista ja hallinnollista rasitetta. Kun avustuksiin on osoitettu liittyvän systeemisiä tai toistuvia virheitä, komission olisi sovellettava näiden avustusten vähentämisen ja perinnän asteen ekstrapolointia ainoastaan silloin, kun kuhunkin tällaiseen avustukseen liittyvien avustukseen oikeuttamattomien kustannusten tarkka laskeminen ei ole mahdollista tai toteutettavissa kohtuullisin ponnisteluin.
(49)
Tällä asetuksella olisi määritettävä vakiojaksot, joiden ajan tuensaajien olisi säilytettävä unionin avustuksiin liittyvät asiakirjat, jotta vältettäisiin toisistaan poikkeavat tai suhteettomat sopimukselliset vaatimukset, samalla kun kuitenkin varataan komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle riittävästi aikaa saada pääsy tällaisiin tietoihin ja asiakirjoihin ja suorittaa jälkitarkastuksia ja jälkikäteisvalvontaa, joka on välttämätöntä unionin taloudellisten etujen turvaamiseksi.
(50)
Tuensaajan mahdollisuutta myöntää rahoitustukea kolmansille osapuolille olisi tietyin edellytyksin laajennettava, jotta voitaisiin helpottaa muun muassa useille luonnollisille henkilöille suunnattujen ohjelmien moitteetonta toteuttamista silloin kun kyseiset henkilöt voidaan saavuttaa vain avustuksia porrastamalla. Olisi kuitenkin säilytettävä periaate, jonka mukaan tuensaaja ei saa käyttää harkintaa myöntäessään rahoitustukea kolmansille osapuolille, jotta erityisesti vältetään sekaannus, joka koskee toisaalta tuensaajille annettua mahdollisuutta suunnitella ja toteuttaa omalla vastuullaan toimia, joihin liittyy rahoitustuki tukikelpoisena toimintona, ja toisaalta mahdollisuutta siirtää talousarvion toteuttamistehtäviä osana jaettua tai välillistä hallinnointia tietyille elimille, yhteisöille tai henkilöille.
(51)
Palkinnot ovat tärkeä rahoitustuen muoto, ja niiden käyttöä olisi edistettävä ja niihin sovellettavia sääntöjä selkeytettävä erottamalla ne avustuksiin sovellettavista säännöistä ja poistamalla viittaukset ennustettavissa oleviin kustannuksiin. Palkinnot eivät kuitenkaan sovellu kaikkiin unionin toimintapoliittisiin tavoitteisiin, minkä vuoksi niitä ei olisi pidettävä avustuksia ja muita rahoitusvälineitä korvaavana vaan niitä täydentävänä rahoitustukena.
(52)
Rahoitusvälineet voivat olla tärkeitä pyrittäessä moninkertaistamaan unionin varojen vaikutusta yhdistämällä nämä varat muihin varoihin ja hyödyntämällä vipuvaikutusta. Koska tällaisia rahoitusvälineitä ei voida rinnastaa palveluihin eikä avustuksiin, olisi otettava käyttöön uusi rahoitustukimuoto. Rahoitusvälineiden toteutuksessa olisi aina sovellettava tarkoin määriteltyjä ehtoja, jotta ei aiheutettaisi talousarvioon kohdistuvia riskejä eikä valtiontukisääntöjen vastaisten markkinahäiriöiden riskiä.
(53)
Rahoitusvälineitä olisi Euroopan parlamentin ja neuvoston tiettyä ohjelmaa varten hyväksymien vuotuisten määrärahojen puitteissa käytettävä täydentävästi sellaisen ennakkoarvioinnin perusteella, jossa osoitetaan, että rahoitusvälineiden avulla unionin toimintapoliittiset tavoitteet saavutetaan tehokkaammin kuin unionin muilla rahoitusmuodoilla, kuten avustuksilla.
(54)
Rahoitusvälineet olisi hyväksyttävä perussäädöksellä, ja erityisesti niiden tavoitteet ja kesto olisi määriteltävä. Kun rahoitusvälineitä luodaan asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa ilman perussäädöksiä, Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi hyväksyttävä ne talousarviossa.
(55)
Olisi määriteltävä ensimmäisen osan VIII osaston soveltamisalaan mahdollisesti kuuluvat rahoitusvälineet kuten lainat, vakuudet, pääomasijoitukset ja oman pääoman luonteiset sijoitukset sekä riskinjakovälineet. Riskinjakovälineen olisi voitava olla hankejoukkovelkakirjan erillinen takaus, joka kattaa hankkeen velanhoitoriskin ja vähentää joukkovelkakirjojen haltijoiden luottoriskiä lainan tai vakuuden muodossa olevan erillisen takauksen avulla.
(56)
Vuotuisten palautusten, myös pääoman palautusten, vapautuneiden vakuuksien ja lainojen lyhennysten, olisi oltava sisäisiä käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja. Jos tuloihin sisältyy osinkoja, pääomavoittoja, vakuuspalkkioita ja lainakorkoja sekä varainhoitotileillä oleviin määriin liittyviä korkoja, ne olisi otettava talousarvioon sen jälkeen kun hallinnointikustannukset ja -palkkiot on vähennetty. Tässä asetuksessa olisi säädettävä rahoitusvälineiden periaatteista ja edellytyksistä sekä unionin rahoitusvastuun rajoittamista, petosten ja rahanpesun torjuntaa, rahoitusvälineiden lakkauttamista ja raportointia koskevista säännöistä.
(57)
Olisi yksinkertaistettava tilinpäätöksen esittämistä säätämällä, että unionin tilinpäätös sisältää ainoastaan konsolidoidun tilinpäätöksen ja yhdistellyt talousarviotilit. Lisäksi olisi selvennettävä, että konsolidointi koskee ainoastaan toimielimiä, sellaisia SEUT-sopimuksen ja Euratomin perustamissopimuksen mukaisesti perustettuja elimiä, joilla on oikeushenkilöllisyys ja jotka saavat rahoitusta unionin talousarviosta, sekä sellaisia muita elimiä, joiden tilinpäätökset on konsolidoitava tilinpitäjän hyväksymien kirjanpitosääntöjen mukaisesti.
(58)
Unionin kirjanpitosääntöjen perustana olevissa kansainvälisesti hyväksytyissä tilinpäätösstandardeissa edellytetään, että eläkevastuut ja muut työntekijöiden etuuksiin liittyvät vastuut olisi otettava unionin tileihin ja ilmoitettava erikseen unionin taseessa ja että tilinpäätöslaskelman liitetiedoissa olisi esitettävä niitä koskeva lisäselvitys.
(59)
Jotta komission tilinpitäjän ja kunkin toimielimen ja sellaisten SEUT-sopimuksen ja Euratomin perustamissopimuksen mukaisesti perustettujen elinten, joilla on oikeushenkilöllisyys ja jotka saavat rahoitusta unionin talousarviosta, sekä sellaisten muiden elinten, joiden tilinpäätökset on konsolidoitava tilinpitäjän hyväksymien kirjanpitosääntöjen mukaisesti, tilipitäjien tehtävät ja vastuut voitaisiin selkeästi erottaa toisistaan, kunkin toimielimen tai elimen olisi laadittava oma selvityksensä varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallinnosta ja toimitettava se Euroopan parlamentille ja neuvostolle sekä tilintarkastustuomioistuimelle seuraavan varainhoitovuoden 31 päivään maaliskuuta mennessä.
(60)
Unionin kirjanpitosääntöjä ja -periaatteita on tarpeen ajantasaistaa, jotta voitaisiin varmistaa, että ne ovat yhdenmukaiset julkisen sektorin kansainvälisten tilinpäätösstandardien (International Public Sector Accounting Standard) kanssa.
(61)
Tilintarkastustuomioistuimen olisi varmistettava, että kaikki sen tarkastushavainnot, jotka saattavat vaikuttaa tarkastusten kohteiden lopulliseen tilinpäätökseen tai tilien perustana olevien toimien laillisuuteen tai asianmukaisuuteen, toimitetaan kyseiselle toimielimelle tai elimelle hyvissä ajoin, jotta tällaisille tarkastusten kohteille jäisi riittävästi aikaa reagoida tällaisiin havaintoihin.
(62)
Alustavaa ja lopullista tilinpäätöstä koskevat säännökset olisi saatettava ajan tasalle, etenkin jotta voitaisiin täsmentää tiedot, jotka olisi liitettävä komission tilinpitäjälle konsolidointia varten toimitettaviin tilinpäätöksiin.
(63)
Komission olisi SEUT-sopimuksen 318 artiklan mukaisesti toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle osana vastuuvapauden myöntämismenettelyn yhteydessä edellytettäviä tietoja erityisesti unionin varoja koskeva arviointikertomus.
(64)
Kun on kyse sellaisista tässä asetuksessa annetuista erityissäännöksistä, jotka koskevat yhteistyössä hallinnoitavia rakennerahastoja, koheesiorahastoja, Euroopan kalatalousrahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa sekä vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen rahastoja, olisi säilytettävä ennakkomaksujen palautukset ja määrärahojen uudelleen käyttöön antaminen niiden edellytysten mukaisesti, jotka esitetään rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 1260/1999 (6) liitetyssä komission julistuksessa. Lisäksi olisi säädettävä varainhoitovuodelta toiselle siirtämistä koskevaan sääntöön tehtävästä poikkeuksesta, jonka mukaan komission olisi voitava siirtää ohjelman päättämiseen asti varainhoitovuoden päättyessä käytettävissä olevia, ennakkomaksujen palautuksista saatuja maksusitoumusmäärärahoja ja voitava käyttää kyseiset maksusitoumusmäärärahat, kun muita maksusitoumusmäärärahoja ei enää ole käytettävissä.
(65)
Yhteisen tutkimuskeskuksen osallistumista hankinta- ja avustusmenettelyihin olisi selkeytettävä. Näihin menettelyihin osallistumisesta saatavat tulot olisi niihin liittyvien toimintojen tehokkaaksi hoitamiseksi poikkeuksellisesti katsottava ulkoisiksi käyttötarkoitukseensa sidotuiksi tuloiksi.
(66)
Ulkoisten toimien toteuttamiseen liittyviä erityissäännöksiä olisi mukautettava täytäntöönpanomenetelmien muutosten huomioon ottamiseksi ja olisi myös säädettävä eriytetystä menettelytavasta, jota sovelletaan, kun unionin edellytetään reagoivan humanitaarisiin hätätilanteisiin, kansainvälisiin kriiseihin tai kolmansien maiden demokraattisten siirtymäprosessien tarpeisiin.
(67)
Tässä asetuksessa olisi määriteltävä yleiset edellytykset, joilla budjettitukea voitaisiin käyttää ulkoisten toimien rahoitusvälineenä. Tällaisten edellytysten olisi liityttävä julkisen talouden riittävän avoimen, luotettavan ja tehokkaan hoidon varmistamiseen. Lisäksi komission olisi rahoituspäätöksessä päätettävä tavoitteista ja odotetuista tuloksista, joihin budjettituen maksaminen olisi kytkettävä. Tällaisten seikkojen ja budjettituen takaisinmaksuehtojen olisi sisällyttävä tuensaajamaan kanssa tehtävään rahoitussopimukseen.
(68)
Jotta unionin kansainvälistä merkitystä ulkoisten toimien ja kehityksen aloilla voitaisiin lisätä ja jotta sen näkyvyyttä ja sen toiminnan tehokkuutta voitaisiin parantaa, komissiolle olisi annettava valtuudet perustaa hätätoimia, hätätilaa seuraavia toimia ja aihekohtaisia toimia varten tarkoitettuja unionin erityisrahastoja (trust funds) ja hallinnoida niitä. Vaikka tällaisia erityisrahastoja ei oteta talousarvioon, niiden hallinnoinnissa olisi noudatettava tätä asetusta siltä osin kuin se on tarpeen unionin varojen turvaamisen ja niiden käytön avoimuuden varmistamiseksi. Komission olisi tämän vuoksi oltava puheenjohtajana jokaisen erityisrahaston hallituksessa, jotta se voisi edustaa rahoittajia ja päättää varojen käytöstä. Lisäksi komission tilinpitäjän olisi toimittava jokaisen erityisrahaston tilinpitäjänä.
(69)
Ajanjakso, jonka kuluessa yhteisöjen, joille on siirretty ulkoisten toimien toteuttamistehtäviä osana välillistä hallinnointia, olisi tehtävä hankintasopimukset ja avustussopimukset, olisi rajattava kolmeen vuoteen valtuutussopimuksen allekirjoittamisesta, paitsi erityisissä, ulkoisista syistä johtuvissa poikkeusolosuhteissa. Tätä määräaikaa ei kuitenkaan pitäisi soveltaa sellaisiin monivuotisiin ohjelmiin, joiden toteuttamisessa noudatetaan rakennerahastoja koskevia menettelyjä. Tällaisten monivuotisten ohjelmien tapauksessa määrärahojen vapauttamisesta olisi annettava yksityiskohtaiset säännöt alakohtaisissa säännöissä.
(70)
Ulkoisiin toimiin liittyviin hankintoihin sovellettavien erityissääntöjen osalta olisi tarpeen antaa tuensaajamaihin sijoittautuneille kolmansien maiden kansalaisille mahdollisuus osallistua tarjouskilpailuihin myös silloin, kun ohjelman toteuttaminen ei perustu perussäädökseen, ja asianmukaisesti perustelluissa poikkeusolosuhteissa.
(71)
Olisi parannettava tapaa, jota noudattaen toimielimet raportoivat nykyisin kiinteistöhankkeistaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Toimielinten olisi ilmoitettava etukäteen Euroopan parlamentille ja neuvostolle tulevista kiinteistöhankkeistaan ja näiden hankkeiden eri vaiheista. Sellaisia kiinteistöhankkeita varten, jotka vaikuttavat merkittävästi talousarvioon, olisi vaadittava Euroopan parlamentin ja neuvoston hyväksyntä eikä pelkästään niiden lausuntoa.
(72)
Toimielinten olisi voitava suunnitella kiinteistöpolitiikkaansa pitkällä aikavälillä ja hyötyä edullisista koroista, joita unioni saa rahoitusmarkkinoilla hyvän luottoluokituksensa johdosta. Niille olisi tämän vuoksi annettava valtuudet ottaa lainaa kiinteistöomaisuuden hankkimista varten. Näin voitaisiin samalla puuttua nykyisen järjestelmän monimutkaisuuteen sekä saada aikaan säästöjä ja lisätä avoimuutta.
(73)
Asiantuntijoiksi valittavien luonnollisten henkilöiden toiminnan laajuutta sekä heihin sovellettavia valintamenettelyjä ja maksuehtoja olisi saatujen kokemusten perusteella selkeytettävä tässä asetuksessa.
(74)
Komissiolle olisi tämän asetuksen täydentämiseksi ja sen eräiden näkökohtien muuttamiseksi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä SEUT-sopimuksen 290 artiklan mukaisesti. Kunkin säädösvallan siirron sisältö ja soveltamisala esitetään yksityiskohtaisesti asianomaisissa artikloissa. On erityisen tärkeää, että komissio toteuttaa delegoituja säädöksiä valmistellessaan asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(75)
Tätä asetusta olisi tarkistettava vain silloin kun se on tarpeen, mutta viimeistään kaksi vuotta ennen vuoden 2013 jälkeisen ensimmäisen monivuotisen rahoituskehyksen voimassaolon päättymistä. Liian lyhyin aikavälein tehtävistä tarkistuksista on seurauksena, että hallintorakenteiden ja -menettelyjen mukauttamisesta uusiin sääntöihin aiheutuu kohtuuttomia kustannuksia. Lisäksi soveltamisaika voi tällöin olla niin lyhyt, ettei voimassa olevien sääntöjen soveltamisesta voida tehdä perusteltuja päätelmiä.
(76)
Olisi annettava siirtymäsäännöksiä. Tätä asetusta olisi sovellettava vasta sen jälkeen kun on annettu delegoidut säädökset, jotka sisältävät sen soveltamista koskevat säännöt, joiden odotetaan tulevan voimaan joulukuussa 2012. Jotta vältytään tämän asetuksen soveltamiselta vuoden viimeisenä kuukautena, on tarkoituksenmukaista lykätä sen soveltamista 1 päivään tammikuuta 2013. Jotta voidaan varmistaa yhdenmukaisuus alakohtaisten sääntöjen kanssa, on myös tarkoituksenmukaista lykätä toteutusmenettelyä ja rahoitusvälineitä koskevien säännösten soveltamista 1 päivään tammikuuta 2014. Jotta säännöksiä voitaisiin soveltaa jo vuoden 2012 talousarvioon, on lisäksi tarkoituksenmukaista, että rakennerahastojen maksumäärärahojen vuoden lopussa tapahtuvaa siirtoa koskevia säännöksiä sovelletaan tämän asetuksen voimaantulopäivästä.
(77)
Tämä asetuksen olisi tultava voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, jotta sen nojalla annettavat delegoidut säädökset voidaan hyväksyä ajoissa. Tämän asetuksen on tarpeen tulla voimaan ajoissa, jotta delegoitujen säädösten sääntöjä voidaan soveltaa 1 päivästä tammikuuta 2013 ja jotta vältytään varainhoitosääntöjen muuttamiselta varainhoitovuoden aikana.
(78)
Euroopan tietosuojavaltuutettua on kuultu yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 45/2001 (7) 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja hän on antanut lausunnon 15 päivänä huhtikuuta 2011 (8),
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
ENSIMMÄINEN OSA
YHTEISET SÄÄNNÖKSET
I OSASTO
SISÄLTÖ, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Sisältö
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt, jotka koskevat Euroopan unionin yleisen talousarvion laatimista ja toteuttamista sekä tilinpäätöksen laatimista ja tilintarkastusta.
2. Tätä asetusta sovelletaan Euratomin hankintakeskuksen talousarvion toteuttamiseen.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa
a)
‧unionilla‧ tarkoitetaan asiayhteyden mukaisesti Euroopan unionia, Euroopan atomienergiayhteisöä tai niitä molempia;
b)
‧toimielimellä‧ tarkoitetaan Euroopan parlamenttia, Eurooppa-neuvostoa, neuvostoa, Euroopan komissiota, Euroopan unionin tuomioistuinta, tilintarkastustuomioistuinta, Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaa, alueiden komiteaa, Euroopan oikeusasiamiestä, Euroopan tietosuojavaltuutettua sekä Euroopan ulkosuhdehallintoa, jäljempänä ‧ulkosuhdehallinto‧; Euroopan keskuspankkia ei pidetä unionin toimielimenä;
c)
‧talousarviolla‧ tarkoitetaan välinettä, jolla ennakoidaan ja hyväksytään kunakin varainhoitovuonna kaikki unionille tarpeellisiksi katsotut tulot ja menot;
d)
‧perussäädöksellä‧ tarkoitetaan oikeudellista tointa, joka muodostaa oikeudellisen perustan toiminnalle ja sitä vastaavan, talousarvioon otetun menon käytölle.
Perussäädös voi olla muodoltaan:
i)
Euroopan unionin toiminnasta tehtyä sopimusta, jäljempänä ‧SEUT-sopimus‧, ja Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimusta, jäljempänä ‧Euratomin perustamissopimus‧, sovellettaessa SEUT-sopimuksen 288 artiklassa tarkoitettu asetus, direktiivi tai päätös; tai
ii)
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, jäljempänä ‧SEU-sopimus‧, V osaston määräyksiä sovellettaessa jokin SEU-sopimuksen 26 artiklan 2 kohdassa, 28 artiklan 1 kohdassa, 29 artiklassa, 31 artiklan 2 kohdassa, 33 artiklassa tai 37 artiklassa mainittu säädösmuoto.
Suositukset ja lausunnot eivät ole perussäädöksiä;
e)
‧toteuttamistavalla‧ tarkoitetaan 58, 59 tai 60 artiklassa esitettyjä talousarvion toteuttamistapoja;
f)
‧valtuutussopimuksella‧ tarkoitetaan sopimusta, joka tehdään yhteisöjen tai henkilöiden kanssa, joille siirretään talousarvion toteuttamistehtäviä 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan i-viii alakohdan nojalla;
g)
‧tuensaajalla‧ tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka kanssa on allekirjoitettu avustussopimus tai jolle on annettu tiedoksi avustuksen myöntämispäätös;
h)
‧toimeksisaajalla‧ tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka kanssa on tehty hankintasopimus;
i)
‧varojen saajalla‧ tarkoitetaan tuensaajaa, toimeksisaajaa tai luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka saa talousarviosta rahoitusvälineen nojalla palkintoja tai varoja;
j)
‧palkinnoilla‧ tarkoitetaan rahoitusta, joka myönnetään palkkiona kilpailun perusteella;
k)
‧lainalla‧ tarkoitetaan sopimusta, joka velvoittaa lainanantajan suorittamaan lainanottajalle sovitun suuruisen rahasumman sovituksi määräajaksi ja jonka mukaan lainanottaja on velvoitettu maksamaan kyseinen rahasumma takaisin sovittuna ajankohtana;
l)
‧vakuudella‧ tarkoitetaan kirjallista sitoumusta vastata kokonaan tai osittain kolmannen osapuolen velasta, velvoitteesta tai siitä, että tämä kolmas osapuoli täyttää menestyksellisesti velvoitteensa, jos vakuuden laukaiseva tapahtuma, kuten velanhoidon laiminlyöminen, toteutuu;
m)
‧pääomasijoituksella‧ tarkoitetaan pääoman antamista yrityksen käyttöön suoraan tai välillisesti sijoitettuna yrityksen täyttä tai osittaista omistusosuutta vastaan siten, että pääomasijoittaja voi lisäksi osallistua yrityksen hallinnoinnin valvontaan ja saada osuuden sen voitoista;
n)
‧oman pääoman luonteisella sijoituksella‧ tarkoitetaan oman pääoman ja velkarahoituksen väliin sijoittuvaa rahoitusmuotoa, jossa riski on suurempi kuin etuoikeutetussa velkamuotoisessa sijoituksessa ja alhaisempi kuin osakepääomamuotoisessa sijoituksessa. Oman pääoman luonteinen sijoitus voi olla velkamuotoinen, jolloin se on tyypillisesti vakuudeton ja etuoikeudeltaan huonompi ja joissain tapauksissa muunnettavissa osakepääomaksi, tai se voi olla etuosakkeen muodossa;
o)
‧riskinjakovälineellä‧ tarkoitetaan rahoitusvälinettä, joka kattaa määritellyn riskin jakamisen kahden tai useamman yhteisön kesken tarvittaessa sovittua korvausta vastaan;
p)
‧rahoitusvälineillä‧ tarkoitetaan unionin rahoitustukia, jotka myönnetään talousarviosta täydentävyyden pohjalta yhden tai useamman unionin toimintapoliittisen tavoitteen edistämiseksi. Tällaiset välineet voivat olla muodoltaan pääomasijoituksia tai oman pääoman luonteisia sijoituksia, lainoja tai vakuuksia taikka muita riskinjakovälineitä, ja niitä voidaan tarvittaessa yhdistää avustuksiin;
q)
‧henkilöstösäännöillä‧ tarkoitetaan neuvoston asetuksessa (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68 (9) säädettyjä Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavia henkilöstösääntöjä ja unionin muuta henkilöstöä koskevia palvelussuhteen ehtoja;
r)
‧valvonnalla‧ tarkoitetaan toimenpiteitä, joilla pyritään saamaan riittävä varmuus toimien tehokkuudesta, vaikuttavuudesta ja taloudellisuudesta, raportoinnin luotettavuudesta, varojen ja tietojen turvaamisesta, petosten ja sääntöjenvastaisuuksien ehkäisystä, havaitsemisesta ja korjaamisesta sekä niiden seurannasta, sekä tilien perustana olevien toimien laillisuuteen ja asianmukaisuuteen liittyvien riskien riittävästä hallinnasta ottaen huomioon ohjelmien monivuotisuus ja suoritettavien maksujen luonne. Valvontaan voivat kuulua erilaiset tarkastukset sekä ensimmäisessä virkkeessä kuvailtujen tavoitteiden saavuttamista koskevien politiikkojen ja menettelyjen toimeenpano;
s)
‧tarkastuksella‧ tarkoitetaan tulo- tai menotapahtuman tietyn näkökohdan varmennusta.
3 artikla
Tämän asetuksen noudattaminen johdetussa oikeudessa
1. Perussäädöksessä olevien säännösten, jotka liittyvät talousarvion toteuttamiseen tuloina tai menoina, on oltava yhdenmukaisia ensimmäisen osan II osastossa esitettyjen budjettiperiaatteiden kanssa.
2. Kaikissa lainsäätäjälle toimitetuissa ehdotuksissa ja ehdotusten muutoksissa, jotka sisältävät poikkeuksia muihin kuin ensimmäisen osan II osaston säännöksiin tai tämän asetuksen nojalla annettaviin delegoituihin säädöksiin, on selkeästi mainittava tällaiset poikkeukset ja esitettävä niiden erityiset syyt asianomaisten ehdotusten johdanto-osan kappaleissa ja perusteluissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
4 artikla
Määräajat, päivämäärät ja määräpäivät
Jollei toisin säädetä, tässä asetuksessa säädettyihin määräaikoihin sovelletaan määräaikoihin, päivämääriin ja määräpäiviin sovellettavista säännöistä 3 päivänä kesäkuuta 1971 annettua neuvoston asetusta (ETY, Euratom) N:o 1182/71 (10).
5 artikla
Henkilötietojen suoja
Tämä asetus ei rajoita yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (11) eikä asetuksen (EY) N:o 45/2001 vaatimusten soveltamista.
II OSASTO
BUDJETTIPERIAATTEET
6 artikla
Budjettiperiaatteiden noudattaminen
Talousarvion laatimisessa ja toteuttamisessa noudatetaan tässä asetuksessa säädettyjä yhtenäisyyden, talousarvion totuudenmukaisuuden, vuotuisuuden, tasapainon, laskentayksikön, yleiskatteisuuden, erittelyn, vaikuttavaa ja tehokasta sisäistä valvontaa edellyttävän moitteettoman varainhoidon sekä avoimuuden periaatteita.
1 LUKU
Yhtenäisyyden ja talousarvion totuudenmukaisuuden periaatteet
7 artikla
Talousarvion soveltamisala
1. Talousarvioon kuuluvat:
a)
unionin menot ja tulot, mukaan lukien SEU-sopimuksen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alaa koskevista määräyksistä toimielimille aiheutuvat hallintomenot sekä näiden määräysten täytäntöönpanosta johtuvat toimintamenot, kun ne otetaan menoina talousarvioon;
b)
Euroopan atomienergiayhteisön tulot ja menot.
2. Talousarvioon otetaan unionin lainanotto- ja lainanantotoimenpiteisiin liittyvät takuut, myös Euroopan rahoituksenvakautusmekanismiin ja maksutasejärjestelyyn liittyvät toimenpiteet, 49 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti.
8 artikla
Yhtenäisyyden ja talousarvion totuudenmukaisuuden periaatteisiin sovellettavat erityiset säännöt
1. Tulon tai menon saa suorittaa ainoastaan ottamalla sen johonkin budjettikohtaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 83 artiklan soveltamista.
2. Menoon ei saa sitoutua eikä sitä saa hyväksyä maksettavaksi, jos se ylittää vahvistetun määrärahan.
3. Talousarvioon saadaan ottaa määrärahoja vain tarpeelliseksi katsottuja menoja varten.
4. Talousarviosta suoritettujen ennakkomaksujen korkotuottoja ei makseta unionille, ellei valtuutussopimuksissa, lukuun ottamatta kolmansien maiden tai niiden nimeämien elinten kanssa tehtyjä sopimuksia, toisin määrätä. Tällaisissa tapauksissa korot käytetään vastaavan toiminnan tarpeisiin, ne vähennetään 23 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa tarkoitetuista maksupyynnöistä tai ne peritään takaisin.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat ennakkomaksujen korkotuottojen kirjanpitoa.
2 LUKU
Vuotuisperiaate
9 artikla
Määritelmä
Talousarvioon otetaan määrärahat varainhoitovuoden ajaksi, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta ja päättyy 31 päivänä joulukuuta.
10 artikla
Määrärahalajit
1. Talousarvio koostuu jaksotetuista määrärahoista, jotka ovat maksusitoumusmäärärahoja tai maksumäärärahoja, ja jaksottamattomista määrärahoista.
2. Maksusitoumusmäärärahat kattavat tietyn varainhoitovuoden aikana tehtyjen oikeudellisten sitoumusten kokonaiskustannukset, jollei 86 artiklan 4 kohdasta tai 189 artiklan 2 kohdasta muuta johdu.
3. Maksumäärärahat kattavat varainhoitovuoden tai sitä edeltävien varainhoitovuosien aikana tehtyjen oikeudellisten sitoumusten toteuttamiseen tarvittavat maksut.
4. Tämän artiklan 1 ja 2 kohta eivät rajoita toisen osan I, IV ja VI osaston erityissäännösten soveltamista eivätkä ne estä sitomasta kaikkia määrärahoja kerralla tai jakamasta talousarviositoumuksia vuotuisiin eriin.
11 artikla
Tuloja ja määrärahoja koskeva kirjanpito
1. Varainhoitovuoden tulot otetaan kyseisen varainhoitovuoden tileille sen kuluessa toteutuneiden määrien mukaisina. Seuraavan varainhoitovuoden tammikuun omat varat voidaan kuitenkin suorittaa etukäteen Euroopan yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 2007/436/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 (12) mukaisesti.
2. Arvonlisäveroon perustuviin omiin varoihin, bruttokansantuloon perustuviin täydentäviin omiin varoihin ja rahoitusosuuksiin voidaan tehdä mukautuksia asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 mukaisesti.
3. Varainhoitovuodelle myönnettyjä määrärahoja käytetään ainoastaan kattamaan menot, joihin on sitouduttu ja jotka maksetaan saman varainhoitovuoden aikana, sekä sellaisista sitoumuksista johtuvat määrät, jotka siirtyvät edellisiltä varainhoitovuosilta.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä varainhoitovuoden määrärahoja koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
4. Maksusitoumukset otetaan kirjanpitoon kattamaan 31 päivään joulukuuta mennessä tehdyt oikeudelliset sitoumukset. Tästä poiketen 86 artiklan 4 kohdassa tarkoitetutut talousarvioon tehtävät kokonaissitoumukset tai 189 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut kolmansien maiden kanssa tehdyt rahoitussopimukset viedään kirjanpitoon 31 päivään joulukuuta mennessä tehtyjen talousarviositoumusten perusteella.
5. Maksut kirjataan tietyn varainhoitovuoden tileille niiden maksujen perusteella, jotka tilinpitäjä on suorittanut saman vuoden 31 päivään joulukuuta mennessä.
6. Poiketen siitä, mitä 3, 4 ja 5 kohdassa säädetään, Euroopan maatalouden tukirahaston menot kirjataan varainhoitovuoden tileille toisen osan I osastossa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
12 artikla
Määrärahojen sitominen
Talousarvioon otetut määrärahat voidaan sitoa talousarvion lopullisen hyväksymisen jälkeen 1 päivästä tammikuuta alkaen, jollei toisen osan I tai VI osastossa toisin säädetä.
13 artikla
Määrärahojen peruuttaminen ja siirtäminen varainhoitovuodelta toiselle
1. Määrärahat, joita ei ole käytetty sen varainhoitovuoden aikana, jota varten ne on otettu talousarvioon, peruutetaan.
Ne voidaan kuitenkin viimeistään 15 päivänä helmikuuta 2 ja 3 kohdan mukaisesti tehtävällä asianomaisen toimielimen päätöksellä siirtää yksinomaan seuraavan varainhoitovuoden aikana käytettäviksi tai ne voidaan siirtää ilman eri toimenpiteitä 4 kohdan mukaisesti.
2. Jaksotetuista maksusitoumusmäärärahoista ja jaksottamattomista määrärahoista, joita varainhoitovuonna ei vielä ole sidottu, voidaan siirtää:
a)
määrät, jotka vastaavat maksusitoumusmäärärahoja tai kiinteistöhankkeisiin liittyviä jaksottamattomia määrätahoja, joiden osalta useimmat sitoumusten edellyttämät alustavat muodollisuudet on tehty 31 päivään joulukuuta mennessä. Tällaiset määrät voidaan sitoa seuraavan vuoden 31 päivään maaliskuuta saakka; kiinteistöhankkeisiin liittyvät määrät voidaan sitoa seuraavan vuoden 31 päivään joulukuuta saakka;
b)
määrät, jotka osoittautuvat tarpeellisiksi lainsäätäjän annettua menojen perusteena olevan säädöksen varainhoitovuoden viimeisellä neljänneksellä ilman, että komissio on voinut ennen 31 päivää joulukuuta sitoa talousarviossa tähän tarkoitukseen tarkoitettuja määrärahoja.
3. Maksumäärärahoista voidaan siirtää määrät, jotka tarvitaan aiempien maksusitoumusten kattamiseen tai jotka liittyvät siirrettyihin maksusitoumusmäärärahoihin, jos asianomaiseen budjettikohtaan seuraavalle varainhoitovuodelle osoitetut maksumäärärahat eivät riitä kattamaan rahoitustarvetta.
Asianomainen toimielin käyttää ensisijaisesti kuluvalle varainhoitovuodelle vahvistettuja määrärahoja ja vasta näiden loputtua siirrettyjä määrärahoja.
4. Jaksottamattomat määrärahat, jotka vastaavat varainhoitovuonna asianmukaisesti tehtyjä maksusitoumuksia, siirretään ilman eri toimenpiteitä vain seuraavalle varainhoitovuodelle.
5. Asianomainen toimielin ilmoittaa viimeistään 15 päivänä maaliskuuta Euroopan parlamentille ja neuvostolle päätöksestään siirtää määrärahoja varainhoitovuodelta toiselle täsmentäen jokaisen budjettikohdan osalta, miten 2 ja 3 kohdassa säädettyjä perusteita on sovellettu kuhunkin siirtoon.
6. Varauksiin otettuja tai henkilöstömenoihin liittyviä määrärahoja ei saa siirtää varainhoitovuodelta toiselle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 14 artiklan soveltamista. Tätä artiklaa sovellettaessa henkilöstömenoihin katsotaan sisältyvän toimielinten jäsenten ja henkilöstösääntöjen piiriin kuuluvan henkilöstön palkat ja korvaukset.
7. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä määrärahojen peruuttamista ja siirtämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
14 artikla
Säännöt käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen siirtämisestä varainhoitovuodelta toiselle
Jäljempänä 21 artiklassa tarkoitettujen käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen sekä kyseisistä tuloista saatujen, käyttämättä jääneiden ja 31 päivänä joulukuuta käytettävissä olevien määrärahojen siirtämisessä varainhoitovuodelta toiselle noudatetaan seuraavia sääntöjä:
a)
ulkoiset käyttötarkoitukseensa sidotut tulot siirretään varainhoitovuodelta toiselle ilman eri toimenpiteitä, ja ne on käytettävä kokonaan siihen mennessä kun ohjelmaan tai toimeen, johon ne on sidottu, liittyvät toimenpiteet on toteutettu. Ulkoiset käyttötarkoitukseensa sidotut tulot, jotka on saatu ohjelman tai toimen viimeisenä toteutusvuonna, voidaan käyttää ohjelmaa tai toimea jatkavan ohjelman tai toimen ensimmäisenä toteutusvuonna;
b)
sisäiset käyttötarkoitukseensa sidotut tulot siirretään vain yhdeksi vuodeksi, lukuun ottamatta 21 artiklan 3 kohdan g alakohdassa tarkoitettuja sisäisiä käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja, jotka siirretään ilman eri toimenpiteitä.
15 artikla
Määrärahojen vapautuminen
Määrärahojen vapautuminen, joka aiheutuu niillä rahoitettavien toimien osittaisesta tai täydellisestä toteuttamatta jättämisestä ja joka tapahtuu sen varainhoitovuoden jälkeisten varainhoitovuosien aikana, jona määrärahat on otettu talousarvioon, johtaa määrärahojen peruuntumiseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 178 ja 182 artiklan soveltamista.
16 artikla
Säännöt, joita sovelletaan, jos talousarvio hyväksytään myöhässä
1. Jos talousarviota ei ole varainhoitovuoden alkaessa lopullisesti hyväksytty, sovelletaan SEUT-sopimuksen 315 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua menettelyä (väliaikaisten kahdestoistaosien järjestelmä). Maksusitoumuksia voidaan tehdä ja maksuja suorittaa tämän artiklan 2 kohdassa säädetyissä rajoissa.
2. Maksusitoumuksia voidaan tehdä luku luvulta enintään neljäsosalla kaikista asianomaiseen lukuun edelliseksi varainhoitovuodeksi hyväksytyistä määrärahoista lisättynä yhdellä kahdestoistaosalla kutakin kulunutta kuukautta kohti.
Talousarvioesityksessä varattuja määrärahoja ei saa ylittää.
Maksuja voidaan suorittaa kuukausittain luku luvulta enintään kahdestoistaosalla asianomaiseen lukuun edelliseksi varainhoitovuodeksi hyväksytyistä määrärahoista. Tämä määrä saa kuitenkin olla enintään yksi kahdestoistaosa talousarvioesityksessä vastaavaan lukuun otetuista määrärahoista.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuilla asianomaiseen lukuun edelliseksi varainhoitovuodeksi hyväksytyillä määrärahoilla tarkoitetaan määrärahoja, jotka on otettu talousarvioon, myös lisätalousarvioilla, ja joita on tarkistettu tuon varainhoitovuoden aikana tehtyjen määrärahasiirtojen määrällä.
4. Jos unionin toiminnan jatkuvuus ja hallinnon tarpeet sitä vaativat, neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta antaa luvan käyttää yhden väliaikaisen kahdestoistaosan ylittäviä menoja niiden lisäksi, jotka ovat käytettävissä ilman eri toimenpiteitä 1 ja 2 kohdan mukaisesti, toisaalta maksusitoumusten tekemiseen ja toisaalta suoritettaviin maksuihin, ei kuitenkaan enempää kuin yhteensä neljä väliaikaista kahdestoistaosaa, lukuun ottamatta asianmukaisesti perusteltuja tapauksia. Neuvosto ilmoittaa päätöksestä välittömästi Euroopan parlamentille.
Päätös tulee voimaan 30 päivän kuluttua sen tekemisestä, jollei Euroopan parlamentti
a)
tee kaikkien jäsentensä enemmistöllä tämän määräajan kuluessa päätöstä pienentää näitä menoja, jolloin komissio antaa uuden ehdotuksen; tai
b)
ilmoita neuvostolle ja komissiolle, että se ei halua pienentää näitä menoja, jolloin päätös tulee voimaan ennen 30 päivän määräajan päättymistä.
Täydentävät kahdestoistaosat hyväksytään kokonaisina eikä niitä voida jakaa osiin.
5. Jos jossain luvussa neljän väliaikaisen kahdestoistaosan hyväksyminen 4 kohdan mukaisesti ei riitä kattamaan menoja, jotka ovat tarpeen unionin toiminnan jatkuvuuden turvaamiseksi kyseisen luvun kattamalla alalla, edellisen varainhoitovuoden talousarvion vastaavaan lukuun otettujen määrärahojen määrän ylitys voidaan poikkeuksellisesti hyväksyä. Euroopan parlamentti ja neuvosto tekevät päätöksen 4 kohdassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti. Tällöin ei kuitenkaan saa missään tapauksessa ylittää edellisen varainhoitovuoden talousarviossa käyttöön annettujen tai talousarvioesityksessä ehdotettujen määrärahojen kokonaismäärää.
3 LUKU
Tasapainoperiaate
17 artikla
Määritelmä ja soveltamisala
1. Tulojen ja maksumäärärahojen on oltava tasapainossa.
2. Unioni ja 208 artiklassa tarkoitetut elimet eivät saa ottaa lainaa talousarvion puitteissa.
18 artikla
Varainhoitovuoden yli- tai alijäämä
1. Varainhoitovuoden ylijäämä otetaan seuraavan varainhoitovuoden talousarvioon tulona ja alijäämä maksumäärärahana.
2. Arviot näistä tuloista tai maksumäärärahoista otetaan talousarvioon talousarviomenettelyn kuluessa ja niitä voidaan tarkistaa 39 artiklan mukaisella oikaisukirjelmällä. Arviot laaditaan asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 mukaisesti.
3. Varainhoitovuoden alustavan tilinpäätöksen jälkeen mainitun tilinpäätöksen poikkeamat arvioista otetaan seuraavan varainhoitovuoden talousarvioon ainoastaan niitä koskevassa lisätalousarviossa. Tässä tapauksessa komissio esittää yhtä aikaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen lisätalousarvioksi 15 päivän kuluessa siitä päivästä, jona alustava tilinpäätös esitettiin.
4 LUKU
Laskentayksikön periaate
19 artikla
Euron käyttö
1. Monivuotinen rahoituskehys ja talousarvio laaditaan ja toteutetaan ja tilinpäätös esitetään euroina. Jäljempänä 68 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja kassavaroja varten tilinpitäjällä, ennakkomaksujärjestelmien osalta ennakoiden hoitajalla ja komission ja Euroopan ulkosuhdehallinnon hallintotarpeiden osalta toimivaltaisella tulojen ja menojen hyväksyjällä on kuitenkin valtuudet suorittaa maksutapahtumia muissa valuutoissa tämän asetuksen nojalla annettavissa delegoiduissa säädöksissä säädetyin edellytyksin.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä euron ja muiden valuuttojen välisiä muuntokursseja koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
5 LUKU
Yleiskatteisuusperiaate
20 artikla
Määritelmä ja soveltamisala
Tulojen kokonaismäärän on katettava maksumäärärahojen kokonaismäärä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 21 artiklan soveltamista. Tulot ja menot otetaan talousarvioon kokonaisuudessaan vähentämättä niitä toisistaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 23 artiklan soveltamista.
21 artikla
Käyttötarkoitukseensa sidotut tulot
1. Ulkoiset ja sisäiset käyttötarkoitukseensa sidotut tulot osoitetaan tietyn menoerän rahoittamiseen.
2. Ulkoiset käyttötarkoitukseensa sidotut tulot muodostuvat seuraavista:
a)
jäsenvaltioiden rahoitusosuudet, jotka liittyvät tiettyihin tutkimusohjelmiin, asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 mukaisesti;
b)
jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden, molemmissa tapauksissa niiden valtiolliset elimet mukaan luettuina, yhteisöjen tai luonnollisten henkilöiden rahoitusosuudet eräistä unionin rahoittamista ulkoisen avun hankkeista tai ohjelmista, joita komissio hallinnoi niiden puolesta;
c)
liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1467/97 (13) tarkoitetuista talletuksista ja sakoista kertyvät korot;
d)
määrättyyn käyttötarkoitukseen osoitetut tulot, kuten tulot rahastoista, avustukset, lahjat ja testamenttilahjoitukset, mukaan lukien kunkin toimielimen omat käyttötarkoitukseensa sidotut tulot;
e)
kolmansien maiden tai unionin ulkopuolisten elinten unionin toimintaan liittyvät, b alakohdan soveltamisalaan kuulumattomat rahoitusosuudet;
f)
181 artiklan 2 kohdassa ja 183 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut käyttötarkoitukseensa sidotut tulot;
g)
3 kohdassa tarkoitetut sisäiset käyttötarkoitukseensa sidotut tulot, siltä osin kuin ne liittyvät tässä kohdassa tarkoitettuihin muihin tuloihin.
3. Sisäiset käyttötarkoitukseensa sidotut tulot muodostuvat seuraavista:
a)
tulot, jotka ovat peräisin kolmansilta osapuolilta näille tilauksesta toimitetuista tarvikkeista, suoritetuista palveluista ja tehdyistä urakoista;
b)
tulot uusittavien tai käytöstä poistettavien ajoneuvojen, tarvikkeiden, rakennelmien ja aineiden sekä tieteellisiin ja teknisiin tarkoituksiin käytettävien laitteiden myynnistä, kun kirjanpitoarvo on täysin poistettu;
c)
tulot, jotka saadaan aiheettomasti maksettujen määrien palauttamisesta 80 artiklan mukaisesti;
d)
tulot, jotka saadaan ennakkomaksujen koroista, jollei 8 artiklan 4 kohdasta muuta johdu;
e)
tulot toimielimen muille yksiköille, toimielimille tai elimille toimitetuista tarvikkeista, suoritetuista palveluista ja tehdyistä urakoista, mukaan lukien muiden toimielinten tai elinten lukuun maksetut ja näiden korvaamat virkamatkakulut;
f)
vakuutuskorvauksista saadut määrät;
g)
vuokratulot;
h)
julkaisujen ja elokuvien sekä niiden sähköisten tallenteiden myynnistä saatavat tulot;
i)
palautukset rahoitusvälineisiin 140 artiklan 6 kohdan mukaisesti;
j)
verojen palautuksesta saatavat tulot 23 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti.
4. Perussäädöksessä voidaan myös säätää, että tulot sidotaan tiettyihin menoihin. Tällaiset tulot ovat sisäisiä käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja, jollei perussäädöksessä toisin säädetä.
5. Talousarviossa on ulkoisia ja sisäisiä käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja varten erityisiä budjettikohtia, joissa ilmoitetaan mahdollisuuksien mukaan myös tulojen määrä.
Talousarvioesitykseen voidaan ottaa ainoastaan sellaiset käyttötarkoitukseensa sidotut tulot, joiden määrästä on varmuus talousarvioesityksen laatimisajankohtana.
6. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat ulkoisten ja sisäisten käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen esittämistä talousarviossa ja niitä vastaavien määrärahojen asettamista käyttöön sekä sääntöjä jäsenvaltioiden rahoitusosuuksista tutkimusohjelmiin. Siirretään komissiolle myös valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tuottoa, joka saadaan SEUT-sopimuksen 126 artiklan 11 kohdan nojalla määrätyistä seuraamuksista, ja käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja, jotka saadaan EFTA-valtioiden osallistumisesta tiettyihin unionin ohjelmiin.
22 artikla
Lahjoitukset
1. Komissio voi ottaa vastaan erilaisia unionin hyväksi tarkoitettuja lahjoituksia, kuten rahastoja, avustuksia, lahjoja sekä testamenttilahjoituksia.
2. Sellaisten arvoltaan vähintään 50 000 euron suuruisen lahjoituksen vastaanottamiseen, josta voi aiheutua kuluja, jatkotoimiin liittyvät kulut mukaan luettuina, joiden arvo on enemmän kuin 10 prosenttia lahjoituksen arvosta, tarvitaan Euroopan parlamentin ja neuvoston lupa; niiden molempien on annettava lausuntonsa kahden kuukauden kuluessa komission pyynnön vastaanottamisesta. Jos lahjoitusta ei vastusteta tässä määräajassa, komissio päättää lopullisesti lahjoituksen vastaanottamisesta.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä unionin saamien lahjoitusten hyväksymistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
23 artikla
Vähennyksiä ja valuuttakurssimukautuksia koskevat säännöt
1. Maksupyynnöistä voidaan tehdä seuraavat vähennykset, minkä jälkeen ne hyväksytään nettomääräisinä:
a)
hankintasopimusten osapuolille tai tuensaajille määrätyt seuraamukset;
b)
yksittäisistä laskuista ja kustannusselvityksistä myönnetyt alennukset, hyvitykset ja vähennykset;
c)
ennakkomaksuista kertyneet korot;
d)
aiheettomasti maksettujen rahamäärien oikaisut.
Ensimmäisen alakohdan d alakohdassa tarkoitetut oikaisut voidaan tehdä suorina vähennyksinä samalle saajalle suoritettavista uusista väli- tai loppumaksuista, jotka katetaan samasta luvusta, samalta momentilta ja samana varainhoitovuotena kuin liiallisena maksettu määrä.
Ensimmäisen alakohdan c ja d alakohdassa tarkoitettuihin vähennyksiin sovelletaan unionin kirjanpitosääntöjä.
2. Talousarvioon otetaan verottomana niiden unionille toimitettujen tuotteiden tai suoritettujen palvelujen hinta, joihin sisältyvät verot jäsenvaltiot palauttavat unionille Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan mukaisesti.
3. Talousarvioon voidaan ottaa niiden unionille toimitettujen tuotteiden tai suoritettujen palvelujen hinta, joihin sisältyvät verot kolmannet maat palauttavat unionille asiaan sovellettavien sopimusten perusteella:
a)
verottomana; tai
b)
verollisena. Tällöin verojen palautukset katsotaan sisäisiksi käyttötarkoitukseensa sidotuiksi tuloiksi.
4. Varainhoitovuoden aikana kirjatut valuuttakurssierot voidaan oikaista. Lopputulos sisällytetään varainhoitovuoden yli- tai alijäämään.
5. Siirretään komissiolle valta antaa 210 a artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä verojen palautusten kirjanpitoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
6 LUKU
Erittelyperiaate
24 artikla
Yleiset säännökset
Määrärahat osoitetaan käyttötarkoitukseensa ja eritellään osastoittain ja luvuittain. Luvut jaetaan momentteihin ja alamomentteihin.
25 artikla
Muiden toimielinten kuin komission määrärahasiirrot
1. Muut toimielimet kuin komissio voivat siirtää määrärahoja omassa pääluokassaan:
a)
osastosta toiseen enintään 10 prosenttia siihen budjettikohtaan osoitetuista vuoden määrärahoista, josta määrärahat siirretään;
b)
luvusta toiseen ja momentilta toiselle rajoituksitta.
2. Kolme viikkoa ennen 1 kohdassa tarkoitettuja määrärahasiirtoja toimielimet ilmoittavat aikeistaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto esittää tämän määräajan kuluessa asianmukaisesti perusteltuja syitä, sovelletaan 27 artiklan mukaista menettelyä
3. Muut toimielimet kuin komissio voivat ehdottaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle omassa pääluokassaan osastosta toiseen tehtäviä määrärahasiirtoja, joiden määrä ylittää 10 prosenttia siihen budjettikohtaan osoitetuista kyseisen vuoden määrärahoista, josta määrärahat siirretään. Näihin siirtoihin sovelletaan 27 artiklassa säädettyä menettelyä.
4. Muut toimielimet kuin komissio voivat tehdä määrärahasiirtoja omassa pääluokassaan momentilta toiselle ilman ennakkoilmoitusta Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat muiden toimielinten kuin komission tekemien siirtojen prosenttimäärien laskemista.
26 artikla
Komission määrärahasiirrot
1. Komissio voi itsenäisesti omassa pääluokassaan:
a)
siirtää määrärahoja saman luvun sisällä;
b)
useisiin osastoihin sisältyvien samanlaisten henkilöstö- ja hallintomenojen osalta siirtää määrärahoja osastosta toiseen enintään 10 prosenttia siihen budjettikohtaan osoitetuista kyseisen vuoden määrärahoista, josta määrärahat siirretään, ja enintään 30 prosenttia siihen budjettikohtaan osoitetuista kyseisen vuoden määrärahoista, johon määrärahat siirretään;
c)
toimintamenojen osalta määrärahoja saman osaston luvusta toiseen enintään 10 prosenttia siihen budjettikohtaan osoitetuista kyseisen vuoden määrärahoista, josta määrärahat siirretään.
Kolme viikkoa ennen ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettuja määrärahasiirtoja komissio ilmoittaa aikeistaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto esittää tämän määräajan kuluessa asianmukaisesti perusteltuja syitä, sovelletaan 27 artiklan mukaista menettelyä.
Varainhoitovuoden viimeisten kahden kuukauden aikana komissio voi kuitenkin toisesta alakohdasta poiketen itsenäisesti siirtää unionin virkamiehiä ja muuta henkilöstöä sekä ulkopuolista henkilöstöä koskevia määrärahoja talousarvion osastosta toiseen yhteensä enintään 5 prosenttia kyseisen varainhoitovuoden määrärahoista. Komissio ilmoittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle näitä määrärahasiirtoja koskevasta päätöksestään kahden viikon kuluessa sen tekemisestä.
2. Komissio voi päättää siirtää omassa talousarvion pääluokassaan määrärahoja osastosta toiseen seuraavissa tapauksissa edellyttäen, että se ilmoittaa päätöksestään Euroopan parlamentille ja neuvostolle välittömästi:
a)
kun määrärahoja siirretään 46 artiklassa tarkoitetusta osastosta "alustavat määrärahat" ja kun ainoa ehto varauksen purkamiselle on perussäädöksen hyväksyminen SEUT-sopimuksen 294 artiklan nojalla;
b)
asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa, kuten silloin kun varainhoitovuoden 1 päivän joulukuuta jälkeen tapahtuu jokin kansainvälinen humanitaarinen suuronnettomuus tai kriisi, komissio siirtää tuon varainhoitovuoden käyttämättä jääneitä talousarviomäärärahoja monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeeseen 4 kuuluvista talousarvion osastoista talousarvion osastoihin, jotka koskevat hätäavun ja humanitaaristen avustustoimien toteuttamista.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat komission tekemien sisäisten siirtojen prosenttimäärien laskemista ja siirtopyyntöjen perusteita.
27 artikla
Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitettavat toimielinten määrärahojen siirtoa koskevat esitykset
1. Kukin toimielin toimittaa määrärahojen siirtoa koskevat esityksensä Euroopan parlamentille ja neuvostolle samanaikaisesti.
2. Euroopan parlamentti ja neuvosto päättävät määrärahasiirroista tämän artiklan 3-6 kohdassa säädetyin edellytyksin, jollei toisen osan I osastossa toisin säädetä.
3. Kiireellisiä tapauksia lukuun ottamatta Euroopan parlamentti ja neuvosto, joka tekee ratkaisunsa määräenemmistöllä, käsittelevät kunkin määrärahojen siirtoa koskevan esityksen kuuden viikon kuluessa päivästä, jona ne molemmat ovat vastaanottaneet kyseisen siirtoesityksen.
4. Määrärahojen siirtoa koskeva esitys hyväksytään, jos kuuden viikon jakson kuluessa jokin seuraavista toteutuu:
a)
Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät sen;
b)
joko Euroopan parlamentti tai neuvosto hyväksyy sen ja toinen niistä pidättyy toimimasta;
c)
Euroopan parlamentti ja neuvosto pidättyvät kumpikin toimimasta tai kumpikaan ei tee päätöstä muuttaa tai vastustaa määrärahojen siirtoa koskevaa esitystä.
5. Jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto toisin pyydä, 3 kohdassa tarkoitettu kuuden viikon jakso lyhenee kolmeen viikkoon seuraavissa tapauksissa:
a)
siirto on vähemmän kuin 10 prosenttia sen budjettikohdan määrärahoista, josta siirto tehdään, eikä ylitä 5 000 000:aa euroa;
b)
siirto koskee vain maksumäärärahoja eikä sen kokonaismäärä ylitä 100 000 000:aa euroa.
6. Jos joko Euroopan parlamentti tai neuvosto on muuttanut siirrettävää määrää ja toinen niistä on joko hyväksynyt sen tai pidättyy toimimasta, tai jos Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat kumpikin muuttaneet siirrettävää määrää, hyväksytyksi katsotaan pienempi näistä kahdesta määrästä, jollei asianomainen toimielin peruuta määrärahojen siirtoa koskevaa esitystään.
28 artikla
Määrärahasiirtoja koskevat erityissäännöt
1. Määrärahoja voidaan siirtää ainoastaan budjettikohtiin, joihin on talousarviossa vahvistettu määräraha tai jotka on varustettu merkinnällä "pro memoria".
2. Käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja vastaavat määrärahat voidaan siirtää ainoastaan, jos ne pysyvät sidottuina käyttötarkoitukseensa.
29 artikla
Määrärahasiirrot, joihin sovelletaan erityissäännöksiä
1. Määrärahasiirroista Euroopan maatalouden tukirahastoa, rakennerahastoja, koheesiorahastoa, Euroopan kalatalousrahastoa ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa sekä tutkimusta koskevissa talousarvion osastoissa säädetään erikseen toisen osan I, II ja III osastossa.
2. Euroopan parlamentti ja neuvosto päättävät komission esityksestä määrärahasiirroista, joiden tarkoituksena on käyttää hätäapuvarausta. Kutakin hätäapua koskevaa tointa varten on toimitettava erillinen esitys.
Tämän kohdan soveltamiseksi sovelletaan 27 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädettyä menettelyä. Jos Euroopan parlamentti ja neuvosto eivät hyväksy komission esitystä eivätkä pääse sopimukseen kyseisen varauksen käyttämistä koskevasta yhteisestä kannasta, ne pidättyvät päättämästä komission määrärahojen siirtoa koskevasta esityksestä.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä hätäapuvaraukseen liittyviä määrärahasiirtopyyntöjä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
7 LUKU
Moitteettoman varainhoidon periaate
30 artikla
Taloudellisuuden, tehokkuuden ja vaikuttavuuden periaatteet
1. Määrärahat käytetään moitteettoman varainhoidon periaatteen eli taloudellisuuden, tehokkuuden ja vaikuttavuuden periaatteiden mukaisesti.
2. Taloudellisuuden periaate edellyttää, että varat, joita toimielin käyttää toimintojensa toteuttamiseksi, otetaan käyttöön oikeaan aikaan ja että ne ovat määrältään riittävät, laadultaan asianmukaiset ja kustannuksiltaan mahdollisimman edulliset.
Tehokkuuden periaatteen tarkoituksena on saavuttaa käytetyillä varoilla parhaat mahdolliset tulokset.
Vaikuttavuuden periaatteen tarkoituksena on saavuttaa toiminnalle asetetut tavoitteet ja siltä odotetut tulokset.
3. Kaikille talousarvion kattamille toiminnan aloille on vahvistettava erityiset mitattavissa ja toteutettavissa olevat, asiaan kuuluvat ja ajallisesti määrätyt tavoitteet. Näiden tavoitteiden toteuttamista valvotaan toiminnoittain vahvistettujen tulosindikaattoreiden avulla, ja menosta vastaavat hallinnot toimittavat 38 artiklan 3 kohdan e alakohdassa tarkoitetut tiedot Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Nämä tiedot toimitetaan vuosittain, ja ne esitetään viimeistään talousarvioesityksen liiteasiakirjoissa.
4. Päätöksenteon tehostamiseksi toimielimet arvioivat ohjelmia tai toimintoja etu- ja jälkikäteen komission laatimien ohjeiden mukaisesti. Arviointia sovelletaan kaikkiin ohjelmiin ja toimiin, joista aiheutuu huomattavia menoja, ja arviointien tulokset ilmoitetaan Euroopan parlamentille, neuvostolle ja menosta vastaaville hallinnoille.
5. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä ennakko-, väli- ja jälkiarviointeja koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
31 artikla
Pakollinen rahoitusselvitys
1. Jokaiseen ehdotukseen tai aloitteeseen, jonka komissio, unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja, jäljempänä ‧korkea edustaja‧, tai jäsenvaltio esittää lainsäätäjälle ja joka saattaa vaikuttaa talousarvioon ja henkilöstön määrään, on liitettävä rahoitusselvitys ja 30 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu etukäteisarviointi.
Jokaiseen lainsäätäjälle esitettävään ehdotusta tai aloitetta koskevaan muutokseen, joka saattaa vaikuttaa huomattavasti talousarvioon, henkilöstön määrä mukaan luettuna, on liitettävä muutosta ehdottavan toimielimen tekemä rahoitusselvitys.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä rahoitusselvitykseen liittyviä vaatimuksia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
2. Komissio antaa talousarviomenettelyn yhteydessä tarvittavat tiedot, jotta määrärahatarpeen kehitystä voidaan vertailla rahoitusselvityksessä annettuihin alustaviin arvioihin lainsäätäjälle esitettävän ehdotuksen tai aloitteen käsittelyn edistymisen pohjalta.
3. Petosten ja sääntöjenvastaisuuksien riskien vähentämiseksi 1 kohdassa tarkoitetussa rahoitusselvityksessä annetaan tietoja käyttöön otetusta sisäisestä valvontajärjestelmästä, arvio järjestelmän edellyttämien tarkastusten kustannustehokkuudesta, arvio odotettavissa olevasta virheriskin tasosta sekä tietoja käytössä tai suunnitteilla olevista petostentorjunta- ja suojelutoimenpiteistä.
Tässä tarkastelussa otetaan huomioon virheiden todennäköinen laajuus ja luonne sekä asianomaisen toimintalohkon erityisolosuhteet ja siihen sovellettavat säännöt.
32 artikla
Talousarvion toteuttamisen sisäinen valvonta
1. Talousarvion toteuttamisessa noudatetaan kulloisenkin toteuttamistavan tarpeisiin soveltuvaa, vaikuttavaa ja tehokasta sisäistä valvontaa asiaa koskevien alakohtaisten sääntöjen mukaisesti.
2. Talousarvion toteuttamisen yhteydessä sisäisellä valvonnalla tarkoitetaan prosessia, jota sovelletaan hallinnon kaikilla tasoilla ja jonka avulla on tarkoitus saada riittävä varmuus siitä, että seuraavat tavoitteet saavutetaan:
a)
toimien tehokkuus, vaikuttavuus ja taloudellisuus;
b)
raportoinnin luotettavuus;
c)
varojen ja tietojen turvaaminen;
d)
petosten ja sääntöjenvastaisuuksien ehkäisy, havaitseminen, korjaaminen ja seuranta;
e)
tilien perustana olevien toimien laillisuuteen ja asianmukaisuuteen liittyvien riskien riittävä hallinta ottaen huomioon ohjelmien monivuotisuus ja suoritettavien maksujen luonne.
3. Vaikuttavan sisäisen valvonnan on perustuttava parhaisiin kansainvälisiin käytäntöihin, ja siihen on kuuluttava erityisesti seuraavat:
a)
tehtävien eriyttäminen;
b)
asianmukainen riskinhallinta- ja valvontastrategia, mukaan lukien varojen saajien tasolla tehtävät tarkastukset;
c)
eturistiriitojen välttäminen;
d)
asianmukainen kirjausketju ja tietojärjestelmiin sisältyvien tietojen eheys;
e)
tulosten ja havaittujen sisäiseen valvontaan liittyvien puutteiden ja poikkeusten seurantamenettelyt;
f)
sisäisen valvontajärjestelmän moitteettoman toiminnan säännöllinen arviointi.
4. Tehokkaan sisäisen valvonnan on perustuttava seuraaviin tekijöihin:
a)
valvontaketjuun kuuluvien toimijoiden kesken yhteensovitetun asianmukaisen riskinhallinta- ja valvontastrategian toteuttaminen;
b)
toteutettujen tarkastusten tulosten asettaminen kaikkien valvontaketjuun kuuluvien toimijoiden saataville;
c)
tarvittaessa toteutuskumppanien antamien johdon vahvistuslausumien ja riippumattomien tarkastuslausuntojen hyödyntäminen edellyttäen, että ne perustuvat laadultaan asianmukaiseen ja hyväksyttävään toimintaan, joka on tapahtunut hyväksyttyjen standardien mukaisesti;
d)
korjaavien toimenpiteiden, tarvittaessa myös varoittavien seuraamusten, soveltaminen oikea-aikaisesti;
e)
menettelytapojen perustaminen selkeään ja yksiselitteiseen lainsäädäntöön;
f)
päällekkäisten tarkastusten välttäminen;
g)
valvonnan kustannustehokkuuden parantaminen.
5. Jos virhetaso on toteutusvaiheessa jatkuvasti korkea, komissio selvittää valvontajärjestelmien heikkoudet ja mahdollisten korjaavien toimenpiteiden kustannustehokkuuden sekä toteuttaa tai ehdottaa asianmukaisia toimenpiteitä, kuten sovellettavien säännösten yksinkertaistaminen, valvontajärjestelmien tehostaminen ja ohjelman tai sen täytäntöönpanon uudelleensuunnittelu.
33 artikla
Kustannustehokkaat valvontajärjestelmät
Esittäessään tarkistettuja tai uusia määrärahaehdotuksia komissio arvioi valvontajärjestelmien kustannustehokkuuden sekä 31 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun virheriskin tason.
8 LUKU
Avoimuusperiaate
34 artikla
Tilinpäätösten, talousarvioiden ja selvitysten julkaiseminen
1. Talousarvion laatimisessa ja toteuttamisessa ja tilinpäätöksen laatimisessa noudatetaan avoimuusperiaatetta.
2. Euroopan parlamentin puhemies huolehtii talousarvion ja lisätalousarvioiden julkaisemisesta lopullisessa muodossaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Talousarviot julkaistaan kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona niiden lopullinen hyväksyminen todetaan.
Konsolidoitu tilinpäätös ja kunkin toimielimen laatima selvitys varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallinnosta julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä talousarvion alustavaa julkaisemista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
35 artikla
Varojen saajia koskevien ja muiden tietojen julkaiseminen
1. Talousarvioon kuuluu liitteenä selvitys lainoista, joita unioni on antanut tai ottanut kolmansien osapuolten hyväksi.
2. Komissio asettaa asianmukaisella tavalla ja ajoissa saataville hallussaan olevat tiedot varojen saajista sekä talousarviosta rahoitetun toiminnan luonteesta ja tarkoituksesta, kun talousarviota toteutetaan suoraan 58 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, sekä varojen saajia koskevat tiedot, joita ovat toimittaneet sellaiset yhteisöt, henkilöt ja jäsenvaltiot, joille talousarvion toteuttamistehtäviä on siirretty muiden toteuttamistapojen nojalla.
Ensimmäisessä alakohdassa säädettyä velvoitetta sovelletaan myös muihin toimielimiin niiden varojen saajien osalta.
3. Nämä tiedot on asetettava saataville noudattaen asianmukaisesti luottamuksellisuutta ja turvallisuutta koskevia vaatimuksia, erityisesti henkilötietojen suojaa.
Kun on kyse luonnollisista henkilöistä, julkaistaan ainoastaan varojen saajan nimi ja asuinpaikka sekä myönnetty määrä ja sen tarkoitus Näiden tietojen ilmoittamisen on perustuttava asiaankuuluviin perusteisiin, kuten myöntämisen jaksottaisuus tai myönnettyjen varojen tyyppi taikka merkitys. Tietojen ilmoittamisen perusteissa ja julkaistujen tietojen yksityiskohtaisuudessa otetaan huomioon alan ja kunkin toteuttamistavan erityispiirteet.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä varojen saajia koskevien tietojen julkaisemista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä. Tarvittaessa tietojen yksityiskohtaisuus ja perusteet määritellään alakohtaisissa säännöissä.
III OSASTO
TALOUSARVION LAATIMINEN JA RAKENNE
1 LUKU
Talousarvion laatiminen
36 artikla
Ennakkoarviot tuloista ja menoista
1. Kukin muu toimielin kuin komissio laatii ennakkoarvion tuloistaan ja menoistaan ja toimittaa sen komissiolle ja samanaikaisesti tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle joka vuosi ennen 1 päivää heinäkuuta.
2. Korkea edustaja kuulee kehitysyhteistyöpolitiikasta, naapuruuspolitiikasta sekä kansainvälisestä yhteistyöstä, humanitaarisesta avusta ja kriisinhallintatoimista vastaavia komission jäseniä näiden vastuualueisiin kuuluvista kysymyksistä.
3. Komissio laatii ennakkoarvionsa ja toimittaa sen myös Euroopan parlamentille ja neuvostolle välittömästi sen hyväksymisen jälkeen.
Ennakkoarviotaan laatiessaan komissio käyttää 37 artiklassa mainittuja tietoja.
37 artikla
208 artiklassa tarkoitettujen elinten talousarvioita koskevat ennakkoarviot
Kukin 208 artiklassa tarkoitettu elin toimittaa oman perustamissäädöksensä mukaisesti komissiolle, Euroopan parlamentille ja neuvostolle joka vuosi viimeistään 31 päivänä maaliskuuta ennakkoarvion tuloistaan ja menoistaan ja sen mukana henkilöstötaulukkonsa sekä työohjelmansa luonnoksen.
38 artikla
Talousarvioesitys
1. Komissio tekee talousarvioesityksen sisältävän ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 1 päivänä syyskuuta sitä varainhoitovuotta edeltävänä vuonna, jona talousarvio on määrä toteuttaa. Se toimittaa ehdotuksen tiedoksi myös kansallisille parlamenteille.
Talousarvioesitys käsittää yhteenvedon unionin tuloista ja menoista sekä 36 artiklassa tarkoitetut ennakkoarviot. Se voi myös sisältää toimielinten laatimista ennakkoarvioista poikkeavia ennakkoarvioita.
Talousarvioesityksen rakenteesta ja esitystavasta säädetään 44-49 artiklassa.
Jokaista talousarvioesityksen pääluokkaa edeltää asianomaisen toimielimen laatima johdanto.
Komissio laatii talousarvioesityksen yleisen johdannon. Yleinen johdanto sisältää rahoitustaulukot, joissa esitetään tärkeimmät tiedot osastoittain, sekä monivuotisen rahoituskehyksen menolajeittain esitetyt perustelut muutoksille, joita määrärahoihin on tehty varainhoitovuodelta toiselle siirryttäessä.
2. Parantaakseen voimassa olevan lainsäädännön ja valmisteilla olevien säädösehdotusten talousarviovaikutuksia koskevien ennusteiden tarkkuutta ja luotettavuutta komissio liittää talousarvioesitykseen seuraavia vuosia koskevan rahoitussuunnitelman.
Rahoitussuunnitelmaa ajantasaistetaan talousarvion hyväksymisen jälkeen talousarviomenettelyn tulosten ja muiden asianomaisten päätösten huomioon ottamiseksi.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä rahoitussuunnitelmaa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
3. Komissio liittää talousarvioesitykseen
a)
tarvittaessa syyt muiden toimielinten laatimista ennakkoarvioista poikkeavien ennakkoarvioiden sisällyttämiseen talousarvioesitykseen;
b)
tarpeellisiksi katsomansa valmisteluasiakirjat, jotka koskevat toimielinten henkilöstötaulukkoja ja rahoitusosuuksia, jotka komissio myöntää 208 artiklassa tarkoitetuille elimille ja Eurooppa-kouluille Valmisteluasiakirjasta, jossa esitetään viimeisin hyväksytty henkilöstötaulukko, on käytävä ilmi:
i)
koko unionin palveluksessa oleva henkilöstö, myös sen oikeudellisesti erillisten yksiköiden henkilöstö, sopimustyypeittäin jaoteltuna,
ii)
toimia ja ulkopuolista henkilöstöä sekä sukupuolijakaumaa koskevat toimintaperiaatteet,
iii)
tosiasiallisesti täytettyjen toimien lukumäärä sekä niiden jakautuminen palkkaluokittain ja hallintoyksiköittäin sen vuoden alussa, jona talousarvioesitys esitetään,
iv)
selvitys toimien jakautumisesta toimintalohkoittain,
v)
kunkin ulkopuolisen henkilöstöryhmän osalta hyväksyttyjen määrärahojen perusteella tehty alustava arvio kokoaikavastaavien määrästä sekä tosiasiallisesti työssä olevien henkilöiden määrä ja heidän jakautumisensa tehtäväryhmittäin ja tarvittaessa palkkaluokittain sen vuoden alussa, jona talousarvioesitys esitetään;
c)
valmisteluasiakirjan, joka koskee varainhoitovuoden määrärahojen ja maksamatta olevien sitoumusten toteuttamissuunnitelmia, 208 artiklassa tarkoitettuja elimiä ja Eurooppa-kouluja sekä pilottihankkeita ja valmistelevia toimia;
d)
kansainvälisten järjestöjen rahoitusta koskevan valmisteluasiakirjan, johon sisältyy
i)
yhteenveto kaikista rahoitusosuuksista kunkin unionin ohjelman tai rahaston sekä kansainvälisen järjestön mukaan jaoteltuina,
ii)
perustelut, miksi unionin oli tehokkaampaa rahoittaa kyseisiä kansainvälisiä järjestöjä kuin toimia suoraan;
e)
toimintoselvitykset tai muut asiaa koskevat asiakirjat, jotka sisältävät
i)
tiedot kaikkien aiemmin asetettujen erityisten, mitattavissa ja saavutettavissa olevien, asiaan kuuluvien ja ajallisesti määrättyjen tavoitteiden toteuttamisesta toimintokohtaisesti sekä indikaattoreilla mitatuista uusista tavoitteista,
ii)
määrärahojen määrään ehdotettujen muutosten täydelliset perustelut ja niiden kustannusten ja hyötyjen tarkastelu,
iii)
selkeät perustelut unionin tason toiminnalle muun muassa toissijaisuusperiaatteen mukaisesti,
iv)
tiedot edellisen vuoden toimien toteuttamisasteesta ja kuluvan vuoden toteuttamisasteesta,
v)
yhteenveto arviointituloksista silloin kun ne vaikuttavat talousarvion muutoksiin,
vi)
tiedot palkinnoista, joiden yksikköarvo on vähintään 1 000 000 euroa;
f)
yhteenvedon niiden tulevina varainhoitovuosina suoritettavien maksujen erääntymisaikatauluista, jotka perustuvat aiempina varainhoitovuosina tehtyihin talousarviositoumuksiin.
4. Kun komissio antaa talousarvion toteuttamisen julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien tehtäväksi, se liittää talousarvioesitykseen valmisteluasiakirjan, jossa esitetään:
a)
vuosikertomus nykyisten julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien toiminnasta edelliseltä varainhoitovuodelta, mukaan lukien niiden 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan vii alakohdan soveltamisalaan kuuluvien yhteisöjen, joille tehtäviä on siirretty, oikeudellinen muoto ja osakkaat;
b)
talousarvioesityksen kohteena olevalle varainhoitovuodelle asetetut tavoitteet ja niiden saavuttamiseen liittyvät erityiset talousarviotarpeet;
c)
edellisen varainhoitovuoden hallintokustannukset ja toteutunut talousarvio kokonaisuudessaan ja 209 artiklassa tarkoitettujen elinten ja julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien mukaan jaoteltuina;
d)
talousarviosta maksettujen rahoitusosuuksien määrä, muiden kumppaneiden kullekin julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudelle suorittamien rahoitusosuuksien määrä ja luontoissuoritusten arvo.
Kun julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksissa käytetään rahoitusvälineitä, 5 kohdassa tarkoitettuun valmisteluasiakirjaan on kuitenkin sisällytettävä näitä rahoitusvälineitä koskevat tiedot.
5. Kun komissio käyttää rahoitusvälineitä, se liittää talousarvioesitykseen valmisteluasiakirjan, jossa esitetään seuraavat:
a)
kuhunkin rahoitusvälineeseen liittyvien talousarviositoumusten ja talousarviosta suoritettujen maksujen yhteismäärä;
b)
140 artiklan 6 kohdassa tarkoitetut tulot ja palautukset sekä täydentäviin omiin varoihin liittyvät siirtyvät erät varainhoitovuonna;
c)
riski- ja velkavarausten kokonaismäärä sekä tiedot unionin riskisaamisten määrästä;
d)
oman pääoman ehtoisten välineiden tai riskinjakovälineiden omaisuuserien arvon alentuminen ja vakuusvälineiden maksettavaksi vaaditut vakuudet sekä edelliseltä vuodelta että kumulatiivisina lukuina;
e)
rahoitusvälineitä koskevan talousarviositoumuksen tekemisestä yksittäisiä hankkeita koskevien oman pääoman tai velan muodossa olevien oikeudellisten sitoumusten tekemiseen kuluva aika, jos niiden kesto on yli kolme vuotta. Komissio esittää 140 artiklan 8 kohdassa tarkoitetussa kertomuksessa tämän ajan lyhentämisen syyt ja tarvittaessa toimintasuunnitelman sen lyhentämiseksi vuotuisen vastuuvapausmenettelyn yhteydessä;
f)
rahoitusvälineiden hallinnointiin liittyvistä hallinnollisista ja muista rahoitus- ja toimintamaksuista aiheutuvat hallintomenot, jos kolmannet osapuolet ovat vastanneet hallinnoinnista, kokonaisuudessaan ja hallinnoivien osapuolten ja rahoitusvälineiden mukaan jaoteltuina.
6. Lisäksi komissio liittää talousarvioesitykseen kaikki muut valmisteluasiakirjat, joiden se katsoo olevan tarpeen määrärahaesitysten perustelemiseksi.
7. Euroopan ulkosuhdehallinnon organisaatiosta ja toiminnasta 26 päivänä heinäkuuta 2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/427/EU (14) 8 artiklan 5 kohdan mukaisesti ja talousarvion avoimuuden varmistamiseksi unionin ulkoisen toiminnan alalla komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle talousarvioesityksen ohella valmisteluasiakirjan, jossa esitetään kattavasti:
a)
kaikki hallinto- ja toimintamenot, jotka liittyvät unionin ulkoisiin toimiin, mukaan lukien yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka (YUTP) ja yhteinen turvallisuus- ja puolustuspolitiikka, ja jotka rahoitetaan unionin talousarviosta;
b)
ulkosuhdehallinnon kaikki edellisen vuoden hallintomenot eriteltyinä menoihin kunkin unionin edustuston osalta ja ulkosuhdehallinnon keskushallinnon menoihin sekä toimintamenot eriteltyinä kunkin maantieteellisen alueen (alueet, maat), aihealueen, unionin edustuston ja operaation osalta.
8. Edellä 7 kohdassa tarkoitetussa valmisteluasiakirjassa on niin ikään:
a)
esitettävä toimien määrä palkkaluokittain kullakin ura-alueella sekä määrärahojen perusteella hyväksyttyjen vakinaisten ja väliaikaisten toimien määrä, sopimussuhteiset ja paikalliset toimihenkilöt mukaan lukien, kussakin unionin edustustossa sekä ulkosuhdehallinnon keskushallinnossa;
b)
esitettävä ulkosuhdehallinnon keskushallinnossa ja kaikissa unionin edustustoissa olevien toimien lisäykset tai vähennykset palkkaluokittain ja ura-alueittain edeltävään varainhoitovuoteen verrattuna;
c)
esitettävä varainhoitovuodeksi hyväksyttyjen toimien määrä, vastaava luku edelliseltä varainhoitovuodelta sekä jäsenvaltioiden lähettämien diplomaattien ja neuvoston ja komission henkilöstön täyttämien toimien määrä;
d)
annettava yksityiskohtainen kuvaus unionin edustustoissa talousarvioesityksen esittämisajankohtana työskentelevästä henkilöstöstä, mukaan lukien maantieteellisten alueiden, sukupuolen, yksittäisten maiden ja operaatioiden mukainen erittely, jossa jaotellaan henkilöstötaulukon mukaiset toimet, sopimussuhteiset toimihenkilöt, paikalliset toimihenkilöt ja lähetetyt kansalliset asiantuntijat, sekä talousarvioesityksessä pyydetyt määrärahat tällaiselle muunlaiselle henkilöstölle ja vastaavat arviot kokopäivätoimisista henkilöstöresursseista, jotka voidaan ottaa käyttöön pyydettyjen määrärahojen turvin.
39 artikla
Talousarvioesitystä muuttava oikaisukirjelmä
Sellaisten uusien tietojen perusteella, jotka eivät olleet tiedossa talousarvioesitystä laadittaessa, komissio voi ennen SEUT-sopimuksen 314 artiklassa tarkoitetun sovittelukomitean koollekutsumista omasta aloitteestaan tai muiden toimielinten pyynnöstä niiden omien pääluokkien osalta toimittaa samanaikaisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston käsiteltäväksi oikaisukirjelmiä, joilla muutetaan talousarvioesitystä. Oikaisukirjelmiin voi sisältyä oikaisukirjelmä, jolla muutetaan erityisesti maatalousmenoja koskevia ennakkoarvioita.
40 artikla
Talousarvion hyväksymisestä johtuvat jäsenvaltioiden velvoitteet
1. Euroopan parlamentin puhemies toteaa talousarvion lopullisesti hyväksytyksi SEUT-sopimuksen 314 artiklan 9 kohdassa ja Euratomin perustamissopimuksen 106 a artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti.
2. Kun talousarvio on todettu lopullisesti hyväksytyksi, kullakin jäsenvaltiolla on seuraavan varainhoitovuoden 1 päivästä tammikuuta alkaen tai siitä päivästä alkaen, jona talousarvio on todettu lopullisesti hyväksytyksi, jos tämä tapahtuu myöhemmin kuin 1 päivänä tammikuuta, velvollisuus suorittaa unionille sille kuuluvat maksut asetuksessa (EY, Euratom) N:o 1150/2000 vahvistetuin edellytyksin.
41 artikla
Lisätalousarvioesitykset
1. Komissio voi tehdä ensisijaisesti tuloperusteisia lisätalousarvioesityksiä seuraavissa olosuhteissa:
-
edellisen varainhoitovuoden yli- tai alijäämä otetaan talousarvioon 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen;
-
omia varoja koskevaa ennustetta tarkistetaan ajantasaisten talousennusteiden perusteella; ja
-
omia varoja ja muita tuloja koskeva ennuste ajantasaistetaan ja käytettävissä olevia maksumäärärahoja ja niiden tarvetta tarkastellaan uudelleen.
Väistämättömissä, poikkeuksellisissa tai odottamattomissa olosuhteissa ja erityisesti Euroopan unionin solidaarisuusrahaston varoja käyttöön otettaessa komissio voi esittää lisätalousarvioesityksiä, jotka ovat ensisijaisesti menoperusteisia.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa laaditut muiden toimielinten kuin komission lisätalousarvioita koskevat pyynnöt toimitetaan komissiolle.
Ennen lisätalousarvioesityksen esittämistä komissio ja muut toimielimet tarkastelevat asianomaisten määrärahojen jakamista uudelleen ja kiinnittävät huomiota erityisesti odotettavissa olevaan määrärahojen vajaakäyttöön.
Lisätalousarvioihin sovelletaan 40 artiklaa. Lisätalousarviot perustellaan viittaamalla siihen talousarvioon, jonka ennakkoarvioita niillä muutetaan.
3. Komissio toimittaa samanaikaisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston käsiteltäviksi kaikki lisätalousarvioesityksensä viimeistään kunkin varainhoitovuoden 1 päivänä syyskuuta paitsi jos on kyse asianmukaisesti perustelluista poikkeusolosuhteista tai Euroopan unionin solidaarisuusrahaston varojen käyttöönotosta, josta voidaan esittää lisätalousarvioesitys milloin tahansa vuoden aikana. Se voi liittää lausunnon muiden toimielinten laatimiin lisätalousarvioesityksiä koskeviin pyyntöihin.
4. Euroopan parlamentti ja neuvosto käsittelevät lisätalousarvioesitykset ottaen asianmukaisesti huomioon niiden kiireellisyyden.
5. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä lisätalousarvioesityksiä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
42 artikla
Ennakkoarvioiden ja talousarvioesitysten toimittamisen aikaistaminen
Komissio, Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat sopia siitä, että tiettyjä ennakkoarvioiden toimittamiseen sekä talousarvioesityksen hyväksymiseen ja toimittamiseen liittyviä päivämääriä aikaistetaan. Tällainen järjestely ei kuitenkaan saa johtaa siihen, että näiden tekstien tarkasteluun SEUT-sopimuksen 314 artiklassa ja Euratomin perustamissopimuksen 106 a artiklassa säädetyt määräajat lyhenevät tai pitenevät.
2 LUKU
Talousarvion rakenne ja esitystapa
43 artikla
Talousarvion rakenne
Talousarvioon kuuluu seuraavaa:
a)
yleinen tulo- ja menotaulukko;
b)
kunkin toimielimen, lukuun ottamatta Eurooppa-neuvostoa ja neuvostoa, jotka kuuluvat samaan talousarvion pääluokkaan, pääluokat, jotka on jaoteltu tulo- ja menotaulukoihin.
44 artikla
Budjettinimikkeistö
1. Euroopan parlamentti ja neuvosto luokittelevat komission tulot sekä muiden toimielinten tulot ja menot niiden lajin tai käyttötarkoituksen mukaan osastoihin, lukuihin, momentteihin ja alamomentteihin.
2. Komission pääluokan menotaulukko perustuu Euroopan parlamentin ja neuvoston vahvistamaan budjettinimikkeistöön, jossa menot luokitellaan niiden käyttötarkoituksen mukaan.
Kukin osasto vastaa toimintalohkoa ja kukin luku pääsääntöisesti toimintoa.
Kussakin osastossa voi olla toimintamäärärahoja ja hallintomäärärahoja.
Osaston sisällä hallintomäärärahat kootaan yhteen lukuun.
3. Kun eri osastojen hallintomäärärahat esitetään käyttötarkoituksen mukaan, ne luokitellaan seuraavasti:
a)
henkilöstötaulukon mukaista henkilöstöä koskevat menot: näitä menoja varten osoitetaan määrärahat ja ilmoitetaan henkilöstötaulukon toimien määrä;
b)
ulkopuolista henkilöstöä koskevat menot ja muut 26 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetut menot, jotka rahoitetaan monivuotisen rahoituskehyksen hallintoa koskevasta otsakkeesta;
c)
kiinteistömenot ja muut kiinteistöihin liittyvät menot, kuten siivous ja kunnossapito, vuokrat, televiestintä, vesi, kaasu ja sähkö;
d)
ohjelmien täytäntöönpanoon välittömästi liittyvä ulkopuolinen henkilöstö ja tekninen tuki.
Useille osastoille yhteiset komission hallintomenot esitetään erillisenä yhteenvetona menolajin mukaan luokiteltuina.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä talousarviossa käytettyä luokittelua koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
45 artikla
Negatiivisia tuloja koskeva kielto
1. Talousarvio ei sisällä negatiivisia tuloja.
2. Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 7 päivänä kesäkuuta 2007 tehdyn neuvoston päätöksen 2007/436/EY, Euratom (15) nojalla perityt omat varat ovat nettomääräisiä, ja ne merkitään talousarvion tuloja koskevaan yhteenvetoon nettomääräisinä.
46 artikla
Alustavat määrärahat
1. Jokaiseen talousarvion pääluokkaan voi kuulua osasto "alustavat määrärahat". Tähän osastoon otetaan määrärahoja, kun:
a)
toimenpiteeltä puuttuu perussäädös talousarviota laadittaessa; tai
b)
on vahvoja perusteita epäillä määrärahojen riittävyyttä tai mahdollisuutta toteuttaa kyseisiin budjettikohtiin otettuja määrärahoja moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisin edellytyksin.
Tämän osaston määrärahoja voidaan käyttää ainoastaan tämän asetuksen 26 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa säädettyä menettelyä noudattaen tehdyn määrärahasiirron jälkeen, kun perussäädöksen antamiseen sovelletaan SEUT-sopimuksen 294 artiklassa määrättyä menettelyä, ja muissa tapauksissa tämän asetuksen 27 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti tehdyn määrärahasiirron jälkeen.
2. Jos toteuttamisessa ilmenee vakavia vaikeuksia, komissio voi varainhoitovuoden kuluessa ehdottaa määrärahojen siirtämistä osastoon "alustavat määrärahat". Euroopan parlamentti ja neuvosto päättävät näistä siirroista 27 artiklassa säädetyin edellytyksin.
47 artikla
Negatiivinen varaus
Komission talousarvion pääluokkaan voi kuulua "negatiivinen varaus", jonka enimmäismäärä on 200 000 000 euroa. Tällainen varaus, joka otetaan erilliseen osastoon, koskee ainoastaan maksumäärärahoja.
Negatiivinen varaus otetaan käyttöön ennen varainhoitovuoden loppua 26 ja 27 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti tehtävällä määrärahasiirrolla.
48 artikla
Hätäapuvaraus
1. Komissiota koskevassa talousarvion pääluokassa on varaus kolmansille maille annettavaa hätäapua varten.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu varaus on otettava käyttöön ennen varainhoitovuoden loppua 27 ja 29 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti tehtävällä määrärahasiirrolla.
49 artikla
Talousarvion esitystapa
1. Talousarviossa esitetään:
a)
yleisessä tulo- ja menotaulukossa:
i)
unionin arvioidut tulot asianomaisen varainhoitovuoden aikana, jäljempänä ‧vuosi n‧;
ii)
edellisen varainhoitovuoden arvioidut tulot ja vuoden n - 2 tulot;
iii)
vuoden n maksusitoumus- ja maksumäärärahat;
iv)
edellisen varainhoitovuoden maksusitoumus- ja maksumäärärahat;
v)
varainhoitovuoden n - 2 aikana sidotut ja maksetut menot, joista jälkimmäiset ilmaistaan myös prosenttiosuutena vuoden n talousarviosta;
vi)
asianmukainen selvitysosa kustakin alajaottelusta, siten kuin siitä säädetään 44 artiklan 1 kohdassa;
b)
kussakin pääluokassa tulot ja menot a alakohdassa esitetyn rakenteen mukaisesti;
c)
henkilöstön osalta:
i)
jokaisen pääluokan osalta henkilöstötaulukko, jossa vahvistetaan toimien määrä palkkaluokittain kullakin ura-alueella ja kussakin virkaryhmässä, sekä määrärahojen perusteella hyväksyttyjen vakinaisten ja väliaikaisten toimien määrä;
ii)
henkilöstötaulukko, joka käsittää tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen määrärahoista rahoitettavan suoran tutkimustoiminnan henkilöstön, ja henkilöstötaulukko, joka käsittää samoista määrärahoista rahoitettavan epäsuoran tutkimustoiminnan henkilöstön; taulukot jaotellaan palkkaluokittain ja ura-alueittain ja niissä erotellaan määrärahojen perusteella hyväksytyt vakinaiset ja väliaikaiset toimet;
iii)
tieteellisen ja teknisen henkilöstön osalta jakauma voidaan esittää palkkaluokkaryhmittäin kussakin talousarviossa määritettyjen ehtojen mukaisesti; henkilöstötaulukossa on eriteltävä ne tieteellisesti tai teknisesti erityisen pätevät henkilöt, joille myönnetään henkilöstösäännöissä olevien erityissäännösten mukaisia erityisetuja;
iv)
kunkin talousarviosta avustusta saavan, 208 artiklassa tarkoitetun elimen osalta henkilöstötaulukko, jossa vahvistetaan toimien määrä palkkaluokittain ja ura-alueittain. Henkilöstötaulukoissa esitetään varainhoitovuodeksi hyväksyttyjen toimien määrän rinnalla vastaava luku edelliseltä varainhoitovuodelta;
d)
lainanotto- ja lainanantotoimenpiteiden osalta:
i)
yleisessä tulotaulukossa kyseisiä toimenpiteitä vastaavat budjettikohdat, joihin otetaan mahdolliset maksusuoritukset niiltä varojen saajilta, jotka ovat aluksi laiminlyöneet niille kuuluvat maksut, minkä vuoksi on ollut tarpeen ottaa käyttöön niin sanottu suoritustakuu. Nämä kohdat varustetaan merkinnällä "pro memoria" ja niihin liitetään tarpeelliset selvitykset;
ii)
komission pääluokassa:
-
budjettikohdat, joihin on otettu Euroopan unionin suoritustakuu kyseisten toimenpiteiden osalta. Näissä kohdissa on merkintä "pro memoria" edellyttäen, että ei ole ilmennyt todellista menoerää, joka on katettava lopullisesta talousarviosta;
-
selvitysosat, joista ilmenevät perussäädöksen viitetiedot ja suunniteltujen toimien laajuus ja kesto sekä niiden toteuttamiseen myönnetty Euroopan unionin rahoitustakuu;
iii)
komission pääluokkaan tiedoksi liitetyssä asiakirjassa:
-
vireillä olevat pääomaoperaatiot ja velanhoitoon liittyvät toimet;
-
vuoden n pääomaoperaatiot ja velanhoito;
e)
ensimmäisen osan VIII osaston mukaisten rahoitusvälineiden osalta:
i)
viittaus perussäädökseen;
ii)
kulloisiakin toimenpiteitä vastaavat budjettikohdat;
iii)
yleinen kuvaus rahoitusvälineistä, mukaan lukien niiden kesto ja vaikutukset talousarvioon;
iv)
suunnitellut toimenpiteet, mukaan lukien nykyisistä rahoitusvälineistä aiheutuvaan velkaantuneisuusasteeseen perustuvat tavoitevolyymit;
f)
58 artiklan 1 kohdan c alakohdan vii alakohdan soveltamisalaan kuuluville yhteisöille, joille on siirretty tehtäviä, myönnettävän rahoituksen osalta:
i)
viittaus kulloisenkin ohjelman perussäädökseen;
ii)
asiaa koskevat budjettikohdat;
iii)
yleinen kuvaus siirretyistä tehtävistä, mukaan lukien niiden kesto ja vaikutukset talousarvioon;
g)
kaikki yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan menot yhdessä luvussa, jonka otsakkeena on yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka ja joka sisältää asianomaiset momentit. Nämä momentit kattavat yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan menot ja sisältävät erilliset budjettikohdat vähintään suurimpia yksittäisiä operaatioita varten.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen lisäksi Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat lisätä talousarvion liitteeksi minkä tahansa muun asiaa koskevan asiakirjan.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat talousarvion esitystapaa, mukaan lukien viimeksi päättyneen varainhoitovuoden toteutuneiden menojen määrittely, talousarvion selvitysosat ja henkilöstötaulukot.
50 artikla
Henkilöstötaulukkoja koskevat säännöt
1. Edellä 49 artiklan 1 kohdan c alakohdassa kuvatut henkilöstötaulukot muodostavat kussakin toimielimessä tai muussa elimessä ehdottoman ylärajan nimityksille; nimitystä, joka johtaisi tämän rajan ylittymiseen, ei voida tehdä.
Kukin toimielin tai muu elin voi kuitenkin tehdä sille myönnettyjen toimien rajoissa henkilöstötaulukkoihinsa muutoksia, jotka koskevat enintään 10:tä prosenttia toimista, lukuun ottamatta palkkaluokkiin AD 16, AD 15 ja AD 14 kuuluvia toimia, edellyttäen että seuraavat ehdot täyttyvät:
a)
ne eivät vaikuta täyttä varainhoitovuotta vastaavien henkilöstömäärärahojen määrään;
b)
ne eivät ylitä henkilöstötaulukossa myönnettyjen toimien kokonaismäärää; ja
c)
toimielin tai elin on osallistunut unionin muiden toimielinten ja elinten kanssa vertailuun, joka käynnistettiin komission henkilöstökartoituksen yhteydessä.
Kolme viikkoa ennen toisessa alakohdassa tarkoitettujen muutosten tekemistä kukin toimielin ilmoittaa aikeistaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Jos joko Euroopan parlamentti tai neuvosto esittää tämän määräajan kuluessa asianmukaisesti perusteltuja syitä, toimielimet pidättyvät muutoksista ja sovelletaan 41 artiklassa tarkoitettua menettelyä.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, nimittävän viranomaisen henkilöstösääntöjen mukaisesti hyväksymien osa-aikaisten toimien vaikutukset voidaan kompensoida muilla nimityksillä.
3 LUKU
Talousarviota koskeva kurinalaisuus
51 artikla
Yhdenmukaisuus monivuotisen rahoituskehyksen kanssa
Talousarviossa on noudatettava monivuotista rahoituskehystä.
52 artikla
Unionin säädösten yhdenmukaisuus talousarvion kanssa
Jos unionin säädöksen täytäntöönpano johtaa siihen, että talousarviossa käytettävissä olevat määrärahat ylitetään, kyseinen säädös voidaan taloudelliselta kannalta panna täytäntöön vasta kun talousarviota on muutettu asianmukaisesti.
IV OSASTO
TALOUSARVION TOTEUTTAMINEN
1 LUKU
Yleiset säännökset
53 artikla
Talousarvion toteuttaminen moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti
1. Komissio toteuttaa talousarvion tuloja ja menoja tämän asetuksen mukaisesti, omalla vastuullaan ja annettujen määrärahojen rajoissa.
2. Jäsenvaltiot toimivat yhteistyössä komission kanssa siten, että määrärahat käytetään moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat talousarvion toteuttamista moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti ja tietoja henkilötietojen luovuttamisesta tarkastuksia varten.
54 artikla
Perussäädös ja poikkeukset
1. Talousarvioon unionin toimintaa varten otettuja määrärahoja voidaan käyttää vasta kun on annettu perussäädös.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, seuraavat määrärahat voidaan kuitenkin käyttää ilman perussäädöstä edellyttäen, että rahoitettavat toimet kuuluvat unionin toimivaltaan:
a)
määrärahat kokeiluluonteisiin pilottihankkeisiin, joiden tarkoituksena on toiminnan toteutettavuuden ja sen hyödyllisyyden selvittäminen. Vastaavat maksusitoumusmäärärahat voidaan ottaa talousarvioon enintään kahdeksi peräkkäiseksi varainhoitovuodeksi.
Pilottihankkeita koskevien määrärahojen kokonaismäärä on enintään 40 000 000 euroa varainhoitovuotta kohden.
b)
määrärahat valmistelutoimiin, joilla valmistellaan SEUT-sopimuksen ja Euratomin perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvia tulevia toimia koskevia ehdotuksia. Valmistelutoimissa noudatetaan yhdenmukaista lähestymistapaa, ja ne voivat olla muodoltaan erilaisia. Vastaavat maksusitoumusmäärärahat voidaan ottaa talousarvioon enintään kolmeksi peräkkäiseksi varainhoitovuodeksi. Asianomaisen perussäädöksen hyväksymismenettely on saatettava päätökseen ennen kolmannen varainhoitovuoden päättymistä. Kyseisen menettelyn aikana määrärahojen sitomisessa otetaan huomioon valmistelutoimen erityispiirteet suunniteltujen toimintojen, tavoitteiden ja varojen saajien osalta. Tämän vuoksi suoritettujen varojen määrä ei saa suuruudeltaan vastata lopullisen toiminnan rahoittamiseen tarkoitettuja varoja.
Tässä alakohdassa tarkoitettuja uusia valmistelutoimia koskevien määrärahojen kokonaismäärä on enintään 50 000 000 euroa varainhoitovuotta kohden, ja valmistelutoimiin saa sitoa määrärahoja enintään 100 000 000 euroa;
c)
määrärahat valmisteleviin toimenpiteisiin, jotka kuuluvat SEU-sopimuksen V osaston piiriin. Tällaisten toimenpiteiden kesto rajoitetaan lyhytaikaiseksi ja niillä pyritään luomaan edellytykset unionin toiminnalle yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tavoitteiden täyttämiseksi ja tarvittavien oikeudellisten asiakirjojen antamiseksi.
Unionin kriisinhallintaoperaatioita valmistelevilla toimenpiteillä on pyrittävä muun muassa arvioimaan operatiivisia vaatimuksia, varmistamaan resurssien saaminen nopeasti käyttöön ja selvittämään kenttäolosuhteet ennen operaation käynnistämistä.
Neuvosto hyväksyy valmistelevat toimenpiteet korkean edustajan ehdotuksesta.
Varmistaakseen valmistelevien toimenpiteiden nopean toteutuksen korkea edustaja tiedottaa Euroopan parlamentille ja komissiolle mahdollisimman varhain neuvoston aikomuksesta toteuttaa valmisteleva toimenpide ja ilmoittaa erityisesti arvion tätä varten tarvittavista resursseista. Komissio toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että varat maksetaan viipymättä.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan piiriin kuuluvien valmistelevien toimenpiteiden rahoitusta.
d)
määrärahat kertaluonteisiin tai pysyviin toimiin, joita komissio toteuttaa niiden tehtävien perusteella, jotka SEUT-sopimuksen ja Euratomin perustamissopimuksen nojalla johtuvat sen muista institutionaalisista oikeuksista kuin b alakohdassa tarkoitetusta lainsäädännöllisestä aloiteoikeudesta sekä sille suoraan perussopimusten nojalla kuuluvasta erityisestä toimivallasta ja jotka on määrä luetella tämän asetuksen nojalla annettavissa delegoiduissa säädöksissä;
e)
määrärahat kunkin hallinnollisesti itsenäisen toimielimen toimintaan.
Talousarvioesityksen yhteydessä komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuista toimista kertomuksen, johon sisältyy tulosten arviointi sekä arvio suunnitelluista jatkotoimista.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä perussäädöstä ja tämän artiklan 2 kohdassa mainittuja poikkeuksia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
55 artikla
Talousarvion toteuttaminen muissa toimielimissä kuin komissiossa
Komissio tunnustaa muiden toimielinten toimivallan toteuttaa niitä koskevia talousarvion pääluokkia.
Ulkosuhdehallinnon ja komission kesken voidaan sopia yksityiskohtaisista järjestelyistä, joilla helpotetaan unionin edustustojen hallintomäärärahojen toteuttamista. Tällaisilla järjestelyillä ei saa poiketa tästä asetuksesta eikä tämän asetuksen nojalla hyväksyttävistä delegoiduista säädöksistä.
56 artikla
Talousarvion toteuttamisvaltuuksien siirtäminen
1. Komissio ja muut toimielimet voivat siirtää talousarvion toteuttamisvaltuuksia yksiköidensä sisällä tässä asetuksessa sekä toimielinten työjärjestyksissä määritettyjen edellytysten mukaisesti ja valtuutusasiakirjassa vahvistamissaan rajoissa. Valtuutetut toimivat ainoastaan heille erikseen myönnettyjen valtuuksien rajoissa.
2. Komissio voi kuitenkin siirtää oman pääluokkansa toimintamäärärahoihin liittyviä, talousarvion toteuttamista koskevia valtuuksiaan unionin edustustojen päälliköille. Se ilmoittaa samalla tästä korkealle edustajalle. Unionin edustustojen päälliköiden on komission edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä toimiessaan noudatettava talousarvion toteuttamista koskevia komission sääntöjä, ja heillä on oltava samat tehtävät, velvollisuudet ja tilintekovelvollisuus kuin kaikilla muillakin komission edelleenvaltuutetuilla tulojen ja menojen hyväksyjillä.
Komissio voi peruuttaa valtuuksien siirron omien sääntöjensä mukaisesti.
Ensimmäistä alakohtaa sovellettaessa unionin korkea edustaja toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet helpottaakseen unionin edustustojen ja komission yksiköiden välistä yhteistyötä.
57 artikla
Eturistiriidat
1. Taloushallinnon toimijat tai talousarvion toteuttamiseen ja varainhallintoon, myös niiden valmistelua koskeviin toimiin, tilintarkastukseen tai varainhoidon valvontaan osallistuva muu henkilö eivät saa ryhtyä toimiin, joiden yhteydessä saattaa syntyä ristiriita henkilön omien etujen ja unionin etujen välille.
Kun eturistiriita on mahdollinen, kyseisen henkilön on pidätyttävä tällaisista toimista ja annettava asia ratkaistavaksi valtuutetulle tulojen ja menojen hyväksyjälle, joka vahvistaa kirjallisesti, onko kyseessä eturistiriita. Kyseisen henkilön on myös ilmoitettava asiasta esimiehelleen. Kun eturistiriita todetaan, kyseisen henkilön on luovuttava kaikista asiaan liittyvistä tehtävistä. Valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä toteuttaa henkilökohtaisesti tarvittavat jatkotoimet.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu eturistiriita vallitsee, jos taloushallinnon toimijan tai muun henkilön tehtävien puolueeton ja objektiivinen hoitaminen vaarantuu perhe- tai tunnesiteisiin, poliittiseen tai kansalliseen yhteenkuuluvuuteen tai taloudellisiin etuihin liittyvästä tai mistä tahansa muusta syystä, jossa asianomaisella ja varojen saajalla on yhteinen etu.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä sellaisten seikkojen määrittelemiseksi, jotka todennäköisesti johtavat eturistiriitaan, sekä tällaisissa tapauksissa noudatettavan menettelyn määrittelemiseksi.
2 LUKU
Toteuttamistavat
58 artikla
Talousarvion toteuttamistavat
1. Komissio toteuttaa talousarviota:
a)
suoraan, jäljempänä ‧suora hallinnointi‧, jolloin toteutuksesta vastaavat sen yksiköt, mukaan lukien 56 artiklan 2 kohdan mukaisesti unionin edustustojen henkilöstö edustustojen päälliköiden alaisuudessa, tai 62 artiklassa tarkoitetut toimeenpanovirastot;
b)
yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, jäljempänä ‧hallinnointi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa‧; tai
c)
välillisesti, jäljempänä ‧välillinen hallinnointi‧, kun tästä säädetään perussäädöksessä, tai 54 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a-d alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa siirtämällä talousarvion toteuttamistehtäviä:
i)
kolmansille maille tai niiden nimeämille elimille;
ii)
kansainvälisille järjestöille ja niiden erityisjärjestöille;
iii)
Euroopan investointipankille tai Euroopan investointirahastolle;
iv)
208 ja 209 artiklassa tarkoitetuille elimille;
v)
julkisoikeudellisille elimille;
vi)
sellaisille julkisen palvelun tehtäviä hoitaville yksityisoikeudellisille elimille, jotka antavat riittävät rahoitustakuut;
vii)
jäsenvaltion yksityisoikeuden mukaisille elimille, joille on annettu tehtäväksi julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuden täytäntöönpano ja jotka antavat riittävät rahoitustakuut;
viii)
henkilöille, joille on annettu tehtäväksi toteuttaa SEU-sopimuksen V osaston mukaisia yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan erityistoimia ja jotka nimetään asiaa koskevassa perussäädöksessä.
2. Komissio on vastuussa talousarvion toteuttamisesta SEUT-sopimuksen 317 artiklan mukaisesti ja tiedottaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle sellaisten yhteisöjen ja henkilöiden toteuttamista toimista, joille toteuttamistehtäviä on siirretty tämän artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla. Kun perussäädöksessä yksilöidään yhteisö tai henkilö, jolle toteuttamistehtäviä siirretään, 31 artiklan mukaiseen rahoitusselvitykseen on sisällytettävä täydelliset perustelut kyseisen yhteisön tai henkilön valinnalle.
3. Yhteisöjen ja henkilöiden, joille on siirretty toteuttamistehtäviä tämän artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla, on tehtävä täysimääräisesti yhteistyötä unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi. Valtuutussopimuksissa on määrättävä tilintarkastustuomioistuimen ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) oikeudesta käyttää kattavasti SEUT-sopimuksen mukaista toimivaltaansa varojen tarkastuksessa.
Komissio siirtää talousarvion toteuttamistehtäviä tämän artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetuille yhteisöille ja henkilöille sillä edellytyksellä, että tehtävien tosiasialliseen hoitamiseen liittyvät avoimet, syrjimättömät, tehokkaat ja vaikuttavat tarkastusmenettelyt ovat käytössä.
4. Euroopan parlamentille ja neuvostolle on niiden pyynnöstä annettava mahdollisuus tutustua kaikkiin valtuutussopimuksiin.
5. Yhteisöjen ja henkilöiden, joille toteuttamistehtäviä on siirretty tämän artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla, on varmistettava 35 artiklan 2 kohdan mukaisesti, että varojen saajista julkaistaan vuosittain jälkikäteen riittävät tiedot. Komissiolle ilmoitetaan tämän osalta toteutetuista toimenpiteistä.
6. Yhteisöt ja henkilöt, joille toteuttamistehtäviä on siirretty 1 kohdan c alakohdan nojalla, eivät saa olla valtuutettuja tulojen ja menojen hyväksyjiä.
7. Komissio ei siirrä kolmansille osapuolille toimeenpanovaltuuksia silloin, kun niihin sisältyy poliittisiin valintoihin liittyvää laajaa harkintavaltaa.
8. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat talousarvion toteuttamistapoja, mukaan lukien suora hallinnointi, toimeenpanovirastoille siirretyn toimivallan käyttö ja erityissäännökset välillisestä hallinnoinnista kansainvälisten järjestöjen, 208 ja 209 artiklassa tarkoitettujen elinten, julkisoikeudellisten elinten tai julkisen palvelun tehtäviä hoitavien yksityisoikeudellisten elinten, sellaisten jäsenvaltion yksityisoikeuden mukaisten elinten, joille on annettu tehtäväksi julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuden täytäntöönpano, ja sellaisten henkilöiden, joille on annettu tehtäväksi toteuttaa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan erityistoimia, kanssa.
59 artikla
Hallinnointi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa
1. Kun komissio toteuttaa talousarviota yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, talousarvion toteuttamistehtäviä siirretään jäsenvaltioille. Komission ja jäsenvaltioiden on unionin varoja hallinnoidessaan noudatettava moitteettoman varainhoidon, avoimuuden ja syrjimättömyyden periaatteita sekä varmistettava unionin toiminnan näkyvyys. Komission ja jäsenvaltioiden on tätä varten täytettävä tässä asetuksessa säädetyt valvonta- ja tarkastusvelvollisuutensa ja otettava hoitaakseen niistä johtuvat tässä asetuksessa säädetyt tehtävät. Täydentäviä säännöksiä annetaan alakohtaisissa säännöissä.
2. Jäsenvaltioiden on talousarvion toteuttamiseen liittyviä tehtäviä hoitaessaan annettava kaikki tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset sekä toteutettava muut tarvittavat toimenpiteet unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi, erityisesti
a)
varmistamalla, että talousarviosta rahoitettavat toimet toteutetaan moitteettomasti ja tehokkaasti sovellettavien alakohtaisten sääntöjen mukaisesti, sekä nimeämällä 3 kohdan mukaisesti tätä tarkoitusta varten unionin varojen hallinnoinnista ja valvonnasta vastaavat elimet ja valvomalla niitä;
b)
ehkäisemällä, toteamalla ja korjaamalla sääntöjenvastaisuudet ja petokset.
Unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi jäsenvaltioiden on suhteellisuusperiaatetta noudattaen sekä tämän artiklan ja alakohtaisten sääntöjen mukaisesti suoritettava ennakko- ja jälkikäteisvalvontaa, johon tarvittaessa kuuluvat myös paikan päällä edustavien ja/tai riskiperusteisten otosten perusteella suoritettavat toimien tarkastukset. Niiden on myös perittävä takaisin aiheettomasti maksetut varat sekä saatettava tarvittaessa asia tuomioistuinten käsiteltäväksi.
Jäsenvaltioiden on asetettava tehokkaita, varoittavia ja oikeasuhteisia taloudellisia seuraamuksia varojen saajille, kun alakohtaisissa säännöissä ja kansallisessa lainsäädännön erityisissä säännöksissä niin edellytetään.
Komissio seuraa riskinarviointinsa yhteydessä alakohtaisten sääntöjen mukaisesti jäsenvaltioiden käyttöön ottamia hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä. Komissio noudattaa tarkastustyössään suhteellisuusperiaatetta ja ottaa huomioon arvioidun riskin tason alakohtaisten sääntöjen mukaisesti.
3. Alakohtaisissa säännöissä asetettujen perusteiden ja menettelyjen mukaisesti jäsenvaltioiden on asianmukaisella tasolla nimettävä elimiä, jotka vastaavat unionin varojen hallinnoinnista ja valvonnasta. Tällaiset elimet voivat myös hoitaa tehtäviä, jotka eivät liity unionin varojen hallinnointiin, ja siirtää tiettyjä tehtäviään muille elimille.
Jäsenvaltiot voivat elinten nimeämisestä päättäessään käyttää päätöksensä perusteena sitä, ovatko hallinnointi- ja valvontajärjestelmät oleellisesti samat kuin aikaisemmalla kaudella jo käytössä olleet järjestelmät ja ovatko ne toimineet tehokkaasti.
Jos tarkastusten tulokset osoittavat, että nimetyt elimet eivät enää täytä alakohtaisissa säännöissä määriteltyjä perusteita, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että näiden elinten hoitamien tehtävien toteuttamisessa havaitut puutteet korjataan, mihin sisältyy myös nimeämisen purkaminen alakohtaisten sääntöjen mukaisesti.
Alakohtaisissa säännöissä määritellään komission tehtävä tässä kohdassa tarkoitetussa menettelyssä.
4. Edellä olevan 3 kohdan mukaisesti nimettyjen elinten on:
a)
otettava käyttöön vaikuttava ja tehokas sisäinen valvontajärjestelmä ja varmistettava sen toiminta;
b)
käytettävä kirjanpitojärjestelmää, joka tuottaa täsmällistä, täydellistä ja luotettavaa tietoa oikea-aikaisesti;
c)
annettava 5 kohdan mukaiset tiedot;
d)
varmistettava 35 artiklan 2 kohdan mukaisesti tietojen julkaiseminen jälkikäteen. Kaikessa henkilötietojen käsittelyssä on noudatettava direktiivin 95/46/EY täytäntöönpanosta annettuja kansallisia säännöksiä.
5. Edellä olevan 3 kohdan mukaisesti nimettyjen elinten on toimitettava komissiolle viimeistään seuraavan varainhoitovuoden 15 päivänä helmikuuta seuraavat tiedot:
a)
tilitys niille tehtävien hoitamisesta alakohtaisten sääntöjen mukaan määritellyn viiteajanjakson aikana aiheutuneista menoista, jotka on esitetty komissiolle korvattavaksi. Tilityksen on sisällettävä ennakkomaksut sekä määrät, jotka ovat perintämenettelyn kohteena tai joita koskeva perintämenettely on saatettu loppuun. Tilitykseen on liitettävä johdon vahvistuslausuma, jossa vahvistetaan varojen hallinnoinnista vastaavien tahojen katsovan, että
i)
tiedot on esitetty asianmukaisesti ja ne ovat täydelliset ja täsmälliset;
ii)
menot on käytetty aiottuun tarkoitukseen alakohtaisten sääntöjen mukaisesti;
iii)
käytössä olevat valvontajärjestelmät antavat riittävät takeet siitä, että tilien perustana olevat toimet ovat lailliset ja asianmukaiset;
b)
lopullisista tarkastuskertomuksista ja suoritetuista tarkastuksista laadittu vuotuinen yhteenveto, jossa tarkastellaan myös järjestelmissä havaittujen virheiden ja puutteiden luonnetta ja laajuutta sekä niiden korjaamiseksi toteutettuja tai suunniteltuja toimia.
Ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettuun tilitykseen ja ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettuun yhteenvetoon on liitettävä kansainvälisesti hyväksyttyjen tilintarkastusstandardien mukaisesti laadittu riippumattoman tarkastuselimen lausunto. Tästä lausunnosta on käytävä ilmi, ovatko kirjanpitotiedot oikeat ja riittävät ja ovatko menot, jotka on esitetty komissiolle korvattaviksi, lailliset ja asianmukaiset sekä toimivatko käytössä olevat valvontajärjestelmät moitteettomasti. Lausunnossa on myös ilmoitettava, antaako tarkastustyö aihetta epäillä ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetussa johdon vahvistuslausumassa esitettyjä tietoja.
Komissio voi poikkeuksellisesti jatkaa 15 päiväksi helmikuuta asetettua määräaikaa 1 päivään maaliskuuta asianomaisen jäsenvaltion ilmoituksen perusteella.
Jäsenvaltiot voivat julkaista asianmukaisella tasolla tässä kohdassa tarkoitetut tiedot.
Jäsenvaltiot voivat myös antaa asianmukaisella tasolla allekirjoitettuja lausumia tässä kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella.
6. Sen varmistamiseksi, että unionin varat käytetään sovellettavien sääntöjen mukaisesti, komissio:
a)
soveltaa tarkastus- ja hyväksyntämenettelyjä nimettyjen elinten tileihin ja varmistaa, että tilit ovat täydelliset, oikeelliset ja totuudenmukaiset;
b)
sulkee unionin rahoituksen ulkopuolelle menot, joihin liittyvät maksut on suoritettu sovellettavan oikeuden vastaisesti;
c)
keskeyttää maksut tai lykkää niitä, kun alakohtaisissa säännöissä niin edellytetään.
Komissio lopettaa kokonaan tai osittain maksujen keskeytyksen tai lykkäyksen sen jälkeen, kun jäsenvaltio on esittänyt huomautuksensa ja kun se on toteuttanut tarvittavat toimenpiteet. Jäljempänä 66 artiklan 9 kohdassa tarkoitetussa vuotuisessa toimintakertomuksessa käsitellään kaikkia tämän alakohdan mukaisia velvoitteita.
7. Alakohtaisissa säännöissä otetaan huomioon Euroopan alueellisen yhteistyön ohjelmien tarpeet, jotka liittyvät etenkin johdon vahvistuslausuman sisältöön, 3 kohdassa tarkoitettuun menettelyyn ja tarkastustoimintaan.
8. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat hallinnointia yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, mukaan lukien hallinnoinnista ja unionin varojen valvonnasta vastaavien elinten rekisterin laatiminen ja toimenpiteet parhaiden käytäntöjen edistämiseksi.
60 artikla
Välillinen hallinnointi
1. Yhteisöjen ja henkilöiden, joille talousarvion toteuttamistehtäviä on siirretty 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla, on unionin varoja hallinnoidessaan noudatettava moitteettoman varainhoidon, avoimuuden ja syrjimättömyyden periaatteita sekä varmistettava unionin toiminnan näkyvyys. Näiden yhteisöjen ja henkilöiden on unionin varoja hallinnoidessaan huolehdittava siitä, että unionin taloudellisia etuja suojataan tässä asetuksessa edellytettyä vastaavalla tavalla siten, että huomioon otetaan seuraavat tekijät:
a)
siirrettyjen tehtävien luonne ja kyseessä olevat määrät;
b)
kyseeseen tulevat taloudelliset riskit;
c)
yhteisöjen ja henkilöiden omien järjestelmien, sääntöjen ja menettelyjen perusteella saatavan varmuuden taso sekä toimenpiteet, joilla komissio valvoo ja tukee niille siirrettyjen tehtävien hoitamista.
2. Unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi yhteisöjen ja henkilöiden, joille toteuttamistehtäviä on siirretty 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla, on suhteellisuusperiaatteen mukaisesti:
a)
otettava käyttöön vaikuttava ja tehokas sisäinen valvontajärjestelmä ja varmistettava sen toiminta;
b)
käytettävä kirjanpitojärjestelmää, joka tuottaa täsmällistä, täydellistä ja luotettavaa tietoa oikea-aikaisesti;
c)
oltava sellaisen riippumattoman ulkoisen tarkastuksen kohteena, joka suoritetaan kansainvälisesti hyväksyttyjen tarkastusstandardien mukaisesti ja jonka suorittaa kyseisestä yhteisöstä tai henkilöstä toiminnallisesti riippumaton tarkastusyksikkö;
d)
sovellettava asianmukaisia sääntöjä ja menettelyjä myöntäessään unionin varoista rahoitusta avustusten, hankintojen tai rahoitusvälineiden muodossa;
e)
varmistettava 35 artiklan 2 kohdan mukaisesti, että varojen saajia koskevat tiedot julkistetaan jälkikäteen;
f)
varmistettava, että henkilötietoja suojataan asianmukaisesti direktiivissä 95/46/EY ja asetuksessa (EY) N:o 45/2001 säädetyllä tavalla.
Henkilöiden, joille toteuttamistehtäviä on siirretty 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan viii alakohdan nojalla, on hyväksyttävä varainhoitosäännöt, joille on ensin saatava komission hyväksyntä. Heidän on täytettävä tämän kohdan a-e alakohdassa säädetyt vaatimukset viimeistään kuuden kuukauden kuluttua toimeksiantonsa alkamisesta. Jos he tämän määräajan päättyessä täyttävät vaatimukset ainoastaan osittain, komissio toteuttaa asianmukaisia korjaavia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on valvoa ja tukea heille siirrettyjen tehtävien hoitamista.
3. Yhteisöjen ja henkilöiden, joille toteuttamistehtäviä on siirretty 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla, on talousarvion toteuttamiseen liittyviä tehtäviä hoitaessaan ehkäistävä, todettava ja korjattava sääntöjenvastaisuudet ja petokset. Tätä varten niiden on suoritettava suhteellisuusperiaatteen mukaisesti ennakko- ja jälkikäteisvalvontaa, johon tarvittaessa kuuluvat myös paikan päällä edustavien ja/tai riskiperusteisten otosten perusteella suoritettavat toimien tarkastukset, varmistaakseen, että talousarviosta rahoitettavat toimet toteutetaan tehokkaasti ja moitteettomasti. Niiden on myös perittävä takaisin aiheettomasti maksetut varat sekä saatettava tarvittaessa asia tuomioistuinten käsiteltäväksi.
4. Komissio voi keskeyttää maksut yhteisöille ja henkilöille, joille toteuttamistehtäviä on siirretty 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla, etenkin silloin kun havaitaan systeemisiä virheitä, joiden vuoksi kyseisen yhteisön tai henkilön sisäisen valvontajärjestelmän luotettavuus tai tilien perustana olevien toimien laillisuus ja asianmukaisuus käy kyseenalaiseksi.
Sen estämättä, mitä 92 artiklassa säädetään, toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä voi lisätarkastuksia tehdäkseen keskeyttää osittain tai kokonaan maksut kyseisille yhteisöille tai henkilöille silloin, kun
i)
toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä saa tietoonsa, että sisäisen valvontajärjestelmän toiminnassa on merkittävä puute tai että kyseisen yhteisön tai henkilön vahvistama meno liittyy vakavaan sääntöjenvastaisuuteen eikä kyseistä menoa ole korjattu;
ii)
maksujen keskeyttäminen on tarpeen, jotta voitaisiin estää unionin taloudellisiin etuihin kohdistuva merkittävä vahinko.
5. Rajoittamatta 7 kohdan soveltamista, yhteisöjen ja henkilöiden, joille toteuttamistehtäviä on siirretty 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla, on toimitettava komissiolle:
a)
selvitys siirrettyjen tehtävien hoitamisesta;
b)
tilitys siirrettyjen tehtävien hoitamisesta aiheutuneista menoista. Tilitykseen on liitettävä johdon vahvistuslausuma, jossa vahvistetaan varojen hallinnoinnista vastaavien tahojen katsovan, että
i)
tiedot on esitetty asianmukaisesti ja ne ovat täydelliset ja täsmälliset;
ii)
menot on käytetty aiottuun tarkoitukseensa valtuutussopimusten mukaisesti, tai tapauksen mukaan alakohtaisten sääntöjen mukaisesti;
iii)
käytössä olevat valvontajärjestelmät antavat riittävät takeet siitä, että tilien perustana olevat toimet ovat lailliset ja asianmukaiset;
c)
lopullisista tarkastuskertomuksista ja suoritetuista tarkastuksista laadittu yhteenveto, jossa tarkastellaan myös järjestelmissä havaittujen virheiden ja puutteiden luonnetta ja laajuutta sekä niiden korjaamiseksi toteutettuja tai suunniteltuja toimia.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuihin asiakirjoihin on liitettävä kansainvälisesti hyväksyttyjen tilintarkastusstandardien mukaisesti laadittu riippumattoman tarkastuselimen lausunto. Tästä lausunnosta on käytävä ilmi, ovatko kirjanpitotiedot oikeat ja riittävät, toimivatko käytössä olevat valvontajärjestelmät moitteettomasti ja ovatko tilien perustana olevat toimet lailliset ja asianmukaiset. Lausunnossa on myös ilmoitettava, antaako tarkastustyö aihetta epäillä ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetussa johdon vahvistuslausumassa esitettyjä tietoja.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut asiakirjat on toimitettava komissiolle viimeistään seuraavan varainhoitovuoden 15 päivänä helmikuuta. Toisessa alakohdassa tarkoitettu lausunto on toimitettava komissiolle viimeistään 15 päivänä maaliskuuta.
Tässä kohdassa säädetyt velvollisuudet eivät vaikuta kansainvälisten järjestöjen ja kolmansien maiden kanssa tehtäviin sopimuksiin. Tällaisiin sopimuksiin on ainakin sisällytettävä näiden kansainvälisten järjestöjen ja kolmansien maiden velvoite toimittaa komissiolle vuosittain selvitys siitä, että unionin rahoitusosuus on kyseisenä varainhoitovuonna käytetty ja siitä on tehty tiliä 2 kohdassa asetettujen vaatimusten ja tällaisissa sopimuksissa asetettujen velvoitteiden mukaisesti.
6. Sen estämättä, mitä 7 kohdassa säädetään, komissio:
a)
valvoo, että nämä henkilöt ja yhteisöt täyttävät velvoitteensa, erityisesti tekemällä ohjelmien täytäntöönpanoa koskevia tarkastuksia ja arviointeja;
b)
soveltaa tarkastus- ja hyväksyntämenettelyjä niiden yhteisöjen ja henkilöiden tileihin, joille toteuttamistehtäviä on siirretty, ja varmistaa, että tilit ovat täydelliset, oikeelliset ja totuudenmukaiset;
c)
sulkee unionin rahoitusmenojen ulkopuolelle maksut, jotka on suoritettu sovellettavien sääntöjen vastaisesti.
7. Edellä olevia 5 ja 6 kohtaa ei sovelleta unionin sellaisille yhteisöille maksamiin rahoitusosuuksiin, joihin sovelletaan erillistä vastuuvapausmenettelyä 208 artiklan nojalla.
8. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat välillistä hallinnointia, myös sellaisten välillistä hallinnointia koskevien edellytysten määrittämistä, joiden mukaisesti yhteisöjen ja henkilöiden järjestelmien, sääntöjen ja menettelyjen on vastattava komission järjestelmiä, sääntöjä ja menettelyjä, sekä johdon vahvistuslausumia, vaatimusten noudattamista koskevia ilmoituksia, tilien tarkastus- ja hyväksyntämenettelyjä ja sovellettavien sääntöjen vastaisten menojen sulkemista unionin rahoituksen ulkopuolelle.
61 artikla
Etukäteisarvioinnit ja valtuutussopimukset
1. Ennen kuin komissio siirtää talousarvion toteuttamistehtäviä 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla yhteisöille tai henkilöille, se hankkii todisteet siitä, että 60 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a-d alakohdassa säädetyt vaatimukset täyttyvät.
Kun yhteisön tai henkilön, jolle toteuttamistehtäviä on siirretty 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla, järjestelmiä tai sääntöjä taikka tälle yhteisölle tai henkilölle siirrettyyn unionin varojen hallinnointiin liittyviä menettelyjä muutetaan merkittävästi, asianomaisen yhteisön tai henkilön on viipymättä ilmoitettava komissiolle muutoksista. Komissio tarkistaa kyseisen yhteisön tai henkilön kanssa tehdyt valtuutussopimukset varmistaakseen, että 60 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a-d alakohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät edelleen.
2. Jollei perussäädöksessä mainita yhteisöä, jolle toteuttamistehtäviä siirretään, komissio valitsee yhteisön jostakin 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii, v, vi ja vii alakohdassa luetelluista ryhmistä ottaen asianmukaisella tavalla huomioon yhteisölle siirrettävien tehtävien luonteen sekä yhteisöllä olevan kokemuksen ja sen toiminnalliset ja taloudelliset edellytykset. Valinnan on oltava avoin ja perustuttava puolueettomiin perusteisiin, eikä se saa aiheuttaa eturistiriitaa.
3. Valtuutussopimuksissa on määrättävä 60 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a-d alakohdassa säädetyistä vaatimuksista. Niissä on selkeästi määriteltävä yhteisölle siirrettävät tehtävät, ja niiden on sisällettävä kyseisten yhteisöjen ja henkilöiden antama sitoumus siitä, että nämä täyttävät 60 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan e ja f alakohdassa säädetyt velvollisuutensa ja pidättyvät kaikista sellaisista toimista, joista voi aiheutua eturistiriita.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat välilliseen hallinnointiin liittyvien sääntöjen ja menettelyjen ennakkoarviointia sekä valtuutussopimusten sisältöä.
62 artikla
Toimeenpanovirastot
1. Komissio voi siirtää toimeenpanovirastoille toimivaltuuksia toteuttaa kokonaan tai osittain unionin ohjelma tai hanke komission puolesta ja komission vastuulla tiettyjä yhteisön ohjelmien hallinnointitehtäviä hoitavien toimeenpanovirastojen asemasta 19 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 58/2003 (16) mukaisesti. Toimeenpanovirastot perustetaan komission päätöksellä, ja ne ovat unionin oikeuden mukaisia oikeushenkilöitä.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä toimeenpanovirastoille siirrettyjen toimivaltuuksien käyttöä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
2. Toimeenpanoviraston johtaja toteuttaa vastaavat toimintamäärärahat suoraan hallinnoiden.
63 artikla
Toimivaltuuksien siirtämiseen sovellettavat rajoitukset
1. Komissio ei saa siirtää talousarvion toteuttamiseen liittyviä tehtäviä, mukaan lukien maksu- ja perintätehtäviä, ulkopuolisille yksityisoikeudellisille yksiköille tai yhteisöille, paitsi 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan v, vi ja vii alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa tai erityisissä tapauksissa, joissa:
i)
maksuja suoritetaan komission määrittelemille maksunsaajille;
ii)
komissio vahvistaa maksujen ehdot ja määrät; ja
iii)
maksuihin ei liity maksajayksikön tai -yhteisön harkintavaltaa.
2. Komissio voi siirtää sopimuksella sellaisille ulkopuolisille yksityisoikeudellisille yksiköille tai yhteisöille, jotka eivät suorita julkisen palvelun tehtäviä, seuraavia tehtäviä: tekniset asiantuntijatehtävät sekä sellaiset hallinto-, valmistelu- ja avustustehtävät, joiden suorittaminen ei edellytä julkisen vallan eikä arviointiin tai asianmukaisuuteen liittyvän harkintavallan käyttöä.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat tehtävien siirtoa tietyille ulkoisille yksityisen sektorin yhteisöille tai elimille ensimmäisen osan V osastossa vahvistettujen, julkisia hankintoja koskevien sääntöjen mukaisesti.
3 LUKU
Taloushallinnon toimijat
1 jakso
Tehtävien eriyttämisen periaate
64 artikla
Tehtävien eriyttäminen
1. Tulojen ja menojen hyväksyjä ja tilinpitäjä hoitavat eri tehtäviä, joita ei voi yhdistää keskenään.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä kaikkien taloushallinnon toimijoiden oikeuksia ja velvoitteita koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
2 jakso
Tulojen ja menojen hyväksyjä
65 artikla
Tulojen ja menojen hyväksyjä
1. Kukin toimielin vastaa tulojen ja menojen hyväksyjän tehtävistä.
2. Tässä osastossa ilmaisulla ’henkilöstö’ tarkoitetaan henkilöstösääntöjen alaisia henkilöitä.
3. Kukin toimielin valtuuttaa työjärjestyksessään määrättyjä edellytyksiä noudattaen asianmukaisen henkilöstötason henkilöstöä tulojen ja menojen hyväksyjän tehtäviin. Toimielin määrittää sisäisissä hallintoa koskevissa säännöissään henkilöstön, jonka se valtuuttaa näihin tehtäviin, siirrettyjen valtuuksien laajuuden sekä sen, voivatko valtuutetut henkilöt siirtää valtuutusta.
4. Tulojen ja menojen hyväksyjän valtuudet voidaan siirtää ja siirretyt valtuudet siirtää edelleen ainoastaan henkilöstölle.
5. Toimivaltaiset tulojen ja menojen hyväksyjät toimivat vain valtuutus- tai edelleenvaltuutusasiakirjassaan määrätyissä rajoissa. Toimivaltaisen tulojen ja menojen hyväksyjän avustajana voi toimia yksi tai useampi henkilöstön jäsen, jonka tehtävänä on suorittaa ensiksi mainitun vastuulla tiettyjä talousarvion toteuttamisessa ja tilinpäätöksessä tarvittavia toimia.
6. Kun unionin edustustojen päälliköt toimivat edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä 56 artiklan 2 kohdan mukaisesti, he toimivat komission alaisuudessa, ja komissio vastaa heille edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä kuuluvien tehtävien ja velvollisuuksien määrittelystä, suorittamisesta, seurannasta ja arvioinnista. Komissio ilmoittaa tästä samanaikaisesti korkealle edustajalle.
7. Toimivaltaisen tulojen ja menojen hyväksyjän avustajana voi toimia henkilöstön jäseniä, joiden tehtävänä on suorittaa hänen vastuullaan tiettyjä talousarvion toteuttamisessa sekä taloutta ja hallintoa koskevien tietojen tuottamisessa tarvittavia tehtäviä. Toimivaltaisia tulojen ja menojen hyväksyjiä avustaviin henkilöstön jäseniin sovelletaan 57 artiklaa.
8. Kukin toimielin ilmoittaa tilintarkastustuomioistuimelle, Euroopan parlamentille ja neuvostolle valtuutettujen tulojen ja menojen hyväksyjien, sisäisten tarkastajien ja tilinpitäjien nimeämisestä ja tehtävästä vapauttamisesta sekä hyväksymistään varainhoitoa koskevista sisäisistä säännöistä.
9. Kukin toimielin ilmoittaa tilintarkastustuomioistuimelle ennakoiden hoitajien nimittämisestä sekä 69 artiklan 1 kohdan ja 70 artiklan mukaisista tehtävien siirtoa koskevista päätöksistä.
10. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat toimivaltaisten tulojen ja menojen hyväksyjien avustamista ja tehtävien siirtoa koskevia sisäisiä määräyksiä.
66 artikla
Tulojen ja menojen hyväksyjän valtuudet ja tehtävät
1. Tulojen ja menojen hyväksyjän tehtävänä on käsitellä toimielimensä tuloja ja menoja moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisesti ja huolehtia siitä, että käsittely on laillista ja asianmukaista.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovellettaessa valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä laatii organisaatiorakenteen sekä tehtävien toteuttamiseen soveltuvat sisäiset valvontajärjestelmät 32 artiklan ja kyseisen toimielimen vahvistamien vähimmäissääntöjen mukaisesti ja ottaen huomioon toimintaympäristön ja rahoitettavien toimien luonteeseen liittyvät riskit. Rakenteen ja järjestelmien luomisessa hyödynnetään kattavaa riskinarviointia, jossa otetaan huomioon niiden kustannustehokkuus.
3. Menojen toteuttamiseksi toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä tekee talousarviositoumuksia ja oikeudellisia sitoumuksia, vahvistaa menoja, hyväksyy niitä maksettavaksi ja valmistelee määrärahojen käyttöä.
4. Tulojen toteuttamiseen kuuluu saamisennusteiden laatiminen, perittävien maksujen vahvistaminen sekä perintämääräysten lähettäminen. Tulojen käsittelyyn voi kuulua myös vahvistetuista saatavista luopuminen.
5. Kaikille tapahtumille on suoritettava ainakin ennakkotarkastus, joka perustuu asiakirjatarkastukseen sekä saatavilla oleviin sellaisten aiempien tarkastusten tuloksiin, jotka koskevat tapahtuman toiminnallisia ja taloudellisia näkökohtia.
Ennakkotarkastukset kattavat tapahtuman luomisen ja sen tarkastamisen.
Henkilöstön jäsenen, joka ei saa olla tapahtuman luonut henkilöstön jäsen, on suoritettava tarkastus. Tarkastuksen suorittava henkilöstön jäsen ei saa olla tapahtuman luoneen henkilöstön jäsenen alainen.
6. Valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi toteuttaa jälkikäteisvalvontaa tarkastaakseen tapahtumat, jotka on jo hyväksytty ennakkovalvonnan pohjalta. Tällainen valvonta voidaan toteuttaa riskianalyysiin perustuvan otannan avulla.
Ennakko- ja jälkikäteisvalvontaa ei saa suorittaa sama henkilöstö. Jälkikäteisvalvonnasta vastaavat henkilöstön jäsenet eivät saa olla ennakkovalvonnasta vastaavien henkilöstön jäsenten alaisia.
Kun valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä tarkastaa tuensaajien tilejä jälkikäteisvalvonnan yhteydessä, tarkastuksessa sovelletaan selkeitä, yhdenmukaisia ja avoimia sääntöjä, joissa otetaan huomioon sekä komission että tarkastuksen kohteiden oikeudet.
7. Taloustapahtumia valvovalla henkilöstöllä on oltava tehtävien edellyttämä ammatillinen pätevyys. Heidän on noudatettava kyseisen toimielimen vahvistamaa johtosääntöä.
8. Jos toimien taloushallintoon ja valvontaan osallistuva henkilöstön jäsen katsoo, että päätös, jonka täytäntöönpanon hänen esimiehensä antaa hänen tehtäväkseen tai jonka hänen esimiehensä antaa hänen hyväksyttäväkseen, on sääntöjenvastainen tai vastoin moitteettoman varainhoidon periaatteita tai ammatillisia sääntöjä, joita asianomaisen henkilöstön jäsenen on noudatettava, hänen on ilmoitettava asiasta esimiehelleen. Jos henkilöstön jäsen tekee ilmoituksen kirjallisesti, esimiehen on vastattava kirjallisesti. Jos esimies ei puutu asiaan tai vahvistaa alkuperäisen päätöksen tai toimeksiannon ja henkilöstön jäsen katsoo, että vahvistus ei ole kohtuullinen reagointi hänen esittämäänsä ongelmaan, henkilöstön jäsenen on ilmoitettava kirjallisesti asiasta valtuutetulle tulojen ja menojen hyväksyjälle. Jos tämä ei puutu asiaan, henkilöstön jäsenen on ilmoitettava asiasta asianomaiselle 73 artiklan 6 kohdassa tarkoitetulle elimelle.
Jos kyseessä on laiton toiminta, petos tai lahjonta, joka saattaa vahingoittaa unionin etuja, henkilöstön jäsenen on ilmoitettava asiasta sovellettavassa lainsäädännössä nimetyille viranomaisille ja elimille. Unionin taloushallinnon tarkastuksia suorittavien ulkopuolisten tarkastajien kanssa tehdyissä sopimuksissa määrätään ulkopuolisen tarkastajan velvoitteesta ilmoittaa valtuutetulle tulojen ja menojen hyväksyjälle epäillystä laittomasta toiminnasta, petoksesta tai lahjonnasta, joka saattaa vahingoittaa unionin etuja.
9. Valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä laatii toimielimelleen vuosittain tehtäviensä suorittamisesta toimintakertomuksen, joka sisältää taloutta ja hallinnointia koskevat tiedot, myös tarkastusten tulokset, ja jonka mukaan, jollei tulojen ja menojen tiettyihin aloihin liittyvissä varaumissa toisin mainita, hänellä on kohtuullinen varmuus siitä, että
a)
kertomuksen tiedot ovat oikeat ja riittävät;
b)
kertomuksessa kuvattuun toimintaan osoitetut varat on käytetty aiottuun tarkoitukseensa moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti;
c)
käytössä olevat valvontamenettelyt antavat riittävät takeet siitä, että tilien perustana olevat toimet ovat laillisia ja asianmukaisia.
Kertomuksesta on käytävä ilmi, vastaavatko saavutetut tulokset asetettuja tavoitteita, millaisia riskejä tapahtumiin liittyy, miten käyttöön asetetut varat on käytetty ja miten tehokkaasti ja vaikuttavasti sisäinen valvontajärjestelmä toimii, ja siihen on sisällyttävä yleisarvio tarkastusten kustannustehokkuudesta.
Komissio toimittaa vuosittain viimeistään 15 päivänä kesäkuuta Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhteenvedon edellisen vuoden toimintakertomuksista. Kunkin valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän vuotuinen toimintakertomus on myös asetettava Euroopan parlamentin ja neuvoston saataville.
10. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat ennakko- ja jälkitarkastuksia, tositteiden säilyttämistä, johtosääntöä, tulojen ja menojen hyväksyjän toimimatta jättämistä, tietojen toimittamista tilinpitäjälle ja raportointia neuvottelumenettelyistä.
67 artikla
Unionin edustustojen päälliköiden toimivaltuudet ja tehtävät
1. Toimiessaan edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä 56 artiklan 2 kohdan mukaisesti unionin edustustojen päälliköiden on tehtävä läheistä yhteistyötä komission kanssa, jotta varat pannaan täytäntöön moitteettomasti, ja etenkin sen varmistamiseksi, että rahoitustoimet ovat laillisia ja asianmukaisia, että varojen hallinnoinnissa noudatetaan moitteettoman varainhoidon periaatetta ja että unionin taloudellisia etuja suojataan tehokkaasti.
Heidän on siksi toteutettava tarvittavat toimenpiteet välttääkseen kaikki sellaiset tilanteet, joissa heidän vastuulleen edelleenvaltuutuksella siirretty talousarvion toteuttamista koskeva komission vastuu olisi uhattuna, sekä kaikkien sellaisten prioriteettiristiriitojen syntymisen, jotka todennäköisesti vaikuttavat heille edelleenvaltuutuksella siirrettyjen varainhoidon tehtävien hoitamiseen.
Kun toisessa alakohdassa tarkoitettu tilanne tai ristiriita syntyy, unionin edustustojen päälliköiden on viipymättä ilmoitettava siitä asiasta vastaaville komission ja ulkosuhdehallinnon pääjohtajille. Pääjohtajat toteuttavat aiheelliset toimenpiteet tilanteen korjaamiseksi.
2. Jos unionin edustuston päällikkö on 66 artiklan 8 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa, hänen on saatettava asia 73 artiklan 6 kohdan mukaisesti perustetun taloudellisten väärinkäytösten tutkintaelimen käsiteltäväksi. Jos kyseessä on laiton toiminta, petos tai lahjonta, joka saattaa vahingoittaa unionin etuja, hänen on ilmoitettava asiasta sovellettavassa lainsäädännössä nimetyille viranomaisille ja elimille.
3. Edellä olevan 56 artiklan 2 kohdan mukaisesti edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä toimivien unionin edustustojen päälliköiden on annettava kertomus omalle valtuutetulle tulojen ja menojen hyväksyjälleen, jotta tämä voi sisällyttää kyseiset kertomukset 66 artiklan 9 kohdassa tarkoitettuun omaan vuotuiseen toimintakertomukseensa. Kussakin unionin edustuston päällikön kertomuksessa on esitettävä tiedot edustustossa käytössä olevien sisäisten valvontajärjestelmien tehokkuudesta ja vaikuttavuudesta sekä kyseiselle edustuston päällikölle edelleenvaltuutuksella siirrettyjen toimien hallinnoinnista, ja sen perusteella on saatava 73 artiklan 5 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettu varmuus. Nämä kertomukset liitetään valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän vuotuiseen toimintakertomukseen, ja ne on toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle ottaen asianmukaisesti huomioon niiden luottamuksellisuus.
Unionin edustustojen päälliköiden on toimittava täydessä yhteistyössä vastuuvapausmenettelyyn osallistuvien toimielinten kanssa ja toimitettava tarvittaessa tarpeelliset lisätiedot. Tässä yhteydessä heitä voidaan pyytää osallistumaan asiaankuuluvien elinten kokouksiin sekä avustamaan toimivaltaista valtuutettua tulojen ja menojen hyväksyjää.
4. Edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä 56 artiklan 2 kohdan mukaisesti toimivien unionin edustustojen päälliköiden on vastattava kaikkiin komission valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän komission omasta aloitteesta tai vastuuvapausmenettelyn yhteydessä Euroopan parlamentin pyynnöstä esittämiin pyyntöihin.
5. Komissio varmistaa, että edelleenvaltuutuksilla ei haitata SEUT-sopimuksen 319 artiklan mukaisen vastuuvapauden myöntämismenettelyn toteuttamista.
3 jakso
Tilinpitäjä
68 artikla
Tilinpitäjän toimivaltuudet ja tehtävät
1. Kukin toimielin nimeää tilinpitäjän, jolla on toimielimessä seuraavat tehtävät:
a)
maksujen moitteeton suorittaminen, tulojen kantaminen ja vahvistettujen saamisten perintä;
b)
tilinpäätöksen laatiminen ja esittäminen ensimmäisen osan IX osaston mukaisesti;
c)
kirjanpito ensimmäisen osan IX osaston mukaisesti;
d)
kirjanpidossa noudatettavien menettelyjen sekä tililuettelon määritteleminen ensimmäisen osan IX osaston mukaisesti;
e)
kirjanpitojärjestelmien määritteleminen ja hyväksyminen sekä tarvittaessa sellaisten tulojen ja menojen hyväksyjän määräämien järjestelmien hyväksyminen, joiden tarkoituksena on tuottaa tai perustella kirjanpitotietoja; tilinpitäjä valtuutetaan tätä varten tarkistamaan milloin tahansa, että hyväksymisperusteita on noudatettu;
f)
kassanhallinta.
Ulkosuhdehallinnon tilinpitäjän vastuut koskevat ainoastaan talousarvioon sisältyvää ulkosuhdehallinnon pääluokkaa, jota toteuttaa ulkosuhdehallinto. Komission tilinpitäjällä on edelleen kokonaisvastuu talousarvioon sisältyvästä komission pääluokasta, myös sellaisiin määrärahoihin liittyvistä kirjanpitotapahtumista, joiden hallinnointi on siirretty unionin edustustojen päälliköille edelleenvaltuutuksella.
Komission tilinpitäjä toimii myös ulkosuhdehallinnon tilinpitäjänä ulkosuhdehallintoa varten tarkoitetun talousarvion pääluokan toteuttamisen osalta, jollei 213 artiklasta muuta johdu.
2. Komission tilinpitäjä määrittelee kirjanpidossa noudatettavat säännöt sekä yhdenmukaistetut tililuettelot ensimmäisen osan IX osaston mukaisesti.
3. Tilinpitäjien on saatava tulojen ja menojen hyväksyjiltä kaikki tiedot, joita tarvitaan, jotta tilinpäätöksessä voidaan antaa oikea ja riittävä kuva toimielinten taloudellisesta asemasta ja talousarvion toteuttamisesta. Tulojen ja menojen hyväksyjien on taattava näiden tietojen luotettavuus.
4. Ennen kuin toimielin tai 208 artiklassa tarkoitettu elin hyväksyy tilinpäätöksen, tilinpitäjä varmentaa sen allekirjoituksellaan vahvistaen, että hänellä on kohtuullinen varmuus siitä, että tilinpäätös antaa oikean ja riittävän kuvan toimielimen tai 208 artiklassa tarkoitetun elimen taloudellisesta asemasta.
Tätä varten tilinpitäjän on tarkistettava, että tilinpäätös on laadittu 143 artiklassa tarkoitettujen kirjanpitosääntöjen ja tämän artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen kirjanpitomenettelyjen mukaisesti ja että kaikki tulot ja menot on merkitty kirjanpitoon.
Valtuutetut tulojen ja menojen hyväksyjät toimittavat tilinpitäjälle tiedot, jotka tämä tarvitsee tehtäviensä hoitamiseksi.
Tulojen ja menojen hyväksyjät vastaavat täysin hallinnoimiensa varojen asianmukaisesta käytöstä, valvonnassaan olevien menojen laillisuudesta ja asianmukaisuudesta sekä tilinpitäjälle toimitettujen tietojen täydellisyydestä ja oikeellisuudesta.
5. Tilinpitäjällä on toimivalta tarkistaa saamansa tiedot sekä toimittaa sellaiset muut tarkastukset, jotka hän katsoo tarpeellisiksi voidakseen varmentaa tilinpäätöksen allekirjoituksellaan.
Tilinpitäjä esittää tarvittaessa varaumia ja tekee selkoa niiden lajista ja laajuudesta.
6. Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, vain tilinpitäjällä on toimivalta hoitaa käteisvaroja ja muita vastaavia varoja. Tilinpitäjä on vastuussa niiden säilyttämisestä.
7. Ohjelman tai toimen toteuttamisen yhteydessä voidaan komission nimiin ja sen puolesta avata varainhoitotilejä, joiden hallinnointi voidaan antaa elimelle, jolle on siirretty toteuttamistehtäviä 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii, iii, v tai vi alakohdan nojalla.
Tällaiset tilit avataan ohjelman tai toimen toteuttamisesta vastuussa olevan tulojen ja menojen hyväksyjän valvonnassa komission tilinpitäjän suostumuksella.
Tällaisia tilejä hallinnoidaan tulojen ja menojen hyväksyjän valvonnassa.
8. Komission tilinpitäjä määrittää varainhoitotilien avaamiseen, hallinnointiin ja lopettamiseen sovellettavat säännöt ja niiden käytön.
9. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat tilinpitäjän toimivaltuuksia ja tehtäviä, mukaan lukien hänen nimittämisensä ja hänen tehtäviensä päättyminen, lausunto kirjanpitojärjestelmistä ja omaisuuden luettelointijärjestelmistä, kassanhallinta, pankkitilien hallinnointi, tilien allekirjoitukset, tilien hoitaminen, tilisiirrot ja valuuttojen muuntaminen, maksutavat, oikeushenkilörekisteri ja tositteiden säilyttäminen.
69 artikla
Valtuudet, jotka tilinpitäjä voi siirtää
1. Tilinpitäjä voi tehtäviensä suorittamiseksi siirtää joitakin tehtävistään alaisuudessaan toimivalle henkilöstölle.
Heille siirretyt tehtävät vahvistetaan valtuutusasiakirjassa.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat henkilöitä, jotka on valtuutettu hoitamaan tilejä paikallisessa yksikössä.
4 jakso
Ennakoiden hoitaja
70 artikla
Ennakkotilit
1. Muita kuin omia varoja koskevien tulojen kantamista ja vähäisten menojen maksamista varten voidaan perustaa ennakkotilejä tämän asetuksen nojalla annettavissa delegoiduissa säädöksissä määritellyin ehdoin.
Ennakkotilejä voidaan kuitenkin käyttää ilman määrällisiä rajoituksia, kun on kysymys 128 artiklassa tarkoitetuista hätäavusta ja humanitaarisista avustustoimista, ottaen huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston päättämät vastaavan budjettikohdan määrärahat kuluvana varainhoitovuonna.
2. Toimielimen tilinpitäjä hankkii varat ennakkotileihin, ja niistä vastaavat toimielimen tilinpitäjän nimeämät ennakoiden hoitajat.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä ennakkotilejä koskevista edellytyksistä, mukaan lukien ennakoiden hoitajien maksamien summien enimmäismäärät ja säännöt myös ulkoisia toimia varten, sekä säännöt, jotka koskevat ennakoiden hoitajien valintaa, varojen hankkimista ennakkotileihin, tulojen ja menojen hyväksyjien ja tilinpitäjien tekemiä tarkastuksia ja hankintamenettelyjen noudattamista. Siirretään lisäksi komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat unionin edustustojen ennakkotilien perustamista ja ennakoiden hoitajia.
4 LUKU
Taloushallinnon toimijoiden vastuu
1 jakso
Yleiset säännöt
71 artikla
Taloushallinnon toimijoiden valtuutusten peruuttaminen tai keskeyttäminen
1. Nimittävä viranomainen voi milloin tahansa päättää peruuttaa toimivaltaisten tulojen ja menojen hyväksyjien valtuutuksen tai edelleenvaltuutuksen väliaikaisesti tai lopullisesti.
2. Nimittävä viranomainen voi milloin tahansa päättää pidättää tilinpitäjän tai ennakoiden hoitajat tai molemmat virantoimituksesta väliaikaisesti tai lopullisesti.
3. Tämä artikla ei rajoita 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin taloushallinnon toimijoihin kohdistettavia kurinpidollisia toimenpiteitä.
72 artikla
Tulojen ja menojen hyväksyjän vastuu laittomasta toiminnasta, petoksesta tai lahjonnasta
1. Tämä luku ei rajoita rikosoikeudellista vastuuta, joka 71 artiklassa tarkoitetuille taloushallinnon toimijoille saattaa aiheutua asiaan sovellettavan kansallisen lainsäädännön perusteella sekä unionin taloudellisten etujen suojaamista ja unionin virkamiesten tai jäsenvaltioiden virkamiesten lahjonnan torjumista koskevien voimassa olevien säännösten perusteella.
2. Kuhunkin toimivaltaiseen tulojen ja menojen hyväksyjään, tilinpitäjään tai ennakoiden hoitajaan voidaan kohdistaa kurinpitomenettely ja hänet voidaan saattaa korvausvelvolliseksi henkilöstösääntöjen ehtojen mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 73, 74 ja 75 artiklan soveltamista. Unionin etuja haittaava laiton toiminta, petos tai lahjonta on saatettava sovellettavassa lainsäädännössä nimetyn viranomaisen tai elimen, erityisesti OLAF:n käsiteltäväksi.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat tulojen ja menojen hyväksyjien, tilinpitäjien ja ennakoiden hoitajien vastuuta laittomasta toiminnasta, petoksesta tai lahjonnasta.
2 jakso
Toimivaltaisiin tulojen ja menojen hyväksyjiin sovellettavat säännöt
73 artikla
Tulojen ja menojen hyväksyjiin sovellettavat säännöt
1. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä voidaan saattaa taloudelliseen vastuuseen henkilöstösääntöjen ehtojen mukaisesti.
2. Korvausvelvollisuus koskee erityisesti tapauksia, joissa toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä joko tahallisesti tai vakavan laiminlyönnin seurauksena
a)
toteaa perittävät saatavat tai antaa perintämääräyksen, tekee menositoumuksen tai allekirjoittaa maksumääräyksen jättäen noudattamatta tätä asetusta tai tämän asetuksen nojalla annettavia delegoituja säädöksiä;
b)
jättää laatimatta saamista koskevan asiakirjan tai jättää antamatta perintämääräyksen tai viivyttää perintä- tai maksumääräyksen antamista, minkä johdosta toimielin voi joutua vastaamaan kolmannen osapuolen nostamaan vahingonkorvauskanteeseen.
3. Jos valtuutettu tai edelleenvaltuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä katsoo, että hänen toteutettavakseen annettuun päätökseen liittyy sääntöjenvastaisuuksia tai että päätös on moitteettoman varainhoidon periaatteen vastainen, hänen on ilmoitettava tästä kirjallisesti valtuutuksen antajalle. Jos valtuutuksen antaja antaa valtuutetulle tai edelleenvaltuutetulle tulojen ja menojen hyväksyjälle kyseisen päätöksen tekemistä varten kirjallisesti perustellun toimeksiannon, tämä vapautuu vastuustaan.
4. Yksikkönsä sisällä edelleenvaltuutuksen antaneelle valtuutetulle tulojen ja menojen hyväksyjälle jää vastuu sisäisten hallinnointi- ja valvontajärjestelmien tehokkuudesta ja vaikuttavuudesta sekä edelleenvaltuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän valinnasta.
5. Jos valtuuksia on edelleenvaltuutuksella siirretty unionin edustustojen päälliköille, valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä on vastuussa käytössä olevien sisäisten hallinnointi- ja valvontajärjestelmien määrittelystä sekä niiden tehokkuudesta ja vaikuttavuudesta. Unionin edustustojen päälliköt ovat vastuussa näiden järjestelmien asianmukaisesta perustamisesta ja toiminnasta valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän antamien ohjeiden mukaisesti sekä varojen ja toteuttamiensa toimien hallinnoinnista vastuullaan olevassa unionin edustustossa. Edustustojen päälliköiden on ennen tehtäviensä vastaanottamista osallistuttava erityiskoulutukseen, jossa käsitellään tulojen ja menojen hyväksyjien tehtäviä ja vastuita ja talousarvion toteuttamista.
Unionin edustustojen päälliköiden on laadittava kertomuksia tämän kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti vastuullaan olevista tehtävistä 67 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Unionin edustustojen päälliköt antavat joka vuosi komission valtuutetulle tulojen ja menojen hyväksyjälle varmuutta koskevan lausumansa edustustonsa sisäisistä hallinnointi- ja valvontajärjestelmistä sekä heille edelleenvaltuutuksella siirrettyjen toimien hallinnoinnista ja tuloksista, jotta tulojen ja menojen hyväksyjä voi laatia 66 artiklan 9 kohdan mukaisen lausumansa.
6. Kukin toimielin perustaa erityisen taloudellisten väärinkäytösten tutkintaelimen tai osallistuu usean toimielimen perustamaan yhteiseen tutkintaelimeen. Tutkintaelimet toimivat riippumattomasti, ja niiden tehtävänä on selvittää, onko taloudellinen väärinkäytös tapahtunut, ja päättää mahdollisista seuraamuksista.
Toimielin päättää kyseisen elimen lausunnon perusteella, aloittaako se kurinpitomenettelyn tai menettelyn asianomaisen saattamiseksi korvausvelvollisiksi. Jos elin on havainnut järjestelmään liittyviä ongelmia, se toimittaa tulojen ja menojen hyväksyjälle ja valtuutetulle tulojen ja menojen hyväksyjälle, jos tämä ei ole osallisena asiassa, sekä sisäiselle tarkastajalle kertomuksen, jossa se esittää asiaa koskevia suosituksia.
7. Kun unionin edustustojen päälliköt toimivat edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä 56 artiklan 2 kohdan mukaisesti, on komission tämän artiklan 6 kohdan mukaisesti perustama taloudellisten väärinkäytösten tutkintaelin toimivaltainen 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa asioissa.
Jos tutkintaelin havaitsee järjestelmään liittyviä ongelmia, se toimittaa tulojen ja menojen hyväksyjälle, korkealle edustajalle ja komission valtuutetulle tulojen ja menojen hyväksyjälle, jos tämä ei ole osallisena asiassa, sekä sisäiselle tarkastajalle kertomuksen, jossa se esittää asiaa koskevia suosituksia.
Komissio voi tutkintaelimen lausunnon perusteella pyytää korkeaa edustajaa aloittamaan nimittävän viranomaisen ominaisuudessa kurinpitotoimia tai korvausvastuuta koskevan menettelyn edelleenvaltuutettujen tulojen ja menojen hyväksyjien osalta, jos väärinkäytökset koskevat näille edelleenvaltuutuksella siirrettyjä komission toimivaltuuksia. Korkea edustaja toteuttaa tällöin henkilöstösääntöjen mukaisesti asianmukaiset toimenpiteet kurinpitotoimia tai korvauksen maksua koskevien päätösten täytäntöönpanemiseksi komission suosituksen mukaisesti.
Jäsenvaltioiden on tuettava täysimääräisesti unionia henkilöstösääntöjen 22 artiklaan perustuvan korvausvastuun täytäntöönpanossa väliaikaisten toimihenkilöiden osalta, joihin sovelletaan Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan e alakohtaa.
8. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, joita sovelletaan valtuutettuihin tulojen ja menojen hyväksyjiin, mukaan lukien toimeksiantojen vahvistamista ja taloudellisten väärinkäytösten tutkintaelimen roolia koskevat säännöt.
3 jakso
Tilinpitäjiin ja ennakoiden hoitajiin sovellettavat säännöt
74 artikla
Tilinpitäjiin sovellettavat säännöt
1. Tilinpitäjään voidaan kohdistaa kurinpitomenettely ja hänet voidaan saattaa korvausvelvolliseksi henkilöstösääntöjen ehtojen ja niissä määrättyjen menettelyjen mukaisesti. Tilinpitäjä voidaan erityisesti saattaa vastuuseen seuraavista väärinkäytöstapauksista:
a)
hänen hallussaan olevat rahavarat, muut varat tai asiakirjat katoavat taikka menettävät arvonsa;
b)
pankki- tai postisiirtotilejä on aiheettomasti muutettu;
c)
perinnät tai maksut eivät ole perintä- tai maksumääräyksien mukaisia;
d)
tulojen kantaminen on laiminlyöty.
2. Siirretään komissiolle valta 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat tilinpitäjien vastuuta muissa väärinkäytöstapauksissa.
75 artikla
Ennakoiden hoitajiin sovellettavat säännöt
1. Ennakoiden hoitajaan voidaan kohdistaa kurinpitomenettely ja hänet voidaan saattaa korvausvelvolliseksi henkilöstösääntöjen ehtojen ja niissä määrättyjen menettelyjen mukaisesti. Ennakoiden hoitaja voidaan erityisesti saattaa vastuuseen seuraavista väärinkäytöstapauksista:
a)
hänen hallussaan olevat rahavarat, muut varat tai asiakirjat katoavat taikka menettävät arvonsa;
b)
hänen suorittamiensa maksujen perustana ei ole asianmukaisia tositteita;
c)
maksu on suoritettu muulle kuin maksuun oikeutetulle;
d)
tulojen kantaminen on laiminlyöty.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat ennakoiden hoitajien vastuuta muissa väärinkäytöstapauksissa.
5 LUKU
Tulotapahtumat
1 jakso
Omien varojen käyttöön asettaminen
76 artikla
Omat varat
1. Talousarvioon otetaan euroina ilmaistu arvio päätöksessä 2007/463/EY, Euratom tarkoitetuista omista varoista muodostuvista tuloista. Ne asetetaan käyttöön asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 mukaisesti.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä omiin varoihin sovellettavista yksityiskohtaisista säännöistä.
2 jakso
Saamisennuste
77 artikla
Saamisennuste
1. Kun toimivaltaisella tulojen ja menojen hyväksyjällä on riittävästi luotettavaa tietoa toimenpiteestä tai tilanteesta, josta voi aiheutua unionille saamisia, hän laatii saamisennusteen.
2. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä muuttaa saamisennustetta heti, kun hänen tietoonsa tulee seikka, joka muuttaa saamisennusteen pohjana olevaa toimenpidettä tai tilannetta.
Laadittaessa sellaista toimenpidettä tai tilannetta koskevaa perintämääräystä, jonka pohjalta on aiemmin tehty saamisennuste, toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä mukauttaa ennustetta vastaavasti.
Jos perintämääräys koskee alkuperäiseen saamisennusteeseen nähden samansuuruista määrää, saamisennuste muutetaan nollaksi.
3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, päätöksessä 2007/436/EY, Euratom määritellyistä omista varoista, jotka jäsenvaltiot maksavat määrättyinä eräpäivinä, ei laadita saamisennustetta ennen kuin jäsenvaltiot asettavat varat komission käyttöön. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä laatii sen sijaan näitä määriä koskevan perintämääräyksen.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä saamisennustetta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
3 jakso
Saamisen vahvistaminen
78 artikla
Saamisen vahvistaminen
1. Saamisen vahvistaminen on toimi, jolla toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä:
a)
varmistaa, että velka on olemassa;
b)
määrittää tai tarkastaa velan aiheellisuuden ja sen määrän;
c)
tarkastaa, että velka on riidaton.
2. Komission käyttöön asetetut omat varat sekä kaikki saamiset, jotka ovat selvät, rahassa määritellyt ja erääntyneet, vahvistetaan tilinpitäjälle annettavalla perintämääräyksellä ja sen jälkeen velalliselle osoitettavalla veloitusilmoituksella; nämä laatii toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä.
3. Aiheettomasti maksetut määrät peritään takaisin.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat saamisen vahvistamista, mukaan lukien menettelyt ja tositteet, sekä viivästyskorkoja.
4 jakso
Perinnän hyväksyminen
79 artikla
Perinnän hyväksyminen
1. Perintätoimen hyväksyminen on toimi, jolla toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä antaa tilinpitäjälle perintämääräyksellä ohjeet periä toimivaltaisen tulojen ja menojen hyväksyjän vahvistama saaminen.
2. Toimielin voi määrätä saamisen maksuvelvollisuuden myös muille kuin jäsenvaltioille SEUT-sopimuksen 299 artiklassa tarkoitetulla täytäntöönpanokelpoisella päätöksellä.
Jos unionin taloudellisten etujen tehokas ja oikea-aikainen suojaaminen sitä edellyttää, komissio voi poikkeusolosuhteissa myös antaa muiden toimielinten eduksi niiden pyynnöstä tällaisen täytäntöönpanokelpoisen päätöksen, joka koskee henkilöstösääntöjen alaiseen henkilöstöön liittyviä saamisia.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä perintää koskevien määräysten antamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
5 jakso
Perintä
80 artikla
Perintää koskevat säännöt
1. Tilinpitäjä on vastuussa toimivaltaisen tulojen ja menojen hyväksyjän asianmukaisesti laatimista saamisten perintää koskevista määräyksistä. Tilinpitäjä huolehtii siitä, että unionin tulot maksetaan unionin kassaan asianmukaisesti ja että unionin oikeudet turvataan.
Periessään saamisia tilinpitäjä ottaa huomioon velallisen omat saamiset unionilta. Tällaisten saamisten on oltava selviä, rahassa määriteltyjä ja erääntyneitä.
2. Aikoessaan luopua vahvistetun saamisen perimisestä kokonaisuudessaan tai osittain valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä tarkastaa, että luopuminen on asianmukainen ja moitteettoman varainhoidon ja suhteellisuuden periaatteiden mukainen. Luopumispäätös on perusteltava. Tulojen ja menojen hyväksyjä voi siirtää luopumispäätöksen.
Valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi kokonaan tai osittain peruuttaa vahvistetun saamisen. Vahvistetun saamisen osittainen peruuttaminen ei tarkoita, että unioni luopuisi vahvistetusta saamisoikeudestaan.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat perintätapaa, mukaan lukien periminen kuittaamalla, perintämenettely silloin, kun maksua ei suoriteta vapaaehtoisesti, jatkoajan myöntäminen maksamiselle, sakkojen ja muiden seuraamusmaksujen perintä, vahvistetun saamisen perinnästä luopuminen ja vahvistetun saamisen peruuttaminen.
3. Jäsenvaltiot ovat ensisijaisesti vastuussa valvonnasta ja tarkastusten suorittamisesta sekä aiheettomasti maksettujen määrien perinnästä alakohtaisten sääntöjen mukaisesti. Jos jäsenvaltiot havaitsevat ja korjaavat sääntöjenvastaisuuksia omaan lukuunsa, niille myönnetään poikkeus näitä sääntöjenvastaisuuksia koskevista komission rahoitusoikaisuista.
4. Komissio tekee jäsenvaltioita koskevia rahoitusoikaisuja, jotta sovellettavan oikeuden vastaiset menot voidaan sulkea unionin rahoituksen ulkopuolelle. Komissio tekee rahoitusoikaisunsa aiheettomasti maksettujen määrien ja niistä talousarvioon kohdistuvien vaikutusten perusteella. Jos tällaisia määriä ei voida määrittää tarkasti, komissio voi soveltaa ekstrapoloituja tai kiinteämääräisiä oikaisuja alakohtaisten sääntöjen mukaisesti.
Komissio ottaa rahoitusoikaisun määrää päättäessään huomioon sovellettavan oikeuden rikkomisen ja talousarvioon kohdistuvien vaikutusten luonteen ja merkittävyyden, myös silloin kun on kyse hallinnointi- ja valvontajärjestelmien puutteista.
Rahoitusoikaisujen tekemistä ja sovellettavaa menettelyä koskevat perusteet voidaan vahvistaa alakohtaisissa säännöissä.
5. Ekstrapoloituja tai kiinteämääräisiä oikaisuja koskevat menettelytavat vahvistetaan alakohtaisten sääntöjen mukaisesti siten, että komissio voi suojata unionin taloudellisia etuja.
81 artikla
Vanhentumisaika
1. Unionin saamiset kolmansilta ja kolmansien saamiset unionilta vanhentuvat viidessä vuodessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asiaan sovellettavia erityissäännöksiä ja päätöksen 2007/436/EY, Euratom soveltamista.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä vanhentumisaikaa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
82 artikla
Unionin saamisten kohtelu jäsenvaltioissa
Kun on käynnistetty maksukyvyttömyysmenettely, unionin saamisiin sovelletaan samaa etuuskohtelua kuin julkisoikeudellisten yhteisöjen samanluonteisiin saamisiin niissä jäsenvaltioissa, joissa perintämenettelyt on käynnistetty.
83 artikla
Komission määräämät sakot ja seuraamusmaksut sekä niistä kertyneet korot
1. Sakoista, seuraamusmaksuista ja seuraamuksista peräisin olevia määriä sekä niistä kertyneitä korkoja tai muita tuloja ei oteta tuloina talousarvioon niin kauan kuin Euroopan unionin tuomioistuin voi kumota niitä koskevat päätökset.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut määrät otetaan tuloina talousarvioon mahdollisimman pian ja viimeistään sitä vuotta seuraavana vuonna, jona kaikki muutoksenhakukeinot on käytetty. Varat suorittaneelle yksikölle Euroopan unionin tuomioistuimen antaman tuomion perusteella palautettavia määriä ei oteta tuloina talousarvioon.
3. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta päätöksiin tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä tai oikaisuista.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat sakoista ja seuraamusmaksuista sekä niistä kertyneistä koroista peräisin olevia määriä.
6 LUKU
Menotapahtumat
84 artikla
Rahoituspäätökset
1. Kaikista menoista tehdään sitoumus, joka vahvistetaan, hyväksytään ja maksetaan.
2. Menoon sitoutumista edeltää rahoituspäätös, jonka tekee toimielin tai ne viranomaiset, joille toimielin on siirtänyt päätöstä koskevan toimivallan, lukuun ottamatta määrärahoja, jotka voidaan käyttää ilman perussäädöstä 54 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan e alakohdan mukaisesti.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa rahoituspäätöksessä määritellään tavoite, odotetut tulokset, toteuttamistapa ja sen kokonaismäärä. Siihen sisältyy myös kuvaus rahoitettavista toimista, maininta kullekin toimelle osoitetusta määrästä sekä alustava toteuttamisaikataulu.
Välillisessä hallinnoinnissa rahoituspäätöksessä on myös ilmoitettava yhteisö tai henkilö, jolle toteuttamistehtäviä on siirretty 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla, sekä perusteet, joiden mukaisesti yhteisö tai henkilö valitaan, ja kyseiselle yhteisölle tai henkilölle siirrettävät tehtävät.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä rahoituspäätöksiä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
1 jakso
Menoihin sitoutuminen
85 artikla
Sitoumukset
1. Talousarviositoumus on toimi, jolla maksuihin tarvittavat määrärahat varaudutaan suorittamaan talousarviosta myöhemmin oikeudellisten sitoumusten mukaisesti.
Oikeudellisen sitoumuksen tekeminen on toimi, jolla tulojen ja menojen hyväksyjä luo tai vahvistaa velvoitteen, josta aiheutuu meno.
Talousarviositoumukset ja oikeudelliset sitoumukset tekee sama tulojen ja menojen hyväksyjä, paitsi asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, joista säädetään tämän asetuksen nojalla annettavissa delegoiduissa säädöksissä.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat eri sitoumuksia, kokonaissitoumusten hyväksymistä, saman allekirjoittajan vaatimusta ja alustavilla sitoumuksilla katettavia hallintomenoja.
3. Talousarviositoumukset jakautuvat ryhmiin seuraavasti:
a)
yksittäinen sitoumus: talousarviositoumus on yksittäinen, jos menon edunsaaja ja määrä on yksilöity;
b)
kokonaissitoumus: talousarvioon tehdään kokonaissitoumus, jos ainakin yksi yksittäisen sitoumuksen tunnuspiirre on yksilöimättä;
c)
alustava sitoumus: talousarviositoumus on alustava, jos se on tarkoitettu kattamaan 170 artiklassa tarkoitettuja menoja tai juoksevia hallintomenoja, joiden määrää tai lopullisia maksunsaajia ei ole lopullisesti vahvistettu.
4. Useamman kuin yhden varainhoitovuoden aikana toteutettavia toimia koskevat talousarviositoumukset voidaan jakaa usealle eri varainhoitovuodelle vuotuisiin eriin ainoastaan silloin, kun perussäädöksessä niin säädetään, tai silloin, kun ne liittyvät hallintomenoihin.
86 artikla
Sitoumuksia koskevat säännöt
1. Toimivaltaisen tulojen ja menojen hyväksyjän on tehtävä talousarviositoumus jokaisesta toimenpiteestä, josta aiheutuu meno talousarvioon, ennen kuin hän voi tehdä oikeudellisen sitoumuksen kolmansiin osapuoliin nähden tai siirtää varoja erityisrahastoon 187 artiklan nojalla.
2. Edellä 1 kohdassa säädettyä velvoitetta tehdä talousarviositoumus ennen oikeudellista sitoumusta ei sovelleta toiminnan jatkuvuussuunnitelman mukaisessa kriisitilanteessa tehtyihin, komission tai minkä tahansa muun toimielimen hallinnollisen riippumattomuutensa perusteella hyväksymien menettelyjen mukaisiin oikeudellisiin sitoumuksiin.
3. Edellä 1 kohdassa säädettyä velvoitetta ei sovelleta humanitaarisiin avustustoimiin, pelastuspalvelutoimiin ja hätäapuun, jos unionin toiminnan tehokas toteuttaminen edellyttää, että unioni tekee oikeudellisen sitoumuksen kolmansien osapuolten kanssa välittömästi, eikä talousarviositoumusta ole mahdollista tehdä etukäteen. Talousarviositoumus on tehtävä viipymättä sen jälkeen, kun kolmansien osapuolten kanssa on tehty oikeudellinen sitoumus.
4. Jollei toisen osan IV osaston erityissäännöksistä muuta johdu, talousarvioon tehtävät kokonaissitoumukset kattavat niihin liittyvien yksittäisten oikeudellisten sitoumusten kokonaiskulut vuoden n + 1 31 päivään joulukuuta saakka.
Yksittäisiin tai alustaviin talousarviositoumuksiin liittyvät yksittäiset oikeudelliset sitoumukset tehdään viimeistään 31 päivänä joulukuuta vuonna n, jollei 85 artiklan 4 kohdasta tai 203 artiklan 2 kohdasta muuta johdu.
Ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitettujen ajanjaksojen päätyttyä toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä purkaa käyttämättömiä määriä koskevat talousarviositoumukset.
Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä kirjaa ennen talousarvioon tehdyn kokonaissitoumuksen perusteella tehdyn yksittäisen oikeudellisen sitoumuksen allekirjoittamista sen määrän talousarviokirjanpitoon vähentämällä sen talousarvioon tehdystä kokonaissitoumuksesta.
5. Useamman kuin yhden varainhoitovuoden aikana toteutettavia toimia koskeviin talousarviositoumuksiin ja oikeudellisiin sitoumuksiin sisältyy moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti määräpäivä, johon mennessä toteuttaminen on saatettava päätökseen, paitsi silloin kun on kyse henkilöstömenoista.
Ne osat tällaisista sitoumuksista, joita ei ole käytetty kuuden kuukauden kuluttua määräajan päättymisestä, peruuntuvat 15 artiklan mukaisesti.
Jos oikeudellisen sitoumuksen perusteella ei ole suoritettu 90 artiklassa tarkoitettua maksua kahden vuoden kuluessa kyseisen sitoumuksen allekirjoittamisesta, oikeudellista sitoumusta vastaavan talousarviositoumuksen määrä peruuntuu, paitsi jos tämä määrä liittyy asiaan, jonka käsittely on kesken tuomioistuimessa tai välityslautakunnassa, tai kun alakohtaisissa säännöissä on erityismääräyksiä.
6. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat talousarviositoumuksia ja oikeudellisia sitoumuksia, mukaan lukien yksittäisten sitoumusten kirjaaminen.
87 artikla
Sitoumuksiin sovellettavat tarkastukset
1. Talousarviositoumusta tehdessään toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä huolehtii siitä, että:
a)
meno on kirjattu oikeaan budjettikohtaan;
b)
määrärahat ovat käytettävissä;
c)
meno on perussopimusten, talousarvion, tämän asetuksen ja tämän asetuksen nojalla annettujen delegoitujen säädösten sekä kaikkien, perussopimusten ja muiden asetusten nojalla hyväksyttyjen säädösten mukainen;
d)
moitteettoman varainhoidon periaatetta noudatetaan. Ennakkomaksujen, niiden määrän ja maksuaikataulun on oltava oikeassa suhteessa suunnitellun toimen kestoon, täytäntöönpanon edistymiseen sekä ennakkomaksuihin liittyviin taloudellisiin riskeihin.
2. Kirjatessaan oikeudellista sitoumusta fyysisellä tai sähköisellä allekirjoituksella tulojen ja menojen hyväksyjä huolehtii siitä, että:
a)
kyseistä sitoumusta vastaa talousarviositoumus;
b)
meno on asianmukainen ja perussopimusten, talousarvion, tämän asetuksen ja tämän asetuksen nojalla annettujen delegoitujen säädösten sekä kaikkien, perussopimusten ja muiden asetusten nojalla hyväksyttyjen säädösten mukainen;
c)
moitteettoman varainhoidon periaatetta noudatetaan.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä sitoumuksiin sovellettavia tarkastuksia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
2 jakso
Menojen vahvistaminen
88 artikla
Menojen vahvistaminen
1. Menoja vahvistaessaan toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä:
a)
tarkastaa, että velkojalla on oikeus saamiseen;
b)
määrittää tai tarkastaa velan aiheellisuuden ja sen määrän;
c)
tarkastaa ne edellytykset, joilla saaminen voidaan vaatia maksettavaksi.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat menojen vahvistamista, mukaan lukien hyväksymismerkintä henkilöstömenoissa ja hankintasopimusten ja avustusten väli- ja loppumaksuissa, tarkastusmerkintä ennakkomaksuissa sekä hyväksymis- ja tarkastusmerkinnän tekeminen.
3 jakso
Menojen hyväksyminen
89 artikla
Menojen hyväksyminen
1. Menoja hyväksyessään toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä antaa tilinpitäjälle maksumääräyksellä ohjeet maksaa menon määrä, jonka toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä on vahvistanut tarkastettuaan ensin, että määrärahat ovat käytettävissä.
Jos toimitetuista palveluista, vuokrauspalvelut mukaan luettuina, tai tavaroista suoritetaan toistuvia maksuja ja tulojen ja menojen hyväksyjä tekee niistä riskinarvioinnin, hän voi määrätä, että käytetään suoraveloitusta.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat menojen hyväksymistä, mukaan lukien maksumääräysten pakollisten mainintojen määritteleminen sekä tulojen ja menojen hyväksyjän tekemät maksumääräysten tarkastukset.
4 jakso
Menojen maksaminen
90 artikla
Maksutyypit
1. Maksu suoritetaan, jos on olemassa todisteet siitä, että asianomainen toiminta on perussäädöksen säännösten tai sopimusmääräysten mukainen, yhdellä tai useammalla seuraavista tavoista:
a)
maksetaan koko erääntynyt määrä;
b)
maksetaan:
i)
ennakkomaksu, joka voidaan jakaa useaan maksuerään, valtuutussopimuksen, hankinta- tai avustussopimuksen allekirjoittamisen tai avustuspäätöksen tiedoksi antamisen jälkeen;
ii)
yksi tai useampi välimaksu korvauksena toimen osittaisesta toteuttamisesta;
iii)
loput erääntyneestä määrästä, kun toimi on toteutettu kokonaisuudessaan.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut maksutyypit erotetaan toisistaan talousarviokirjanpidossa kunkin maksun suorittamisajankohtana.
3. Jäljempänä 152 artiklassa tarkoitetuissa kirjanpitoon sovellettavissa säännöissä määrätään, miten ennakkomaksut selvitetään kirjanpidossa ja miten kustannusten tukikelpoisuus otetaan huomioon.
4. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä selvittää säännöllisesti ennakkomaksut kyseisen hankkeen taloudellisen luonteen ja ajoituksen perusteella.
Jos toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä ei pidä hyödyllisenä rahoitusselvityksen pyytämistä tuensaajilta tai toimeksisaajilta, hän hankkii näiltä vähintään vuosittain tiedot menokertymästä silloin, kun avustus tai sopimus on arvoltaan yli 5 000 000 euroa.
Toisen alakohdan soveltamiseksi hankintasopimuksiin, avustuspäätöksiin, avustussopimuksiin ja valtuutussopimuksiin otetaan asianmukaiset määräykset ja säännökset.
Tällä kohdalla ei rajoiteta toisen osan IV osastossa vahvistettujen yksityiskohtaisten sääntöjen soveltamista.
5. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä maksutyyppejä ja tositteita koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
91 artikla
Maksaminen käytettävissä olevien varojen rajoissa
Tilinpitäjä maksaa menot käytettävissä olevien varojen rajoissa.
5 jakso
Menotapahtumia koskevat määräajat
92 artikla
Määräajat
1. Maksut suoritetaan
a)
90 kalenteripäivän kuluessa valtuutussopimusten, hankintasopimusten, avustussopimusten ja avustuspäätösten osalta, joihin sisältyviä teknisiä palveluja tai työsuorituksia on erityisen vaikea arvioida ja joissa maksu edellyttää selvityksen tai lausunnon hyväksymistä;
b)
60 kalenteripäivän kuluessa kaikkien muiden valtuutussopimusten, hankintasopimusten, avustussopimusten ja avustuspäätösten osalta, joissa maksu edellyttää selvityksen tai lausunnon hyväksymistä;
c)
30 kalenteripäivän kuluessa kaikkien muiden valtuutussopimusten, hankintasopimusten, avustussopimusten ja avustuspäätösten osalta.
2. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä voi lykätä maksun määräaikaa, jos
a)
maksupyynnön määrä ei ole erääntynyt; tai
b)
asianmukaisia tositteita ei ole toimitettu.
Jos toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä saa tietoja, joiden perusteella on aihetta epäillä maksupyynnön kohteena olevien menojen tukikelpoisuutta, hän voi lykätä maksun määräaikaa tehdäkseen lisätarkastuksia, myös paikan päällä tehtävinä tarkastuksina, jotta voidaan varmistaa, että kaikki menot ovat tosiasiallisesti tukikelpoisia.
3. Asianomaisille velkojille on ilmoitettava lykkäyksen syyt kirjallisesti.
4. Jos määräaikaa lykätään yli kaksi kuukautta, velkoja voi pyytää toimivaltaisen tulojen ja menojen hyväksyjän päätöstä lykkäyksen jatkumisesta.
5. Lukuun ottamatta jäsenvaltioita, velkojalla on oikeus saada korkoa 1 kohdassa säädettyjen määräaikojen päätyttyä.
6. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat maksujen määräaikoja ja sellaisten edellytysten määrittelemistä, joiden täyttyessä velkojilla on oikeus saada myöhässä maksetuista määristä viivästyskorkoa, joka maksetaan samasta budjettikohdasta kuin alkuperäinen meno.
7 LUKU
Tietojenkäsittelyjärjestelmät ja sähköinen hallinto
93 artikla
Tapahtumien sähköinen hallinnointi
1. Kun tuloja ja menoja hallinnoidaan tietojenkäsittelyjärjestelmillä, allekirjoitukset voidaan tehdä sähköisesti.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat tapahtumien sähköistä hallinnointia.
94 artikla
Asiakirjojen siirtäminen
Asiakirjoja voidaan siirtää toimielinten ja jäsenvaltioiden välillä sähköisesti edellyttäen, että ne ovat sopineet asiasta etukäteen.
95 artikla
Sähköinen hallinto
1. Kun talousarviota hallinnoidaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, kaikessa virallisessa tietojenvaihdossa jäsenvaltioiden ja komission välillä käytetään välineitä, jotka määritellään alakohtaisissa säännöissä. Näissä säännöissä huolehditaan talousarvion hallinnoinnissa kerättyjen tai vastaanotettujen ja välitettyjen tietojen yhteentoimivuudesta.
2. Toimielimet ja toimeenpanovirastot sekä 208 artiklassa tarkoitetut elimet määrittelevät yhteiset säännöt, joita ne soveltavat sähköiseen tietojenvaihtoon hankinta- ja avustusmenettelyihin osallistuvien kolmansien osapuolten kanssa. Erityisesti ne kehittävät parhaansa mukaan ratkaisuja, joita ne soveltavat avustus- ja hankintamenettelyissä välitettyjen tietojen toimittamisessa, säilyttämisessä ja käsittelyssä, ja perustavat tätä varten keskitetyn "sähköisten tietojen vaihtamisjärjestelmän" hakijoita, ehdokkaita ja tarjoajia varten.
3. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle säännöllisesti kertomuksen sähköisen hallinnon toteuttamisen edistymisestä.
8 LUKU
Hallintoperiaatteet
96 artikla
Hyvä hallinto
1. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä tiedottaa viipymättä tarpeesta toimittaa todiste- ja/tai asiakirja-aineistoa, aineiston muodosta ja sisältövaatimuksista sekä tarvittaessa ratkaisumenettelyjen alustavasta aikataulusta.
2. Jos hakijan tai tarjoajan ilmeisen käsittelyvirheen vuoksi hakija tai tarjoaja ei toimita todisteita tai anna selvityksiä, arviointikomitea tai tarvittaessa toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä pyytää asianmukaisesti perusteltuja tapauksia lukuun ottamatta hakijaa tai tarjoajaa toimittamaan puuttuvat tiedot tai selventämään tositteita. Nämä tiedot tai selvennykset eivät saa merkittävästi muuttaa ehdotusta tai tarjouksen ehtoja.
97 artikla
Muutoksenhakukeinoista ilmoittaminen
Jos tulojen ja menojen hyväksyjän menettelytoimi vahingoittaa hakijan, tarjoajan, tuensaajan tai toimeksisaajan oikeuksia, siinä osoitetaan käytettävissä olevat hallinnolliset ja/tai oikeudelliset muutoksenhakukeinot toimen riitauttamiseksi.
Erityisesti on ilmoitettava muutoksenhaun luonne, elin tai elimet, joiden käsiteltäväksi asia voidaan antaa, sekä muutoksenhakukeinojen käytön määräajat.
9 LUKU
Sisäinen tarkastaja
98 artikla
Sisäisen tarkastajan nimeäminen
1. Kukin toimielin perustaa sisäisen tarkastuksen tehtävän, jota on hoidettava kansainvälisten standardien mukaisesti. Toimielimen nimeämä sisäinen tarkastaja vastaa toimielimelle talousarvion toteuttamisjärjestelmien ja -menettelyjen moitteettoman toiminnan tarkastamisesta. Sisäinen tarkastaja ei saa olla samalla tulojen ja menojen hyväksyjä eikä tilinpitäjä.
2. Edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä 56 artiklan 2 kohdan mukaisesti toimiviin unionin edustustojen päälliköihin sovelletaan ulkosuhdehallinnon sisäistä tarkastusta suoritettaessa komission sisäisen tarkastajan todentamisvaltuuksia heille edelleenvaltuutuksella siirretyn varainhoidon osalta.
Komission sisäinen tarkastaja toimii myös ulkosuhdehallinnon sisäisenä tarkastajana talousarvioon sisältyvän ulkosuhdehallinnon pääluokan toteuttamisen osalta, jollei 213 artiklasta muuta johdu.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä sisäisen tarkastajan nimeämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
99 artikla
Sisäisen tarkastajan valtuudet ja tehtävät
1. Sisäinen tarkastaja neuvoo toimielintään riskienhallinnassa, esittää riippumattomia lausuntoja hallinnointi- ja valvontajärjestelmien laadusta sekä antaa suosituksia toimintojen toteuttamisedellytysten parantamiseksi ja edistääkseen moitteetonta varainhoitoa.
Sisäisen tarkastajan tehtävänä on erityisesti:
a)
arvioida sisäisten hallinnointijärjestelmien asianmukaisuutta ja tehokkuutta sekä yksiköiden toiminnan tuloksellisuutta politiikkojen, ohjelmien ja toimien toteuttamisessa niihin liittyvien riskien kannalta;
b)
arvioida kuhunkin talousarvion toteuttamistoimeen sovellettavien sisäisen valvonnan ja tarkastuksen järjestelmien tehokkuutta ja vaikuttavuutta.
2. Sisäisen tarkastajan tehtäväkenttään kuuluvat toimielimen kaikki toiminnot ja yksiköt. Hänen on saatava käyttöönsä rajoituksetta kaikki tiedot, joita hän tarvitsee tehtäviensä suorittamiseksi ja tarvittaessa paikan päällä myös jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa.
Sisäinen tarkastaja tutustuu tulojen ja menojen hyväksyjien vuosittain antamaan toimintakertomukseen sekä muihin yksilöityihin tietoihin.
3. Sisäinen tarkastaja antaa kertomuksen havainnoistaan ja suosituksistaan toimielimelle. Toimielin varmistaa, että tarkastusten perusteella annettuja suosituksia noudatetaan. Lisäksi sisäinen tarkastaja esittää toimielimelle sisäistä tarkastusta koskevan vuosikertomuksen, jossa ilmoitetaan tehtyjen sisäisten tarkastusten lukumäärä ja tyyppi, annetut suositukset ja näiden suositusten johdosta toteutetut jatkotoimet.
4. Toimielin asettaa sisäisen tarkastajan yhteystiedot kaikkien menotapahtumiin osallistuvien luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden saataville, jotta nämä voivat ottaa luottamuksellisesti yhteyttä sisäiseen tarkastajaan.
5. Toimielin toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain kertomuksen, joka sisältää yhteenvedon tehtyjen sisäisten tarkastusten määrästä ja tyypistä, annetuista suosituksista ja näiden suositusten johdosta toteutetuista jatkotoimista.
6. Sisäisen tarkastajan kertomukset ja havainnot sekä toimielimen kertomus asetetaan yleisön saataville vasta, kun sisäinen tarkastaja on vahvistanut niiden johdosta toteutetut toimet.
7. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä sisäisen tarkastajan valtuuksia ja tehtäviä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
100 artikla
Sisäisen tarkastajan riippumattomuus
1. Toimielin antaa sisäiseen tarkastajaan sovellettavat erityissäännökset siten, että niissä taataan sisäisen tarkastajan täydellinen riippumattomuus ja määritetään sisäisen tarkastajan vastuu.
Jos sisäinen tarkastaja on henkilöstöön kuuluva, hän suorittaa yksinomaiset tarkastustehtävänsä täysin itsenäisesti, hänellä on henkilöstösääntöjen mukainen ja tämän asetuksen nojalla annettavissa delegoiduissa säädöksissä esitetty vastuu.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat sisäisen tarkastajan riippumattomuutta ja vastuuta, mukaan lukien sisäisen tarkastajan oikeus nostaa kanne Euroopan unionin tuomioistuimessa.
V OSASTO
JULKISET HANKINNAT
1 LUKU
Yleiset säännökset
1 jakso
Soveltamisala ja tarjouskilpailujen ratkaisuperiaatteet
101 artikla
Julkisten hankintojen määritelmä
1. Julkiset hankinnat ovat vastikkeellisia kirjallisia sopimuksia, jotka tehdään yhden tai useamman taloudellisen toimijan sekä yhden tai useamman 117 ja 190 artiklassa tarkoitetun hankintaviranomaisen välillä ja jotka koskevat irtaimen tai kiinteän omaisuuden, työsuoritusten taikka palveluiden hankkimista talousarviosta osittain tai kokonaan suoritettavaa maksua vastaan.
Tällaisia sopimuksia ovat:
a)
kiinteistöhankintasopimukset;
b)
tavarahankintasopimukset;
c)
urakkasopimukset;
d)
palveluhankintasopimukset.
2. Puitesopimus on yhden tai useamman taloudellisen toimijan sekä yhden tai useamman hankintaviranomaisen välinen sopimus, jonka tarkoituksena on määrittää ehdot, joita sovelletaan määrätyn ajanjakson kuluessa tehtäviin hankintasopimuksiin erityisesti hintojen ja tarvittaessa myös määrien osalta. Siihen sovelletaan tämän osaston säännöksiä ratkaisumenettelystä ja sen julkistamisesta.
3. Lukuun ottamatta 106-109 artiklaa, tätä osastoa ei sovelleta avustuksiin eikä teknistä apua koskeviin sopimuksiin, jotka on tehty Euroopan investointipankin tai Euroopan investointirahaston kanssa.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat julkisten hankintojen määritelmää ja soveltamisalaa, mukaan lukien puitesopimukset ja erillissopimukset.
102 artikla
Julkisiin hankintoihin sovellettavat periaatteet
1. Talousarviosta kokonaan tai osittain rahoitettavissa julkisissa hankinnoissa on noudatettava avoimuuden, suhteellisuuden, tasapuolisen kohtelun ja syrjimättömyyden periaatteita.
2. Julkiset hankinnat on kilpailutettava mahdollisimman laajasti, jollei 104 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetusta neuvottelumenettelystä muuta johdu.
Hankintaviranomaiset eivät saa käyttää puitesopimuksia väärin tai siten, että niiden tarkoituksena on kilpailun estäminen, rajoittaminen tai vääristyminen tai että niillä tosiasiallisesti estetään, rajoitetaan tai vääristetään kilpailua.
2 jakso
Julkaiseminen
103 artikla
Julkisia hankintoja koskevien ilmoitusten julkaiseminen
1. Hankintaviranomaisen on julkaistava 118 tai 190 artiklassa säädetyn kynnysarvon ylittävistä hankinnoista ilmoitus Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tarjouskilpailua koskeva ennakkoilmoitus jätetään julkaisematta ainoastaan 104 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa ja julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (17) liitteessä II B tarkoitettujen palveluhankintojen osalta.
Joitakin tietoja tarjouskilpailun ratkaisusta voidaan jättää julkaisematta, jos niiden julkaiseminen estäisi lain soveltamista, olisi yleisen edun vastaista, vahingoittaisi julkisyhteisöjen tai yksityisten yritysten laillisia kaupallisia etuja tai haittaisi niiden välistä rehellistä kilpailua.
2. Hankintasopimukset, joiden arvo on pienempi kuin 118 tai 190 artiklassa säädetty kynnysarvo, sekä direktiivin 2004/18/EY liitteessä II B tarkoitetut palveluhankintasopimukset julkaistaan asianmukaisin keinoin.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä hankintasopimusten ja ennakkoilmoitusten julkaisemista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
3 jakso
Hankintamenettelyt
104 artikla
Hankintamenettelyt
1. Hankintamenettelyt ovat seuraavat:
a)
avoin menettely;
b)
rajoitettu menettely;
c)
suunnittelukilpailu;
d)
neuvottelumenettely;
e)
kilpailullinen neuvottelumenettely.
Jos hankinta- tai puitesopimus kiinnostaa kahta tai useampaa toimielintä, toimeenpanovirastoa tai 208 tai 209 artiklassa tarkoitettua elintä ja aina, kun on mahdollista lisätä tehokkuutta, asianomaiset hankintaviranomaiset pyrkivät toteuttamaan hankintamenettelyn toimielinten yhteisenä menettelynä.
Jos hankinta- tai puitesopimus on tarpeen jonkin toimielimen ja jäsenvaltioiden yhden tai useamman hankintaviranomaisen yhteisen toimen toteuttamiseksi, toimielin ja kyseiset hankintaviranomaiset voivat toteuttaa hankintamenettelyn yhteisesti tietyissä tilanteissa, jotka täsmennetään tämän asetuksen nojalla annettavissa delegoiduissa säädöksissä.
Hankintamenettelyjä voidaan toteuttaa yhteisesti EFTA-valtioiden ja unionin jäsenehdokasvaltioiden kanssa, jos tästä mahdollisuudesta on nimenomaisesti määrätty kahden- tai monenvälisessä sopimuksessa.
2. Kun hankinnan arvo on suurempi kuin 118 tai 190 artiklassa säädetty kynnysarvo, siihen voidaan soveltaa neuvottelumenettelyä ainoastaan tämän asetuksen nojalla annettavissa delegoiduissa säädöksissä säädetyissä tapauksissa.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat hankintamenettelytyyppejä, yhteisesti toteutettuja hankintamenettelyjä, vähäisiä hankintoja ja maksamista laskun perusteella.
105 artikla
Tarjouspyyntöasiakirjojen sisältö
Tarjouspyyntöasiakirjoissa on annettava täydellinen, selkeä ja täsmällinen määritelmä hankintasopimuksen aiheesta ja esitettävä hankintaan sovellettavat ulkopuolelle sulkemisen perusteet sekä valinta- ja ratkaisuperusteet.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat tarjouspyyntöasiakirjojen sisältöä, mukaan lukien mahdollisuus hintojen tarkistamiseen ja sitä koskevat edellytykset sekä tekniset eritelmät.
106 artikla
Perusteet toimijan sulkemiseksi hankintamenettelyjen ulkopuolelle
1. Hankintamenettelyihin ei saa osallistua ehdokas tai tarjoaja, joka:
a)
on konkurssissa tai selvitystilassa taikka on keskeyttänyt liiketoimintansa tai jolle on vahvistettu akordi tai jota koskeva konkurssi- tai akordihakemus tai hakemus yhtiön purkamiseksi on vireillä tai joka on muun vastaavan kansalliseen lainsäädäntöön ja kansallisiin määräyksiin perustuvan menettelyn alainen;
b)
on tuomittu, tai henkilö, jolla on valtuudet edustaa ehdokasta tai tarjoajaa, tehdä päätöksiä sen puolesta tai valvoa sitä, on tuomittu ammattinsa harjoittamiseen liittyvästä rikollisesta teosta jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen antamalla lainvoimaisella tuomiolla;
c)
on syyllistynyt ammattiaan harjoittaessaan vakavaan virheeseen, jonka hankintaviranomainen voi näyttää toteen millä tahansa perusteella, Euroopan investointipankin tai kansainvälisen järjestön päätös mukaan luettuna;
d)
on laiminlyönyt lakisääteisten sosiaalimaksujen tai verojensuorittamisen maassa, johon se on sijoittautunut, tai hankintaviranomaisen maassa taikka maassa, jossa hankinta toteutetaan;
e)
on tuomittu, tai henkilö, jolla on valtuudet edustaa ehdokasta tai tarjoajaa, tehdä päätöksiä sen puolesta tai valvoa sitä, on tuomittu lainvoimaisella tuomiolla petoksesta, lahjonnasta, rikollisjärjestöön osallistumisesta, rahanpesusta tai muusta laittomasta toiminnasta, joka vahingoittaa unionin taloudellisia etuja;
f)
on 109 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun hallinnollisen seuraamuksen kohteena.
Ensimmäisen alakohdan a-d alakohtaa ei sovelleta tapauksiin, joissa tavaroita hankitaan erityisen edullisin ehdoin joko liiketoimintansa lopettavalta toimittajalta tai konkurssipesän pesänhoitajalta tai selvittäjältä taikka velkojien kanssa tehdyn akordin tai muun vastaavan kansallisen menettelyn tuloksena.
Ensimmäisen alakohdan b ja e alakohtaa ei sovelleta, jos ehdokas tai tarjoaja voi osoittaa, että riittäviä toimenpiteitä on kohdistettu henkilöön, jolla on valtuudet edustaa sitä, tehdä päätöksiä sen puolesta tai valvoa sitä ja jota ensimmäisen alakohdan b tai e alakohdassa tarkoitettu tuomio koskee.
2. Kun kyseessä on neuvottelumenettely, ja teknisistä tai taiteellisista taikka yksinoikeuden suojaamiseen liittyvistä syistä hankinta on annettava tietyn taloudellisen toimijan tehtäväksi, toimielin voi päättää että se ei sulje pois kyseistä toimijaa 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a, c ja d alakohdassa tarkoitetuilla perusteilla, jos on välttämätöntä toimia näin toimielimen toiminnan jatkuvuuden varmistamiseksi. Tällaisissa tapauksissa toimielimen on perusteltava päätöksensä asianmukaisesti.
3. Ehdokkaan tai tarjoajan on vahvistettava, että mikään 1 kohdassa esitetyistä tilanteista ei koske sitä. Hankintaviranomainen voi kuitenkin luopua tästä vaatimuksesta, jos hankinnan arvo on hyvin vähäinen.
Jotta 1 kohtaa sovellettaisiin oikein, ehdokkaan tai tarjoajan on hankintaviranomaisen pyynnöstä
a)
annettava tiedot omistussuhteista tai hallinnasta, valvonnasta ja edustusvaltuutuksesta, kun ehdokas tai tarjoaja on oikeushenkilö, ja vahvistettava, että mikään 1 kohdassa esitetyistä tilanteista ei koske sitä;
b)
vahvistettava, kun suunnitellaan alihankintaa, että alihankkijaa ei koske mikään 1 kohdassa tarkoitetuista tilanteista.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat:
a)
perusteita toimijan sulkemiseksi tarjouskilpailujen ulkopuolelle, mukaan lukien säännöt ulkopuolelle sulkemiseen johtavasta laittomasta toiminnasta;
b)
ulkopuolelle sulkemisen edellytysten puuttumisen osoittamiseen riittävänä pidettäviä todisteita;
c)
ulkopuolelle sulkemisen kestoa. Tällainen ulkopuolelle sulkeminen saa kestää enimmillään 10 vuotta.
107 artikla
Perusteet toimijan sulkemiseksi hankintamenettelyn ulkopuolelle
1. Hankintamenettelyn ulkopuolelle suljetaan ehdokas tai tarjoaja, joka kyseisen hankintamenettelyn yhteydessä:
a)
on jäävi;
b)
on syyllistynyt väärien tietojen antamiseen ilmoittaessaan hankintaviranomaiselle hankintamenettelyyn osallistumista varten vaadittuja tietoja tai ei ole toimittanut vaadittuja tietoja;
c)
on jossakin 106 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista, hankintamenettelyn ulkopuolelle sulkemiseen johtavista tilanteista.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat perusteita toimijan sulkemiseksi hankintamenettelyn ulkopuolelle menettelyn aikana sekä ulkopuolelle sulkemisen edellytysten puuttumisen osoittamiseen riittävänä pidettävien todisteiden määrittelemistä. Siirretään komissiolle myös valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä ulkopuolelle sulkemisen kestosta.
108 artikla
Poissulkemisia koskeva keskustietokanta
1. Komissio perustaa ulkopuolelle sulkemista koskevan keskustietokannan ja hoitaa sitä; se sisältää tiedot ehdokkaista ja tarjoajista, jotka ovat jossakin 106 artiklassa tai 109 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tai 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista tilanteista. Tietokanta on toimielinten, toimeenpanovirastojen ja 208 artiklassa tarkoitettujen elinten yhteinen. Euroopan parlamentille ja neuvostolle ilmoitetaan vuosittain tietokantaan kirjattujen uusien tapausten määrä ja tapausten kokonaismäärä.
2. Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden viranomaisten samoin kuin talousarvion toteuttamiseen 58 ja 61 artiklan mukaisesti osallistuvien, muiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen elinten on annettava toimivaltaiselle tulojen ja menojen hyväksyjälle tiedot niistä hakijoista ja tarjoajista, jotka ovat jossakin 106 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan e alakohdassa tarkoitetuista tilanteista, jos kyseisen toimijan menettely on vahingoittanut unionin taloudellisia etuja. Tulojen ja menojen hyväksyjä ottaa vastaan tiedot ja pyytää tilinpitäjää kirjaamaan tiedot tietokantaan.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuilla viranomaisilla ja elimillä on oltava pääsy tietokannan tietoihin, ja ne voivat ottaa ne huomioon tarpeen mukaan ja omalla vastuullaan talousarvion toteuttamiseen liittyvissä hankintamenettelyissä.
3. Euroopan keskuspankilla, Euroopan investointipankilla ja Euroopan investointirahastolla on oltava pääsy tietokannan tietoihin omien varojensa suojaamiseksi, ja ne voivat ottaa kyseiset tiedot huomioon hankintamenettelyissä tarpeen mukaan ja omalla vastuullaan omien hankintasääntöjensä mukaisesti.
Niiden on annettava komissiolle tiedot ehdokkaista ja tarjoajista, jotka ovat jossakin 106 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan e alakohdassa tarkoitetuista tilanteista, jos kyseisen toimijan menettely on vahingoittanut unionin taloudellisia etuja.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä keskustietokantaa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, mukaan lukien tietokannan käyttöön sovellettavien vakiomenettelyjen ja teknisten eritelmien määrittäminen.
5. Kolmansien maiden viranomaisille voidaan myöntää pääsy tietokannan tietoihin ainoastaan edellyttäen, että noudatetaan asetuksen (EY) N:o 45/2001 9 artiklassa säädettyjä sääntöjä, ja tapauskohtaisen harkinnan jälkeen.
109 artikla
Hallinnolliset ja taloudelliset seuraamukset
1. Hankintaviranomainen voi määrätä hallinnollisia ja/tai taloudellisia seuraamuksia:
a)
toimeksisaajalle, ehdokkaalle tai tarjoajalle 107 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuissa tilanteissa;
b)
toimeksisaajalle, jonka on todettu rikkoneen vakavasti talousarviosta rahoitettavaan hankintaan liittyviä velvoitteitaan.
Kaikissa tapauksissa hankintaviranomaisen on kuitenkin annettava asianomaiselle tilaisuus esittää huomautuksensa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen seuraamusten on oltava oikeassa suhteessa hankinnan merkitykseen ja väärinkäytöksen vakavuuteen, ja ne voivat olla seuraavat:
a)
kyseinen ehdokas, tarjoaja tai toimeksisaaja suljetaan talousarviosta rahoitettavien hankintojen ja avustusten ulkopuolelle enintään kymmeneksi vuodeksi; ja/tai
b)
ehdokkaalle tai tarjoajalle taikka toimeksisaajalle määrätään taloudellisia seuraamuksia, joiden määrä ei kuitenkaan saa ylittää kyseisen sopimuksen arvoa.
3. Toimielimet voivat unionin taloudellisten etujen suojan vahvistamiseksi päättää suhteellisuusperiaatteen mukaisesti julkaista 1 kohdassa tarkoitettujen hallinnollisten tai taloudellisten seuraamusten määräämistä koskevat päätöksensä, kun 1 kohdassa säädettyä menettelyä on noudatettu täysimääräisesti.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa hallinnollisten tai taloudellisten seuraamusten määräämistä koskevan päätöksen julkaisemispäätöksessä on otettava huomioon erityisesti väärinkäytöksen vakavuus ja vaikutus unionin taloudellisiin etuihin ja julkisuuskuvaan, väärinkäytöksestä kulunut aika, sen kesto ja mahdollinen toistuminen, sen tahallisuus tai tuottamuksellisuuden aste sekä toimenpiteet, jotka asianomainen yhteisö on toteuttanut tilanteen korjaamiseksi.
Julkaisemispäätös on sisällytettävä hallinnollisten tai taloudellisten seuraamusten määräämistä koskevaan päätökseen, ja siinä on nimenomaisesti määrättävä, että seuraamusten määräämistä koskeva päätös tai sen yhteenveto julkaistaan toimielimen internetsivustolla.
Julkaistavaan yhteenvetoon on ennaltaehkäisevän vaikutuksen varmistamiseksi sisällytettävä väärinkäytöksestä vastuussa olevan henkilön nimi, väärinkäytöksen lyhyt kuvaus, kyseessä oleva ohjelma sekä poissulkemisen kesto ja/tai taloudellisten seuraamusten määrä.
Päätös julkaistaan sen jälkeen, kun kaikki muutoksenhakukeinot päätöksen suhteen on käytetty tai muutoksenhaun määräajat ovat päättyneet, ja julkaistuja tietoja pidetään internetsivustolla poissulkemisen keston päättymiseen asti tai kunnes kuusi kuukautta on kulunut taloudellisten seuraamusten maksamisesta, jos päätöksessä ei määrätä muita toimenpiteitä kuin nämä seuraamukset.
Kun päätös koskee luonnollisia henkilöitä, julkaisupäätöstä tehtäessä on otettava asianmukaisesti huomioon oikeus yksityisyyteen ja kunnioitettava asetuksessa (EY) N:o 45/2001 säädettyjä oikeuksia.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat sellaiselle tarjoajalle tai ehdokkaalle määrättäviä hallinnollisia ja taloudellisia seuraamuksia, joka on antanut vääriä tietoja, tehnyt huomattavia virheitä tai syyllistynyt sääntöjenvastaisuuksiin tai petokseen tai jonka on todettu rikkoneen vakavasti sopimusvelvoitteitaan.
110 artikla
Tarjouskilpailun ratkaisuperusteet
1. Tarjouskilpailu ratkaistaan tarjousten sisältöön sovellettavien ratkaisuperusteiden perusteella, sen jälkeen kun niiden taloudellisten toimijoiden, joita ei ole suljettu pois 106 tai 107 artiklan tai 109 artiklan 2 kohdan a alakohdan perusteella, valmiudet on tarkastettu tarjouspyyntöasiakirjoissa esitettyjen valintaperusteiden mukaisesti.
2. Tarjouskilpailu ratkaistaan tarjousmenettelyssä tai valitsemalla taloudellisesti edullisin tarjous.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä valinta- ja ratkaisuperusteiden määrittelemisestä. Siirretään komissiolle myös valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä asiakirjoista, joilla voidaan osoittaa vakavaraisuus ja luottokelpoisuus sekä tekninen suorituskyky ja ammatillinen pätevyys, sekä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat sähköisiä huutokauppoja ja hinnaltaan poikkeuksellisen alhaisia tarjouksia.
111 artikla
Tarjousten jättäminen
1. Tarjousten jättäminen on järjestettävä siten, että tarjouksista syntyy todellista kilpailua ja että ne pysyvät salaisina niiden samanaikaiseen avaamiseen asti.
2. Komissio varmistaa asianmukaisin keinoin ja 95 artiklan mukaisesti, että tarjoajat voivat halutessaan jättää tarjoukset ja niitä koskevat todisteet sähköisesti (sähköinen hankintamenettely).
Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän säännöksen täytäntöönpanon edistymisestä viimeistään 28. lokakuuta 2014 ja sen jälkeen säännöllisin väliajoin.
3. Hankintaviranomainen voi, jos katsoo sen asianmukaiseksi ja oikeasuhteiseksi, vaatia tarjoajilta etukäteen vakuuden tarjousten poisvetämisen varalta.
4. Edellä 104 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja vähäisiä hankintoja lukuun ottamatta hakemukset tai tarjoukset saa avata ainoastaan tätä varten nimitetty lautakunta. Kaikki tarjoukset tai hakemukset, jotka todetaan sääntöjenvastaisiksi, hylätään.
5. Osallistumispyynnöt tai tarjoukset, jotka lautakunta toteaa sääntöjenmukaisiksi, arvioidaan tarjouspyyntöasiakirjoissa määriteltyjen perusteiden mukaisesti, minkä jälkeen hankintaviranomaiselle ehdotetaan sopimuksen tekemistä tai käydään sähköinen huutokauppa.
6. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat tarjousten jättämistä, tarjousten ja osallistumispyyntöjen vastaanottamiselle asetettuja määräaikoja, tarjouskilpailuasiakirjojen saatavuutta koskevia määräaikoja ja määräaikoja kiireellisissä tapauksissa. Siirretään komissiolle myös valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä erilaisista tiedonvälitystavoista sekä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat, tarjousvakuuden mahdollisuutta, tarjousten avaamista, osallistumispyyntöjä sekä tarjousten ja osallistumispyyntöjen arviointikomiteaa.
112 artikla
Tasapuolisen kohtelun ja avoimuuden periaatteet
1. Hankintamenettelyn aikana hankintaviranomainen ja ehdokas tai tarjoaja saavat olla yhteydessä toisiinsa ainoastaan silloin, kun avoimuuden ja tasapuolisen kohtelun periaatteet voidaan turvata. Yhteydenotot eivät saa johtaa sopimusehtojen tai alkuperäisten tarjousehtojen muuttamiseen.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä tasapuolisen kohtelun ja avoimuuden periaatteita koskevista yksityiskohtaisista säännöistä. Siirretään komissiolle myös valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä hankintamenettelyn aikana hankintaviranomaisen ja tarjoajien välillä sallituista yhteydenotoista, arvioinnista laadittavaa pöytäkirjaa koskevista vähimmäisvaatimuksista ja hankintaviranomaisen tekemän päätöksen vähimmäissisällöstä.
113 artikla
Tarjouskilpailun ratkaisu
1. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä nimeää tarjouskilpailun voittajan noudattaen tarjouspyyntöasiakirjoissa määriteltyjä valinta- ja ratkaisuperusteita ja julkisista hankinnoista annettuja sääntöjä.
2. Hankintaviranomaisen on ilmoitettava jokaiselle hylätylle ehdokkaalle tai tarjoajalle seikat, joiden perusteella tämän ehdokkuus tai tarjous on hylätty, ja 118 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun odotusajan kesto. Hankintaviranomaisen on ilmoitettava jokaiselle valintaperusteet täyttävälle tarjoajalle, jota poissulkemisperusteet eivät koske ja joka sitä kirjallisesti pyytää, valitun tarjouksen ominaisuudet ja siihen liittyvät edut sekä valitun tarjouksen tekijän nimi.
Joitakin tietoja voidaan kuitenkin jättää ilmoittamatta, jos niiden ilmoittaminen estäisi lain soveltamista tai olisi yleisen edun vastaista tai vahingoittaisi julkisyhteisöjen tai yksityisten yritysten laillisia kaupallisia etuja taikka haittaisi niiden välistä rehellistä kilpailua.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat tarjouskilpailun ratkaisua ja hankintasopimuksen allekirjoittamista ja täytäntöönpanoa.
114 artikla
Hankintamenettelyn peruuttaminen
Hankintaviranomainen voi sopimuksen allekirjoittamiseen asti joko luopua hankinnan tekemisestä tai peruuttaa hankintamenettelyn ilman että tämä antaa ehdokkaille tai tarjoajille oikeuden vaatia minkäänlaista korvausta.
Tällainen päätös on perusteltava ja saatettava ehdokkaiden tai tarjoajien tietoon.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä hankintamenettelyn peruuttamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
4 jakso
Vakuudet ja korjaavat toimet
115 artikla
Vakuudet
Lukuun ottamatta vähäisiä hankintoja hankintaviranomainen voi, jos katsoo sen asianmukaiseksi ja oikeasuhteiseksi, tapauskohtaisesti ja riskinarvioinnin perusteella vaatia toimeksisaajilta vakuuden:
a)
sopimuksen täyden täytäntöönpanon varmistamiseksi; tai
b)
ennakkomaksujen suorittamiseen liittyvien taloudellisten riskien rajoittamiseksi.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä ja riskinarvioinnin perusteista, jotka koskevat toimeksisaajilta vaadittavia vakuuksia.
116 artikla
Virheet, sääntöjenvastaisuudet tai petokset menettelyn aikana
1. Kun ilmenee, että ratkaisumenettelyyn on liittynyt huomattavia virheitä, sääntöjenvastaisuuksia tai petoksia, hankintaviranomaisen on keskeytettävä menettely ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet, menettelyn peruuttaminen mukaan luettuna.
Kun hankintasopimuksen tekemisen jälkeen ilmenee, että ratkaisumenettelyyn tai sopimuksen täytäntöönpanoon on liittynyt huomattavia virheitä, sääntöjenvastaisuuksia tai petoksia, hankintaviranomainen voi joko jättää sopimuksen tekemättä tai keskeyttää sen täytäntöönpanon sen mukaan, mihin menettelyn vaiheeseen on edetty, tai tarvittaessa purkaa sen.
Kun tällaisen virheen, sääntöjenvastaisuuden tai petoksen on tehnyt toimeksisaaja, hankintaviranomainen voi lisäksi kieltäytyä suorittamasta maksuja ja periä takaisin jo maksetut määrät tai purkaa kyseisen toimeksisaajan kanssa tehdyt sopimukset suhteessa virheen, sääntöjenvastaisuuden tai petoksen vakavuuteen.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat hankintasopimuksen täytäntöönpanon keskeyttämistä, jos sopimukseen liittyy virheitä, sääntöjenvastaisuuksia tai petoksia.
2 LUKU
Toimielinten omaan lukuunsa tekemiin hankintoihin sovellettavat säännökset
117 artikla
Hankintaviranomainen
1. Hankintaviranomaisia ovat toimielimet, jotka tekevät hankintoja omaan lukuunsa. Ne siirtävät hankintaviranomaisen tehtävien hoitamiseen tarvittavat toimivaltuutensa 65 artiklan mukaisesti.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat hankintaviranomaisen tehtävien siirtoa, mukaan lukien riittävän tason määrittely kynnysarvojen laskemista varten.
118 artikla
Sovellettavat kynnysarvot
1. Jollei toisen osan IV osaston säännöksistä muuta johdu, direktiivissä 2004/18/EY vahvistetaan kynnysarvot, joilla määritetään:
a)
103 artiklassa tarkoitetut julkaisemistavat;
b)
104 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen menettelytapojen valinta;
c)
kulloinkin sovellettavat määräajat.
2. Jollei tämän asetuksen nojalla annettavissa delegoiduissa säädöksissä säädetyistä poikkeuksista tai edellytyksistä muuta johdu, hankintaviranomainen saa allekirjoittaa direktiivin 2004/18/EY soveltamisalaan kuuluvan sopimuksen tai puitesopimuksen tarjouskilpailun voittajan kanssa vasta odotusajan kuluttua.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat sovellettavia kynnysarvoja, erillisiä hankintoja ja hankintojen jakamista eriin, eräiden hankintojen arvon arviointia ja ennen sopimuksen allekirjoittamista sovellettavaa odotusaikaa.
119 artikla
Tarjouskilpailuun osallistumista koskevat säännöt
1. Tarjouskilpailuun voivat osallistua tasapuolisin edellytyksin luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt, jotka kuuluvat perussopimusten soveltamisalaan, sekä sellaisen kolmannen maan, joka on tehnyt unionin kanssa erillissopimuksen yhteistyöstä julkisten hankintojen alalla, luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt, kyseisessä sopimuksessa määrätyin edellytyksin.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat todistusten esittämistä hankintamarkkinoille pääsystä.
2. OLAF käyttää komissiolle komission paikan päällä suorittamista tarkastuksista ja todentamisista Euroopan yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ja muiden väärinkäytösten estämiseksi 11 päivänä marraskuuta 1996 annetulla neuvoston asetuksella (Euratom, EY) N:o 2185/96 (18) siirrettyä toimivaltaa toteuttaa tarkastuksia ja todentamisia paikalla jäsenvaltioissa sekä voimassa olevien yhteistyösopimusten ja keskinäistä avunantoa koskevien sopimusten mukaisesti kolmansissa maissa ja kansainvälisten järjestöjen tiloissa.
120 artikla
Maailman kauppajärjestön hankintasäännöt
Kun on sovellettava Maailman kauppajärjestössä tehtyä julkisia hankintoja koskevaa monenkeskistä sopimusta, tarjouskilpailuihin voivat osallistua myös siinä määrätyin edellytyksin sellaisen valtion, joka on ratifioinut kyseisen sopimuksen, luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt.
VI OSASTO
AVUSTUKSET
1 LUKU
Avustusten soveltamisala ja muoto
121 artikla
Avustusten soveltamisala
1. Avustus on välitöntä vastikkeetonta rahoitusta, joka myönnetään talousarviosta johonkin seuraavista kohteista:
a)
toimintaan, jolla pyritään edistämään unionin toimintapoliittisen tavoitteen toteutumista;
b)
sellaisen elimen toimintaan, joka edistää unionin yleisen edun tai unionin politiikan mukaista ja sitä tukevaa tavoitetta (toiminta-avustukset).
Avustuksista on laadittava kirjallinen sopimus, tai niistä on tehtävä hyväksytylle avustuksen hakijalle tiedoksiannettava komission päätös.
Komissio perustaa suojatun sähköisen järjestelmän tuensaajien kanssa tapahtuvaa tietojenvaihtoa varten.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä avustusten soveltamisalan täsmentämisestä ja säännöistä, joiden mukaisesti määritetään, tehdäänkö avustuksista sopimus vai päätös. Siirretään komissiolle myös valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä sähköisen tietojenvaihtojärjestelmän yksityiskohdista, mukaan lukien edellytykset, joilla järjestelmän välityksellä toimitetut asiakirjat, kuten avustussopimukset, on katsottava alkuperäisiksi ja allekirjoitetuiksi, sekä puitekumppanuuksien käytöstä.
2. Tässä osastossa tarkoitettuja avustuksia eivät ole seuraavat:
a)
toimielinten jäsenistä ja muusta henkilöstöstä aiheutuvat menot ja Eurooppa-kouluja koskevat maksuosuudet;
b)
101 artiklassa tarkoitetut julkiset hankinnat, makrotaloudellisena rahoitusapuna maksettu tuki ja budjettituki;
c)
rahoitusvälineet sekä osuudet ja osakkuudet kansainvälisissä rahoituslaitoksissa, kuten Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankissa (EBRD), tai unionin erityiselimissä, kuten Euroopan investointirahastossa;
d)
unionin jäsenmaksut elimille, joiden jäsen se on;
e)
hallinnointia yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ja välillistä hallinnointia 58, 59 ja 60 artiklassa tarkoitetulla tavalla noudattaen suoritetut maksut, jollei yhteisöjen tai henkilöiden, joille toimivaltaa on siirretty 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla, talousarvioon sovellettavissa varainhoitosäännöissä tai valtuutussopimuksissa toisin määrätä;
f)
maksut, jotka suoritetaan 62 artiklassa tarkoitetuille toimeenpanovirastoille kunkin viraston perustamisasiakirjan nojalla;
g)
yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä kesäkuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (19) 3 artiklan 2 kohdan f alakohdassa tarkoitetut kalastusmarkkinoihin liittyvät menot;
h)
toimielinten kutsusta tai toimeksiannosta tehdyistä virkamatkoista koituneiden matka- ja oleskelukulujen korvaukset ja tarvittaessa muut niihin liittyvät kulukorvaukset;
i)
sellaisen suunnittelukilpailun palkinnot, johon sovelletaan ensimmäisen osan VII osaston säännöksiä.
3. Korkotuet ja vakuuspalkkiohyvitykset katsotaan avustuksiksi, jos niitä ei jossain yksittäisessä toimenpiteessä yhdistetä ensimmäisen osan VIII osastossa tarkoitettuihin rahoitusvälineisiin.
Tällaisiin tukiin ja hyvityksiin sovelletaan tämän osaston säännöksiä seuraavin poikkeuksin:
a)
125 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu yhteisrahoituksen periaate;
b)
125 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu voiton tuottamisen kieltävä periaate;
c)
132 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu hakijan rahoitusvalmiuksien arviointi, kun toiminnan tavoitteena on tuensaajan rahoitusvalmiuksien parantaminen tai tulon tuottaminen.
4. Kukin toimielin voi myöntää avustuksia tiedotustoimintaan tapauksissa, joissa julkisten hankintamenettelyjen käyttäminen ei asianmukaisesti perustelluista syistä olisi tarkoituksenmukaista.
122 artikla
Tuensaajat
1. Kun useat yhteisöt täyttävät avustuksen myöntämisen perusteet ja muodostavat yhdessä yhden yhteisön, tämä yhteisö voidaan katsoa ainoaksi tuensaajaksi myös silloin, kun yhteisö on nimenomaisesti perustettu avustuksella rahoitettavan toiminnan toteuttamista varten.
2. Tässä osastossa seuraavat yhteisöt katsotaan tuensaajaan sidoksissa oleviksi yhteisöiksi:
a)
yhteisöt, jotka 1 kohdan mukaisesti muodostavat tuensaajan;
b)
yhteisöt, jotka täyttävät tukikelpoisuuden perusteet eivätkä ole missään 131 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista tilanteista ja joilla on tuensaajaan erityisesti oikeudellinen yhteys tai pääomayhteys, joka ei liity ainoastaan kyseiseen toimintaan eikä ole luotu ainoastaan sen toteuttamista varten.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä avustussopimusten tai -päätösten vähimmäissisällöstä etenkin silloin, kun avustus myönnetään useille yhteisöille, mahdollisen koordinoijan ja muiden tuensaajien erityisistä velvoitteista, sovellettavista vastuuta koskevista säännöistä ja tuensaajan lisäämisen tai poistamisen edellytyksistä.
123 artikla
Avustusmuodot
1. Avustuksia ovat:
a)
korvaukset, jotka kattavat yksilöidyn osuuden 126 artiklassa tarkoitetuista tosiasiallisesti syntyneistä avustuskelpoisista kustannuksista;
b)
korvaukset, jotka määräytyvät yksikkökustannusten perusteella;
c)
kertakorvaukset;
d)
kiinteän prosenttimäärän mukainen rahoitus;
e)
a-d alakohdassa tarkoitettujen avustusmuotojen yhdistelmät.
2. Sopivaa avustusmuotoa määritettäessä otetaan mahdollisimman laajasti huomioon mahdollisten tuensaajien edut sekä tuensaajien käyttämät kirjanpitomenetelmät.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä säännöistä, jotka koskevat eri avustusmuotoja, mukaan lukien vähäiset avustukset.
124 artikla
Kertakorvaukset, yksikkökustannukset ja kiinteän prosenttimäärän mukainen rahoitus
1. Kertakorvausten, yksikkökustannusten tai kiinteän prosenttimäärän mukaisen rahoituksen käyttö hyväksytään komission päätöksellä varmistaen, että noudatetaan samaan toimintaluokkaan tai työohjelmaan kuuluvien edunsaajien tasapuolisen kohtelun periaatetta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perussäädöksen säännösten soveltamista.
Jos enimmäismäärä avustusta kohden ei ole suurempi kuin vähäisen avustuksen määrä, hyväksynnän voi antaa toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä.
2. Hyväksyminen edellyttää vähintään, että:
a)
näiden rahoitusmuotojen asianmukaisuus perustellaan suhteessa tuetun toiminnan tai tuettujen työohjelmien luonteeseen sekä sääntöjenvastaisuuksien ja petosten riskeihin ja valvontakustannuksiin;
b)
kertakorvausten, yksikkökustannusten tai kiinteän prosenttimäärän mukaisen rahoituksen kattamat kustannukset tai kustannusluokat määritetään siten, että huomioon ei oteta kustannuksia, jotka eivät ole tukikelpoisia sovellettavien unionin sääntöjen mukaisesti;
c)
kuvataan kertakorvausten, yksikkökustannusten tai kiinteän prosenttimäärän mukaisen rahoituksen määrittämisessä käytettävät menetelmät sekä edellytykset, joilla voidaan varmistaa kohtuudella, että voiton tuottamisen kieltävää periaatetta ja yhteisrahoituksen periaatetta noudatetaan ja että vältetään kustannusten kaksinkertainen rahoitus. Nämä menetelmät perustuvat:
i)
tilastotietoihin tai vastaaviin objektiivisiin perusteisiin; tai
ii)
tuensaajakohtaiseen lähestymistapaan, jossa hyödynnetään vahvistettuja tai tarkastettavissa olevia tuensaajaa koskevia aiempia tietoja tai tuensaajan tavanomaisia kustannuslaskentakäytäntöjä.
3. Kun tuensaajan tavanomaisten kustannuslaskentakäytäntöjen hyödyntäminen hyväksytään, toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä voi arvioida ennakolta, ovatko nämä käytännöt 2 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisia, tai tehdä tämän arvioinnin asianmukaisen jälkitarkastussuunnitelman avulla.
Jos on vahvistettu ennakolta, että tuensaajan tavanomaiset kustannuslaskentakäytännöt ovat 2 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisia, näiden käytäntöjen mukaisesti määritettyjä kertakorvausten, yksikkökustannusten tai kiinteän prosenttimäärän mukaisen rahoituksen määriä ei saa asettaa kyseenalaisiksi jälkitarkastuksissa.
Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä voi katsoa, että tuensaajan tavanomaiset kustannuslaskentakäytännöt ovat 2 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisia, jos kansalliset viranomaiset hyväksyvät ne vastaavissa rahoitusjärjestelmissä.
4. Avustussopimuksessa tai -päätöksessä voidaan sallia tai määrätä, että tuensaajalle aiheutuvista välillisistä kustannuksista korvataan kertakorvauksena osuus, joka on enintään seitsemän prosenttia toiminnan tukikelpoisista välittömistä kustannuksista, jollei saajalle makseta talousarviosta rahoitettavaa toiminta-avustusta. Tämä seitsemän prosentin enimmäisosuus voidaan ylittää komission perustellulla päätöksellä.
5. Pk-yritysten omistajat tai muut luonnolliset henkilöt, jotka eivät saa palkkaa, voivat ilmoittaa toiminnan tai työohjelman yhteydessä suoritettuun työhön liittyvät tukikelpoiset henkilöstökustannukset komission päätöksellä määritettyjen yksikkökustannusten perusteella.
6. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä kertakorvauksia, yksikkökustannuksia ja kiinteän prosenttimäärän mukaista rahoitusta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
2 LUKU
Periaatteet
125 artikla
Avustuksiin sovellettavat yleiset periaatteet
1. Avustuksiin sovelletaan avoimuuden ja tasapuolisen kohtelun periaatteita.
2. Päällekkäisiä tai taannehtivia avustuksia ei saa myöntää, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 130 artiklan soveltamista.
3. Avustettavaan toimintaan on saatava rahoitusta myös muista lähteistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta toisen osan IV osastossa vahvistettuja yksityiskohtaisia sääntöjä.
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, Euroopan tason poliittisia puolueita ja niiden rahoitusta koskevista säännöistä säädetään Euroopan tason poliittisia puolueita ja niiden rahoitusta koskevista säännöistä 4 päivänä marraskuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2004/2003 (20).
4. Avustuksen tarkoituksena tai tuloksena ei saa olla voiton tuottaminen tuensaajan toiminnan tai työohjelman puitteissa (voiton tuottamisen kieltävä periaate).
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta:
a)
toimintaan, jonka tavoitteena on parantaa tuensaajan rahoitusvalmiuksia, tai toimintaan, joka tuottaa tuloa, jotta varmistetaan toiminnan jatkuvuus avustuspäätöksessä tai -sopimuksessa määrätyn unionin rahoituksen jälkeen;
b)
luonnollisille henkilöille opiskelua, tutkimusta tai ammatillista koulutusta varten myönnettyihin apurahoihin;
c)
muuhun eniten tukea tarvitseville luonnollisille henkilöille, kuten työttömille ja pakolaisille, myönnettyyn suoraan tukeen;
d)
avustuksiin, jotka perustuvat kiinteän prosenttimäärän mukaisiin summiin ja/tai kertakorvauksiin ja/tai yksikkökustannuksiin, kun ne täyttävät 124 artiklan 2 kohdassa säädetyt edellytykset;
e)
vähäisiin avustuksiin.
Kun voittoa syntyy, komissiolla on oikeus periä siitä takaisin prosenttiosuus, joka vastaa unionin rahoitusosuutta tukikelpoisista kustannuksista, joita tuensaajalle on tosiasiallisesti aiheutunut toiminnan tai työohjelman toteuttamisesta.
5. Tässä osastossa voitolla tarkoitetaan, että tulot ylittävät tuensaajalle aiheutuneet tukikelpoiset kustannukset, kun loppumaksun suoritusta pyydetään.
Ensimmäisessä alakohdassa tuloilla tarkoitetaan ainoastaan toiminnan tai työohjelman tuottamaa tuloa sekä rahoittajien tukikelpoisten kustannusten rahoittamiseen nimenomaisesti osoittamia rahoitusosuuksia.
Toiminta-avustuksissa vararahastojen kasvattamiseen tarkoitettuja määriä ei oteta huomioon voiton tuottamisen kieltävän periaatteen noudattamisen varmistamisessa.
6. Jos unionin tason poliittisen puolueen tulot ylittävät menot sen varainhoitovuoden lopussa, jolle se sai toiminta-avustuksen, se osuus tästä ylijäämästä, joka vastaa enintään 25 prosenttia tämän vuoden kokonaistuloista, voidaan 4 kohdassa säädetystä voiton tuottamisen kieltävästä periaatteesta poiketen siirtää seuraavalle vuodelle sillä edellytyksellä, että se käytetään kyseisen seuraavan vuoden ensimmäisen vuosineljänneksen kuluessa.
Omia varoja, erityisesti lahjoituksia ja jäsenmaksuja, jotka ovat kertyneet unionin tason poliittisen puolueen vuotuisessa toiminnassa ja jotka ovat yli 15 prosenttia tuensaajan vastuulla olevista avustuskelpoisista kustannuksista, ei oteta huomioon voiton tuottamisen kieltävän periaatteen noudattamisen varmistamisessa.
Toisen alakohdan säännöksiä ei sovelleta, jos unionin tason poliittisen puolueen vararahastot ylittävät 100 prosenttia sen keskimääräisistä vuotuisista tuloista.
7. Avustuksia voidaan myöntää ilman ehdotuspyyntöä Euroopan investointipankille tai Euroopan investointirahastolle teknisen avun toimiin. Tällaisissa tapauksissa ei sovelleta 131 artiklan 2-5 kohtaa ja 132 artiklan 1 kohtaa.
8. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä avustuksiin sovellettavien yleisten periaatteiden, myös voiton tuottamisen kieltävän periaatteen ja yhteisrahoituksen periaatteen, täydentämistä varten. Siirretään komissiolle myös valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä teknisen avun määritelmästä.
126 artikla
Tukikelpoiset kustannukset
1. Avustukset eivät saa ylittää enimmäismäärää, joka ilmaistaan arvioitujen tukikelpoisten kustannusten perusteella vahvistettuna absoluuttisena arvona.
Avustukset eivät saa ylittää tukikelpoisia kustannuksia.
2. Tukikelpoisia kustannuksia ovat avustuksen saajalle tosiasiallisesti aiheutuneet kustannukset, jotka täyttävät kaikki seuraavat perusteet:
a)
ne ovat aiheutuneet toiminnan tai työohjelman keston aikana, lukuun ottamatta loppuselvityksiin ja tarkastuslausuntoihin liittyviä kustannuksia;
b)
ne on kirjattu toiminnan tai työohjelman arvioituun kokonaistalousarvioon;
c)
ne ovat välttämättömiä avustuksen kohteena olevan toiminnan tai työohjelman toteuttamiseksi;
d)
ne ovat yksilöitävissä ja todennettavissa, ja ne on kirjattu tuensaajan kirjanpitoon ja määritetty tuensaajan sijoittautumisvaltiossa sovellettavien kirjanpitosääntöjen ja tuensaajan tavanomaisten kustannuslaskentakäytäntöjen mukaisesti;
e)
ne täyttävät sovellettavassa vero- ja sosiaalilainsäädännössä asetetut vaatimukset;
f)
ne ovat kohtuullisia ja perusteltuja ja moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisia erityisesti taloudellisuuden ja vaikuttavuuden osalta.
3. Ehdotuspyynnöissä ilmoitetaan kustannusluokat, jotka katsotaan kelpoisiksi unionin rahoitukseen.
Rajoittamatta perussäädöksen soveltamista ja 2 kohdassa säädetyn lisäksi, seuraavia kustannusluokkia pidetään tukikelpoisina, kun toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä on ehdotuspyynnön mukaisesti todennut ne sellaisiksi:
a)
avustuksen saajalle ennakkomaksutakuusta aiheutuneet kustannukset, kun toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä vaatii kyseistä vakuutta 134 artiklan 1 kohdan mukaisesti;
b)
ulkoisista tarkastuksista aiheutuneet kustannukset, kun toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä vaatii tällaisia tarkastuksia maksupyyntöjen tueksi;
c)
arvonlisävero, kun sitä ei voida periä takaisin kansallisen arvonlisäverolainsäädännön mukaisesti ja arvonlisäveron maksava tuensaaja ei ole yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (21) 13 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu verovelvollisuudesta vapautettu henkilö;
d)
poistokustannukset edellyttäen, että ne ovat tuensaajalle tosiasiallisesti aiheutuneita;
e)
kansallisten hallintojen henkilöstön palkkakustannukset siltä osin kuin ne ovat aiheutuneet toiminnoista, joita asianomainen viranomainen ei olisi toteuttanut, ellei asianomaista hanketta olisi toteutettu.
4. Ehdotuspyynnön mukaisesti toimivaltainen valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi hyväksyä tuensaajaan 122a artiklassa tarkoitetulla tavalla sidoksissa oleville yhteisöille aiheutuneet kustannukset tukikelpoisiksi. Tällaisiin tapauksiin sovelletaan kumulatiivisesti seuraavia edellytyksiä:
a)
kyseiset yhteisöt mainitaan avustussopimuksessa tai -päätöksessä;
b)
kyseiset yhteisöt noudattavat tuensaajaan avustussopimuksen tai -päätöksen mukaisesti sovellettavia sääntöjä, jotka koskevat kustannusten tukikelpoisuutta ja komission, OLAFin ja tilintarkastustuomioistuimen tarkastusoikeuksia.
5. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä tukikelpoisten kustannusten täsmentämiseksi.
127 artikla
Yhteisrahoitus luontoissuorituksena
1. Avustuksen tuottaman voiton laskemisessa ei oteta huomioon luontoissuoritusten muodossa annettavaa yhteisrahoitusta.
2. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä voi hyväksyä yhteisrahoitukseksi luontoissuorituksia, jos tämä katsotaan välttämättömäksi tai tarkoituksenmukaiseksi. Kun vähäisten avustusten tueksi tarjotaan yhteisrahoitusta luontoissuoritusten muodossa ja toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä on päättänyt torjua sen, hänen on perusteltava, miksi se ei ole välttämätöntä tai tarkoituksenmukaista.
Luontoissuoritusten arvo ei saa ylittää:
a)
joko kolmansille osapuolille tosiasiallisesti aiheutuneita, kirjanpitoasiakirjoin riittävästi osoitettuja kustannuksia;
b)
tai jos tällaisia asiakirjoja ei ole, kyseisillä markkinoilla yleisesti hyväksyttyjä kustannuksia vastaavia kustannuksia.
Luontoissuoritukset esitetään ennakkoarviossa erikseen siten, että se ilmentää toimintaan osoitettuja kokonaismäärärahoja. Luontoissuoritusten yksikköarvo arvioidaan alustavassa talousarviossa, eikä sitä voida myöhemmin muuttaa.
Luontoissuorituksissa noudatetaan verotusta ja sosiaaliturvaa koskevia kansallisia sääntöjä.
128 artikla
Avoimuus
1. Avustusten on perustuttava työohjelmaan, joka on julkaistava ennen kuin se pannaan täytäntöön.
Työohjelma toteutetaan julkaisemalla ehdotuspyyntöjä, paitsi poikkeuksellisissa ja asianmukaisesti perustelluissa kiireellisissä tapauksissa, tai jollei muita vaihtoehtoja ole tuensaajan aseman tai toiminnan luonteen vuoksi tai jos tuensaaja on nimetty perussäädöksessä.
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta hätäapuun, pelastuspalvelutoimiin tai humanitaarisiin avustustoimiin.
2. Ehdotuspyynnöissä ilmoitetaan suunniteltu päivämäärä, johon mennessä kaikille hakijoille on ilmoitettava heidän hakemuksensa arvioinnin tuloksista, ja alustava päivämäärä, jolloin avustussopimukset allekirjoitetaan tai avustuspäätökset annetaan tiedoksi.
Nämä päivämäärät vahvistetaan seuraavien määräaikojen perusteella:
a)
kaikille hakijoille ilmoitetaan heidän hakemuksensa käsittelyn lopputuloksesta: enintään kuusi kuukautta täydellisten ehdotusten lopullisesta jättämispäivästä;
b)
hakijoiden kanssa tehtävät avustussopimukset allekirjoitetaan tai hakijoille annetaan tiedoksi avustuspäätökset: kolme kuukautta päivästä, jona hakijoille ilmoitetaan hakemuksen hyväksymisestä.
Näitä määräaikoja voidaan mukauttaa, jotta voidaan ottaa huomioon sellaisten erityismenettelyjen noudattamisessa tarvittava aika, joita voidaan edellyttää Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (22) mukaisessa perussäädöksessä, ja määräajat voidaan myös ylittää asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa ja erityisesti monimutkaisen toiminnan kyseessä ollessa, jos ehdotuksia tai hakijoista johtuvia viivästyksiä on paljon.
Valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä antaa vuotuisessa toimintakertomuksessaan tietoja siitä, kuinka kauan aikaa keskimäärin on kulunut hakijoille ilmoittamiseen, avustussopimusten allekirjoittamiseen tai avustuspäätösten tiedoksi antamiseen. Kun toisessa alakohdassa tarkoitetut määräajat ylittyvät, valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä esittää perustelut ja myös ehdottaa korjaavia toimia, jos ylitykset eivät ole kolmannen alakohdan mukaisesti asianmukaisesti perusteltuja.
3. Kaikista varainhoitovuoden aikana myönnetyistä avustuksista on julkaistava vuosittain luettelo 35 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat vuotuiseen työohjelmaan liittyviä vaatimuksia, ehdotuspyyntöjen sisältöä, ehdotuspyyntöihin sovellettavia poikkeuksia, hakijoille ilmoittamista ja jälkikäteen tapahtuvaa julkaisemista.
129 artikla
Päällekkäisten avustusten kiellon periaate
1. Kutakin toimintaa varten voidaan samalle tuensaajalle myöntää ainoastaan yksi avustus talousarviosta, paitsi jos asianomaisissa perussäädöksissä toisin säädetään.
Tuensaaja voi saada talousarviosta saman varainhoitovuoden aikana vain yhden toiminta-avustuksen.
Hakijan on ilmoitettava välittömästi tulojen ja menojen hyväksyjälle tekemistään muista hakemuksista tai saamistaan muista avustuksista, jotka liittyvät samaan toimintaan tai työohjelmaan.
Samoja kustannuksia ei missään olosuhteissa saa rahoittaa kahdesti talousarviosta.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä päällekkäisten avustusten kiellon periaatetta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
130 artikla
Taannehtivuuskiellon periaate
1. Avustusta voidaan myöntää jo aloitettuun toimintaan, jos hakija voi osoittaa, että toiminta oli aloitettava ennen avustussopimuksen allekirjoittamista tai avustuspäätöksen tiedoksiantoa.
Tällaisissa tapauksissa rahoitettavat kustannukset eivät kuitenkaan saa olla aiheutuneet ennen avustushakemuksen jättämispäivää, paitsi perussäädöksessä säädetyissä asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa tai äärimmäisen kiireellisissä hätäapua, pelastuspalvelutoimia tai humanitaarisia avustustoimia koskevissa tapauksissa tai uhkaavan tai välittömän vaaran tilanteissa, jotka uhkaavat kärjistyä aseelliseksi konfliktiksi tai horjuttaa maan vakautta ja joissa unionin varhaisella toiminnalla olisi erittäin suuri merkitys konfliktien estämisessä.
Päättyneeseen toimintaan ei myönnetä avustusta takautuvasti.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä taannehtivuuskiellon periaatetta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
2. Toiminta-avustuksia koskeva avustussopimus on allekirjoitettava tai avustuspäätös annettava tiedoksi kuuden kuukauden kuluessa tuensaajan varainhoitovuoden alkamisesta. Rahoitettavat menot eivät saa olla aiheutuneet ennen avustushakemuksen jättämispäivää eivätkä ennen tuensaajan varainhoitovuoden alkamispäivää.
3 LUKU
Myöntämismenettely
131 artikla
Avustushakemukset
1. Avustushakemus on esitettävä kirjallisena, myös suojatussa sähköisessä muodossa, jos se on tarkoituksenmukaista.
Komissio antaa mahdollisuuden tehdä avustushakemukset sähköisesti, jos se katsoo tällaisen menettelyn olevan toteutettavissa.
2. Avustushakemus on hyväksymiskelpoinen, jos sen esittäjä on
a)
oikeushenkilö; tai
b)
luonnollinen henkilö, jos toiminnan luonne tai ominaisuudet tai hakijan tavoitteet sitä edellyttävät.
Ensimmäisen alakohdan a alakohdan soveltamiseksi avustushakemus voidaan hyväksyä, jos sen on tehnyt oikeussubjekti, jolla ei ole asiaan sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaista oikeushenkilöllisyyttä edellyttäen, että kyseisen oikeussubjektin edustajilla on kelpoisuus tehdä oikeudellisia sitoumuksia sen puolesta ja että ne takaavat, että unionin taloudelliset edut saavat oikeushenkilöiden tarjoamaa suojaa vastaavan suojan.
3. Hakemuksesta on käytävä ilmi hakijan oikeudellinen muoto, ja siinä on osoitettava hakijan rahoitukselliset ja toiminnalliset valmiudet toteuttaa ehdotettu toiminta tai työohjelma.
Tätä varten hakijan on annettava valaehtoinen vakuutus ja, jollei ole kyse vähäisestä avustuksesta, kaikki asiakirjatodisteet, joita toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä vaatii riskinarvioinnin perusteella. Vaadittavat asiakirjat on mainittava ehdotuspyynnössä.
Rahoitusvalmiuksien tarkistamista koskevia säännöksiä ei sovelleta apurahaa saaviin luonnollisiin henkilöihin, suoraa tukea saaviin, eniten sitä tarvitseviin luonnollisiin henkilöihin eikä julkisoikeudellisiin yhteisöihin tai kansainvälisiin järjestöihin. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä voi riskinarvioinnin perusteella luopua vaatimuksesta varmistaa julkisoikeudellisten yhteisöjen tai kansainvälisten järjestöjen toiminnalliset valmiudet.
4. Edellä olevia 106 artiklan 1 kohtaa ja 107, 108 ja 109 artiklaa sovelletaan myös avustuksen hakijaan. Hakijan on vahvistettava, että mikään näissä artikloissa tarkoitetuista tilanteista ei koske sitä. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä ei kuitenkaan saa vaatia tällaista vahvistusta seuraavissa tapauksissa:
a)
kyseessä on vähäinen avustus;
b)
tämä vaatimus on jo täytetty toisen myöntämismenettelyn yhteydessä.
5. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä voi määrätä hakijalle 109 artiklan mukaisesti tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia hallinnollisia tai taloudellisia seuraamuksia.
Tällaisia seuraamuksia voidaan määrätä myös tuensaajalle, joka on hakemuksen jättämisen tai avustuksen toteuttamisen yhteydessä syyllistynyt väärien tietojen antamiseen toimittaessaan toimivaltaiselle tulojen ja menojen hyväksyjälle tämän vaatimia tietoja tai ei ole toimittanut vaadittuja tietoja.
6. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat avustushakemuksiin sovellettavia järjestelyjä, sen todistamista, että hakija ei ole poissulkemiseen johtavassa tilanteessa, hakijoita, jotka eivät ole oikeushenkilöitä, yhden hakijan muodostavia oikeushenkilöitä, taloudellisia ja hallinnollisia seuraamuksia, tukikelpoisuusperusteita ja vähäisiä avustuksia.
132 artikla
Valinta- ja avustuksenmyöntämisperusteet
1. Ehdotuspyynnössä etukäteen ilmoitettujen valintaperusteiden avulla arvioidaan hakijan valmiuksia toteuttaa ehdottamansa toiminta tai työohjelma.
2. Avustusten myöntämisessä noudatettavien, ehdotuspyynnössä etukäteen ilmoitettujen perusteiden avulla ehdotuksia arvioidaan toiminnalle asetettujen tavoitteiden ja painopisteiden kannalta.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä valinta- ja myöntämisperusteita koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
133 artikla
Arviointimenettely
1. Ehdotukset arvioidaan ennakolta ilmoitettujen valinta- ja myöntämisperusteiden mukaisesti sen määrittämiseksi, mille ehdotuksille voidaan myöntää rahoitusta.
2. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä vahvistaa 1 kohdassa säädetyn arvioinnin perusteella luettelon tuensaajista ja avustusten määristä.
3. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä ilmoittaa hakijalle kirjallisesti hakemuksen hyväksymisestä tai hylkäämisestä. Jos avustushakemus hylätään, toimielimen on ilmoitettava syyt hakemuksen hylkäämiseen viittaamalla ennen kaikkea valinta- ja myöntämisperusteisiin.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat arviointia ja avustusten myöntämistä sekä hakijoille ilmoittamista.
4 LUKU
Maksaminen ja valvonta
134 artikla
Ennakkomaksutakuu
1. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä voi, jos hän katsoo sen asianmukaiseksi ja oikeasuhteiseksi, vaatia tapauskohtaisesti ja riskinarvioinnin perusteella tuensaajalta etukäteen vakuuden ennakkomaksujen suorittamiseen liittyvien taloudellisten riskien rajoittamiseksi.
2. Sen estämättä mitä 1 kohdassa säädetään, vakuutta ei vaadita, jos on kyse vähäisistä avustuksista.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä ennakkomaksutakuuta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
135 artikla
Avustusten maksaminen ja valvonta
1. Avustuksen määrä vahvistetaan lopullisesti vasta sitten, kun toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä on hyväksynyt loppuselvityksen ja kustannusselvityksen, mikä ei kuitenkaan estä toimielintä tekemästä myöhemmin oikea-aikaisia tarkastuksia.
2. Jos ilmenee, että myöntämismenettelyyn on liittynyt huomattavia virheitä tai sääntöjenvastaisuuksia, toimivaltaisen tulojen ja menojen hyväksyjä keskeyttää menettelyn ja voi toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, menettelyn peruuttaminen mukaan luettuna. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä ilmoittaa petosepäilyistä välittömästi OLAFille.
3. Kun avustuksen myöntämisen jälkeen ilmenee, että myöntämismenettelyyn tai avustuksen täytäntöönpanoon on liittynyt huomattavia virheitä, sääntöjenvastaisuuksia, petoksia tai velvoitteiden laiminlyöntejä, toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä voi menettelyn etenemisvaiheen mukaan, ja edellyttäen että hakijalle tai tuensaajalle on annettu mahdollisuus esittää huomautuksensa:
a)
kieltäytyä allekirjoittamasta avustussopimusta tai antamasta avustuspäätöstä tiedoksi;
b)
keskeyttää avustuksen täytäntöönpanon; tai
c)
tarvittaessa purkaa avustussopimuksen tai -päätöksen.
4. Kun tällaiset virheet, sääntöjenvastaisuudet tai petokset johtuvat tuensaajasta tai jollei tuensaaja täytä avustussopimuksen tai -päätöksen mukaisia velvoitteitaan, toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä voi lisäksi pienentää avustuksen määrää tai periä avustussopimuksen tai -päätöksen mukaisesti aiheettomasti maksetut määrät takaisin sen mukaan, miten vakavia virheet, sääntöjenvastaisuudet tai petokset taikka velvoitteiden laiminlyönnit ovat, edellyttäen että tuensaajalle on annettu mahdollisuus esittää huomautuksensa.
5. Jos valvonnassa tai tarkastuksissa ilmenee tuensaajasta johtuvia systeemisiä tai toistuvia virheitä, sääntöjenvastaisuuksia tai petoksia taikka velvoitteiden laiminlyöntejä, jotka vaikuttavat merkittävästi useisiin tälle tuensaajalle samoin ehdoin myönnettyihin avustuksiin, toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä voi keskeyttää kaikkien näiden avustusten täytäntöönpanon tai tarvittaessa purkaa kyseisen tuensaajan kanssa tehdyt avustussopimukset tai -päätökset sen mukaan, miten vakavia virheet, sääntöjenvastaisuudet tai petokset taikka velvoitteiden laiminlyönnit ovat, edellyttäen että tuensaajalle on annettu mahdollisuus esittää huomautuksensa.
Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä voi lisäksi kuulemismenettelyä noudattaen pienentää avustusten määrää tai periä takaisin aiheettomasti maksetut määrät silloin kun avustussopimusten tai -päätösten perusteella tarkastettavissa oleviin avustuksiin liittyy ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja systeemisiä tai toistuvia virheitä, sääntöjenvastaisuuksia tai petoksia taikka velvoitteiden laiminlyöntejä.
6. Kun tuensaajan toimittamat tarkistetut rahoitusselvitykset on hyväksytty, toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä määrittää pienennettävät tai takaisin perittävät määrät mahdollisuuksien mukaan niiden kuhunkin avustukseen liittyvien kustannusten perusteella, jotka on aiheettomasti ilmoitettu tukikelpoisiksi.
7. Kun kuhunkin tällaiseen avustukseen liittyviä tukikelvottomia kustannuksia ei voida laskea tarkasti, vähennettävät tai takaisin perittävät määrät voidaan määrittää ekstrapoloimalla vähentämisen ja perinnän aste, jota sovelletaan avustuksiin, joihin on osoitettu liittyvän systeemisiä tai toistuvia virheitä tai sääntöjenvastaisuuksia, tai kun vähennettäviä tai perittäviä määriä ei voida määrittää tukikelvottomien kustannusten perusteella, sovelletaan kiinteämääräistä vähennystä tai perintää suhteellisuusperiaatetta noudattaen. tuensaajalle annetaan mahdollisuus esittää huomautuksensa käytettävästä ekstrapolointimenetelmästä tai kiinteästä määrästä ja ehdottaa asianmukaisesti perusteltua vaihtoehtoista menetelmää tai määrää ennen vähennyksen tai perinnän täytäntöönpanoa.
8. Komissio varmistaa, että ohjelman tuensaajia kohdellaan tasapuolisesti erityisesti silloin kun useat toimivaltaiset tulojen ja menojen hyväksyjät vastaavat ohjelman täytäntöönpanosta.
Tuensaajille ilmoitetaan keinot, joilla tämän artiklan 3, 4, 5, 6 ja 7 kohdan mukaisesti tehdyt päätökset voidaan riitauttaa 97 artiklan mukaisesti.
9. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat avustusten maksamista ja tarkastuksia, myös säännöistä, jotka koskevat tositteita sekä avustuksen keskeyttämistä ja pienentämistä.
136 artikla
Asiakirjojen säilyttämisen määräajat
1. Tuensaajien on säilytettävä avustuksiin liittyviä asiakirjoja, tositteita, tilastoja ja muita asiakirjoja viiden vuoden ajan loppumaksun suorittamisesta ja kolmen vuoden ajan, jos on kyse vähäisistä avustuksista.
2. Hankkeen toteutukseen liittyviin tarkastuksiin, muutoksenhakuihin, riita-asioihin tai korvausvaatimusten esittämiseen liittyvät tiedot säilytetään, kunnes kyseiset tarkastukset, muutoksenhaut, riita-asiat tai vaatimukset on hoidettu.
5 LUKU
Täytäntöönpano
137 artikla
Toteuttamiseen liittyvät hankintasopimukset ja tuki kolmansille osapuolille
1. Jos toiminnan tai työohjelman toteuttaminen edellyttää rahoitustuen myöntämistä kolmansille osapuolille, tuensaaja voi antaa tällaista tukea edellyttäen, että seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä on ennen avustuksen myöntämistä varmistanut, että tuensaajalta saadaan riittävät vakuudet siitä, että komissio saa perittyä saamisensa;
b)
tällaisen tuen antamisen ehdot määritellään täsmällisesti avustuspäätöksessä tai tuensaajan ja komission välisessä avustussopimuksessa, jotta tuensaajalle ei jää harkintavaltaa;
c)
kyseiset määrät ovat vähäisiä paitsi, jos rahoitustuki on toiminnan ensisijainen tarkoitus.
2. Jokaisessa avustuspäätöksessä ja -sopimuksessa määrätään nimenomaisesti komission ja tilintarkastustuomioistuimen valtuuksista toimittaa kaikkien unionin varoja saaneiden kolmansien osalta tarkastuksia, jotka koskevat asiakirjoja, tiloja ja tietoja, sähköisesti tallennetut tiedot mukaan lukien.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat toteuttamiseen liittyviä hankintasopimuksia ja taloudellista tukea kolmansille osapuolille.
VII OSASTO
PALKINNOT
138 artikla
Yleiset säännöt
1. Palkinnoissa noudatetaan avoimuuden ja tasapuolisen kohtelun periaatteita, ja niillä edistetään unionin toimintapoliittisia tavoitteita.
2. Tässä tarkoituksessa palkinnot perustuvat työohjelmaan, joka julkaistaan ennen kuin se pannaan täytäntöön. Työohjelma pannaan täytäntöön julkaisemalla kilpailuja.
Jos palkintokilpailun yksikköarvo on yli 1 000 000 euroa, sen julkaisemisen edellytyksenä on, että se on esitetty 38 artiklan 3 kohdan e alakohdassa tarkoitetussa toimintoselvityksessä tai muussa asiaa koskevassa asiakirjassa.
Kilpailun säännöissä on ainakin vahvistettava osallistumisehdot ja 106 artiklan 1 kohdassa ja 107, 108 ja 109 artiklassa tarkoitetut poissulkemisperusteet sekä myöntämisperusteet, palkinnon suuruus ja maksujärjestelyt.
Palkintoja ei saa myöntää suoraan ilman kilpailua, ja ne julkaistaan vuosittain 35 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti.
3. Asiantuntijaryhmä arvioi kilpailuvastaukset julkaistujen kilpailusääntöjen perusteella.
Sen jälkeen toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä myöntää palkinnot asiantuntijaryhmän tekemän arvion perusteella, jolloin asiantuntijaryhmä saa vapaasti päättää vastausten laadun arvioinnin perusteella, suositteleeko se palkintojen myöntämistä.
4. Palkinnon määrää ei sidota sen voittajalle aiheutuneisiin kustannuksiin.
5. Jos toiminnan tai työohjelman toteuttaminen edellyttää, että unionin avustuksen saaja myöntää palkintoja kolmansille osapuolille, kyseinen tuensaaja voi myöntää tällaisia palkintoja, jos 2 kohdassa tarkoitettu kilpailun sääntöjen vähimmäissisältö on määritelty täsmällisesti tuensaajan ja komission välisessä avustuspäätöksessä tai -sopimuksessa, ja niissä ei anneta mahdollisuutta käyttää harkintavaltaa.
6. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat palkintoja, mukaan lukien ohjelmasuunnittelu, kilpailun säännöt, julkaiseminen etukäteen, arviointi sekä ilmoittaminen ja tiedoksianto voittajille.
VIII OSASTO
RAHOITUSVÄLINEET
139 artikla
Soveltamisala
1. Rahoitusvälineet hyväksytään perussäädöksellä.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, rahoitusvälineitä voidaan perustaa asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa hyväksymättä niitä perussäädöksellä, jos tällaiset rahoitusvälineet sisällytetään talousarvioon 49 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisesti.
2. Jos unionin tukea annetaan rahoitusvälineillä ja ne yhdistetään yksittäisessä toimenpiteessä rahoitusvälineisiin välittömästi liittyviin tekijöihin, joiden kohteena ovat samat varojen lopulliset saajat, myös tekniseen apuun, korkotukilainoihin ja vakuuspalkkiohyvityksiin, tätä osastoa sovelletaan kaikkiin tämän toimenpiteen muodostaviin tekijöihin.
3. Jos rahoitusvälineitä yhdistetään unionin talousarviosta ensimmäisen osan VI osaston mukaisesti rahoitettuihin avustuksiin, rahoitusvälineisiin välittömästi liittymättömien tekijöiden osalta kustakin rahoituslähteestä pidetään kirjaa erikseen.
4. Komissio voi noudattaa rahoitusvälineiden täytäntöönpanossa suoraa hallinnointia tai, jos näin säädetään perussäädöksessä, välillistä hallinnointia siirtämällä tehtäviä yhteisöille 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii, iii, v ja vi alakohdan nojalla.
Kun yhteisöt, joille on siirretty tehtäviä 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii, iii, v ja vi alakohdan nojalla, panevat rahoitusvälineitä täytäntöön, ne voivat edelleen siirtää omalla vastuullaan täytäntöönpanon osittain rahoituksen välittäjille, jos nämä yhteisöt varmistavat, että rahoituksen välittäjät täyttävät 140 artiklan 1, 3 ja 5 kohdassa säädetyt perusteet. Rahoituksen välittäjät valitaan avointen, läpinäkyvien, oikeasuhteisten ja syrjimättömien menettelyjen avulla eturistiriitoja välttäen.
Komissio vastaa edelleen siitä, että rahoitusvälineiden täytäntöönpanossa noudatetaan moitteettoman varainhoidon periaatetta ja että täytäntöönpano edistää määriteltyjä ajallisesti määrättyjä toimintapoliittisia tavoitteita, joiden hyödyt ja tulokset ovat mitattavissa. Komissio on vastuussa rahoitusvälineiden täytäntöönpanosta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta niiden yhteisöjen, joille tehtäviä on siirretty, sovellettavan lainsäädännön mukaista oikeudellista tai sopimukseen perustuvaa vastuuta.
5. Kun rahoitusvälineitä hallinnoidaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, näihin rahoitusvälineisiin sovellettavat säännökset, mukaan lukien tämän osaston mukaisesti suoraan tai välillisesti hallinnoituihin rahoitusvälineisiin maksettavia rahoitusosuuksia koskevat säännöt, annetaan 175 artiklassa tarkoitetuissa asetuksissa.
6. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat rahoitusvälineitä, mukaan lukien niiden yhteisöjen valinta, joille rahoitusvälineiden täytäntöönpano siirretään, valtuutussopimusten sisältö, hallinnointikustannukset ja -palkkiot, varainhoitotilejä koskevat erityiset säännöt, rahoitusvälineiden suora hallinnointi sekä hallinnoijien, rahoituksen välittäjien ja varojen lopullisten saajien valinta.
140 artikla
Rahoitusvälineisiin sovellettavat periaatteet ja edellytykset
1. Rahoitusvälineitä käytetään moitteettoman varainhoidon, avoimuuden, suhteellisuuden, syrjimättömyyden, tasapuolisen kohtelun ja toissijaisuuden periaatteiden mukaisesti sekä näihin rahoitusvälineisiin sovellettavassa perussäädöksessä niille vahvistettujen tavoitteiden ja soveltuvin osin voimassaoloaikojen mukaisesti.
2. Rahoitusvälineiden on täytettävä seuraavat ehdot:
a)
niitä käytetään markkinahäiriöiden yhteydessä tai optimaalista heikommissa investointitilanteissa, jotka ovat osoittautuneet taloudellisesti toteuttamiskelpoisiksi mutta joihin ei ole saatu riittävää rahoitusta markkinoilta;
b)
täydentävyys: rahoitusvälineillä ei pyritä korvaamaan jäsenvaltioiden rahoitusvälineitä, yksityistä rahoitusta tai unionin muita rahoitustoimia;
c)
ne eivät vääristä kilpailua sisämarkkinoilla ja ovat valtiontukisääntöjen mukaisia,
d)
vipuvaikutus: unionin osallistumisella rahoitusvälineeseen pyritään saamaan aikaan unionin rahoitusosuutta määrällisesti suurempi kokonaisinvestointi ennalta määriteltyjen indikaattoreiden mukaisesti;
e)
etujen yhteensovittaminen: komissio varmistaa rahoitusvälineitä täytäntöön pannessaan, että rahoitusvälineelle määriteltyjen toimintapoliittisten tavoitteiden saavuttaminen on yhteisen edun mukaista ja tätä yhteistä etua voidaan mahdollisesti vahvistaa yhteissijoituksiin, riskinjakovaatimuksiin tai taloudellisiin kannustimiin liittyvillä säännöksillä, samalla kun estetään eturistiriidat kyseisen yhteisön muiden toimien kanssa;
f)
rahoitusvälineet perustetaan ennakkoarvioinnin perusteella ja arvioinnissa tarkastellaan myös 8 kohdan f alakohdassa tarkoitettujen ylimääräisten varojen mahdollista uudelleenkäyttöä;
3. Rahoitusvälineeseen liittyvät talousarviomenot ja unionin rahoitusvastuu eivät saa missään tapauksessa ylittää sitä varten tehtyä määrärahasitoumusta, jolloin suljetaan pois mahdollisuus, että talousarvioon kohdistuisi ehdollisia velkoja.
4. Yhteisöjen, joille on siirretty tehtäviä 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii, iii, v ja vi alakohdan nojalla, ja kaikkien rahoitustoimien toteuttamiseen osallistumaan valittujen rahoituksen välittäjien on noudatettava rahanpesun ehkäisemiseen ja terrorismin ja veropetosten torjuntaan sovellettavia vaatimuksia ja lainsäädäntöä. Rahoitusvälineiden panemiseksi täytäntöön tämän osaston mukaisesti yhteisöt, joille o siirretty tehtäviä 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii, iii, v ja vi alakohdan nojalla, eivät saa olla sijoittautuneita alueille, joiden tuomioistuimet eivät tee unionin kanssa yhteistyötä kansainvälisesti sovittujen veromääräysten soveltamisessa, tai olla liikesuhteissa tällaisille alueille rekisteröityneiden yhteisöjen kanssa, ja niiden on sisällytettävä nämä vaatimukset valittujen rahoituksen välittäjien kanssa tekemiinsä hankintasopimuksiin.
5. Yhteisöjen, joille on siirretty tehtäviä 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii, iii, v ja vi alakohdan nojalla, ja tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen unionin rahoitusvälineiden hallinnointiin osallistuvien rahoituksen välittäjien sekä tässä osastossa tarkoitettujen unionin tuen lopullisten saajien on annettava tilintarkastustuomioistuimen käyttöön kaikki välineet ja tiedot, jotka tämä katsoo tarvitsevansa tehtävänsä suorittamisessa 161 artiklan mukaisesti.
Asetusta (Euratom, EY) N:o 2185/96 ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1073/1999 (23) sovelletaan tässä osastossa tarkoitettuun unionin tukeen.
6. Vähintään unionin rahoitusosuutta vastaavat määrät ja soveltuvin osin näiden määrien kerrannaiset käytetään kyseiselle rahoitusvälineelle määritellyn toimintapoliittisen tavoitteen edistämiseen eivätkä ne saa tuottaa kolmansille osapuolille perusteetonta etua etenkään perusteettomien osinkojen tai voittojen muodossa.
Rajoittamatta varojen hallinnointia yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa koskevia alakohtaisia sääntöjä, sellaiset tulot kuin osingot, pääomavoitot, vakuuspalkkiot sekä lainakorot ja varainhoitotileillä oleviin määriin liittyvät korot, jotka palautetaan komissiolle tai rahoitusvälineitä varten avatuille varainhoitotileille ja jotka liittyvät rahoitusvälineen mukaiseen talousarviosta maksettavaan tukeen, otetaan talousarvioon sen jälkeen, kun hallinnointikustannukset ja -palkkiot on vähennetty.
Sellaiset vuotuiset palautukset kuin pääoman palautukset, vapautuneet vakuudet ja lainojen lyhennykset, jotka palautetaan komissiolle tai rahoitusvälineitä varten avatuille varainhoitotileille ja jotka liittyvät rahoitusvälineen mukaiseen talousarviosta maksettavaan tukeen, ovat 21 artiklassa tarkoitettuja sisäisiä käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja, ja ne on käytettävä samaan rahoitusvälineeseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 9 kohdan soveltamista, aikana, joka ei ylitä määrärahojen maksusitoumuksen kestoa jatkettuna kahdella vuodella, jollei perussäädöksessä toisin säädetä.
7. Komissio suorittaa maksut varainhoitotileille maksuennusteiden avulla asianmukaisesti perusteltujen maksupyyntöjen perusteella ottaen huomioon varainhoitotileillä käytettävissä olevat varat ja tarpeen välttää näiden tilien saldojen liiallinen kasvaminen. Jos varainhoitotileillä olevat määrät riittävät kattamaan sopimuksella määrätyn varainhoitotilien vähimmäisvarannon, johon on lisätty kyseisen varainhoitovuoden maksuennusteet ja ehdollisten vastuiden poissulkemiseen tarvittavat määrät suhteessa maksuvelvoitteisiin, joiden valuuttayksikkönä ei ole euro, varainhoitotileille ei suoriteta muita maksuja. Maksuennusteet laaditaan vuosittain tai tarvittaessa puolivuosittain.
8. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain kertomuksen rahoitusvälineitä koskevista toimista. Kertomukseen on sisällyttävä kunkin tukea saavan rahoitusvälineen osalta:
a)
rahoitusvälineen ja perussäädöksen yksilöinti;
b)
rahoitusvälineen, täytäntöönpanojärjestelyjen ja unionin rahoitusosuuden tuoman lisäarvon kuvaus;
c)
täytäntöönpanoon osallistuvat rahoituslaitokset, myös 5 kohdan soveltamiseen liittyvät asiat;
d)
kuhunkin rahoitusvälineeseen liittyvien talousarviositoumusten ja talousarviosta suoritettujen maksujen yhteismäärä;
e)
rahoitusvälineen ja tehtyjen sijoitusten tuloksellisuus;
f)
arviointi rahoitusvälineeseen palautettujen määrien käytöstä sisäisenä käyttötarkoitukseensa sidottuna tulona 6 kohdan mukaisesti;
g)
sijoitustilin saldo;
h)
6 kohdassa tarkoitetut tulot ja palautukset;
i)
pääomasijoitusten arvo edeltävinä vuosina;
j)
oman pääoman ehtoisten välineiden tai riskinjakovälineiden omaisuuserien arvon alentumista ja vakuusvälineiden maksettavaksi vaadittuja vakuuksia koskevat kumulatiiviset luvut;
k)
tavoiteltu vipuvaikutus ja saavutettu vipuvaikutus;
l)
sen vaikutus kyseisen ohjelman tavoitteiden saavuttamiseen; vaikutusta mitataan hyväksytyillä indikaattoreilla, tapauksen mukaan myös maantieteellisellä hajonnalla.
9. Kun Euroopan parlamentti ja neuvosto katsovat, että rahoitusväline ei ole saavuttanut tavoitteitaan tehokkaasti, ne voivat pyytää komissiota esittämään ehdotuksen tarkistetuksi perussäädökseksi rahoitusvälineen lakkauttamiseksi. Jos rahoitusväline lakkautetaan, 6 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetut rahoitusvälineeseen liittyvät uudet palautukset katsotaan yleisiksi tuloiksi.
10. Rahoitusvälineiden tarkoitus ja tarvittaessa niiden erityinen oikeudellinen muoto ja rekisteröity kotipaikka julkaistaan komission verkkosivustolla.
11. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä varmistaa rahoitusvälineiden osalta, että yhteisöt, joille on siirretty tehtäviä 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii, iii, v ja vi alakohdan nojalla, antavat viimeistään seuraavan vuoden 15 päivänä helmikuuta tilinpäätöslaskelmat, jotka kattavat tammikuun 1 päivän ja joulukuun 31 päivän välisen ajan ja ovat 143 artiklassa tarkoitettujen kirjanpitosääntöjen ja julkisen sektorin kansainvälisten tilinpäätösstandardien (International Public Sector Accounting Standard) mukaiset, sekä kaikki tiedot, joita tarvitaan 68 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen tilinpäätöslaskelmien laatimisessa. Toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä varmistaa myös, että mainitut yhteisöt antavat rahoitusvälineitä koskevat tarkastetut tilinpäätöslaskelmat viimeistään seuraavan vuoden 15 päivänä toukokuuta.
12. Komissio varmistaa, että rahoitusvälineitä hallinnoidaan yhdenmukaisesti erityisesti kirjanpidon, raportoinnin, seurannan ja taloudellisen riskinhallinnan alalla.
13. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat rahoitusvälineiden täytäntöönpanoa, mukaan lukien niiden käytön edellytykset, vipuvaikutus, ennakkoarviointi sekä 175 artiklassa tarkoitetuista rahastoista maksettavien rahoitusosuuksien seuranta ja käsittely.
IX OSASTO
TILINPÄÄTÖS JA KIRJANPITO
1 LUKU
Tilinpäätös
141 artikla
Tilinpäätöksen rakenne
Tilinpäätökseen sisältyvät:
a)
konsolidoidut tilinpäätöslaskelmat, joissa esitetään talousarviosta rahoitettavien toimielinten, 208 artiklassa tarkoitettujen elinten sekä sellaisten muiden elinten konsolidoidut tilinpäätöslaskelmat, joiden tilinpäätökset on konsolidoitava 143 artiklassa tarkoitettujen kirjanpitosääntöjen mukaisesti;
b)
yhdistellyt talousarviotilit, joissa esitetään toimielinten talousarviokirjanpitoon sisältyvät tiedot.
142 artikla
Selvitys varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallinnosta
1. Kukin 141 artiklassa tarkoitettu toimielin ja elin laatii selvityksen varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallinnosta.
Ne toimittavat selvityksensä Euroopan parlamentille ja neuvostolle ja tilintarkastustuomioistuimelle viimeistään seuraavan varainhoitovuoden 31 päivänä maaliskuuta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa selvityksessä on esitettävä sekä absoluuttisina lukuina että prosenttiosuuksina ainakin tiedot määrärahojen toteuttamisasteesta ja yhteenveto määrärahasiirroista eri budjettikohtien välillä.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat selvitystä varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallinnosta.
143 artikla
Tilinpäätökseen sovellettavat säännöt
1. Komission tilinpitäjä vahvistaa kansainvälisesti hyväksyttyjen julkisen sektorin tilinpäätösstandardien mukaisesti laaditut säännöt. Tilinpitäjä voi poiketa näistä standardeista, jos hän katsoo sen olevan tarpeen, jotta voidaan antaa oikea ja riittävä kuva varoista ja veloista, kuluista ja tuotoista sekä rahavirrasta. Jos kirjanpitosääntö poikkeaa olennaiselta osin näistä standardeista, tilinpäätöslaskelmien liitetiedoissa ilmoitetaan tästä seikasta ja annetaan perustelut sille.
2. Edellä 141 artiklassa tarkoitettujen talousarviotilien laatimisessa on noudatettava tässä asetuksessa esitettyjä budjettiperiaatteita. Talousarviotilien on annettava oikea ja riittävä kuva talousarvion toteuttamisesta tuloina ja menoina.
144 artikla
Kirjanpitoperiaatteet
1. Edellä 141 artiklassa tarkoitettuihin tilinpäätöslaskelmiin sisältyvät tiedot, myös tilinpäätöksen laatimisperiaatteita koskevat tiedot, on esitettävä tavalla, joka varmistaa, että ne ovat merkityksellisiä, luotettavia, vertailukelpoisia ja ymmärrettäviä. Tilinpäätöslaskelmien laadinnassa on noudatettava 143 artiklassa tarkoitettuihin kirjanpitosääntöihin sisältyviä yleisesti hyväksyttyjä kirjanpitoperiaatteita.
2. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan puitteet tulojen ja menojen hyväksyjän tehtävien hoitamiseksi tämän artiklan ja 145, 146, 148, 151, 154, 156 ja 157 artiklan mukaisesti.
145 artikla
Tilinpäätöslaskelmat
1. Tilinpäätöslaskelmat laaditaan miljoonina euroina ja ne sisältävät:
a)
taseen ja tuotto- ja kululaskelman, joista käyvät ilmi kaikki varat ja velat, taloudellinen asema sekä taloudellinen tulos edellisen vuoden 31 päivältä joulukuuta; ne esitetään 143 artiklassa tarkoitettujen kirjanpitosääntöjen mukaisesti;
b)
rahavirtalaskelman, josta käyvät ilmi varainhoitovuoden kassaan- ja kassastamaksut sekä kassatilanne varainhoitovuoden lopussa;
c)
nettovarojen muutoslaskelman, jossa esitetään yhteenveto vuoden aikana tapahtuneista muutoksista ja kertyneestä tuloksesta.
2. Tilinpäätöslaskelmien liitetiedoissa täydennetään ja tulkitaan 1 kohdassa tarkoitetuissa tilinpäätöslaskelmissa esitettyjä tietoja ja annetaan kaikki muut kansainvälisesti hyväksytyn kirjanpitokäytännön edellyttämät lisätiedot, joilla on merkitystä unionin toimintojen kannalta.
146 artikla
Talousarvion toteuttamista koskeva selvitys
1. Talousarvion toteuttamista koskeva selvitys laaditaan miljoonina euroina. Siihen kuuluu:
a)
selvitys, johon yhdistellään kaikki varainhoitovuoden talousarviotapahtumat tuloina ja menoina;
b)
liitetiedot, joissa täydennetään ja tulkitaan toteuttamisselvityksessä esitettyjä tietoja.
2. Talousarvion toteuttamisselvityksen laatimisessa noudatetaan talousarvion rakennetta.
147 artikla
Alustava tilinpäätös
1. Edellä 141 artiklassa tarkoitettujen muiden toimielinten ja elinten tilinpitäjät toimittavat alustavan tilinpäätöksensä komission tilinpitäjälle ja tilintarkastustuomioistuimelle viimeistään seuraavan vuoden 1 päivänä maaliskuuta.
2. Edellä 141 artiklassa tarkoitettujen muiden toimielinten ja elinten tilinpitäjät toimittavat komission tilinpitäjälle viimeistään seuraavan vuoden 1 päivänä maaliskuuta lisäksi komission tilinpitäjän esittämään määrämuotoon laaditun selvityspaketin konsolidointia varten.
3. Komission tilinpitäjä konsolidoi nämä alustavat tilinpäätökset komission alustavaan tilinpäätökseen ja toimittaa tilintarkastustuomioistuimelle viimeistään seuraavan vuoden 31 päivänä maaliskuuta komission alustavan tilinpäätöksen ja unionin alustavan konsolidoidun tilinpäätöksen.
148 artikla
Lopullisen konsolidoidun tilinpäätöksen hyväksyminen
1. Tilintarkastustuomioistuin esittää viimeistään 1 päivänä kesäkuuta huomautuksensa 141 artiklassa tarkoitettujen muiden toimielinten kuin komission ja kunkin mainitussa artiklassa tarkoitetun elimen alustavista tilinpäätöksistä sekä viimeistään 15 päivänä kesäkuuta huomautuksensa komission alustavasta tilinpäätöksestä ja unionin alustavasta konsolidoidusta tilinpäätöksestä.
2. Kukin 141 artiklassa tarkoitettu toimielin komissiota lukuun ottamatta ja kukin kyseisessä artiklassa tarkoitettu elin laatii lopullisen tilinpäätöksensä ja toimittaa sen viimeistään 1 päivänä heinäkuuta komission tilinpitäjälle, tilintarkastustuomioistuimelle, Euroopan parlamentille ja neuvostolle lopullisen konsolidoidun tilinpäätöksen laatimista varten.
Edellä 141 artiklassa tarkoitettujen muiden toimielinten ja elinten tilinpitäjät toimittavat komission tilinpitäjälle viimeistään 1 päivänä heinäkuuta lisäksi komission tilinpitäjän esittämään määrämuotoon laaditun selvityspaketin konsolidointia varten.
3. Kunkin 141 artiklassa tarkoitetun toimielimen ja elimen tilinpitäjä toimittaa tilinpäätöstä koskevan vahvistuskirjeen tilintarkastustuomioistuimelle sekä tiedoksi komission tilinpitäjälle samana päivänä kuin lopullisen tilinpäätöksen.
Lopulliseen tilinpäätökseen liitetään tilinpitäjän ilmoitus, jonka mukaan tilinpäätös on laadittu tämän osaston säännösten sekä sovellettavien kirjanpitoperiaatteiden, -sääntöjen ja -menetelmien mukaisesti.
4. Komission tilinpitäjä laatii lopullisen konsolidoidun tilinpäätöksen muilta toimielimiltä kuin komissiolta ja 141 artiklassa tarkoitetuilta elimiltä tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti saamiensa tietojen perusteella. Lopulliseen konsolidoituun tilinpäätökseen liitetään komission tilinpitäjän ilmoitus, jonka mukaan lopullinen konsolidoitu tilinpäätös on laadittu tämän osaston säännösten sekä tilinpäätöslaskelmien liitteessä esitettyjen kirjanpitoperiaatteiden, -sääntöjen ja -menetelmien mukaisesti.
5. Komissio hyväksyy lopullisen konsolidoidun tilinpäätöksen ja oman lopullisen tilinpäätöksensä ja toimittaa ne viimeistään 31 päivänä heinäkuuta Euroopan parlamentille, neuvostolle ja tilintarkastustuomioistuimelle.
Komission tilinpitäjä toimittaa samaan päivään mennessä tilintarkastustuomioistuimelle lopullista konsolidoitua tilinpäätöstä koskevan vahvistuskirjeen.
6. Lopullinen konsolidoitu tilinpäätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä viimeistään 15 päivänä marraskuuta yhdessä tilintarkastustuomioistuimen SEUT-sopimuksen 287 artiklan ja Euratomin perustamissopimuksen 106 a artiklan mukaisesti toimittaman tarkastuslausuman kanssa.
2 LUKU
Talousarvion toteuttamisesta toimitettavat tiedot
149 artikla
Kertomus talousarviosta myönnetyistä takuista ja niihin liittyvistä riskeistä
Edellä 145 ja 146 artiklassa säädettyjen laskelmien ja selvitysten lisäksi komissio laatii Euroopan parlamentille ja neuvostolle kerran vuodessa kertomuksen 49 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetuista talousarviosta myönnetyistä takuista ja niihin liittyvistä riskeistä.
Nämä tiedot toimitetaan samaan aikaan tilintarkastustuomioistuimelle.
150 artikla
Talousarvion toteuttamista koskevat tiedot
1. Edellä 145 ja 146 artiklassa säädettyjen laskelmien ja selvitysten lisäksi komission tilinpitäjä toimittaa kerran kuukaudessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle sekä tulojen että määrärahoja koskevien menojen osalta talousarvion toteuttamista koskevat numerotiedot, jotka on yhdistelty ainakin luvuittain.
Näihin tietoihin sisältyvät myös tiedot edellisiltä varainhoitovuosilta siirrettyjen määrärahojen käytöstä.
Numerotiedot toimitetaan kunkin kuukauden päättymistä seuraavien kymmenen arkipäivän kuluessa.
2. Komission tilinpitäjä toimittaa kolme kertaa vuodessa, kolmenkymmenen arkipäivän kuluessa 31 päivästä toukokuuta, elokuuta ja joulukuuta, Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen talousarvion toteuttamisesta sekä tulojen että menojen osalta; tiedot jaotellaan luvuittain, momenteittain ja alamomenteittain.
Näissä kertomuksissa esitetään myös tiedot edellisiltä varainhoitovuosilta siirrettyjen määrärahojen käytöstä.
3. Numerotiedot sekä kertomus talousarvion toteuttamisesta toimitetaan samaan aikaan tilintarkastustuomioistuimelle ja julkaistaan komission verkkosivustolla.
4. Viimeistään kunkin vuoden 15 päivänä syyskuuta tulojen ja menojen hyväksyjä toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, joka sisältää tietoja merkille pannuista ajankohtaisista riskeistä, yleistä kehitystä koskevista havainnoista, uusista kirjanpitoon liittyvistä ongelmista, kirjanpidossa saavutetusta edistyksestä, mukaan lukien tilintarkastustuomioistuimen esiin nostamat asiat, sekä tietoja takaisin perityistä määristä.
3 LUKU
Kirjanpito
1 jakso
Yhteiset säännökset
151 artikla
Kirjanpitojärjestelmä
1. Toimielinten kirjanpito on järjestelmä, johon järjestetään talousarviota ja rahoitusta koskevat tiedot ja jonka avulla voidaan kirjata, luokitella ja tallentaa numerotietoja.
2. Kirjanpitojärjestelmä muodostuu liikekirjanpidosta ja talousarviokirjanpidosta. Molempia hoidetaan kalenterivuosittain ja euromääräisinä.
3. Valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi myös suorittaa sisäistä laskentaa.
152 artikla
Toimielinten kirjanpitojärjestelmään sovellettavat yhteiset vaatimukset
Komission tilinpitäjä vahvistaa 143 artiklan mukaisesti 141 artiklassa tarkoitettujen muiden toimielinten ja elinten tilinpitäjiä kuultuaan kirjanpidossa noudatettavat säännöt ja yhdenmukaistetun tililuettelon, jota kaikkien toimielinten, toisen osan V osastossa tarkoitettujen virastojen ja 141 artiklassa tarkoitettujen elinten on noudatettava.
2 jakso
Liikekirjanpito
153 artikla
Liikekirjanpito
Liikekirjanpitoon merkitään aikajärjestyksessä kahdenkertaista kirjanpitoa noudattaen tapahtumat ja toimenpiteet, jotka vaikuttavat 141 artiklassa tarkoitettujen toimielinten ja elinten taloudelliseen asemaan ja rahoitustilanteeseen sekä varoihin ja velkoihin.
154 artikla
Liikekirjanpidon kirjaukset
1. Saldot ja eri tilitapahtumat viedään kirjanpitoon.
2. Kirjausten, myös niiden oikaisujen, on perustuttava tositteisiin, joilla kirjaukset voidaan todentaa.
3. Kirjanpitojärjestelmän avulla on kyettävä selkeästi jäljittämään kaikki kirjaukset.
155 artikla
Kirjanpidon oikaisut
Tilinpitäjä tekee varainhoitovuoden päätyttyä ja tilinpäätöksen esittämiseen saakka oikaisut, jotka ovat tarpeen oikeat ja riittävät tiedot sisältävän tilinpäätöksen laatimiseksi mutta jotka eivät aiheuta kyseistä varainhoitovuotta koskevia kassastamaksuja tai kassaanmaksuja. Tällaisten oikaisujen on oltava 143 artiklassa tarkoitettujen kirjanpitosääntöjen mukaisia.
3 jakso
Talousarviokirjanpito
156 artikla
Talousarviokirjanpito
1. Talousarviokirjanpidon avulla voidaan seurata yksityiskohtaisesti talousarvion toteuttamista.
2. Edellä olevan 1 kohdan soveltamiseksi talousarviokirjanpitoon kirjataan kaikki ensimmäisen osan IV osastossa säädetyt talousarvion toteuttamistoimet tuloina ja menoina.
4 LUKU
Omaisuusluettelo
157 artikla
Omaisuusluettelo
1. Kukin 141 artiklassa tarkoitettu toimielin ja elin laatii kaikista unionin varallisuuden perustana olevista aineellisista ja aineettomista hyödykkeistä sekä rahoitusomaisuudesta komission tilinpitäjän laatiman mallin mukaiset omaisuusluettelot, joihin merkitään omaisuuden määrä ja arvo.
Kunkin 141 artiklassa tarkoitetun toimielimen ja elimen on tarkistettava, että omaisuusluetteloon tehdyt merkinnät vastaavat todellisuutta.
2. Unionin aineellisten hyödykkeiden myymisestä on tiedotettava asianmukaisesti.
X OSASTO
ULKOINEN TARKASTUS JA VASTUUVAPAUS
1 LUKU
Ulkoinen tarkastus
158 artikla
Tilintarkastustuomioistuimen toimittama ulkoinen tarkastus
Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission on ilmoitettava tilintarkastustuomioistuimelle viipymättä kaikki päätökset ja säädökset, jotka ne ovat antaneet 13, 16, 21, 25, 26, 29 ja 40 artiklan soveltamiseksi.
159 artikla
Tarkastusta koskevat säännöt ja tarkastusmenettely
1. Tilintarkastustuomioistuin toimittaa tulojen ja menojen laillisuuden ja asianmukaisuuden tarkastuksen perussopimuksiin, talousarvioon, tähän asetukseen, tämän asetuksen nojalla annettuihin delegoituihin säädöksiin ja kaikkiin muihin perussopimusten soveltamiseksi annettuihin säädöksiin nähden.
2. Tehtäväänsä suorittaessaan tilintarkastustuomioistuin voi 161 artiklassa määritetyin ehdoin perehtyä kaikkiin niihin yksiköiden ja elinten taloushallintoon liittyviin asiakirjoihin ja tietoihin, jotka koskevat unionin kokonaan tai osittain rahoittamia toimia. Sillä on toimivalta kuulla jokaista henkilöä, joka on vastuussa meno- tai tulotapahtumasta, ja käyttää kaikkia edellä tarkoitetuissa yksiköissä ja elimissä soveliaita tarkastusmenetelmiä. Tarkastukset toimitetaan jäsenvaltioissa yhdessä kansallisten tilintarkastuselinten kanssa tai, jos näillä ei ole tarvittavia valtuuksia, toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssa. Tilintarkastustuomioistuin ja kansalliset tilintarkastuselimet toimivat luottamuksellisessa yhteistyössä riippumattomuutensa säilyttäen.
Tilintarkastustuomioistuin voi omasta pyynnöstään olla läsnä tarkastustoimenpiteissä, jotka jokin toimielin suorittaa talousarvion toteuttamisen yhteydessä tai jotka suoritetaan tässä yhteydessä jonkin toimielimen lukuun, saadakseen kaikki tiedot, jotka ovat välttämättömiä sille perussopimuksissa tai niiden soveltamiseksi annetuissa säädöksissä uskottujen tehtävien suorittamiseksi.
Toimielimet valtuuttavat tilintarkastustuomioistuimen pyynnöstä rahoituslaitokset, joissa on talletettuna unionin varoja, varaamaan tilintarkastustuomioistuimelle tilaisuuden varmistaa, että ulkopuolelta saadut tiedot täsmäävät kirjanpidon kanssa.
3. Tehtävänsä suorittamiseksi tilintarkastustuomioistuin ilmoittaa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluville toimielimille ja viranomaisille niiden henkilöiden nimet, joilla on toimivalta toimittaa tarkastus kyseisissä toimielimissä tai kyseisten viranomaisten luona.
160 artikla
Arvopaperien ja varojen tarkastukset
Tilintarkastustuomioistuin huolehtii siitä, että kaikki talletetut ja kassassa olevat arvopaperit ja varat tarkastetaan talletusten vastaanottajien allekirjoittamia kuitteja taikka kassaa ja arvopapereita koskevia virallisia asiakirjoja vastaan. Se voi toimittaa tällaisia tarkastuksia itse.
161 artikla
Tilintarkastustuomioistuimen oikeus saada tietoja
1. Komissio, muut toimielimet, unionin puolesta tuloja ja menoja hoitavat elimet ja varojen saajat avustavat tilintarkastustuomioistuinta kaikin tavoin ja antavat sille kaikki tiedot, jotka se katsoo tarvitsevansa tehtäviään suorittaessaan. Niiden on annettava tilintarkastustuomioistuimen käyttöön kaikki talousarviosta rahoitettavien hankintasopimusten tekemistä ja niiden toteuttamista koskevat asiakirjat ja kaikki rahavaroja ja aineellista omaisuutta koskevat tilit, kaikki kirjanpitotositteet ja muut kirjanpitoa koskevat asiakirjat sekä niitä koskevat hallinnolliset asiakirjat, kaikki tuloja ja menoja koskevat asiakirjat, omaisuusluettelot ja hallintokaaviot, jotka tilintarkastustuomioistuin katsoo tarpeellisiksi tarkastaakseen talousarvion toteuttamista ja taloudellista tulosta koskevat kertomukset asiakirjojen tai paikan päällä tehtyjen tarkastusten perusteella sekä samaa tarkoitusta varten kaikki asiakirjat ja tiedot, jotka on laadittu tai joita säilytetään sähköisessä muodossa.
Asianomaisten kansallisten hallintojen sisäisen tarkastuksen yksiköiden ja muiden yksiköiden on annettava tilintarkastustuomioistuimelle kaikki välineet, joita tämä katsoo tarvitsevansa tehtävänsä suorittamisessa.
2. Henkilöstön, jonka toimintaa tilintarkastustuomioistuin tarkastaa, on
a)
avattava kassansa ja esitettävä rahavarat, muut varat ja kaikenlainen aineellinen omaisuus sekä kaikki hallussaan olevat tositteet, tilikirjat, luettelot ja muut asianomaiset asiakirjat;
b)
esitettävä 159 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tarkastuksen täydelliseksi toimittamiseksi tarvittava kirjeenvaihto ja kaikki muut tarpeelliset asiakirjat.
Ainoastaan tilintarkastustuomioistuin saa pyytää ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettuja tietoja.
3. Tilintarkastustuomioistuimella on toimivalta tarkastaa sellaiset unionin tuloja ja menoja koskevat asiakirjat, jotka ovat toimielinten yksiköiden ja erityisesti tuloja ja menoja koskevista päätöksistä vastuussa olevien yksiköiden, tuloja ja menoja unionin puolesta hoitavien elinten tai talousarviosta maksuja saavien luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden hallussa.
4. Tulojen ja menojen laillisuuden ja asianmukaisuuden sekä varainhoidon moitteettomuuden tarkastus koskee myös toimielinten ulkopuolisten elinten avustuksina saamien unionin varojen käyttöä.
5. Unionin rahoitus edellyttää toimielinten ulkopuolisilta varojen saajilta tai - jos ne eivät tähän suostu - toimeksisaajilta ja alihankkijoilta kirjallista suostumusta siihen, että tilintarkastustuomioistuin tarkastaa, miten myönnettyä rahoitusta on käytetty.
6. Komissio toimittaa tilintarkastustuomioistuimelle tämän pyynnöstä kaikki tiedot, jotka koskevat lainanotto- ja lainanantotoimenpiteitä.
7. Integroitujen tietojenkäsittelyjärjestelmien käyttö ei saa heikentää tilintarkastustuomioistuimen oikeuksia tutustua tositteisiin.
162 artikla
Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus
1. Tilintarkastustuomioistuin toimittaa komissiolle ja asianomaisille toimielimille viimeistään 30 päivänä kesäkuuta huomautukset, jotka sen mielestä ovat sen laatuisia, että ne on esitettävä vuosikertomuksessa. Näiden huomautusten on säilyttävä luottamuksellisina, ja niihin sovelletaan kuulemismenettelyä. Kaikki toimielimet toimittavat vastauksensa tilintarkastustuomioistuimelle viimeistään 15 päivänä lokakuuta. Muut toimielimet kuin komissio toimittavat vastauksensa samanaikaisesti komissiolle.
2. Vuosikertomus sisältää arvion siitä, onko varainhoito ollut moitteetonta.
3. Vuosikertomuksessa on jakso kutakin toimielintä varten. Tilintarkastustuomioistuin voi lisätä siihen yhteenvedon tai yleisluonteisia huomautuksia.
Tilintarkastustuomioistuin toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet, jotta toimielinten vastaukset sen huomautuksiin julkaistaan kunkin huomautuksen yhteydessä.
4. Tilintarkastustuomioistuin toimittaa vastuuvapauden myöntämisestä vastaaville viranomaisille ja muille toimielimille vuosikertomuksensa viimeistään 15 päivänä marraskuuta yhdessä toimielinten vastausten kanssa ja varmistaa, että ne julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
5. Komissio antaa heti tilintarkastustuomioistuimen toimitettua vuosikertomuksen asianomaisille jäsenvaltioille tiedoksi sellaisten varojen hallinnointia koskevat tilintarkastustuomioistuimen huomautukset, joihin nähden jäsenvaltioilla on toimivaltaa asiaan sovellettavien sääntöjen nojalla.
Kunkin jäsenvaltion on vastattava komissiolle 60 päivän kuluessa näiden tietojen vastaanottamisesta. Komissio toimittaa yhteenvedon näistä tiedoista tilintarkastustuomioistuimelle, Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 28 päivänä helmikuuta.
163 artikla
Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset
1. Tilintarkastustuomioistuin toimittaa asianomaiselle toimielimelle tai elimelle huomautukset, jotka sen mielestä ovat sen laatuisia, että ne on esitettävä erityiskertomuksessa. Näiden huomautusten on säilyttävä luottamuksellisina, ja niihin sovelletaan kuulemismenettelyä.
Asianomainen toimielin tai elin toimittaa kahden ja puolen kuukauden kuluessa näiden huomautusten toimittamisesta tilintarkastustuomioistuimelle vastauksensa kyseisiin huomautuksiin.
Saatuaan asianomaisen toimielimen tai elimen vastaukset tilintarkastustuomioistuin vahvistaa seuraavan kuukauden kuluessa erityiskertomuksen lopullisen tekstin.
Erityiskertomukset ja niiden mukana olevat asianomaisten toimielinten tai elinten vastaukset toimitetaan viipymättä Euroopan parlamentille ja neuvostolle, jotka päättävät kumpikin osaltaan jatkotoimenpiteistä, mahdollisesti yhdessä komission kanssa.
Tilintarkastustuomioistuin toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet, jotta kaikkien asianomaisten toimielinten tai elinten vastaukset sen huomautuksiin julkaistaan erityiskertomuksen yhteydessä.
2. Tilintarkastustuomioistuin voi julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä ne SEUT-sopimuksen 287 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetuista lausunnoista, jotka eivät liity ehdotuksiin tai hankkeisiin, joihin sovelletaan lakisääteistä kuulemismenettelyä. Tilintarkastustuomioistuin päättää julkaisemisesta kuultuaan toimielintä, joka on pyytänyt lausunnon tai jota tilintarkastustuomioistuimen lausunto koskee. Julkaistaviin lausuntoihin liitetään asianomaisten toimielinten mahdolliset huomiot.
2 LUKU
Vastuuvapaus
164 artikla
Vastuuvapausmenettelyn aikataulu
1. Ennen vuoden n + 2 15 päivää toukokuuta Euroopan parlamentti myöntää neuvoston määräenemmistöllä antamasta suosituksesta komissiolle vastuuvapauden varainhoitovuoden n talousarvion toteuttamisesta.
2. Jos 1 kohdassa säädettyä määräaikaa ei voida noudattaa, Euroopan parlamentti tai neuvosto antaa komissiolle tiedon siitä, miksi päätöstä on täytynyt lykätä.
3. Jos Euroopan parlamentti lykkää vastuuvapauden myöntämistä koskevaa päätöstä, komissio pyrkii viipymättä toteuttamaan kaikki toimenpiteet helpottaakseen tämän päätöksen tiellä olevien esteiden poistamista.
165 artikla
Vastuuvapausmenettely
1. Päätös vastuuvapauden myöntämisestä koskee unionin kaikkien tulojen ja menojen tilejä sekä niiden saldoa ja unionin taseessa esitettyjä varoja ja velkoja.
2. Vastuuvapauden myöntämistä varten Euroopan parlamentti tutkii neuvoston jälkeen SEUT-sopimuksen 318 artiklassa ja Euratomin perustamissopimuksen 106 a artiklassa tarkoitetut tilit, tilinpäätöksen, taseen ja arviointikertomuksen. Se tutkii myös tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen, jonka liitteinä ovat tarkastettujen toimielinten vastaukset, sekä asian kannalta merkitykselliset tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset kyseiseltä varainhoitovuodelta ja tilintarkastustuomioistuimen antaman tarkastuslausuman tilitietojen luotettavuudesta sekä tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta.
3. Komissio antaa Euroopan parlamentille tämän pyynnöstä kaikki asianomaista varainhoitovuotta koskevan vastuuvapausmenettelyn moitteettomaksi toteuttamiseksi tarvittavat tiedot SEUT-sopimuksen 319 artiklan mukaisesti.
166 artikla
Jatkotoimenpiteet
1. SEUT-sopimuksen 319 artiklan ja Euratomin perustamissopimuksen 106 a artiklassa mukaisesti komissio ja muut toimielimet pyrkivät kaikin tavoin toimimaan vastuuvapauden myöntämistä koskevaan Euroopan parlamentin päätökseen liitettyjen huomautusten sekä neuvoston vastuuvapaussuosituksiin liitettyjen huomioiden mukaisesti.
2. Toimielimet antavat Euroopan parlamentin tai neuvoston pyynnöstä selvityksen toimenpiteistä, jotka on toteutettu näiden huomautusten ja huomioiden perusteella, ja erityisesti ohjeista, jotka ne ovat antaneet talousarvion toteuttamiseen osallistuville yksiköilleen. Jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyössä komission kanssa ilmoittamalla sille näiden huomautusten perusteella toteuttamansa toimenpiteet, jotta komissio voi ottaa ne huomioon omassa selvityksessään. Toimielinten selvitykset toimitetaan myös tilintarkastustuomioistuimelle.
167 artikla
Ulkosuhdehallintoa koskevat erityissäännökset
Ulkosuhdehallintoon sovelletaan SEUT-sopimuksen 319 artiklassa määrättyjä ja tämän asetuksen 164, 165 ja 166 artiklassa säädettyjä menettelyjä. Ulkosuhdehallinto toimii täydessä yhteistyössä vastuuvapausmenettelyyn osallistuvien toimielinten kanssa ja tarvittaessa toimittaa tarpeelliset lisätiedot, myös osallistumalla asiaankuuluvien elinten kokouksiin.
TOINEN OSA
ERITYISSÄÄNNÖKSET
I OSASTO
EUROOPAN MAATALOUDEN TUKIRAHASTO
168 artikla
Euroopan maatalouden tukirahastoon sovellettavat erityissäännökset
1. Euroopan maatalouden tukirahastoon, jäljempänä ‧maataloustukirahasto‧, sovellettavissa säännöksissä tarkoitettujen viranomaisten ja elinten toteuttamiin menoihin sekä tuloihin sovelletaan ensimmäisen ja kolmannen osan säännöksiä, jollei tässä osastossa toisin säädetä.
2. Komission suoraan hallinnoimat toimet toteutetaan ensimmäisessä ja kolmannessa osassa vahvistettuja sääntöjä noudattaen.
169 artikla
Maataloustukirahaston määrärahoja koskevat sitoumukset
1. Maataloustukirahastossa on jokaisena varainhoitovuonna jaksottamattomia määrärahoja, lukuun ottamatta asetuksen (EY) N:o 1290/2005 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin liittyviä menoja, jotka katetaan jaksotetuista määrärahoista.
2. Siirretyt määrärahat, joita ei ole käytetty ennen varainhoitovuoden loppua, peruutetaan.
3. Asetuksen (EY) N:o 1290/2005 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin toimiin liittyviä sitomatta olevia määrärahoja voidaan siirtää yksinomaan seuraavan varainhoitovuoden aikana käytettäväksi.
Siirron määrä ei saa olla enempää kuin kaksi prosenttia alkuperäisistä määrärahoista, eikä se saa ylittää maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä 19 päivänä tammikuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 (24) 11 artiklassa tarkoitetun, edellisen varainhoitovuoden aikana suorasta tuesta tehdyn mukautuksen määrää.
Siirretyt määrärahat palautetaan yksinomaan sellaisiin budjettikohtiin, jotka koskevat asetuksen (EY) N:o 1290/2005 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja toimia.
Tällaiset siirrot voivat johtaa lisäsuorituksiin ainoastaan sellaisille varojen lopullisille saajille, joille maksetusta suorasta tuesta on tehty mukautus asetuksen (EY) N:o 73/2009 11 artiklan mukaisesti edellisen varainhoitovuoden aikana.
Komissio tekee siirtopäätöksen viimeistään 15 päivänä helmikuuta sinä varainhoitovuonna, jolle määrärahoja aiotaan siirtää, ja ilmoittaa asiasta Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
170 artikla
Maataloustukirahaston määrärahoja koskevat alustavat kokonaissitoumukset
1. Komissio korvaa jäsenvaltioille aiheutuneet maataloustukirahaston menot.
2. Komission päätökset, joissa vahvistetaan korvattavien menojen määrä, ovat alustavia kokonaissitoumuksia, joiden määrä ei saa ylittää maataloustukirahastoon otettuja kokonaismäärärahoja.
3. Maataloustukirahaston juoksevista hallintomenoista voidaan tehdä varainhoitovuoden 15 päivästä marraskuuta alkaen seuraavan varainhoitovuoden määrärahoja koskevia ennakkositoumuksia. Tällaiset sitoumukset eivät saa kuitenkaan olla enemmän kuin kolme neljäsosaa varainhoitovuoden vastaavista määrärahoista. Ne saavat koskea ainoastaan menoja, jotka perustuvat voimassa olevaan perussäädökseen.
171 artikla
Maataloustukirahaston talousarviositoumusten aikataulu
1. Menoista, joita maataloustukirahastoon sovellettavissa säännöksissä tarkoitetut viranomaiset ja elimet toteuttavat, tehdään kahden kuukauden kuluessa jäsenvaltioiden toimittamien yhteenvetojen vastaanottamisesta maksusitoumukset luvuittain, momenteittain ja alamomenteittain. Tällaiset sitoumukset voidaan tehdä vielä kahden kuukauden määräajan päättymisen jälkeen, jos tarvitaan asianomaisten budjettikohtien välistä määrärahasiirtomenettelyä. Määrät kirjataan maksuiksi samassa kahden kuukauden määräajassa, lukuun ottamatta tapauksia, joissa jäsenvaltiot eivät vielä ole suorittaneet maksua tai menojen tukikelpoisuudesta ei ole varmuutta.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu talousarviositoumus vähennetään 170 artiklassa tarkoitetusta alustavasta kokonaissitoumuksesta.
2. Jos varainhoitovuodelle tehdyt alustavat kokonaissitoumukset eivät ole ennen seuraavan varainhoitovuoden 1 päivää helmikuuta johtaneet budjettinimikkeistön mukaisesti eriteltyihin maksusitoumuksiin, ne peruutetaan kyseisen varainhoitovuoden osalta.
3. Edellä olevia 1 ja 2 kohtaa sovelletaan, jollei tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä muuta johdu.
172 artikla
Maataloustukirahaston menoja koskeva kirjanpito
Menot kirjataan talousarviokirjanpidossa varainhoitovuoden tileille niiden maksujen perusteella, jotka komissio suorittaa jäsenvaltioille viimeistään kyseisen varainhoitovuoden 31 päivänä joulukuuta, edellyttäen, että tilinpitäjä saa maksumääräykset viimeistään seuraavan varainhoitovuoden 31 päivänä tammikuuta.
173 artikla
Maataloustukirahaston määrärahasiirrot
1. Silloin kun komissio voi tehdä 26 artiklan 1 kohdan mukaisesti määrärahasiirtoja, se tekee päätöksensä viimeistään seuraavan varainhoitovuoden 31 päivänä tammikuuta ja ilmoittaa siitä 26 artiklan 1 kohdassa säädetyn mukaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
2. Muissa kuin 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle määrärahasiirrot viimeistään seuraavan varainhoitovuoden 10 päivänä tammikuuta.
Euroopan parlamentti ja neuvosto päättävät tällaisista määrärahasiirroista 27 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti, mutta tämän artiklan soveltamiseksi määräaika on kolme viikkoa.
174 artikla
Maataloustukirahaston käyttötarkoitukseensa sidotut tulot
1. Tämän osaston käyttötarkoitukseensa sidotut tulot kohdennetaan lajeittain 21 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
2 Asetuksen (EY) N:o 1290/2005 30 artiklassa tarkoitettujen päätösten tulos kirjataan yhdelle momentille.
II OSASTO
RAKENNERAHASTOT, KOHEESIORAHASTO, EUROOPAN KALATALOUSRAHASTO, EUROOPAN MAASEUDUN KEHITTÄMISEN MAATALOUSRAHASTO SEKÄ YHTEISTYÖSSÄ HALLINNOIDUT VAPAUS-, TURVALLISUUS- JA OIKEUSASIOIDEN PIIRIIN KUULUVAT RAHASTOT
175 artikla
Erityissäännökset
1. Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20 päivänä syyskuuta 2005 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1698/2005 (25), Euroopan aluekehitysrahastosta 5 päivänä heinäkuuta 2006 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1080/2006 (26), Euroopan sosiaalirahastosta 5 päivänä heinäkuuta 2006 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1081/2006 (27), Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä 11 päivänä heinäkuuta 2006 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1083/2006 (28), koheesiorahastosta 11 päivänä heinäkuuta 2006 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1084/2006 (29) ja Euroopan kalatalousrahastosta 27 päivänä heinäkuuta 2006 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1198/2006 (30) tarkoitettujen viranomaisten ja elinten toteuttamiin menoihin sekä 59 artiklan mukaisesti yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa hallinnoitaviin vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen piiriin kuuluviin rahastoihin, myös yhteisvastuuta ja muuttovirtojen hallintaa koskevan ohjelman mukaisiin rahastoihin, sekä kaikkien edellä mainittujen rahastojen, jäljempänä ‧rahastot‧, tuloihin sovelletaan ensimmäistä ja kolmatta osaa, jollei tässä osastossa toisin säädetä.
2. Myös komission suoraan hallinnoimat toimenpiteet toteutetaan ensimmäisessä ja kolmannessa osassa vahvistettuja sääntöjä noudattaen.
176 artikla
Maksusitoumusmäärärahojen jaon noudattaminen
Euroopan parlamentti ja neuvosto noudattavat maksusitoumusmäärärahojen jakoa, josta säädetään rakennetoimia, maaseudun kehittämistä ja Euroopan kalatalousrahastoa koskevissa perussäädöksissä.
177 artikla
Rahoitusosuuksien, välimaksujen ja palautusten maksaminen
1. Komissio maksaa rahoitusosuutensa rahastoista 175 artiklassa tarkoitettujen asetusten mukaisesti.
2. Määräaika, jonka kuluessa komission on maksettava välimaksut, vahvistetaan 175 artiklassa tarkoitettujen asetusten mukaisesti.
3. Tietyn toimenpiteen yhteydessä suoritettujen ennakkomaksujen täydellinen tai osittainen palauttaminen ei 175 artiklassa tarkoitettujen asetusten mukaisesti aiheuta rahastojen kyseistä toimenpidettä varten maksettavan rahoitusosuuden supistamista.
Palautetut määrät ovat 21 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja sisäisiä käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja.
Edellä 175 artiklassa tarkoitetuissa asetuksissa säädetään siitä, miten jäsenvaltiot palauttavat maksuja ja miten palautukset vaikuttavat rahastoista maksettaviin rahoitusosuuksiin.
4. Poiketen siitä, mitä 14 artiklassa säädetään, ennakkomaksujen palautuksesta saadut, 31 päivänä joulukuuta käytettävissä olevat maksusitoumusmäärärahat voidaan siirtää ohjelman päättymiseen asti ja tarvittaessa käyttää sillä edellytyksellä, että muita maksusitoumusmäärärahoja ei enää ole käytettävissä.
5. Menot kirjataan talousarviokirjanpidossa varainhoitovuoden tileille niiden maksujen perusteella, jotka komissio on suorittanut jäsenvaltioille viimeistään kyseisen varainhoitovuoden 31 päivänä joulukuuta, mukaan lukien viimeistään seuraavan varainhoitovuoden 31 päivänä tammikuuta 179 artiklassa tarkoitettujen määrärahasiirtojen jälkeisen kuukauden aikana käyttöön otettuja maksusitoumuksia vastaavasti kirjatut menot.
178 artikla
Määrärahojen vapautuminen
1. Komissio vapauttaa sidotut määrärahat ilman eri toimenpiteitä 175 artiklassa tarkoitetuissa asetuksissa säädettyjen edellytysten mukaisesti.
2. Vapautetut määrärahat voidaan ottaa uudelleen käyttöön, jos asiaan liittyy yksin komission tekemä ilmeinen virhe.
Tätä varten komissio tarkastelee edellisen varainhoitovuoden aikana purettuja maksusitoumuksia ja päättää viimeistään kuluvan varainhoitovuoden 15 päivänä helmikuuta, tarvitseeko niitä vastaavat määrärahat ottaa uudelleen käyttöön.
179 artikla
Määrärahojen siirto
1. Komissio voi tehdä tässä osastossa tarkoitettujen toimintamenojen osalta, lukuun ottamatta Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston toimintamenoja, määrärahasiirtoja talousarvion osastosta toiseen edellyttäen, että määrärahat on tarkoitettu saman tavoitteen toteuttamiseen 175 artiklassa tarkoitettujen asetusten tarkoittamassa merkityksessä tai teknisestä avusta aiheutuviin menoihin. Komissio tekee päätöksensä viimeistään seuraavan varainhoitovuoden 31 päivänä tammikuuta.
2. Muissa kuin 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa komissio voi esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksia maksumäärärahojen siirrosta rahastoille viimeistään seuraavan varainhoitovuoden 10 päivänä tammikuuta. Maksumäärärahoja voidaan siirtää mistä tahansa budjettikohdasta. Euroopan parlamentti ja neuvosto päättävät tällaisista määrärahasiirroista 27 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti, mutta tämän artiklan soveltamiseksi määräaika on kolme viikkoa.
3. Jos Euroopan parlamentti ja neuvosto eivät hyväksy määrärahasiirtoa tai hyväksyvät sen ainoastaan osittain, vastaava osa 177 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuista menoista otetaan seuraavan varainhoitovuoden maksumäärärahoihin.
180 artikla
Hallinnointi, valintamenettelyt ja tilintarkastus
Hankkeiden hallinnoinnista ja valinnasta sekä niiden tilintarkastuksesta säädetään 175 artiklassa tarkoitetuissa asetuksissa.
III OSASTO
TUTKIMUS
181 artikla
Tutkimusmäärärahat
1. Tutkimukseen ja teknologiseen kehittämiseen osoitettuihin määrärahoihin sovelletaan ensimmäisen ja kolmannen osan säännöksiä, jollei tässä osastossa toisin säädetä.
Tällaiset määrärahat otetaan joko johonkin tutkimuspolitiikan toimintalohkon epäsuoraa tai suoraa tutkimustoimintaa koskevaan talousarvion osastoon tai johonkin toiseen osastoon kuuluvaan tutkimustoimintaa koskevaan lukuun.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä tutkimuksen alan toimintamuotoja koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
2. Määrärahat, jotka liittyvät Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen taloudellisista seurauksista ja hiili- ja terästutkimusrahastosta SEU-sopimukseen ja SEUT-sopimukseen liitetyllä pöytäkirjalla N:o 37 perustetun hiili- ja terästutkimusrahaston tuottamiin tuloihin, rinnastetaan 21 artiklan mukaisesti käyttötarkoitukseensa sidottuihin tuloihin. Tällaisista tuloista saatavat maksusitoumusmäärärahat ovat käytettävissä, kun saamisesta on laadittu ennuste, ja vastaavat maksumäärärahat ovat käytettävissä, kun tulot on vastaanotettu.
3. Komissio voi tehdä tässä osastossa tarkoitettujen toimintamenojen osalta määrärahasiirtoja talousarvion osastosta toiseen edellyttäen, että määrärahat käytetään samaan tarkoitukseen.
4. Euroopan parlamentti ja neuvosto vahvistavat tutkimukseen ja teknologiseen kehittämiseen osoitetuilla määrärahoilla palkattavien asiantuntijoiden palvelukseenottomenettelyt, kun ne hyväksyvät kunkin tutkimusta koskevan puiteohjelman, tai vastaavien yritysten, tutkimuskeskusten ja yliopistojen osallistumista koskevien sääntöjen mukaisesti.
182 artikla
Tutkimusrahoitusta koskevat maksusitoumukset
1. Osittain tai kokonaan toteutumatta jääneisiin tutkimushankkeisiin osoitetuista maksusitoumusmäärärahoista osuus, joka vastaa hankkeiden toteutumatta jäämisen vuoksi purettujen maksusitoumusten määrää, voidaan asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa ottaa uudelleen käyttöön, kun tämä on tarpeen ohjelman toteuttamiseksi alun perin suunnitellulla tavalla, jollei kyseisen varainhoitovuoden (vuosi n) talousarviossa ole tähän tarkoitukseen osoitettuja määrärahoja.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovellettaessa komissio tarkastelee kunkin varainhoitovuoden alussa edellisen varainhoitovuoden (vuosi n - 1) aikana purettuja maksusitoumuksia ja arvioi tarpeiden perusteella tarvetta ottaa määrärahat uudelleen käyttöön.
Tämän arvion perusteella komissio voi esittää kunkin varainhoitovuoden 15 päivään helmikuuta mennessä aiheelliset ehdotukset Euroopan parlamentille ja neuvostolle ja liittää niihin budjettikohdittain perustelut näiden määrärahojen ottamiselle käyttöön uudelleen.
3. Euroopan parlamentti ja neuvosto päättävät komission ehdotuksesta kuuden viikon kuluessa. Jos päätöstä ei tehdä tässä määräajassa, ehdotukset katsotaan hyväksytyiksi.
Vuoden n aikana uudelleen käyttöön otettavat maksusitoumusmäärärahat eivät missään tapauksessa saa ylittää 25:tä prosenttia samasta budjettikohdasta vuonna n - 1 purettujen maksusitoumusten kokonaismäärästä.
4. Uudelleen käyttöön otettuja maksusitoumusmäärärahoja ei saa siirtää seuraavalle varainhoitovuodelle.
Uudelleen käyttöön otettuja maksusitoumusmäärärahoja koskevat oikeudelliset sitoumukset on tehtävä vuoden n 31 päivään joulukuuta mennessä.
Jos uudelleen käyttöön otettuja maksusitoumusmäärärahoja jää käyttämättä, toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä vapauttaa ne lopullisesti vuoden n lopussa.
183 artikla
Yhteinen tutkimuskeskus
1. Yhteinen tutkimuskeskus, jäljempänä ‧YTK‧, voi saada rahoitusta myös muista kuin 181 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin osastoihin ja lukuihin otetuista määrärahoista osallistuessaan ensimmäisen osan V ja VI osaston mukaiseen hankinta- tai avustusmenettelyyn, joka rahoitetaan kokonaan tai osittain talousarviosta.
Tällaisen hankinta- tai avustusmenettelyyn osallistumisen osalta YTK katsotaan jäsenvaltioon sijoittautuneeksi oikeushenkilöksi.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä Yhteistä tutkimuskeskusta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
2. Määrärahat, jotka liittyvät seuraaviin, rinnastetaan käyttötarkoitukseensa sidottuihin tuloihin 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä:
a)
avustus- ja hankintamenettelyt, joihin YTK osallistuu;
b)
YTK:n toiminta kolmansien lukuun; tai
c)
toiminta, joka toteutetaan muiden toimielinten tai muiden komission yksiköiden kanssa teknis-tieteellisten palvelujen tarjoamisesta tehdyn hallinnollisen sopimuksen mukaisesti.
Ensimmäisen alakohdan a ja c alakohdassa tarkoitetuista tuloista saatavat maksusitoumusmäärärahat ovat käytettävissä, kun saamisesta on laadittu ennuste.
Ensimmäisen alakohdan c alakohdassa tarkoitettujen toimintojen määrärahat, joita ei ole käytetty viiden vuoden kuluessa, peruutetaan.
3. Määrärahojen toteutus esitetään talousarvion toteutumalaskelmaan sisältyvässä, sisäiseen laskentaan perustuvassa selvityksessä niiden toimintaluokkien osalta, joihin se liittyy; se erotetaan (julkisten tai yksityisten) kolmansien osapuolten rahoituksesta saaduista tuloista sekä tuloista, jotka on saatu muista komission kolmansille osapuolille suorittamista palveluista.
4. Kun YTK osallistuu avustus- tai hankintamenettelyihin tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti, siihen ei sovelleta 106 artiklan, 107 artiklan ensimmäisen kohdan b ja c alakohdan, 108 ja 109 artiklan 1 kohdan sekä 131 artiklan 4 ja 5 kohdan säännöksiä hankinta- tai avustusmenettelyn ulkopuolelle sulkemisesta tai seuraamuksista.
Lisäksi YTK:n oletetaan täyttävän vakavaraisuuteen ja luottokelpoisuuteen liittyvät vaatimukset.
YTK vapautetaan 115 ja 134 artiklassa tarkoitetusta vakuuden asettamista koskevasta vaatimuksesta.
5. Ensimmäisen osan V osaston sääntöjä julkisista hankinnoista ei sovelleta tehtäviin, joita YTK suorittaa kolmansille osapuolille.
6. Komissio voi tehdä 26 artiklasta poiketen suoran tutkimustoiminnan toimintalohkoa koskevassa talousarvion osastossa määrärahasiirtoja luvusta toiseen siten, että siirrettävien määrärahojen määrä on enintään 15 prosenttia sen budjettikohdan määrärahoista, josta siirto tehdään.
IV OSASTO
ULKOISET TOIMET
1 LUKU
Yleiset säännökset
184 artikla
Ulkoiset toimet
1. Talousarviosta rahoitettujen ulkoisten toimien menoihin sovelletaan ensimmäisen ja kolmannen osan säännöksiä, jollei tässä osastossa toisin säädetä.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat ulkoisia toimia koskevien säännösten mukaisesti rahoitettavia toimia.
2. Komissio ottaa 1 kohdassa tarkoitettuja toimia koskevat määrärahat käyttöön
a)
joko omana avustuksena myönnettynä tukena; tai
b)
yhteistyössä 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohdassa tarkoitetun kolmannen maan kanssa allekirjoittamalla rahoitussopimuksen.
3. Jos ulkoiset toimet rahoitetaan yhteisesti sekä talousarvioon otetuista määrärahoista että 18 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista ulkoisista käyttötarkoitukseensa sidotuista tuloista, varat, jotka ovat yhä sitomatta, kun asianmukaista toimea koskeva 189 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu sopimuskausi päättyy, maksetaan takaisin määräsuhteessa kunkin osuuden mukaisesti, kun niistä on vähennetty tarkastusta, arviointia ja satunnaisia tapahtumia vastaava kertakorvaus; tämä vähennys voidaan tehdä myöhemmin.
4. Tässä osastossa tarkoitettuihin toimiin ei sovelleta 90 artiklan 4 kohdan toista alakohtaa.
Kun ulkoisia toimia rahoittavat, suoraan hallinnoitavat avustukset ovat arvoltaan yli 5 000 000 euroa, enintään kaksi niitä koskevaa ennakkomaksua saa jäädä selvittämättä toimen koko keston aikana.
2 LUKU
Toimien toteuttaminen
1 jakso
Yleiset säännökset
185 artikla
Ulkoisten toimien toteuttaminen
Tässä osastossa tarkoitetut toimet voidaan toteuttaa suoraan komission toimesta 58 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tai yhteistyössä 58 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti hallinnoiden taikka toimien toteuttamisesta voivat vastata välillisesti yhteisöt tai henkilöt, joille on siirretty tehtäviä 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla, 58-63 artiklan asiaa koskevia säännöksiä noudattaen. Ulkoisiin toimiin tarkoitetut määrärahat voidaan yhdistää muista lähteistä tuleviin varoihin yhteisen tavoitteen toteuttamiseksi.
2 jakso
Budjettituki ja monenväliset rahastot
186 artikla
Budjettituen käyttö
1. Jos asianomaisissa perussäädöksissä niin säädetään, komissio voi myöntää budjettitukea kolmannelle maalle, jos tämän maan julkisen talouden hoito on riittävän avointa, luotettavaa ja tehokasta.
Siirretään komissiolle valta antaa budjettituen käyttöä ja varojen saajien velvoitteita koskevista yksityiskohtaisista säännöistä delegoituja säädöksiä 210 artiklan mukaisesti.
2. Edellä 84 artiklassa tarkoitetussa rahoituspäätöksessä on esitettävä yksityiskohtaisesti tukea saavalle kolmannelle maalle myönnettävän budjettituen tavoitteet ja siltä odotetut tulokset. Unionin rahoitusosuuden suorittaminen perustuu 1 kohdassa tarkoitettujen edellytysten täyttymiseen, mukaan lukien julkisen talouden hoidon tehostaminen, sekä selkeisiin ja objektiivisiin tulosindikaattoreihin, joiden perusteella mitataan kyseisellä alalla ajan mittaan tapahtuvaa edistystä.
3. Komissio sisällyttää vastaaviin, 184 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti tehtäviin rahoitussopimuksiin asianmukaiset määräykset, joiden mukaan tukea saava kolmas maa sitoutuu palauttamaan toimintarahoituksen välittömästi kokonaan tai osittain, jos voidaan osoittaa, että tämä maa on syyllistynyt vakaviin sääntöjenvastaisuuksiin, jotka tekevät kyseisten unionin varojen maksamisen pätemättömäksi.
Varojen palauttamiseksi ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetulla tavalla voidaan soveltaa 80 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa.
4. Komissio tukee parlamentaarisen valvonnan ja tilintarkastusvalmiuksien kehittämistä sekä avoimuuden ja yleisön tiedonsaantimahdollisuuksien lisäämistä tukea saavissa kolmansissa maissa.
187 artikla
Ulkoisia toimia koskevat unionin erityisrahastot
1. Komissio voi perustaa hätätoimia, hätätilaa seuraavia toimia ja aihekohtaisia toimia varten erityisrahastoja päästyään asiasta ensin sopimukseen muiden rahoittajien kanssa. Kunkin erityisrahaston perustamisasiakirjassa määritellään rahaston tavoitteet.
2. Unionin erityisrahastoja hallinnoidaan moitteettoman varainhoidon, avoimuuden, suhteellisuuden, syrjimättömyyden ja tasapuolisen kohtelun periaatteiden sekä kussakin perustamissäädöksessä määriteltyjen erityistavoitteiden mukaisesti.
Komissio hallinnoi unionin erityisrahastoja suoraan 58 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, lukuun ottamatta hätätoimia tai hätätilaa seuraavia toimia varten perustettuja unionin erityisrahastoja, joita voidaan hallinnoida myös välillisesti siirtämällä talousarvion toteuttamistehtäviä yhteisöille 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan i, ii, v ja vi alakohdan nojalla.
3. Unionin erityisrahastojen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
unionin osallistumisesta on saatava lisäarvoa: erityisrahastoja perustetaan ja otetaan unionin tasolla käyttöön vain, jos niiden tavoitteet voidaan erityisesti niiden laajuuden tai vaikutusten takia saavuttaa paremmin unionin tasolla kuin kansallisella tasolla;
b)
unionin erityisrahastojen on tuotava unionille selvää poliittista näkyvyyttä ja hallinnointiin liittyviä etuja sekä parannettava unionin mahdollisuuksia sen ja muiden rahoittajien rahoitusosuuksiin liittyvien riskien ja niiden maksamisen valvontaan. Rahastoja ei olisi perustettava, jos ne ovat muiden olemassa olevien rahoituskanavien tai samankaltaisten välineiden kanssa päällekkäisiä, näitä mitenkään täydentämättä.
4. Jokaista unionin erityisrahastoa varten perustetaan hallitus, jonka puheenjohtajana toimii komissio, jotta voidaan varmistaa paitsi rahoittajien myös tarkkailijoina toimivien, rahastoon osallistumattomien jäsenvaltioiden edustus, ja päättää rahaston varojen käytöstä.
5. Unionin erityisrahastot perustetaan määräajaksi, joka määritetään niiden perustamissäädöksessä. Tätä ajanjaksoa voidaan pidentää kyseisen erityisrahaston hallituksen pyynnöstä komission päätöksellä.
Euroopan parlamentti ja/tai neuvosto voi pyytää komissiota tarvittaessa lopettamaan erityisrahaston määrärahat tai tarkistamaan erityisrahaston perustamissäädöstä sen purkamiseksi. Tässä tapauksessa jäljellä olevat varat palautetaan määräsuhteessa kunkin osuuden mukaisesti unionin talousarvioon yleisinä tuloina sekä osallistuville jäsenvaltioille ja muille rahoittajille.
6. Unioni ja muut rahoittajat maksavat rahoitusosuutensa tätä varten avatulle pankkitilille. Unionin rahoitusosuudet siirretään tälle tilille maksuennusteiden avulla asianmukaisesti perusteltujen maksupyyntöjen perusteella ottaen huomioon tilillä käytettävissä olevat varat ja tästä johtuva lisämaksujen tarve. Maksuennusteet laaditaan vuosittain tai tarvittaessa puolivuosittain.
Rahoitusosuuksia ei oteta talousarvioon, ja niitä hallinnoi komissio siten, että hallinnointi on valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän vastuulla.
Unionin erityisrahaston tilinpitäjänä toimii komission tilinpitäjä. Hän vastaa kaikille unionin erityisrahastoille yhteisten kirjanpitomenettelyjen ja tililuettelon määrittelystä.
Komission sisäisellä tarkastajalla ja tilintarkastustuomioistuimella on erityisrahaston osalta samat valtuudet kuin muiden komission toteuttamien toimien osalta.
Erityisrahaston pankkitilin avaa ja sulkee tilinpitäjä.
Komissio varmistaa, että tilinpitäjän sekä tulojen ja menojen hyväksyjien tehtävät pidetään tiukasti erillään.
Komission taloushallinnon toimijat huolehtivat varojen sitomisesta ja maksamisesta ensimmäisen osan IV osaston 3 luvun mukaisesti.
7. Komissio voi käyttää enintään viisi prosenttia erityisrahaston varoista kattaakseen sen hallinnoinnista aiheutuvat kustannukset niinä vuosina, joina 6 kohdassa tarkoitettuja määrärahoja on alettu käyttää. Tällaiset hallinnointikustannukset katsotaan koko erityisrahaston voimassaoloajan 21 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuiksi käyttötarkoitukseensa sidotuiksi tuloiksi.
Tilinpitäjä on vastuussa erityisrahastosta rahoitettaviin toimiin liittyvien perintämääräysten toteuttamisesta. Perintämääräysten nojalla takaisin maksettavista summista saatavat tulot palautetaan erityisrahastoa varten avatulle pankkitilille. Perintämääräysten peruuttamisessa ja perinnästä luopumisessa noudatetaan 80 artiklan sääntöjä.
8. Komissio toimittaa unionin erityisrahaston perustamista, pidentämistä ja purkamista koskevat päätösehdotuksensa siinä perussäädöksessä säädetylle toimivaltaiselle komitealle, jossa säädetään unionin rahoitusosuuksien maksamisesta unionin erityisrahastolle.
9. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat ulkoisia toimia koskevien erityisrahastojen hallinnointia, raportointikäytäntöjä ja hallintoa.
10. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain kattavan ja yksityiskohtaisen selvityksen unionin erityisrahastoista tuetuista toimista, rahastojen hallinnoinnista, niille asetettujen tavoitteiden saavuttamisasteesta ja niiden tilinpäätöksistä. Komissio liittää selvityksensä 66 artiklan 9 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuun vuosittaisten toimintakertomusten yhteenvetokertomukseen.
3 jakso
Muut hallinnointimenettelyt
188 artikla
Ulkoisten toimien toteuttaminen välillisen hallinnoinnin kautta
1. Edellä olevan 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla välillisesti hallinnoitujen toimien toteuttamista valvovat komissio ja unionin edustustot 56 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Valvonta voidaan suorittaa joko ennakkohyväksyntänä tai jälkikäteistarkastuksina taikka näiden yhdistelmänä.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat ulkoisten toimien toteuttamista välillisen hallinnoinnin kautta.
189 artikla
Ulkoisten toimien toteuttamista koskevat rahoitussopimukset
1. Toteutettavista ulkoisista toimista tehdään vähintään yksi seuraavista asiakirjoista:
a)
komission ja 185 artiklassa tarkoitetun yhteisön tai henkilön välinen rahoitussopimus;
b)
komission ja toimien toteuttamisesta vastaavien luonnollisten tai oikeushenkilöiden välinen sopimus tai avustussopimus.
Ulkoisen avun myöntämisen edellytyksistä määrätään välineessä, jonka mukaisesti hallinnoidaan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdassa säädettyjä rahoitussopimuksia ja avustussopimuksia.
2. Rahoitussopimukset 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettujen yhteisöjen kanssa tehdään viimeistään vuoden n + 1 joulukuun 31 päivänä vuoden n ollessa se vuosi, jonka aikana talousarviositoumus on tehty.
Rahoitussopimuksissa määrätään ajankohdasta, johon mennessä 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettujen yhteisöjen on tehtävä kaikki yksittäiset sopimukset ja myönnettävä kaikki yksittäiset avustussopimukset, joilla toimet pannaan täytäntöön. Tällainen ajankohta on viimeistään kolmen vuoden kuluttua siitä päivämäärästä, jona rahoitussopimus on tehty, paitsi jos on kyseessä:
a)
toimi, jolla on useita rahoittajia;
b)
tarkastusta ja arviointia koskeva yksittäinen sopimus;
c)
jokin seuraavista poikkeustapauksista:
i)
lisäykset aiemmin tehtyihin sopimuksiin;
ii)
yksittäiset sopimukset, joita tehdään voimassa olevan sopimuksen päätyttyä ennenaikaisesti;
iii)
toteuttamistehtävistä vastaavassa yhteisössä tapahtuneet muutokset.
3. Edellä olevaa 2 kohtaa ei sovelleta monivuotisiin ohjelmiin, joihin sovelletaan maksusitoumusten jakamista, seuraavissa tapauksissa:
a)
liittymistä valmisteleva tukiväline;
b)
eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden väline.
Näissä tapauksissa komissio purkaa määrärahoja koskevat sitoumukset automaattisesti noudattaen alakohtaisia sääntöjä.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat ulkoisten toimien toteuttamisesta tehtäviä rahoitussopimuksia.
3 LUKU
Julkiset hankinnat
190 artikla
Ulkoisiin toimiin liittyvät hankinnat
1. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä ulkoisiin toimiin liittyviä hankintoja koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
2. Tässä osastossa tarkoitettuihin julkisiin hankintoihin sovelletaan ensimmäisen osan V osaston 1 luvun säännöksiä julkisiin hankintoihin sovellettavista yleisistä säännöistä, jollei tämän asetuksen nojalla annettavissa delegoiduissa säädöksissä annetuista, Euroopan unionin ulkopuolella tehtäviin julkisiin hankintoihin sovellettavia kynnysarvoja ja yksityiskohtaisia menettelysääntöjä koskevista erityissäännöksistä muuta johdu. Tässä luvussa hankintaviranomaisella tarkoitetaan:
a)
komissiota, joka toimii yhden tai useamman kolmannen maan nimissä ja lukuun;
b)
185 artiklassa tarkoitettuja yhteisöjä ja henkilöitä, joille on siirretty vastaavia talousarvion toteuttamistehtäviä.
3. Hankintamenettelyistä on määrättävä 189 artiklan mukaisissa rahoitussopimuksissa.
4. Tämän luvun säännöksiä ei sovelleta sellaisiin alakohtaisten perussäädösten soveltamisalaan kuuluviin toimiin, jotka liittyvät hätäapuun, pelastuspalvelutoimiin tai humanitaarisiin avustustoimiin.
191 artikla
Säännöt tarjouskilpailuihin osallistumisesta
1. Tarjouskilpailuun voivat osallistua tasapuolisin edellytyksin kaikki perussopimusten soveltamisalaan kuuluvat luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt sekä kyseistä yhteistyöalaa koskevissa perussäädöksissä olevien erityissäännösten mukaisesti kaikki muut luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt.
2. Edellä 54 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa voidaan toimivaltaisen tulojen ja menojen hyväksyjän asianmukaisesti perustelemissa poikkeusolosuhteissa päättää, että tarjouskilpailuun voivat osallistua myös muut kuin 1 kohdassa tarkoitetut kolmansien maiden luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt.
3. Jos on aiheellista soveltaa tavara- ja palveluhankintojen avaamista koskevaa sopimusta, jossa unioni on osallisena, avataan talousarviosta rahoitettavat hankinnat myös muille kuin 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuille kolmansien maiden kansalaisille kyseisessä sopimuksessa määrätyin edellytyksin.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat sääntöjä tarjouskilpailuihin osallistumisesta.
4 LUKU
Avustukset
192 artikla
Ulkoisen toimen täysimääräinen rahoittaminen
Toimi voidaan rahoittaa kokonaan talousarviosta vain siinä tapauksessa, että se on toimen toteuttamisen kannalta välttämätöntä.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat ulkoisen toimen täysimääräistä rahoittamista.
193 artikla
Ulkoisiin toimiin liittyviin avustuksiin sovellettavat säännöt
Edellä 185 artiklassa tarkoitettujen yhteisöjen toteuttaman välillisen hallinnoinnin yhteydessä sovellettavista avustusmenettelyistä määrätään komission ja kyseisten yhteisöjen välillä tehtävissä sopimuksissa.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat välillisen hallinnoinnin yhteydessä sovellettavia avustusmenettelyjä.
5 LUKU
Tilintarkastus
194 artikla
Unionin toimittama ulkoisten toimien tilintarkastus
Jokaisessa komission ja 185 artiklassa tarkoitetun yhteisön välillä tehtävässä sopimuksessa ja jokaisessa avustussopimuksessa tai avustuspäätöksessä on määrättävä erikseen komission ja tilintarkastustuomioistuimen valtuudesta toimittaa kaikkien unionilta varoja saaneiden toimeksisaajien ja alihankkijoiden osalta asiakirjoihin ja tarkastuskäynteihin perustuvia tarkastuksia.
V OSASTO
UNIONIN VIRASTOT
195 artikla
Unionin virastot
1. "Unionin virastoilla" tarkoitetaan tätä osastoa sovellettaessa yhden tai useamman toimielimen eri alojen erityistehtävien suorittamista varten perustamia hallintorakenteita.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat unionin virastojen tehtäväalaa ja toimielinten toimivaltuuksien siirtämistä unionin virastoille.
2. Tätä osastoa sovelletaan OLAFin toimintaan, lukuun ottamatta 198, 199 ja 200 artiklaa.
3. Unionin virastojen toimintaan sovelletaan ensimmäisen ja kolmannen osan säännöksiä, jollei tässä osastossa toisin säädetä.
196 artikla
Unionin virastojen määrärahat
1. Kunkin unionin viraston määrärahat otetaan sille tarkoitettuun budjettikohtaan komissiota koskevaan talousarvion pääluokkaan ja eritellään yksityiskohtaisesti tähän pääluokkaan kuuluvassa liitteessä.
Liite esitetään tulo- ja menotaulukkona, joka jaotellaan samalla tavoin kuin talousarvion pääluokat.
Liitteeseen otetut määrärahat kattavat unionin virastojen rahoitustarpeet niiden suorittaessa tehtäviään toimielinten puolesta.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat unionin virastojen määrärahoja, mukaan lukien joidenkin tehtävien siirtäminen tilinpitäjän toimesta, kassavarat ja pankkitilit.
2. Unionin virastojen henkilöstötaulukot ovat komission henkilöstötaulukon liitteenä.
3. Unionin viraston johtaja päättää 1 kohdassa säädetyn liitteen sisällä tehtävistä määrärahasiirroista. Komissio ilmoittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tällaisista määrärahasiirroista.
4. Unionin virastojen tilinpäätökset ovat kiinteä osa 141 artiklassa tarkoitettua unionin tilinpäätöstä.
197 artikla
Unionin virastojen tulojen ja menojen hyväksyjä
Komissio siirtää tulojen ja menojen hyväksyjälle kuuluvan toimivallan liitteeseen otettujen unionin viraston määrärahojen osalta asianomaisen unionin viraston johtajalle 65 artiklan mukaisesti.
198 artikla
Toimielinten yhteisten unionin virastojen tilinpäätökset
1. Kukin toimielinten yhteinen unionin virasto laatii menoistaan sisäiseen laskentaan perustuvan selvityksen, jonka avulla voidaan määrittää sen kullekin toimielimelle suorittamien palvelujen osuus. Viraston johtaja vahvistaa johtokunnan hyväksynnän saatuaan perusteet, joiden mukaan menoista pidetään kirjaa.
2. Sen budjettikohdan selvitysosassa, johon toimielinten yhteisen unionin viraston kokonaismäärärahat otetaan, esitetään alustava arvio viraston kullekin toimielimelle suorittamien palvelujen kustannuksista. Tämä perustuu 1 kohdassa säädettyyn selvitykseen.
3. Kukin toimielinten yhteinen unionin virasto ilmoittaa sisäiseen laskentaan perustuvan selvityksensä tulokset asianomaisille toimielimille.
199 artikla
Toimivaltuuksien siirtäminen toimielinten yhteisille unionin virastoille
1. Kukin toimielin voi valtuuttaa toimielinten yhteisen unionin viraston johtajan toimimaan tulojen ja menojen hyväksyjänä toimielintä koskevaan pääluokkaan otettujen määrärahojen hallinnoimiseksi ja vahvistaa tämän valtuutuksen rajat ja ehdot.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat tulojen ja menojen hyväksyjän toimivaltuuksien siirtämistä toimielinten yhteisten unionin virastojen johtajille.
2. Komission sisäinen tarkastaja hoitaa kaikki ensimmäisen osan IV osaston 9 luvussa säädetyt tehtävät.
200 artikla
Kolmansille tarjotut palvelut
Jos unionin viraston tehtävä edellyttää maksullisten palvelujen tarjoamista kolmansille, johtaja vahvistaa johtokunnan hyväksynnän saatuaan erityissäännökset näiden palvelujen tarjoamisedellytyksistä ja niiden kirjanpidosta.
VI OSASTO
HALLINTOMÄÄRÄRAHAT
201 artikla
Yleiset säännökset
1. Hallintomäärärahoihin sovelletaan ensimmäisen ja kolmannen osan säännöksiä, jollei tässä osastossa toisin säädetä.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä hallintomäärärahojen ja vuokravakuuksien soveltamisalaa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
202 artikla
Sitoumukset
1. Juoksevista hallintomenoista voidaan kunkin vuoden 15 päivästä lokakuuta alkaen tehdä seuraavan varainhoitovuoden määrärahoja koskevia ennakkositoumuksia. Tällaiset sitoumukset eivät saa kuitenkaan ylittää neljäsosaa Euroopan parlamentin ja neuvoston päättämistä vastaavan budjettikohdan määrärahoista kuluvana varainhoitovuonna. Ne eivät saa kohdistua uusiin menoihin, joiden perustetta ei ole hyväksytty viimeksi säännönmukaisesti vahvistetussa talousarviossa.
2. Oikeudellisten säännösten tai sopimukseen perustuvien määräysten nojalla ennalta suoritettavat menot, kuten vuokrat, voidaan maksaa 1 päivästä joulukuuta alkaen seuraavan varainhoitovuoden määrärahoista. Tässä tapauksessa 1 kohdassa tarkoitettua enimmäismäärää ei sovelleta.
203 artikla
Hallintomäärärahoja koskevat erityissäännökset
1. Hallintomäärärahat ovat jaksottamattomia määrärahoja.
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat erityisiä hallintomäärärahoja, mukaan lukien kiinteistöt sekä toimielinten henkilöstölle maksettavat palkkaennakot.
2. Hallintomenot sopimuksista, jotka ylittävät varainhoitovuoden keston joko paikallisen käytännön takia tai kaluston hankkimiseen liittyvistä syistä, otetaan sen varainhoitovuoden talousarvioon, jonka aikana ne on suoritettu.
3. Kunkin toimielimen on toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään kunkin vuoden 1 päivänä kesäkuuta kiinteistöpolitiikkaansa koskeva valmisteluasiakirja, johon sisältyvät seuraavat tiedot:
a)
kunkin kiinteistön osalta vastaavien budjettikohtien määrärahojen kattamat menot ja pinta-alat;
b)
pinta-aloja ja kohteita koskevan yleissuunnitelman tulevina vuosina odotettavissa olevat muutokset sekä kuvaus suunnitteluvaiheessa olevista kiinteistöhankkeista, jotka on jo yksilöity;
c)
sellaisten uusien kiinteistöhankkeiden lopulliset ehdot ja kustannukset sekä hanketoteutusta koskevat tiedot, joista on aiemmin ilmoitettu Euroopan parlamentille ja neuvostolle 4 ja 5 kohdassa vahvistetun menettelyn mukaisesti mutta jotka eivät ole sisältyneet edellisen vuoden valmisteluasiakirjoihin;
4. Toimielimen on ilmoitettava mahdollisimman aikaisessa vaiheessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle jokaista talousarvioon merkittävästi vaikuttavaa kiinteistöhanketta koskevat tiedot tarvittavasta rakennuspinta-alasta ja alustavat suunnitelmat ennen paikallisten markkinoiden kartoittamista, kun on kyse kiinteistöhankintasopimuksista, tai ennen tarjouspyyntömenettelyn käynnistämistä tai toteuttamista, kun on kyse rakennuskohteista.
5. Toimielimen on esitettävä kukin talousarvioon todennäköisesti merkittävästi vaikuttava kiinteistöhanke ja sen yksityiskohtainen kustannusarvio sekä rahoitustiedot ja luettelo luonnoksista hankintasopimuksiksi, joita on tarkoitus käyttää, ja pyydettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston hyväksyntää ennen sopimusten tekemistä. Toimielimen pyynnöstä niiden toimittamia kiinteistöhankkeeseen liittyviä asiakirjoja käsitellään luottamuksellisina.
Ylivoimaisia esteitä lukuun ottamatta Euroopan parlamentti ja neuvosto käsittelevät kiinteistöhanketta koskevaa esitystä neljän viikon kuluessa päivästä, jona ne molemmat vastaanottivat esityksen.
Kiinteistöhanke katsotaan hyväksytyksi tämän neljän viikon määräajan päättyessä, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto tee esityksen vastaista päätöstä kyseisen määräajan kuluessa.
Jos Euroopan parlamentti ja/ tai neuvosto ottavat esille perusteltuja ongelmakohtia tämän neljän viikon määräajan kuluessa, määräaikaa pidennetään kerran kahdella viikolla.
Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto tekee kiinteistöhankeen vastaisen päätöksen, asianomainen toimielin peruuttaa esityksensä ja voi toimittaa uuden esityksen.
6. Ylittämättömän esteen sattuessa 4 kohdassa säädetyt tiedot voidaan toimittaa yhdessä kiinteistöhanke-esityksen kanssa. Euroopan parlamentti ja neuvosto käsittelevät kiinteistöhanke-esitystä kahden viikon kuluessa päivästä, jona ne molemmat vastaanottivat esityksen. Kiinteistöhanke katsotaan hyväksytyksi tämän kahden viikon määräajan päättyessä, jollei Euroopan parlamentti ja/tai neuvosto tee esityksen vastaista päätöstä kyseisen määräajan kuluessa.
7. Kiinteistöhankkeina, jotka todennäköisesti vaikuttavat merkittävästi talousarvioon, pidetään seuraavia:
i)
maan hankinta;
ii)
arvoltaan yli 3 000 000 euroa olevat kiinteistöjen hankinta-, myynti-, rakennekorjaus- tai rakennushankkeet tai useita tällaisia hanke-elementtejä samanaikaisesti toteutettuina yhdistävät hankkeet;
iii)
uudet vuosikustannuksiltaan vähintään 750 000 euron kiinteistösopimukset (mukaan lukien käyttöoikeudet, pitkäaikaiset vuokrasopimukset ja nykyisten kiinteistösopimusten uusimiset aikaisempaa epäedullisemmin ehdoin), jotka eivät kuulu ii alakohdan soveltamisalaan;
iv)
nykyisten vuosikustannuksiltaan vähintään 3 000 000 euron kiinteistösopimusten (mukaan lukien käyttöoikeudet ja pitkäaikaiset vuokrasopimukset) pidentäminen tai uusiminen samoin tai aikaisempaa epäedullisimmin ehdoin.
Tätä kohtaa sovelletaan myös luonteeltaan toimielinten välisiin kiinteistöhankkeisiin sekä unionin edustustoihin.
8. Kiinteistöhankintahanke voidaan rahoittaa lainalla, jonka Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat ennakolta hyväksyneet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 17 artiklan soveltamista.
Lainasopimukset tehdään ja lainat maksetaan takaisin ottaen asianmukaisesti huomioon moitteettoman varainhoidon periaate ja unionin taloudelliset edut.
Kun toimielin ehdottaa hankinnan rahoittamista lainalla, tämän toimielimen toimittamassa rahoitussuunnitelmassa, jonka kanssa toimielin toimittaa myös ennakkohyväksyntää koskevan pyyntönsä, on erityisesti esitettävä rahoituksen enimmäistaso, rahoituskausi, rahoitusmuoto, rahoitusehdot ja muun tyyppisiin sopimukseen perustuviin järjestelyihin nähden saavutettava säästö.
Euroopan parlamentti ja neuvosto käsittelevät ennakkohyväksyntäpyyntöä neljän viikon kuluessa päivästä, jona ne molemmat vastaanottivat esityksen, ja tätä määräaikaa voidaan pidentää kerran kahdella viikolla. Lainan avulla tapahtuva hankinta katsotaan hylätyksi, jos Euroopan parlamentti ja neuvosto eivät ole nimenomaisesti hyväksyneet sitä kyseisen määräajan kuluessa.
VII OSASTO
ASIANTUNTIJAT
204 artikla
Palkatut ulkopuoliset asiantuntijat
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat palkattuja ulkopuolisia asiantuntijoita, mukaan lukien säännöt erityisestä menettelystä, jonka mukaisesti valitaan luonnollisia henkilöitä palkatuiksi ulkopuolisiksi asiantuntijoiksi avustamaan toimielimiä avustushakemusten, hankkeiden ja tarjousten arvioinnissa ja antamaan lausuntoja ja neuvontaa erityistapauksissa.
Tällaisille asiantuntijoille maksetaan etukäteen ilmoitettuun kiinteämääräiseen summaan perustuva korvaus ja heidät valitaan heidän ammatillisen pätevyytensä perusteella. Valinta suoritetaan käyttämällä valintaperusteita, jotka ovat syrjimättömyyden, tasapuolisen kohtelun ja eturistiriitojen pois sulkemisen periaatteiden mukaisia.
KOLMAS OSA
LOPPU- JA SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
205 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Niiden 175 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen rahastojen, joiden perussäädökset on kumottu ennen 1 päivää tammikuuta 2013, 178 artiklan mukaisesti vapautetut määrärahat voidaan ottaa uudelleen käyttöön, jos asiaan liittyy yksin komission tekemä ilmeinen virhe tai ylivoimainen este, joka vaikeuttaa vakavasti kyseisistä rahastoista tuettujen toimenpiteiden toteuttamista.
2. Komissio voi siirtää osastosta toiseen sellaisia määrärahoja, jotka koskevat asetuksissa (EY) N:o 1260/1999, (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 1080/2006, (EY) N:o 1081/2006, (EY) N:o 1083/2006, (EY) N:o 1084/2006 ja (EY) N:o 1198/2006 tarkoitettuja toimintamenoja, joiden osalta unionin on vielä suoritettava maksuja maksattamatta olevien unionin sitoumusten selvittämiseksi tukitoimien päättämiseen asti, edellyttäen, että kyseiset määrärahat on tarkoitettu samaa tavoitetta varten tai että ne liittyvät unionin aloitteisiin tai tekniseen apuun ja innovatiivisiin toimiin ja että ne siirretään vastaavanlaisiin toimiin.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat siirtymäsäännöksiä, mukaan lukien takuutilin selvittäminen sekä kynnysarvojen ja rahamäärien ajantasaistaminen.
206 artikla
Euroopan parlamentin ja neuvoston esittämät tietopyynnöt
Euroopan parlamentilla ja neuvostolla on oikeus saada ilmoitus kaikista niiden toimivaltaan kuuluvista talousarvioasioihin liittyvistä tiedoista ja selvityksistä.
207 artikla
Kynnysarvot ja määrät
Siirretään komissiolle valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä kaikista tässä asetuksessa säädetyistä kynnysarvoista ja määristä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 118 artiklan soveltamista.
208 artikla
Varainhoidon puiteasetus SEUT-sopimuksen ja Euratomin perustamissopimuksen mukaisesti perustettuja elimiä varten
1. Siirretään komissiolle valta hyväksyä varainhoidon puiteasetus antamalla delegoidun säädöksen 210 artiklan mukaisesti sellaisia SEUT-sopimuksen ja Euratomin perustamissopimuksen mukaisesti perustettuja elimiä varten, joilla on oikeushenkilöllisyys ja jotka saavat rahoitusta talousarviosta.
Varainhoidon puiteasetus perustuu tässä asetuksessa säädettyihin periaatteisiin ja sääntöihin.
Näiden elinten varainhoitoa koskevat säännöt voivat poiketa varainhoidon puiteasetuksesta ainoastaan, jos se on välttämätöntä elinten erityistarpeiden vuoksi ja jos komissio antaa siihen ennalta suostumuksen.
2. Euroopan parlamentti antaa neuvoston suosituksesta vastuuvapauden 1 kohdassa tarkoitettujen elinten talousarvioiden toteuttamisesta. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut elimet toimivat täydessä yhteistyössä vastuuvapausmenettelyyn osallistuvien toimielinten kanssa ja toimittavat tarvittaessa tarpeelliset lisätiedot, mukaan lukien osallistumalla asiaankuuluvien elinten kokouksiin.
3. Komission sisäisellä tarkastajalla on 1 kohdassa tarkoitettujen elinten osalta samat toimivaltuudet kuin komission osalta.
4. Riippumaton ulkopuolinen tarkastaja varmistaa, että kunkin 1 kohdassa tarkoitetun elimen vuotuisessa kirjanpidossa esitetään asianmukaisesti asianomaisen elimen tulot, menot ja taloudellinen tilanne ennen niiden konsolidointia komission lopulliseen tilinpäätökseen. Jollei 1 kohdassa tarkoitetussa perussäädöksessä toisin säädetä, tilintarkastustuomioistuin laatii kutakin elintä koskevan erityisvuosikertomuksen SEUT-sopimuksen 287 artiklan 1 kohdassa esitettyjen vaatimusten mukaisesti. Tilintarkastustuomioistuin ottaa vuosikertomusta laatiessaan huomioon riippumattoman ulkopuolisen tarkastajan suorittaman tarkastustyön sekä tarkastajan havaintojen perusteella toteutetut toimet.
209 artikla
Julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuteen perustuvien elinten varainhoidon malliasetus
Perussäädöksellä perustetut elimet, joilla on oikeushenkilöllisyys ja joille on annettu tehtäväksi julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuden täytäntöönpano, antavat omat varainhoitoa koskevat sääntönsä.
Näiden sääntöjen on sisällettävä unionin varojen moitteettoman hoidon varmistamiseksi tarvittavat periaatteet.
Siirretään komissiolle valta hyväksyä varainhoidon malliasetus antamalla delegoidun säädöksen 210 artiklan mukaisesti; malliasetus sisältää unionin varojen moitteettoman hoidon varmistamiseksi tarvittavat periaatteet ja se perustuu 60 artiklaan.
Näiden elinten varainhoitoa koskevat säännöt voivat poiketa varainhoidon malliasetuksesta ainoastaan, jos se on välttämätöntä elinten erityistarpeiden vuoksi ja jos komissio antaa siihen ennalta suostumuksen.
210 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.
2. Siirretään 8, 11, 13, 19, 21, 22, 23, 25, 26, 29, 30, 31, 34, 35, 38, 41, 44, 49, 53, 54, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 68, 69, 70, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 92, 93, 98, 99, 100, 101, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 137, 138, 139, 140, 142, 144, 181, 183, 184, 186, 187, 188, 189, 190, 191, 192, 193, 195, 196, 199, 201, 203, 204, 205, 207, 208 ja 209 artiklassa tarkoitettu valta antaa säädöksiä komissiolle SEUT-sopimuksen 312 artiklassa tarkoitetun ensimmäisen vuoden 2013 jälkeisen monivuotisen rahoituskehyksen voimassaolon loppuun saakka. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään kaksi vuotta ennen ensimmäisen vuoden 2013 jälkeisen monivuotisen rahoituskehyksen voimassaolon päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä seuraavia vuoden 2013 jälkeisiä monivuotisia rahoituskehyksiä vastaavasti, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin vastaavan monivuotisen rahoituskehyksen kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 8, 11, 13, 19, 21, 22, 23, 25, 26, 29, 30, 31, 34, 35, 38, 41, 44, 49, 53, 54, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 68, 69, 70, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 92, 93, 98, 99, 100, 101, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 137, 138, 139, 140, 142, 144, 181, 183, 184, 186, 187, 188, 189, 190, 191, 192, 193, 195, 196, 199, 201, 203, 204, 205, 207, 208 and 209 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevien 8, 11, 13, 19, 21, 22, 23, 25, 26, 29, 30, 31, 34, 35, 38, 41, 44, 49, 53, 54, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 68, 69, 70, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 92, 93, 98, 99, 100, 101, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 137, 138, 139, 140, 142, 144, 181, 183, 184, 186, 187, 188, 189, 190, 191, 192, 193, 195, 196, 199, 201, 203, 204, 205, 207, 208 and 209 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
211 artikla
Uudelleentarkastelu
Tätä asetusta tarkastellaan uudelleen aina tarpeen mukaan ja joka tapauksessa viimeistään kaksi vuotta ennen ensimmäisen vuoden 2013 jälkeisen monivuotisen rahoituskehyksen voimassaolon päättymistä.
Tällainen uudelleentarkastelu koskee muun muassa ensimmäisen osan VIII osaston säännösten täytäntöönpanoa.
212 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 1 päivästä tammikuuta 2013 lukuun ottamatta:
a)
53-57 artiklaa, joita sovelletaan kaikkiin viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013 tehtyihin sitoumuksiin;
b)
166 artiklan 3 kohdan a alakohtaa, jota sovelletaan kaikkiin viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2012 tehtyihin sitoumuksiin; ja
c)
166 artiklan 3 kohdan b alakohtaa, jota sovelletaan kaikkiin 1 päivän tammikuuta 2013 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisenä aikana tehtyihin sitoumuksiin.
Asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 ensimmäisen osan VI osastoa voidaan soveltaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013 allekirjoitettuihin avustussopimuksiin ja tiedoksi annettuihin avustuspäätöksiin vuoden 2012, tai aikaisempien vuosien, jos toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä ottaen asianmukaisesti huomioon yhtäläisen kohtelun ja avoimuudenperiaatteet niin päättää, talousarvion mukaisten kokonaissitoumusten rajoissa.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
213 artikla
Ulkosuhdehallintoa koskeva uudelleentarkastelu
Edellä olevaa 68 artiklan 1 kohdan kolmatta alakohtaa ja 98 artiklan 2 kohdan toista alakohtaa tarkastellaan uudelleen vuonna 2013 ottaen asianmukaisesti huomioon ulkosuhdehallinnon ja varsinkin unionin edustustojen erityisluonteen sekä tarvittaessa ulkosuhdehallinnon riittävän taloushallintokapasiteetin.
214 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2013, lukuun ottamatta:
a)
58-63 artiklaa, joita sovelletaan ainoastaan sellaisiin sitoumuksiin, jotka tehdään 1 päivänä tammikuuta 2014 tai sen jälkeen.
b)
50 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan c alakohtaa sekä 82, 139 ja 140 artiklaa, joita sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014;
c)
177, 179 ja 210 artiklaa, joita sovelletaan 27 päivästä lokakuuta 2012.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 25 päivänä lokakuuta 2012.