ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 466/2014/EU
ze dne 16. dubna 2014,
kterým se poskytuje záruka EU za případné ztráty Evropské investiční banky z finančních operací na podporu investičních projektů mimo Unii
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 209 a 212 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Kromě svého základního poslání financovat investice v Evropské unii, které zůstává jejím hlavním úkolem i cílem, provádí Evropská investiční banka (dále jen „EIB“) finanční operace mimo Unii na podporu vnějších politik Unie. To umožňuje doplnit rozpočtové prostředky Unie dostupné pro regiony mimo EU o finanční sílu EIB ve prospěch cílových třetích zemí. Prováděním těchto finančních operací EIB nepřímo přispívá k plnění obecných zásad a cílů politiky Unie, jež zahrnují zmírňování chudoby prostřednictvím růstu podporujícího začlenění a udržitelného rozvoje v hospodářské, environmentální a sociální oblasti, a k prosperitě Unie v měnících se globálních ekonomických podmínkách.
(2)
Ustanovení čl. 209 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) ve spojení s článkem 208 této smlouvy stanoví, že EIB za podmínek stanovených ve svém statutu přispívá k provádění opatření nezbytných k dosahování cílů politiky Unie v oblasti rozvojové spolupráce.
(3)
Za účelem podpory vnější činnosti Unie a k tomu, aby EIB mohla financovat investice mimo Unii, aniž by to mělo nepříznivý dopad na úvěrovou bonitu EIB, využívala většina operací EIB mimo Unii rozpočtovou záruku EU (dále jen „záruka EU“) spravovanou Komisí. To dále posiluje úvěruschopnost EIB vzhledem k finančním trhům, což má prvořadý význam.
(4)
Poslední záruka EU na finanční operace EIB podepsané během období od 1. února 2007 do 31. prosince 2013 byla stanovena rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1080/2011/EU (2). Záruka EU na finanční operace EIB mimo Unii ve prospěch unijních politik by měla být stanovena s ohledem na víceletý finanční rámec na období 2014-2020.
(5)
Záruční fond pro vnější vztahy (dále jen „záruční fond“), zřízený nařízením Rady (ES, Euratom) č. 480/2009 (3), zajišťuje likvidní rezervu pro rozpočet Unie pro případ ztrát z finančních operací EIB a z makrofinanční pomoci a úvěrů Euratomu mimo Unii.
(6)
Měl by být vypracován seznam zemí, které mohou být potenciálně způsobilé pro financování ze strany EIB v rámci záruky EU. Je rovněž vhodné vytvořit seznam zemí, které jsou skutečně způsobilé získat financování ze strany EIB v rámci záruky EU.
(7)
S ohledem na nedávný vývoj, který Unii umožnil otevřít novou kapitolu vztahů s Bhútánem a Myanmarem/Barmou a s cílem podpořit probíhající politické a hospodářské reformy v obou těchto zemích, by měl být Bhútán doplněn na seznam zemí, které jsou skutečně způsobilé získat financování ze strany EIB, a Myanmar/Barma by měl být doplněn na oba uvedené seznamy.
(8)
Za účelem zohlednění zásadního politického vývoje by měl být náležitě přezkoumán seznam zemí, které jsou skutečně způsobilé pro finanční operace EIB v rámci záruky EU, a na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o změny přílohy III. Změny Komise v příloze III by měly vycházet z celkového hodnocení zahrnujícího ekonomické, sociální, environmentální a politické aspekty, zejména pak ty, které souvisejí s demokracií, lidskými právy a základními svobodami. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(9)
Aby se zohlednil budoucí vývoj skutečných potřeb na dotování záručního fondu podle nařízení (ES, Euratom) č. 480/2009, je zapotřebí rozdělit maximální strop záruky EU na pevně stanovený strop dosahující maximální částky 27 000 000 000 EUR a nepovinnou dodatečnou částku ve výši 3 000 000 000 EUR. Financování záručního fondu v souhrnném rozpočtu Unie (rozpočtová položka 01 03 06) je zajišťováno zpětně na základě údajů o plnění týkajících se neuhrazených zaručených úvěrů pro třetí země na konci roku n-2. S ohledem na návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 1638/2006 o obecných ustanoveních o zřízení evropského nástroje sousedství a partnerství se na svěřeneckém účtu zřízeném pro účely finančního nástroje pro evropsko-středomořské investice a partnerství (FEMIP) nahromadily na základě „zpětných toků“ prostředky získané ze středomořského rizikového kapitálu a úvěrových investic v rámci operací sjednaných před rokem 2007, na něž bylo využito rozpočtových prostředků Unie. Část těchto prostředků by měla být využita na záruční fond jako mimořádné opatření k zajištění toho, aby stropy pro finanční operace EIB stanovené tímto rozhodnutím byly v období 2014-2020 udržovány na příslušné úrovni. Zbývající část těchto prostředků by měla být vrácena do souhrnného rozpočtu Unie.
(10)
Otázky, které by měly být posouzeny pro úplné nebo částečné uvolnění nepovinné dodatečné částky, by měly zahrnovat: pokrok při provádění tohoto rozhodnutí ze strany EIB, zejména výsledky operací EIB na základě informací mimo jiné z rámce pro měření výsledků, včetně údajů o dopadu na rozvoj; potřeby financování záručního fondu s přihlédnutím k minulým i budoucím neuhrazeným částkám na veškeré činnosti kryté záručním fondem; makroekonomická, finanční a politická situace způsobilých regionů a zemí v době přezkumu v polovině období.
(11)
Částky kryté zárukou EU v jednotlivých regionech by měly nadále představovat stropy pro financování ze strany EIB v rámci záruky EU, a nikoliv cíle, které má EIB splnit. Tyto stropy by měly být posouzeny v rámci přezkumu tohoto rozhodnutí v polovině období, zejména s ohledem na případné změny v seznamu regionů a zemí, které jsou skutečně způsobilé získat financování ze strany EIB.
(12)
Finanční operace EIB by měly být v souladu se strategiemi přijímající země. V této souvislosti, v zájmu soudržnější a lépe cílené činnosti EIB v oblasti vnějšího financování na podporu politik Unie a maximálního prospěchu příjemců stanoví rozhodnutí č. 1080/2011/EU obecné cíle finančních operací EIB pro všechny způsobilé regiony a země: rozvoj místního soukromého sektoru, zejména v rámci podpory malých a středních podniků, sociální a hospodářskou infrastrukturu a zmírňování dopadů změny klimatu a přizpůsobování se této změně, a to na základě komparativních výhod EIB v oblastech, kde má prokazatelné výsledky. Tyto cíle by měly být v zájmu další podpory udržitelného růstu a vytváření pracovních míst zachovány i v tomto rozhodnutí.
(13)
Zlepšení přístupu malých a středních podniků k financování, a to včetně malých a středních podniků z Unie, které investují v regionech, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, může hrát zásadní roli při oživení hospodářského rozvoje a v boji proti nezaměstnanosti. Chce-li EIB skutečně oslovit malé a střední podniky, její finanční operace by se měly zaměřovat na výsledek. EIB by měla pokud možno investovat do činnosti malých a středních podniků v oblasti výzkumu a inovací s cílem podpořit místní rozvoj. EIB by měla spolupracovat s místními institucemi, které ve způsobilých zemích působí jako finanční zprostředkovatelé a jež by měly být součástí místního hospodářství, zejména s cílem zajistit, aby se část finančních výhod převedla na jejich klienty a aby vznikala přidaná hodnota ve srovnání s jinými zdroji financování. EIB by rovněž měla v co největší možné míře zvyšovat diverzifikaci svých finančních partnerů v zemích, v nichž provádí operace. Během svého důkladného posuzování by EIB měla vyhodnotit, zda jsou finanční operace na podporu malých a středních podniků prováděné finančními zprostředkovateli v souladu s regionálními operačně-technickými pokyny, rámcem pro měření výsledků a standardy EIB. EIB by měla vytvořit mechanismus podávání zpráv s cílem zajistit, že jsou fondy určené malým a středním podnikům využívány k jejich prospěchu. V rámci svého příspěvku k přezkumu v polovině období by EIB měla předložit konsolidovanou zprávu o financování malých a středních podniků podle tohoto rozhodnutí.
(14)
Krytí zárukou EU, které je omezeno na rizika státní nebo politické povahy, není samo o sobě dostatečné k zajištění smysluplné činnosti EIB na podporu mikrofinancování. Proto by tato činnost měla být případně uskutečňována v kombinaci s rozpočtovými prostředky, které jsou k dispozici v rámci jiných nástrojů, a prostřednictvím institucí působících jako zprostředkovatelé, a to i na místní úrovni, s cílem prosazovat růst a nepřímo přispívat ke snížení chudoby v chudších zemích.
(15)
EIB by měla i nadále financovat investiční projekty v oblasti sociální, environmentální a hospodářské infrastruktury, včetně dopravy a energetiky, a měla by zvážit posílení své činnosti na podporu infrastruktury v oblasti zdravotnictví a vzdělávání, pokud má tato činnost jasnou přidanou hodnotu.
(16)
Pro posílení rozměru záruky EU v oblasti změny klimatu by měl být zaveden cílový celkový objem operací a systém umožňující předběžné posouzení emisí skleníkových plynů u projektů podporovaných v rámci záruky EU. Finanční operace EIB na podporu přizpůsobení se změně klimatu a jejího zmírňování by měly tvořit nejméně 25 % všech finančních operací EIB s cílem dále podpořit celosvětové cíle Unie v oblasti změny klimatu. EIB by ve spolupráci s Komisí měla poskytovat své odborné znalosti, aby podpořila veřejné i soukromé subjekty, na něž se vztahují finanční operace EIB, při řešení problémů spojených se změnou klimatu a při nejlepším možném využití dostupných finančních prostředků. Pro projekty na podporu přizpůsobení se změně klimatu a jejího zmírňování by mělo být k dispozici zvýhodněné financování. Finanční operace EIB by měly být podle možnosti a ve vhodných případech doplněny finančními prostředky ze souhrnného rozpočtu Unie prostřednictvím účinné a náležité kombinace grantů a úvěrů na financování opatření v oblasti změny klimatu v souvislosti s vnější pomocí Unie. Z tohoto hlediska by výroční zpráva Komise pro Evropský parlament a Radu měla obsahovat podrobnou zprávu o finančních nástrojích využívaných k financování těchto projektů, v níž budou uvedeny výše finančních operací EIB a příslušné výše grantů.
(17)
V oblastech, na něž se vztahují obecné cíle, by základním cílem finančních operací EIB měla být regionální integrace zemí, zejména hospodářská integrace zemí usilujících o přistoupení k EU, zemí v rámci evropské politiky sousedství a Unie. V této souvislosti a v oblastech, na něž se vztahují obecné cíle, by EIB měla mít možnost podporovat partnerské země prostřednictvím přímých zahraničních investic společností z Unie, které prosazují hospodářskou integraci s Unií a přispívají k podpoře technologií a předávání znalostí za předpokladu, že během odpovídajícího posouzení investičního projektu byla náležitá pozornost věnována minimalizaci rizik, že finanční operace EIB budou mít nepříznivé dopady na zaměstnanost v Unii. EIB by měla být rovněž povzbuzována, aby na své vlastní riziko podporovala přímé zahraniční investice společností z Unie v partnerských zemích, s přihlédnutím ke schopnosti EIB nést riziko.
(18)
EIB by měla u činností podporovaných podle tohoto rozhodnutí pravidelně provádět následná hodnocení nebo hodnocení v polovině období s cílem posoudit jejich relevantnost, výkonnost a účinky na rozvoj a určit aspekty, které by mohly vést ke zlepšení budoucích činností. Taková hodnocení by měla přispívat k odpovědnosti a provedení analýzy udržitelnosti.
(19)
Praktická opatření na propojení obecných cílů záruky EU a jejich provádění by měla být stanovena v regionálních operačně-technických pokynech. Tyto pokyny by měly být v souladu s širším rámcem regionální politiky Unie včetně zásady diferenciace stanovené v rámci evropské politiky sousedství. Regionální operačně-technické pokyny by měly být v návaznosti na přijetí tohoto rozhodnutí přezkoumány a na základě přezkumu tohoto rozhodnutí v polovině období dále aktualizovány, aby se přizpůsobily vývoji vnějších politik a priorit Unie. Aktualizace regionálních operačně-technických pokynů by měla mimo jiné zohlednit odpovídající vývoj ve způsobilých zemích.
(20)
V souladu s protokolem č. 5 o statutu Evropské investiční banky, připojeného ke Smlouvě o Evropské unie (dále jen „Smlouva o EU“) a ke Smlouvě o fungování EU, mají být žádosti podané přímo u EIB o finanční operace EIB uskutečněné podle tohoto rozhodnutí předloženy k vyjádření Komisi ohledně souladu s příslušnými právními předpisy a politikami Unie. Pokud v případě finančních operací EIB spadajících do oblasti působnosti tohoto rozhodnutí vydá Komise záporné stanovisko ke kterékoli z těchto operací, neměla by se na takovou operaci záruka EU vztahovat.
(21)
I když silnou stránkou EIB zůstává to, že je specifickým modelem jakožto investiční banka ve veřejném vlastnictví, která poskytuje dlouhodobé půjčky určené k naplnění politických cílů stanovených jejími akcionáři, její finanční operace by měly přispívat k naplňování obecných zásad, kterými se podle článku 21 Smlouvy o EU řídí vnější činnost Unie, tedy k upevňování a podpoře demokracie a právního státu, lidských práv a základních svobod a k plnění mezinárodních závazků a dohod, včetně dohod v oblasti životního prostředí, jichž je Unie smluvní stranou. EIB by měla zejména přispívat k hospodářské, finanční a technické spolupráci se třetími zeměmi v souladu s článkem 212 Smlouvy o fungování EU. Činnost EIB by mimoto měla být v souladu s mezinárodním právem, včetně dodržování zásad Charty Organizace spojených národů. V příslušných fázích životnosti projektu by činnost EIB měla být také v souladu s Úmluvou o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a o přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí Evropské hospodářské komise OSN (Aarhuská úmluva). Ve vztahu k rozvojovým zemím by finanční operace EIB měly posilovat udržitelný hospodářský, sociální a environmentální rozvoj, a to zejména v těch zemích, které jsou nejvíce znevýhodněné, jejich hladké a postupné začlenění do světového hospodářství, jakož i zajištění souladu s cíli schválenými Unií v návaznosti na OSN a jiné příslušné mezinárodní organizace. V souladu s čl. 209 odst. 3 Smlouvy o fungování EU by EIB měla v rámci svého příspěvku k provádění opatření, jež jsou nezbytná k podpoře cílů unijní politiky rozvojové spolupráce, ve všech regionech, v nichž rozvíjí své aktivity, usilovat o nepřímou podporu za účelem dosažení rozvojových cílů tisíciletí Organizace spojených národů pro rok 2015 a po roce 2015 za účelem dosažení případných nových rozvojových cílů, které by mohly rozvojové cíle tisíciletí upravit či nahradit.
(22)
Činnost EIB podle tohoto rozhodnutí by měla podporovat provádění Evropského konsensu o rozvoji, Agendy pro změnu a zásad účinnosti podpory uvedených v Pařížském prohlášení z roku 2005, akčním programu z Akkry z roku 2008 a v dohodě o Busanském partnerství z roku 2011. Tato činnost by navíc měla být v souladu se strategickým rámcem EU a akčním plánem EU pro lidská práva a demokracii, který Rada přijala dne 25. června 2012, a mezinárodními dohodami o životním prostředí včetně závazků v oblasti biologické rozmanitosti. Měla by být realizována prostřednictvím řady konkrétních opatření, zejména posílením schopnosti EIB posuzovat environmentální, sociální a rozvojové aspekty investičních projektů, včetně lidských práv, základních svobod a rizik spojených s konflikty, a podporou místních konzultací s veřejnými orgány a občanskou společností. V této souvislosti by EIB měla realizovat a dále rozvíjet svůj rámec pro měření výsledků, který představuje podrobný soubor ukazatelů pro měření výkonnosti posuzujících hospodářský, environmentální, sociální a rozvojový dopad jejích finančních operací po celou dobu životnosti projektu EIB. Realizace rámce pro měření výsledků by měla být posouzena v rámci přezkumu tohoto rozhodnutí v polovině období. Při provádění důkladného posouzení v souvislosti s investičními projekty by EIB ve vhodných případech a v souladu se sociálními a environmentálními zásadami Unie a mezinárodními osvědčenými postupy, jakož i s právem Unie a vnitrostátním právem přijímající země, měla požadovat, aby předkladatelé investičních projektů vedli konzultace na místní úrovni a zveřejňovali jejich výsledky s cílem zohlednit dopad projektů na příslušné zúčastněné strany. EIB by měla být v kontaktu s navrhovateli a příjemci projektů po celou dobu jejich vypracovávání. Dohody o financování podepsané během období, na které se vztahuje toto rozhodnutí, a týkající se finančních operací EIB, jejichž stranou jsou veřejné subjekty, by měly obsahovat výslovnou možnost pozastavit vyplácení prostředků, pokud dojde podle tohoto rozhodnutí k odvolání způsobilosti země, kde se investiční projekt realizuje.
(23)
Mělo by být zajištěno, aby finanční operace EIB na všech úrovních, od strategického plánování na výchozí úrovni po navazující rozvoj investičních projektů, byly v souladu s vnějšími politikami Unie a s obecnými cíli stanovenými v tomto rozhodnutí a aby je podporovaly. V zájmu větší vnitřní provázanosti vnější činnosti Unie by měl být dále prohlouben dialog o politice a strategii mezi Komisí a EIB, včetně Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ), přičemž Evropský parlament a Rada by měly být náležitě informovány. Kanceláře EIB mimo území Unie by se měly podle možnosti nacházet při delegacích Unie, aby došlo k prohloubení této spolupráce a aby se obě instituce mohly podělit o provozní náklady. Memorandum o porozumění mezi Evropskou komisí a Evropskou investiční bankou o spolupráci a koordinaci v regionech, na které se vztahuje mandát pro poskytování úvěrů třetím zemím, jež bylo v roce 2013 přezkoumáno za účelem prohloubení spolupráce a včasné vzájemné výměny informací mezi Komisí, ESVČ a EIB na operativní úrovni, by se mělo i nadále uplatňovat. Spolupráce v rámci memoranda o porozumění by měla zejména zahrnovat pravidelný přezkum uplatňování zásady diferenciace v zemích v rámci evropské politiky sousedství. Zvláštní význam v procesu přípravy příslušných programových dokumentů s cílem maximalizovat součinnost mezi činnostmi EIB a Komise, případně včetně ESVČ, pak má včasná a systematická výměna názorů mezi těmito orgány. Je také zapotřebí posílit spolupráci týkající se otázek dodržování lidských práv, základních svobod a předcházení konfliktům. EIB by měla být po dobu životnosti projektu EIB motivována ke spolupráci s delegacemi Unie.
(24)
Vnější vztahy Unie by měly být podpořeny několika nástroji, zejména nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (4). S cílem posílit soulad celkové podpory Unie v dotčených regionech je třeba využívat příležitostí k tomu, aby bylo financování EIB ve vhodných případech kombinováno s rozpočtovými zdroji Unie, a to ve formě finančních nástrojů uvedených v hlavě VIII nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (5) a ve formě technické pomoci při přípravě a realizaci projektů prostřednictvím nástroje předvstupní pomoci II zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 231/2014 (6), nástroje pro evropské sousedství zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014 (7), nástroje pro rozvojovou pomoc zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 233/2014 (8), nástroje partnerství pro spolupráci s třetími zeměmi zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 234/2014 (9), nástroje pro celosvětové prosazování demokracie a lidských práv zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 235/2014 (10), nástroje přispívajícího ke stabilitě a míru zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 230/2014 (11) a nástroje pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti zřízeného nařízením Rady (EU) č. 237/2014 (12). Po přijetí rozhodnutí č. 1080/2011/EU Komise zřídila platformu EU pro kombinování zdrojů ve vnější spolupráci s cílem optimalizovat fungování mechanismů pro kombinování grantů a úvěrů mimo Unii, zejména při plnění souhrnného rozpočtu Unie a úvěrů EIB a při výměně osvědčených postupů ohledně správy a řízení a hodnotících kritérií na úrovni projektu. Účast EIB a dalších finančních institucí na mechanismech kombinování grantů a úvěrů by měla být plně v souladu s vnějšími cíli Unie, účinností pomoci a transparentností.
(25)
Při svých finančních operacích mimo Unii, které spadají do oblasti působnosti tohoto rozhodnutí, by EIB měla dále usilovat o posílení koordinace a spolupráce s evropskými a mezinárodními finančními institucemi, a to zejména s těmi, které se účastní platformy EU pro kombinování zdrojů ve vnější spolupráci. K této spolupráci případně patří odvětvové podmínky a vzájemná důvěra v postupy, využívání spolufinancování a podílení se na celosvětových iniciativách, jako je podpora koordinace a účinnosti pomoci. Cílem této koordinace a spolupráce by měla být minimalizace potenciálního zdvojování nákladů a nadbytečného překrývání činností. Spolupráce by se měla zakládat na zásadě vzájemnosti. Ve vhodných případech by měl být prosazován vzájemný přístup EIB k finančním nástrojům zřízeným jinými evropskými a mezinárodními finančními institucemi. Třístranné memorandum o porozumění mezi Komisí, skupinou EIB a Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj (EBRD) týkající se spolupráce mimo Unii, které umožňuje, aby se skupina EIB a EBRD ve své činnosti vzájemně doplňovaly a co nejlépe využívaly svých komparativních výhod, bylo v roce 2012 aktualizováno tak, aby zohlednilo rozšíření zeměpisné působnosti EBRD na středomořský region, a mělo by se i nadále uplatňovat. Zásady stanovené v tomto rozhodnutí by se měly rovněž uplatňovat v případech, kdy je financování ze strany EIB prováděno prostřednictvím dohod o spolupráci s jinými evropskými a mezinárodními finančními institucemi.
(26)
EIB by měla být motivována k tomu, aby i nadále financovala operace mimo Unii také na vlastní riziko, mimo jiné i na podporu ekonomických zájmů Unie, v zemích a ve prospěch investičních projektů, které mají podle posouzení EIB dostatečnou bonitu, a s přihlédnutím ke své vlastní schopnosti absorbovat riziko, tak aby mohlo být využívání záruky EU zaměřeno na země a investiční projekty, u nichž záruka EU podle posouzení EIB vede k přidané hodnotě, a to i v oblasti udržitelného hospodářského, sociálního a environmentálního rozvoje.
(27)
EIB by měla rozšířit řadu nabízených inovačních finančních nástrojů, mimo jiné větším zaměřením na vyvíjení záručních nástrojů. EIB by kromě toho měla aktivně usilovat o účast na nástrojích pro sdílení rizik a na dluhových nástrojích kapitálového trhu pro financování projektů se stabilním a předvídatelným vývojem peněžních toků. Měla by zejména zvážit podporu dluhových nástrojů kapitálového trhu, které byly vydány nebo poskytnuty ve prospěch investičního projektu uskutečňovaného ve způsobilých zemích. Dále by EIB měla zvýšit poskytování úvěrů v místních měnách a vydávání dluhopisů na místních trzích, za předpokladu, že přijímající země zavedou nezbytné strukturální reformy, zejména ve finančním sektoru, jakož i jiná opatření k usnadnění činnosti EIB. Při diverzifikaci a rozšiřování nástrojů kapitálového trhu by se mělo dbát především na to, aby takové nástroje nevedly k rizikovým finančním praktikám a zadlužení, a aby tudíž nemohly ohrožovat finanční stabilitu.
(28)
Komise by měla každý rok předložit zprávu Evropskému parlamentu a Radě. Tato zpráva by měla posoudit finanční operace EIB a jejich soulad s tímto rozhodnutím, jejich přidanou hodnotu a přínos pro vnější politiky Unie, jejich kvalitu, dopad na rozvoj podle rámce EIB pro měření výsledků a finanční výhody přenesené na příjemce. Tato zpráva by rovněž měla obsahovat informace o čerpání záruky EU, financování opatření v oblasti změny klimatu a biologické rozmanitosti podle tohoto rozhodnutí, následných opatřeních týkajících se fungování memoranda o porozumění mezi EIB a evropským veřejným ochráncem práv a popis spolupráce s Komisí a dalšími evropskými a mezinárodními finančními institucemi, včetně spolufinancování. Zpráva by měla být zveřejněna s cílem umožnit příslušným zúčastněným stranám, včetně občanské společnosti, vyjádřit své stanovisko.
(29)
Finanční operace EIB na podporu vnějších politik Unie by měly být nadále prováděny v souladu se zásadami řádné bankovní praxe. Tyto operace by měly být i nadále řízeny v souladu s vlastními pravidly a postupy EIB, jež by měly ze zásad řádné bankovní praxe vycházet, včetně vhodných kontrolních opatření a souladu s prohlášením EIB o sociálních a environmentálních normách, jakož i v souladu s příslušnými pravidly a postupy ve vztahu k Účetnímu dvoru a Evropskému úřadu pro boj proti podvodům (OLAF). S cílem přispět k mezinárodnímu boji proti daňovým podvodům, daňovým únikům a praní peněz by EIB při svých finančních operacích měla náležitě provádět své politiky vůči nedostatečně regulovaným nebo nespolupracujícím jurisdikcím, které za nespolupracující označuje Unie, Organizace spojených národů, Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj nebo Finanční akční výbor. V zájmu zajištění transparentnosti by EIB ve spolupráci s místními finančními zprostředkovateli měla v rámci možností vytvořit seznam konečných příjemců úvěrů.
(30)
EIB by měla přijmout příslušná opatření, která zajistí, aby při finančních operacích EIB krytých zárukou EU byly uplatněním preventivních opatření proti podvodům, korupci, praní peněz a jakémukoli protiprávnímu jednání chráněny finanční zájmy Unie a aby byl úřad OLAF oprávněn provádět kontroly a inspekce na místě v prostorách příjemců. V souladu s pokynem „Politika pro předcházení nedovoleným postupům v činnostech Evropské investiční banky a odrazování od nich“ přijatým v roce 2008 a revidovaným v roce 2013 by EIB měla úzce spolupracovat s příslušnými orgány Unie a členských států s cílem posílit platná opatření proti praní peněz a financování terorismu a přispět ke zlepšení jejich prosazování. V souladu se svou politikou vnitřních informátorů by EIB měla rovněž věnovat zvláštní pozornost informacím od informátorů týkajícím se potenciálních případů podvodu, korupce nebo jiné nezákonné činnosti, aby bylo možné zajistit řádná následná opatření, zpětnou vazby a ochranu proti odvetným opatřením.
(31)
Řídící orgány EIB by měly být motivovány k přijetí nezbytných opatření k úpravě činnosti EIB, tak aby účinným způsobem přispívala k vnějším politikám Unie a náležitě splňovala požadavky stanovené v tomto rozhodnutí,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Záruka EU
1. Unie poskytne Evropské investiční bance (EIB) rozpočtovou záruku za financování operací prováděných mimo území Unie (dále jen „záruka EU“). Záruka EU je poskytnuta jako paušální záruka za všechny platby, na něž má EIB nárok, které však dosud neobdržela, v souvislosti s úvěry, úvěrovými zárukami a dluhovými nástroji kapitálového trhu poskytnutými nebo vydanými ve prospěch investičních projektů EIB, které jsou způsobilé podle odstavce 2.
2. Pro účely záruky EU jsou způsobilé úvěry, úvěrové záruky a dluhové nástroje kapitálového trhu, které jsou poskytnuty nebo vydány ve prospěch investičních projektů uskutečňovaných ve způsobilých zemích podle vlastních pravidel a postupů EIB, včetně prohlášení EIB o environmentálních a sociálních zásadách a normách, a na podporu relevantních cílů vnější politiky Unie, jestliže EIB poskytuje finanční prostředky v souladu s podepsanou dohodou, jejíž účinnost dosud neuplynula a jež ani nebyla zrušena (dále jen „finanční operace EIB“).
3. Finanční operace EIB na podporu vnějších politik Unie jsou nadále řízeny v souladu se zásadami řádné bankovní praxe.
4. Záruka EU je omezena na 65 % celkové vyplacené a zaručené částky v rámci finančních operací EIB po odečtení splacených částek a přičtení všech souvisejících částek.
5. Záruka EU kryje finanční operace EIB podepsané v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020.
6. Pokud po uplynutí období uvedeného v odstavci 5 Evropský parlament a Rada nepřijmou rozhodnutí, jímž bude EIB poskytnuta nová záruka EU na krytí ztrát v rámci jejích finančních operací mimo Unii, prodlouží se toto období automaticky jedenkrát o šest měsíců.
Článek 2
Stropy pro finanční operace EIB v rámci záruky EU
1. Maximální strop pro finanční operace EIB v rámci záruky EU nepřesáhne v období 2014-2020 částku 30 000 000 000 EUR. Částky, které se původně pro finanční operace plánovaly, ale později byly zrušeny, se do tohoto stropu nezapočítávají.
Tento maximální strop je rozdělen na:
a)
pevně stanovený strop s maximální částkou dosahující 27 000 000 000 EUR;
b)
nepovinnou dodatečnou částku ve výši 3 000 000 000 EUR.
Evropský parlament a Rada rozhodnou v souladu s řádným legislativním postupem o úplném nebo částečném uvolnění částky uvedené v písmenu b) a její regionální distribuci na základě přezkumu v polovině období uvedeného v článku 19.
2. Pevně stanovený strop uvedený v odst. 1 písm. a) se dělí na regionální stropy a podstropy, jak stanoví příloha I. V rámci regionálních stropů zajistí EIB postupně vyvážené rozdělení mezi jednotlivé země v regionech, na něž se vztahuje záruka EU.
Článek 3
Obecné cíle a zásady
1. Záruka EU se poskytuje pouze na finanční operace EIB, jež mají podle posouzení EIB přidanou hodnotu a podporují některý z těchto obecných cílů:
a)
rozvoj místního soukromého sektoru, zejména podporu malých a středních podniků;
b)
rozvoj sociální a hospodářské infrastruktury, včetně dopravy, energetiky, environmentální infrastruktury a informačních a komunikačních technologií;
c)
přizpůsobení se změně klimatu a její zmírňování.
2. Při zachování specifického charakteru EIB jakožto investiční banky přispívají finanční operace EIB uskutečňované podle tohoto rozhodnutí k naplnění obecného zájmu EU, a to zejména zásad, kterými se podle článku 21 SEU řídí vnější činnost Unie, a k provádění mezinárodních dohod v oblasti životního prostředí, jichž je Unie smluvní stranou. Řídící orgány EIB jsou motivovány k přijetí nezbytných opatření k úpravě činnosti EIB, tak aby účinným způsobem přispívala k vnějším politikám Unie a náležitě splňovala požadavky stanovené v tomto rozhodnutí.
3. Základním cílem finančních operací EIB v oblastech, na něž se vztahují obecné cíle stanovené v odstavci 1, je regionální integrace zemí, mimo jiné zejména hospodářská integrace zemí usilujících o přistoupení k Unii, zemí v rámci evropské politiky sousedství a Unie. EIB provádí finanční operace v přijímajících zemích v oblastech, na něž se vztahují obecné cíle, podporou přímých zahraničních investic, které prosazují hospodářskou integraci s Unií.
4. Finanční operace EIB v rozvojových zemích, které jsou vymezeny v seznamu příjemců oficiální rozvojové pomoci, jejž sestavuje Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj, přispívají podle článků 208 a 209 Smlouvy o fungování EU nepřímo k plnění cílů politiky Unie v oblasti rozvojové spolupráce, jako je zmírňování chudoby prostřednictvím růstu podporujícího začlenění a udržitelného rozvoje v hospodářské, environmentální a sociální oblasti.
5. V zájmu zajištění co největšího dopadu investic do soukromého sektoru na rozvoj usiluje EIB o posílení místního soukromého sektoru v přijímajících zemích podporou místních investic, jak je stanoveno v odst. 1 písm. a). Finanční operace EIB na podporu obecných cílů uvedených v odstavci 1 usilují rovněž o to, aby zahrnovaly i podporu, kterou Unie poskytuje investičním projektům malých a středních podniků. Za účelem účinného sledování využití finančních prostředků ve prospěch dotčených malých a středních podniků stanoví EIB společně s finančními zprostředkovateli odpovídající smluvní požadavky, včetně norem pro předkládání zpráv příjemci.
EIB spolupracuje s finančními zprostředkovateli, kteří mohou podpořit konkrétní potřeby malých a středních podniků v zemích operace a kteří se nepodílejí na finančních operacích EIB prováděných ve způsobilé zemi prostřednictvím nástrojů umístěných v zahraniční nespolupracující jurisdikci uvedené v článku 13.
6. Finanční operace EIB na podporu obecných cílů stanovených v odst. 1 písm. b) podporují investiční projekty převážně v oblastech dopravy, energetiky, environmentální infrastruktury, informačních a komunikačních technologií, zdraví a vzdělávání. To zahrnuje výrobu a integraci energie z obnovitelných zdrojů, transformaci energetických systémů umožňující přechod na technologie a paliva s nižšími emisemi uhlíku, udržitelnou energetickou bezpečnost a energetickou infrastrukturu, včetně infrastruktury pro produkci plynu a jeho dopravy na energetický trh Unie, jakož i elektrifikaci venkovských oblastí, environmentální infrastruktury, jako jsou voda a hygiena a ekologická infrastruktura, telekomunikace a infrastruktury pro širokopásmové připojení.
7. Finanční operace EIB na podporu obecných cílů stanovených v odst. 1 písm. c) podporují investiční projekty v oblasti přizpůsobení se změně klimatu a jejího zmírňování, které přispívají k plnění celkového cíle Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu, a to zejména zamezením emisí skleníkových plynů nebo jejich snižováním v oblastech obnovitelných zdrojů energie, energetické účinnosti a udržitelné dopravy nebo zvyšováním odolnosti ohrožených zemí, odvětví a regionů vůči nepříznivým dopadům změny klimatu. Kritéria způsobilosti pro projekty v oblasti změny klimatu jsou vymezena ve strategii EIB týkající se změny klimatu, která bude aktualizována do konce roku 2015. Za tímto účelem by měla být do postupu environmentálního hodnocení zařazena analýza uhlíkové stopy, aby bylo možno určit, zda návrhy projektu optimalizují zlepšení v oblasti energetické účinnosti. Objem těchto operací bude v období, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, představovat alespoň 25 % celkových finančních operací EIB.
8. Do konce roku 2015 a v souladu s unijními i mezinárodními cíli v oblasti změny klimatu aktualizuje EIB ve spolupráci s Komisí svoji strategii týkající se změny klimatu z hlediska finančních operací EIB. Tato aktualizace by měla mimo jiné zahrnovat konkrétní opatření s cílem zajistit, aby investiční projekty podle tohoto rozhodnutí byly v souladu s cíli Unie v oblasti změny klimatu, a posílit úsilí o podporu obnovitelných zdrojů energie a energetické účinnosti.
9. Záruka EU se vztahuje pouze na finanční operace EIB uskutečněné ve způsobilých zemích, které s EIB uzavřely rámcovou dohodu o právních podmínkách provádění těchto operací.
Článek 4
Země, na něž se vztahuje záruka EU
1. Seznam zemí, které jsou potenciálně způsobilé získat financování EIB v rámci záruky EU, je uveden v příloze II. Seznam zemí, které jsou způsobilé získat financování EIB v rámci záruky EU, je uveden v příloze III a neobsahuje žádnou zemi, jež není uvedena v příloze II. U zemí, které nejsou uvedeny v příloze II, se o způsobilosti získat financování EIB v rámci záruky EU rozhodne v jednotlivých případech na základě řádného legislativního postupu.
2. Pokud jde o změny přílohy III, Komise má pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci podle článku 18. Rozhodnutí Komise vychází z celkového posouzení zahrnujícího ekonomické sociální, environmentální a politické aspekty, a to zejména ty, které se týkají demokracie, lidských práv a základních svobod, i z příslušných usnesení Evropského parlamentu a rozhodnutí a závěrů Rady.
3. Akty v přenesené pravomoci, kterými se mění příloha III, není s výhradou odstavce 4 dotčeno krytí zárukou EU, které se vztahuje na finanční operace EIB podepsané před vstupem těchto aktů v přenesené pravomoci v platnost.
4. Čerpání prostředků z finančních operací EIB, na něž se vztahuje globální záruka podle čl. 8 odst. 1, se neumožňuje zemím, které nejsou uvedeny v příloze III.
5. Záruka EU se nevztahuje na finanční operace EIB v určité zemi, jestliže dohoda o těchto operacích byla podepsána po přistoupení této země k Unii.
Článek 5
Přínos finančních operací EIB pro politiky Unie
1. Do jednoho roku po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost aktualizují Komise a EIB stávající regionální operačně-technické pokyny pro finanční operace EIB.
Regionální operačně-technické pokyny jsou v souladu s širším rámcem regionální politiky Unie uvedeným v příloze IV. Regionální operačně-technické pokyny zejména zajistí, aby financování EIB podle tohoto rozhodnutí doplňovalo odpovídající politiky, programy a nástroje Unie v oblasti pomoci v jednotlivých regionech.
Komise a EIB zohlední při aktualizaci regionálních operačně-technických pokynů příslušná usnesení Evropského parlamentu a rozhodnutí a závěry Rady. Regionální operačně-technické pokyny jsou v souladu s prioritami obsaženými v případných vnitrostátních či regionálních programech vypracovaných přijímajícími zeměmi a náležitě zohledňují veškeré konzultace s místní občanskou společností, k nimž v průběhu vypracovávání těchto programů došlo.
Komise aktualizované regionální operačně-technické pokyny okamžitě po jejich vydání předá Evropskému parlamentu a Radě.
V rámci stanoveném regionálními operačně-technickými pokyny vymezí EIB příslušné strategie financování a zajistí jejich provádění.
Finanční operace EIB jsou v souladu s regionálními operačně-technickými pokyny a strategiemi přijímající země.
Přezkum regionálních operačně-technických pokynů probíhá v návaznosti na přezkum v polovině období uvedený v článku 19.
2. V rámci postupu podle článku 19 protokolu č. 5 podává Komise vyjádření k finančním operacím EIB. Pokud v případě finančních operací EIB spadajících do oblasti působnosti tohoto rozhodnutí vydá Komise nepříznivé stanovisko, záruka EU se na takovou operaci nevztahuje.
Článek 6
Spolupráce s Komisí a ESVČ
1. Soulad vnějších činností EIB s cíli vnější politiky Unie musí být dále posilován s cílem maximalizovat součinnost mezi finančními operacemi EIB a rozpočtovými zdroji Unie, zejména aktualizací regionálních operačně-technických pokynů uvedených v článku 5, v souvislosti s níž je ve vhodných případech konzultována ESVČ ohledně politických otázek, a pomocí pravidelného a systematického dialogu a včasné výměny informací týkajících se:
a)
strategických dokumentů vypracovaných Komisí nebo případně ESVČ, jako jsou strategické dokumenty pro jednotlivé země a regiony, orientační programy, akční plány a předvstupní dokumenty;
b)
strategických plánovacích dokumentů, přípravy zásoby vhodných investičních projektů EIB a výročních zpráv EIB předkládaných Komisi;
c)
jiných politických a operačních hledisek.
2. Spolupráce se uskutečňuje na regionálně diferencovaném základě, jakož i na úrovni delegací Unie, při současném zohlednění úlohy EIB i politik Unie v jednotlivých regionech.
Článek 7
Spolupráce s ostatními evropskými a mezinárodními finančními institucemi
1. Finanční operace EIB se ve vhodných případech provádějí ve spolupráci s dalšími evropskými vícestrannými finančními institucemi a finančními institucemi členských států (dále jen „evropské finanční instituce“) a mezinárodními finančními institucemi, včetně regionálních rozvojových bank (dále jen „mezinárodní finanční instituce“) s cílem maximalizovat součinnost, spolupráci a efektivitu, společně vyvíjet nové inovativní finanční nástroje a zajistit obezřetné a přiměřené sdílení rizik a vzájemně sladěné podmínky pro investiční projekty a jednotlivá odvětví a ve snaze minimalizovat potenciální zdvojování nákladů a nadbytečné překrývání činností.
2. Spolupráci uvedenou v odstavci 1 usnadní koordinace mezi Komisí, EIB a příslušnými evropskými a mezinárodními finančními institucemi působícími v jednotlivých regionech, případně uskutečňovaná v kontextu memorand o porozumění nebo jiných rámců Unie pro regionální spolupráci.
Článek 8
Krytí a podmínky záruky EU
1. V případě finančních operací EIB, s výjimkou finančních operací spočívajících v dluhových nástrojích kapitálového trhu, u nichž je jednou ze stran stát nebo za něž se stát zaručil, a jiných finančních operací EIB, u nichž jsou jednou ze stran regionální nebo místní orgány nebo státem vlastněné nebo státem kontrolované veřejné podniky nebo instituce, jestliže u těchto jiných finančních operací EIB provedla EIB náležité hodnocení úvěrového rizika zohledňující situaci dané země, pokud jde o úvěrová rizika, záruka EU kryje veškeré platby, na něž má EIB nárok, které však dosud neobdržela (dále jen „globální záruka“).
2. Pro účely odstavce 1 je Palestina zastoupena palestinskou samosprávou a Kosovo (13) je zastoupeno kosovskými úřady.
3. V případě finančních operací EIB neuvedených v odstavci 1 záruka EU kryje veškeré platby, na něž má EIB nárok, které však dosud neobdržela, pokud to bylo způsobeno naplněním jednoho z těchto politických rizik (dále jen „záruka ke krytí politických rizik“):
a)
zastavení devizového transferu;
b)
vyvlastnění;
c)
válka nebo občanské nepokoje;
d)
odepření spravedlnosti po porušení smlouvy.
4. V případě finančních operací EIB spočívajících v dluhových nástrojích kapitálového trhu se použije pouze záruka ke krytí politických rizik.
5. Finanční dohody s konkrétními předkladateli projektů v souvislosti s finančními operacemi EIB obsahují také příslušná environmentální a sociální ustanovení v souladu s vlastními pravidly a postupy EIB.
6. Komise a EIB stanoví v dohodě o záruce uvedené v článku 14 jasnou a transparentní politiku přidělování, která EIB umožní v rámci její vnější činnosti identifikovat operace, jež mají být financovány podle tohoto rozhodnutí, s cílem zajistit co možná nejúčinnější využití záruky EU. Tato politika přidělování vychází z bonity finančních operací EIB na základě posouzení EIB, ze stropů definovaných v příloze I, z povahy protistrany, ať se jedná o státní subjekt, státem řízený subjekt podle odstavce 1 tohoto článku či o soukromý subjekt, ze schopnosti EIB absorbovat riziko a dalších relevantních kritérií, včetně přidané hodnoty záruky EU. Evropský parlament a Rada jsou informovány o politice přidělování v souladu s článkem 14.
7. Je-li záruka EU uplatněna, EIB Unii postoupí jakákoli relevantní práva týkající se jakýchkoli povinností v souvislosti se svými finančními operacemi, a to v souladu s dohodou o záruce uvedenou v článku 14.
Článek 9
Posouzení a sledování investičních projektů ze strany EIB
1. V souvislosti s aspekty investičních projektů, na něž se vztahuje záruka EU, spojenými se sociálními aspekty a s aspekty lidských práv, životního prostřední, hospodářství a rozvoje provede EIB důkladné posouzení a ve vhodných případech požaduje, aby předkladatelé projektů v souladu se sociálními a environmentálními zásadami Unie vedli ve fázi plánování a ve fázi provádění projektu veřejné konzultace na místní úrovni s příslušnými vnitrostátními a místními zúčastněnými stranami, jakož i s občanskou společností, a aby poskytovali informace relevantní pro posouzení přínosu k plnění cílů Unie v oblasti vnější politiky a strategických cílů Unie.
Pokud je to vhodné, toto hodnocení obsahuje posouzení toho, jak zvýšit během doby životnosti projektu kapacity příjemců financování ze strany EIB prostřednictvím technické pomoci. EIB zahrne do vlastních pravidel a postupů nezbytná ustanovení týkající se posouzení environmentálního a sociálního dopadu investičních projektů a aspektů spojených s lidskými právy a předcházení konfliktů, aby se zajistilo, že investiční projekty podpořené na základě tohoto rozhodnutí jsou environmentálně a sociálně udržitelné.
2. EIB kromě předběžného posouzení rozvojových aspektů sleduje také provádění finančních operací. Po předkladatelích projektů zejména požaduje, aby důkladně sledovali provádění projektu až do jeho dokončení, mimo jiné i dopady investičního projektu na hospodářství, rozvoj, sociální otázky, životní prostředí a lidská práva. EIB pravidelně ověřuje informace poskytnuté předkladateli projektu a se souhlasem předkladatelů projektů je zpřístupňuje veřejnosti. Pokud je to možné, zprávy o dokončení projektu spojeného s finančními operacemi EIB se, kromě důvěrných informací, zveřejňují.
3. EIB usiluje o to, aby se sledování vztahovalo také na provádění zprostředkovatelských operací a činnost finančních zprostředkovatelů v oblasti podpory malých a středních podniků.
4. EIB zřídí ucelený systém předběžného posouzení relativních i absolutních hodnot emisí skleníkových plynů v souvislosti s finančními operacemi EIB v případech, kdy tyto emise dosahují významných prahových hodnot, jak jsou vymezeny v příslušné metodice EIB začleněné ve strategii EIB týkající se změny klimatu, a kdy jsou údaje k dispozici.
5. Výsledky sledování jsou pokud možno zveřejněny, s výhradou požadavků důvěrnosti a dohody mezi příslušnými stranami.
Článek 10
Vnější účelově vázané příjmy pro záruční fond
Splátky a příjmy ve výši 110 000 000 EUR, které pocházejí z operací uzavřených před rokem 2007, včetně splátek kapitálu, uvolněných jistot a splátek jistin úvěrů, dividend, kapitálového zisku, poplatků za poskytnutí záruk a úroků z úvěrů a z prostředků uložených na svěřeneckých účtech, a které byly uhrazeny na svěřenecký účet zřízený pro nástroj pro evropsko-středomořské investice a partnerství a lze je přičítat podpoře poskytované ze souhrnného rozpočtu Unie, představují vnější účelově vázané příjmy v souladu s čl. 21 odst. 4 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a využijí se ve prospěch záručního fondu.
Částky nad 110 000 000 EUR, které byly uhrazeny na svěřenecký účet zřízený pro nástroj pro evropsko-středomořské investice a partnerství, se po odečtení nákladů na řízení a poplatků zapíší do souhrnného rozpočtu Unie.
Článek 11
Výroční zprávy a účetnictví
1. Komise předloží každý rok Evropskému parlamentu a Radě zprávu o finančních operacích EIB uskutečněných na základě tohoto rozhodnutí. Tato zpráva se zveřejní a obsahuje:
a)
posouzení finančních operací EIB na úrovni projektu, odvětví, země a regionu a jejich souladu s tímto rozhodnutím;
b)
souhrnné posouzení přidané hodnoty, očekávané výstupy, výsledky a rozvojové dopady finančních operací EIB, vycházející z výroční zprávy EIB o rámci pro měření výsledků. Za tímto účelem použije EIB ukazatele hodnocení výsledků financovaných projektů z hlediska rozvoje, životního prostředí a sociálních aspektů, včetně lidských práv, a zohlední přitom příslušné ukazatele podle Pařížské deklarace o účinnosti pomoci z roku 2005. Součástí ukazatelů měřících výsledky projektů z hlediska životního prostředí jsou kritéria pro „čisté technologie“, jež se v zásadě zaměřují na energetickou účinnost a technologie na snižování emisí;
c)
posouzení přínosu finančních operací EIB k plnění cílů Unie v oblasti vnější politiky a strategických cílů Unie, přičemž se zohlední regionální operačně-technické pokyny uvedené v článku 5;
d)
souhrnné posouzení finančních výhod přenesených na příjemce finančních operací EIB;
e)
posouzení kvality finančních operací EIB, zejména rozsah zohlednění environmentální a sociální udržitelnosti při důkladném posuzování a sledování financovaných investičních projektů;
f)
podrobné informace o čerpání záruky EU;
g)
informace o objemu financování projektů v oblasti změny klimatu a biologické rozmanitosti podle tohoto rozhodnutí, o celkovém dopadu na relativní i absolutní hodnoty emisí skleníkových plynů podle čl. 9 odst. 4, jakož i počet projektů posuzovaných z hlediska klimatických rizik;
h)
popis spolupráce s Komisí a ostatními evropskými a mezinárodními finančními institucemi, včetně spolufinancování. Zpráva obsahuje zejména rozpis finančních zdrojů z Unie a zdrojů z ostatních evropských a mezinárodních finančních institucí využívaných v kombinaci s financováním ze strany EIB, což poskytuje přehled o celkových investicích podporovaných finančními operacemi EIB uskutečněnými podle tohoto rozhodnutí. Zpráva také upozorňuje na sjednání nových memorand o porozumění mezi EIB a dalšími evropskými nebo mezinárodními finančními institucemi, která mají dopad na finanční operace EIB podle tohoto rozhodnutí;
i)
informace o následných opatřeních týkajících se memoranda o porozumění mezi EIB a evropským veřejným ochráncem práv v tom rozsahu, v jakém se toto memorandum týká finančních operací EIB podle tohoto rozhodnutí.
2. Pro účely předkládání zpráv uvedeného v odstavci 1 poskytne EIB Komisi výroční zprávy o finančních operacích EIB uskutečněných podle tohoto rozhodnutí, včetně všech údajů potřebných k tomu, aby Komise mohla vypracovat zprávy podle odstavce 1. EIB může Komisi poskytnout také dodatečné relevantní informace, aby Evropský parlament a Rada získaly ucelený přehled o vnější činnosti EIB.
3. EIB poskytne Komisi o každé své finanční operaci statistické, finanční a účetní údaje, jakož i dodatečné informace nezbytné k tomu, aby Komise plnila své povinnosti v oblasti předkládání zpráv nebo reagovala na požadavky Účetního dvora, spolu s osvědčením auditora o částkách nesplacených v rámci finančních operací EIB. EIB poskytne Komisi také jakékoli jiné potřebné doklady v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012.
4. Pro účely účetnictví a podávání zpráv Komise o rizicích, na která se vztahuje záruka EU, předloží EIB Komisi své hodnocení rizik a informace o bonitě týkající se finančních operací EIB.
5. EIB alespoň jednou ročně poskytne Komisi orientační víceletý program plánovaného objemu finančních operací EIB, jež mají být podepsány tak, aby se zajistil soulad prognóz EIB se stropy zavedenými tímto rozhodnutím a aby Komise mohla zajistit odpovídající rozpočtové plánování, pokud jde o financování záručního fondu. Komise tuto prognózu zohlední při přípravě návrhu souhrnného rozpočtu Unie.
6. EIB pravidelně poskytuje Evropskému parlamentu, Radě a Komisi všechny své nezávislé hodnotící zprávy, které posuzují praktické výsledky konkrétních činností zrealizovaných EIB podle tohoto rozhodnutí a v rámci dalších vnějších mandátů.
7. Informace uvedené v odstavcích 2 až 6 poskytuje EIB na vlastní náklady. Informace uvedené v odstavcích 2, 3 a 6 rovněž EIB obecně zveřejňuje, přičemž ze zveřejnění vyloučí veškeré informace důvěrné povahy.
Článek 12
Transparentnost a zveřejňování informací
1. EIB v souladu s vlastní politikou transparentnosti a zásadami Unie pro přístup k dokumentům a informacím a postupně i se standardy Mezinárodní iniciativy na podporu transparentnosti rozvojové pomoci zveřejní na svých internetových stránkách informace týkající se:
a)
všech finančních operací EIB uskutečňovaných podle tohoto rozhodnutí po schválení projektu, zejména informace o tom, zda se na daný investiční projekt vztahuje záruka EU a jak přispívá k cílům vnější činnosti Unie, zejména s poukazem na jeho hospodářský, sociální a environmentální dopad;
b)
memorand o porozumění mezi EIB a dalšími evropskými nebo mezinárodními finančními institucemi, která mají dopad na finanční operace EIB podle tohoto rozhodnutí, pokud se na ně nevztahují požadavky na zachování důvěrnosti;
c)
pokud je to možné a vhodné, stávajících rámcových dohod mezi EIB a přijímající zemí. Při podepisování nových dohod nebo změnách stávajících dohod usiluje EIB o to, aby bylo umožněno jejích zveřejnění;
d)
politiky EIB pro přidělování prostředků.
2. Komise na svých internetových stránkách zveřejní konkrétní informace týkající se všech případů zpětného získávání plateb podle dohody o záruce uvedené v článku 14 a dohody, kterou se stanoví podrobná ustanovení a postupy týkající se uplatňování nároků, uvedené v čl. 15 odst. 2, pokud se na ně nevztahují požadavky na zachování důvěrnosti.
Článek 13
Nespolupracující jurisdikce
V rámci svých finančních operací netoleruje EIB žádné nezákonné činnosti, včetně praní peněz, financování terorismu, daňových podvodů nebo daňových úniků, korupce a podvodů ohrožujících zájmy Unie. EIB se zejména nepodílí na žádné finanční operaci prováděné ve způsobilé zemi prostřednictvím zahraničního nástroje umístěného v nespolupracující jurisdikci, kterou za nespolupracující označuje Unie, Organizace spojených národů, Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj nebo Finanční akční výbor.
Ve svých finančních operacích uplatňuje EIB zásady a standardy stanovené v právu Unie upravujícím předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu, případně včetně požadavku ohledně přijetí přiměřených opatření ke zjištění totožnosti skutečných vlastníků.
Článek 14
Dohoda o záruce
Komise a EIB podepíší dohodu o záruce, která bude obsahovat podrobná ustanovení a postupy týkající se záruky EU podle článku 8, a informují o ní Evropský parlament a Radu.
Článek 15
Zpětné získávání plateb provedených Komisí
1. Pokud Komise provede jakoukoli platbu v rámci záruky EU, usiluje EIB jménem a na účet Komise o uplatnění nároků z vyplacených částek.
2. Komise a EIB podepíší samostatnou dohodu, kterou se stanoví podrobná ustanovení a postupy týkající se uplatňování nároků, a to nejpozději do dne podpisu dohody uvedené v článku 14.
Článek 16
Kontrola Účetním dvorem
Záruku EU a v jejím rámci poskytnuté a zpětně získané platby k tíži nebo ve prospěch souhrnného rozpočtu Unie kontroluje Účetní dvůr.
Článek 17
Opatření proti podvodům
1. EIB bezodkladně uvědomí úřad OLAF a poskytne mu nezbytné informace, jakmile má v jakékoli fázi přípravy, provádění nebo ukončování projektů, na něž se vztahuje záruka EU, důvodné podezření že došlo k možnému podvodu, korupci, praní peněz nebo jinému protiprávní jednání, které může ohrozit finanční zájmy Unie.
2. V zájmu ochrany finančních zájmů Evropské unie je úřad OLAF oprávněn provádět vyšetřování včetně kontrol a inspekcí na místě v souladu s ustanoveními a postupy vyplývajícími z nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (14), nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (15) a nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (16), aby zjistil, zda ve spojitosti s finančními operacemi nedošlo k podvodu, korupci, praní peněz nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie. OLAF může příslušným orgánům dotčených členských států předat informace získané během vyšetřování.
Jestliže se uvedené protiprávní jednání potvrdí, je EIB nápomocna při vymáhání finančních prostředků s ohledem na své finanční operace a v rámci svých pravomocí.
3. Finanční dohody podepsané v souvislosti s projekty podpořenými na základě tohoto rozhodnutí obsahují ustanovení umožňující pozastavení finančních operací EIB a v případě potřeby odpovídající opatření k vymáhání finančních prostředků v případech podvodu, korupce nebo jiného protiprávního jednání. Rozhodnutí, zda pozastavit nebo zrušit financování EIB, přijímá EIB po náležitém posouzení všech okolností a rizik.
4. EIB se nadále spoléhá na své jednotné kontaktní místo pro boj proti korupci a podvodům určené zaměstnancům EIB a všem zúčastněným stranám.
5. EIB při svých finančních operacích uplatňuje svůj Mechanismus pro vyloučení protistran zapojených do podvodného a korupčního jednání, který obsahuje kritéria pro vyloučení uvedená v centrální databázi Unie pro vyloučení s cílem zajistit, aby byla práva všech stran dodržena.
Článek 18
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Přenesená pravomoc uvedená v článku 4 se Komisi svěřuje na dobu neurčitou počínaje dnem 11. května 2014.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 4 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení pravomoci se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 4 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 19
Přezkum v polovině období
Komise do 31. prosince 2016 ve spolupráci s EIB předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu v polovině období, hodnotící provádění tohoto rozhodnutí v počátečních letech, doplněnou případně o návrh na změnu tohoto rozhodnutí. Zpráva v polovině období vychází z nezávislého externího hodnocení a příspěvku EIB.
Tato zpráva zahrnuje zejména:
a)
posouzení provádění politiky přidělování;
b)
posouzení podávání zpráv EIB a případná doporučení na jeho zlepšení;
c)
posouzení rámce pro měření výsledků, včetně ukazatelů a kritérií výkonnosti a jejich přínosu k dosažení cílů tohoto rozhodnutí;
d)
podrobný popis kritérií posuzovaných pro účely doporučení ohledně případného úplného nebo částečného uvolnění nepovinné dodatečné částky.
Článek 20
Předložení závěrečné zprávy
Do 31. prosince 2021 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě závěrečnou zprávu o uplatňování tohoto rozhodnutí.
Článek 21
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 466/2014/EU,
annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014,
EU:n takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille unionin ulkopuolella toteutettavia investointihankkeita tukevista rahoitustoimista mahdollisesti aiheutuvien tappioiden varalta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 209 ja 212 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan investointipankin, jäljempänä ’EIP’, päätehtävä on rahoittaa investointeja Euroopan unionissa, mikä on sen perustehtävä ja -tavoite, minkä lisäksi se toteuttaa rahoitustoimia unionin ulkopuolella sen ulkopolitiikan tukemiseksi. Näin unionin ulkopuolisten alueiden käytettäväksi tarkoitettuja unionin talousarviovaroja voidaan vastaanottavien kolmansien maiden hyödyksi täydentää EIP:n taloudellisilla resursseilla. Rahoitustoimia toteuttaessaan EIP tukee välillisesti unionin yleisiä periaatteita ja poliittisia tavoitteita, joihin kuuluvat köyhyyden vähentäminen edistämällä osallistavaa kasvua ja kestävää taloutta, ympäristönsuojelu ja yhteiskuntakehitys sekä unionin vauraus muuttuvassa globaalissa taloustilanteessa.
(2)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT’, 209 artiklan 3 kohdassa, luettuna yhdessä sopimuksen 208 artiklan kanssa, määrätään, että EIP myötävaikuttaa perussäännössään määrätyin ehdoin niiden toimenpiteiden täytäntöönpanoon, jotka ovat tarpeen unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden toteuttamiseksi.
(3)
Unionin ulkoisen toiminnan tukemiseksi ja sen mahdollistamiseksi, että EIP rahoittaa investointeja unionin ulkopuolella ilman, että EIP:n luottokelpoisuus kärsii, suurimmalle osalle unionin ulkopuolella toteutetuista EIP:n toimista on myönnetty komission hallinnoima EU:n talousarviotakuu, jäljempänä ’EU:n takuu’. Tämä tukee lisäksi EIP:n luottokelpoisuutta rahoitusmarkkinoilla, mikä on ensiarvoisen tärkeää.
(4)
Viimeisin EU:n takuu EIP:n rahoitustoimille, jotka on allekirjoitettu 1 päivän helmikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisenä ajanjaksona, vahvistettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1080/2011/EU (2). Unionin ulkopuolella toteutettavia, unionin politiikkoja tukevia EIP:n rahoitustoimia varten olisi vahvistettava EU:n takuu vuosia 2014-2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen osalta.
(5)
Ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustettu takuurahasto, jäljempänä ’takuurahasto’, joka perustettiin neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 480/2009 (3), toimii likviditeettipuskurina, joka suojaa unionin talousarviota unionin ulkopuolelle suuntautuvista EIP:n rahoitustoimista sekä makrotaloudellisesta avusta ja Euratomin lainoista aiheutuvilta tappioilta.
(6)
Olisi laadittava luettelo maista, jotka mahdollisesti voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta. Lisäksi on asianmukaista laatia luettelo maista, jotka voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta.
(7)
Bhutan olisi lisättävä luetteloon maista, jotka voivat saada EIP:n rahoitusta ja Myanmar olisi lisättävä kumpaankin luetteloon ottaen huomioon viimeaikainen kehitys, jonka perusteella unionin suhteissa Bhutaniin ja Myanmariin/Burmaan on alkanut uusi vaihe. Samalla voidaan tukea molemmissa maissa käynnissä olevia poliittisia ja taloudellisia uudistuksia.
(8)
Jotta voidaan ottaa huomioon huomattavat poliittiset muutokset, luetteloa maista, joille voidaan myöntää EU:n takuun kattamaa EIP:n rahoitusta, olisi tarkistettava asianmukaisesti. Lisäksi komissiolle olisi siirrettävä SEUT 290 artiklan mukaisesti valta antaa säädöksiä, joilla muutetaan liitettä III. Komission liitteeseen III tekemien muutosten olisi perustuttava kokonaisarviointiin, johon kuuluvat taloudelliset, sosiaaliset, ympäristölliset ja poliittiset näkökohdat ja erityisesti ne, jotka liittyvät demokratiaan, ihmisoikeuksiin ja perusvapauksiin. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että kaikki asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(9)
Jotta voidaan ottaa huomioon takuurahaston todellisissa rahoitustarpeissa mahdollisesti tapahtuvat muutokset asetuksen (EY, Euratom) N:o 480/2009 mukaisesti, EU:n takuun enimmäismäärä olisi jaettava 27 000 000 000 euron kiinteäksi enimmäismääräksi ja 3 000 000 000 euron valinnaiseksi lisämääräksi. Takuurahaston määrärahoista unionin yleisessä talousarviossa (budjettikohta 01 03 06) päätetään jälkikäteen toteutunutta takuun kattamaa ulkoisen luotonannon määrää vuoden n-2 lopussa koskevien lukujen perusteella. Ottaen huomioon ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi eurooppalaista naapuruuden ja kumppanuuden välinettä koskevista yleisistä määräyksistä annetun asetuksen (EY) N:o 1638/2006 muuttamisesta, ennen vuotta 2007 päätettyjen rahoitustoimien mukaisista Välimeren alueella tehdyistä riskipääomaa ja lainoja koskevista investoinneista, joissa käytettiin unionin talousarvion varoja, peräisin olevat siirretyt määrät on kerätty Euro-Välimeri-investointi- ja kumppanuusvälinettä (FEMIP) varten perustetulle varainhoitotilille. Näistä siirretyistä määristä osa olisi varattava takuurahaston käyttöön poikkeuksellisena toimenpiteenä, jolla varmistetaan, että EIP:n rahoitustoimien tämän päätöksen mukaiset enimmäismäärät pysyvät asianmukaisella tasolla vuosina 2014-2020. Jäljelle jäävät varat olisi palautettava unionin yleiseen talousarvioon.
(10)
Harkittaessa valinnaisen lisämäärän aktivoimista kokonaan tai osittain tulisi ottaa huomioon muun muassa seuraavat seikat: EIP:n edistyminen tämän päätöksen täytäntöönpanossa, erityisesti EIP:n toimien tulokset muun muassa tulosmittauskehyksestä saatavien tietojen pohjalta, kehitysvaikutukset mukaan lukien; takuurahaston rahoitustarve ottaen huomioon menneet ja tulevat suorittamatta olevat määrät kaikilla takuurahaston kattamilla toiminta-aloilla; tukikelpoisten alueiden ja maiden makrotaloudellinen, rahoituksellinen ja poliittinen tilanne väliarvioinnin ajankohtana.
(11)
Niiden määrien, jotka EU:n takuulla katetaan kullakin alueella, olisi edelleen oltava enimmäismääriä, jotka EIP rahoittaa EU:n takuulla, eikä tavoitteita, jotka EIP:n on saavutettava. Enimmäismääriä olisi arvioitava tämän päätöksen väliarvioinnin yhteydessä erityisesti sen mukaan, onko luettelossa alueista ja maista, jotka voivat saada EIP:n rahoitusta, mahdollisesti tapahtunut muutoksia.
(12)
EIP:n rahoitustoimien olisi oltava johdonmukaisia edunsaajamaan omien strategioiden kanssa. Edellä mainittu huomioon ottaen EIP:n ulkoisten rahoitustoimien johdonmukaisuuden lisäämiseksi ja keskittämiseksi unionin politiikkojen tukemiseen sekä edunsaajien mahdollisimman suurten hyötyjen varmistamiseksi päätöksessä N:o 1080/2011/EU vahvistetaan EIP:n rahoitustoimien yleiset tavoitteet kaikilla tukikelpoisilla alueilla ja kaikissa tukikelpoisissa maissa. Niitä ovat paikallisen yksityissektorin kehittäminen ja erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten), sosiaalisen ja taloudellisen infrastruktuurin kehittäminen sekä ilmastonmuutoksen hillitseminen ja siihen sopeutuminen hyödyntäen EIP:n suhteellisia vahvuuksia aloilla, joilla se on todistettavasti saanut aikaan hyviä tuloksia. Nämä tavoitteet olisi säilytettävä myös tässä päätöksessä kestävän kasvun ja työpaikkojen luomisen edistämiseksi edelleen.
(13)
Pk-yritysten rahoituksen saannin parantaminen, mukaan lukien unionin pk-yritysten investoinnit päätöksen soveltamisalaan kuuluvilla alueilla, voi merkittävästi edistää taloudellista kehitystä ja tukea työttömyyden torjuntaa. Jotta EIP kykenisi auttamaan pk-yrityksiä tehokkaasti, sen rahoitustoimien olisi oltava tulosperusteisia. EIP:n olisi mahdollisuuksien mukaan investoitava pk-yritysten tutkimustoimintaan ja innovointiin paikallisen kehityksen tukemiseksi. EIP:n olisi tukikelpoisissa maissa toimittava yhteistyössä paikallisten rahoituksen välittäjien kanssa, joiden olisi oltava kiinteä osa paikallista talouselämää erityisesti sen varmistamiseksi, että osa taloudellisesta hyödystä välittyy niiden asiakkaille ja että EIP:n rahoitus tuottaa lisäarvoa muihin rahoituslähteisiin verrattuna. EIP:n olisi niin pitkälti kuin mahdollisuuksien mukaan myös lisättävä rahoituskumppaneidensa monipuolistamista toimintamaissaan. Due diligence -prosessin kuluessa EIP:n olisi arvioitava, ovatko rahoituksen välittäjien toteuttamat pk-yrityksiä tukevat rahoitustoimet aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden, tulosmittauskehyksen ja EIP:n vaatimusten mukaisia. EIP:n olisi perustettava raportointimekanismi, jolla varmistetaan, että pk-yrityksille tarkoitetut varat käytetään niiden hyväksi. EIP:n olisi osana väliarviointia toimitettava konsolidoitu raportti tämän päätöksen mukaisesta pk-yritysten rahoituksesta.
(14)
EU:n takuun kattavuus, joka koskee pelkästään suvereeneja ja poliittisia riskejä, ei itsessään riitä turvaamaan EIP:n merkittävää toimintaa mikrorahoituksen tueksi. EU:n takuu ei yksin ole riittävän kattava, jotta EIP voisi toimia mikrorahoituksen tukena merkittävällä tavalla. Sen vuoksi kyseinen toiminta olisi mahdollisuuksien mukaan toteutettava muista rahoitusvälineistä käytettävissä olevien talousarviovarojen yhteydessä, ja välittävien laitosten, myös paikallistason laitosten, kautta, jotta voidaan edistää kasvua ja välillisesti köyhyyden vähentämistä köyhemmissä maissa.
(15)
EIP:n olisi edelleen rahoitettava investointihankkeita, joilla tuetaan sosiaalisen, ympäristöön liittyvän ja taloudellisen infrastruktuurin kehittämistä liikenne ja energia mukaan lukien, sekä harkittava toimintansa lisäämistä terveydenhuollon ja koulutuksen infrastruktuurien tukemiseksi silloin, kun näin saadaan selkeästi aikaan lisäarvoa.
(16)
EU:n takuun ilmastonmuutosulottuvuuden lujittamiseksi olisi otettava käyttöön rahoitustoimien kokonaismäärää koskeva tavoite sekä järjestelmä, jonka avulla voidaan ennalta arvioida EU:n takuulla tuettujen hankkeiden kasvihuonekaasupäästöjä. EIP:n rahoitustoimien, joilla tuetaan ilmastonmuutoksen hillitsemistä ja siihen sopeutumista, olisi oltava vähintään 25 prosenttia kaikista EIP:n rahoitustoimista unionin ilmastotavoitteiden edistämiseksi maailmanlaajuisesti. EIP:n olisi tarjottava yhteistyössä komission kanssa teknistä asiantuntemustaan ja tuettava EIP:n rahoitustoimien edunsaajina olevia julkisia ja yksityisiä vastapuolia, jotta voidaan vastata ilmastonmuutoksen haasteeseen ja hyödyntää käytettävissä olevia varoja parhaalla mahdollisella tavalla. Ilmastonmuutoksen hillitsemis- ja sopeutumishankkeisiin olisi voitava osoittaa rahoitusta edullisin ehdoin. EIP:n rahoitustoimia olisi, jos mahdollista ja asianmukaista, täydennettävä unionin yleisen talousarvion varoilla yhdistelemällä tehokkaasti ja asianmukaisesti unionin ulkoisen avun puitteissa ilmastonmuutoksen torjunnan rahoitukseen tarjolla olevia avustuksia ja lainoja. Tältä osin komission Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimittaman vuosikertomuksen olisi sisällettävä yksityiskohtainen raportti, jossa selvitetään näiden hankkeiden rahoitukseen käytetyt rahoitusvälineet sekä EIP:n rahoitustoimien määrät ja vastaavat avustusten määrät.
(17)
Yleisten tavoitteiden kattamilla aloilla EIP:n rahoitustoimien perustavoitteeksi olisi asetettava maiden alueellinen yhdentyminen, erityisesti taloudellinen yhdentyminen liittymistä valmistelevien maiden ja naapuruuspolitiikan kohdemaiden sekä unionin välillä. Tuossa yhteydessä EIP:n olisi voitava yleisten tavoitteiden kattamilla aloilla tukea kumppanimaita unionin yritysten tekemien suorien ulkomaisten investointien avulla, joilla edistetään taloudellista yhdentymistä unioniin sekä teknologian ja tietämyksen siirtoa, edellyttäen että investointihankkeet on tarkastettu huolellisesti sen ehkäisemiseksi, että EIP:n rahoitustoimista aiheutuu kielteisiä seurauksia työllisyydelle unionissa. EIP:tä olisi myös kannustettava tukemaan unionin yritysten suoria ulkomaisia investointeja kumppanimaihin omalla vastuullaan EIP:n riskinsietokyvyn huomioon ottaen.
(18)
EIP:n olisi suoritettava säännöllisesti jälki- tai väliarviointeja tämän päätöksen mukaisesti tuetuista toimista arvioidakseen niiden merkityksellisyyttä, tehokkuutta ja kehitysvaikutuksia ja määrittääkseen tulevia toimia mahdollisesti parantavat näkökohdat. Arvioinneilla olisi edistettävä tilivelvollisuutta ja analysoitava kestävyyttä.
(19)
Käytännön toimenpiteet, joilla EU:n takuun yleiset tavoitteet yhdistetään niiden täytäntöönpanoon, on vahvistettava aluekohtaisissa teknisissä toimintaohjeissa. Tällaisissa toimintaohjeissa olisi noudatettava laajempaa unionin aluepoliittista toimintakehystä Euroopan naapuruuspolitiikkaan sisältyvä eriyttämisperiaate mukaan lukien. Aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita olisi tarkistettava tämän päätöksen antamisen jälkeen ja päivitettävä väliarvioinnin jälkeen, jotta ne vastaisivat muutoksia unionin ulkopolitiikassa ja sen painopisteissä. Aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden päivityksessä olisi muiden näkökohtien lisäksi otettava huomioon tukikelpoisten maiden olennainen kehitys.
(20)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, Euroopan investointipankin perussääntöä koskevan pöytäkirjan N:o 5 mukaisesti suoraan EIP:lle jätetyistä hakemuksista, jotka koskevat tämän päätöksen mukaisesti toteutettavia EIP:n rahoitustoimia, on pyydettävä komission lausunto siitä, vastaavatko ne keskeisiä unionin säädöksiä ja politiikkoja. Jos komissio antaa minkä tahansa tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvan EIP:n rahoitustoimen osalta kielteisen lausunnon, kyseiselle toimelle ei tulisi myöntää EU:n takuuta.
(21)
Vaikka EIP:n vahvuus on edelleen siinä, että se on ainutlaatuinen julkisessa omistuksessa olevana investointipankkina, jonka tehtävänä on tarjota pitkäaikaista lainoitusta, joka vastaa sen osakkeenomistajien toimintapoliittisia tavoitteita, EIP:n rahoitustoimien olisi lisäksi oltava Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEU’, 21 artiklassa tarkoitetun unionin ulkoisen toiminnan yleisten periaatteiden mukaisia eli edistettävä ja lujitettava demokratiaa, oikeusvaltiota, ihmisoikeuksia ja perusvapauksia sekä tuettava niiden kansainvälisten sitoumusten ja sopimusten, myös ympäristösopimusten, noudattamista, joissa unioni on osapuolena. EIP:n olisi erityisesti edistettävä talous-, rahoitus- ja teknistä yhteistyötä kolmansien maiden kanssa SEUT 212 artiklan mukaisesti. Lisäksi EIP:n toimien olisi oltava sopusoinnussa kansainvälisen oikeuden kanssa ja myös noudatettava Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan periaatteita. EIP:n toimien olisi oltava sopusoinnussa myös Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan yleissopimuksen (Århusin yleissopimus) kanssa hankkeiden eri vaiheissa. EIP:n rahoitustoimilla olisi kehitysmaissa tuettava erityisesti seuraavia tavoitteita: talouden, yhteiskunnan ja ympäristön kestävä kehitys, etenkin kaikista heikoimmassa asemassa olevissa maissa; sopusointuinen ja vähittäinen yhdentyminen maailmantalouteen sekä niiden tavoitteiden noudattaminen, jotka unioni on hyväksynyt Yhdistyneissä kansakunnissa ja muissa asianmukaisissa kansainvälisissä järjestöissä. EIP:n olisi pyrittävä tukemaan välillisesti Yhdistyneiden kansakuntien vuosituhattavoitteiden saavuttamista vuoteen 2015 mennessä sekä vuoden 2015 jälkeen aiempia vuosituhattavoitteita muuttavien tai korvaavien kehitystavoitteiden saavuttamista kaikilla alueilla, joilla se toimii, samalla kun se myötävaikuttaa unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden edistämisen edellyttämien toimenpiteiden täytäntöönpanoon SEUT 209 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(22)
Tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvilla EIP:n toimilla olisi edistettävä kehityspolitiikkaa koskevan eurooppalaisen konsensuksen ja muutossuunnitelman täytäntöönpanoa sekä Pariisin julistuksessa vuodelta 2005, Accran toimintasuunnitelmassa vuodelta 2008 sekä Busanissa vuonna 2011 tehdyssä kehitysyhteistyötä koskevassa kumppanuussopimuksessa esitettyjen avun tuloksellisuuden periaatteiden täytäntöönpanoa. Lisäksi toimien olisi oltava johdonmukaisia neuvoston 25 päivänä kesäkuuta 2012 hyväksymän ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskevan EU:n strategiakehyksen ja toimintasuunnitelman sekä kansainvälisten ilmastosopimusten, mukaan lukien luonnon monimuotoisuutta koskevien sitoumusten, kanssa. Tämä olisi toteutettava konkreettisina toimenpiteinä, joilla erityisesti vahvistetaan EIP:n valmiutta arvioida investointihankkeiden ympäristöön liittyviä, sosiaalisia ja kehityspoliittisia näkökohtia, myös ihmisoikeuksia, perusvapauksia ja konflikteihin liittyviä riskejä, ja edistetään viranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan kuulemista paikallistasolla. EIP:n olisi tältä osin sovellettava ja kehitettävä tulosmittauskehystään, joka käsittää yksityiskohtaiset tulosindikaattorit niiden vaikutusten mittaamiseksi, joita EIP:n rahoitustoimilla on talouteen, ympäristöön, yhteiskuntaan ja kehitykseen EIP:n hankkeiden eri vaiheissa. Tulosmittauskehyksen täytäntöönpanoa olisi arvioitava tämän päätöksen väliarvioinnissa. Huolehtiessaan investointihankkeen asianmukaisesta tarkistamisesta EIP:n olisi tarvittaessa ja unionin sosiaali- ja ympäristöpoliittisten periaatteiden ja kansainvälisten parhaiden käytäntöjen sekä unionin oikeuden ja edunsaajamaan kansallisen lainsäädännön mukaisesti velvoitettava investointihankkeen toteuttaja järjestämään paikallisia kuulemisia ja julkistamaan niiden tulokset yleisölle, jotta voidaan ottaa huomioon hankkeiden vaikutukset asiaankuuluviin sidosryhmiin. EIP:n olisi oltava yhteydessä hankkeiden toteuttajien ja edunsaajien kanssa hankkeiden koko ohjelmasuunnitteluprosessin ajan. Tämän päätöksen kattamalla ajanjaksolla allekirjoitetuissa rahoitussopimuksissa, jotka koskevat sellaisia EIP:n rahoitustoimia, joissa on mukana julkisia vastapuolia, olisi nimenomaan määrättävä mahdollisuudesta keskeyttää maksut, jos maan, jossa investointihanke toteutetaan, tukikelpoisuus peruutetaan tämän päätöksen nojalla.
(23)
Olisi varmistettava, että EIP:n rahoitustoimet ovat kaikilla tasoilla alkuvaiheen strategisesta suunnittelusta loppuvaiheen investointihankkeiden kehitykseen asti unionin ulkopolitiikan ja tässä päätöksessä asetettujen yleisten tavoitteiden mukaisia ja niitä tukevia. Unionin ulkoisen toiminnan johdonmukaisuuden parantamiseksi komission ja EIP:n sekä Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) välistä vuoropuhelua politiikasta ja strategiasta olisi edelleen lisättävä ja pidettävä samalla Euroopan parlamentti ja neuvosto asianmukaisesti ajan tasalla. EIP:n unionin ulkopuolella olevat toimistot olisi aina kun mahdollista sijoitettava unionin edustustoihin, jotta edistetään tällaista yhteistyötä ja voidaan jakaa toimintakustannukset. Yhteistyötä ja koordinointia ulkoisen toimeksiannon mukaisilla alueilla koskevan Euroopan komission ja Euroopan investointipankin välisen yhteisymmärryspöytäkirjan, jota tarkistettiin vuonna 2013 komission, EUH:n ja EIP:n yhteistyön sekä aikaisessa vaiheessa tapahtuvan keskinäisen tietojenvaihdon tehostamiseksi toiminnallisella tasolla, soveltamista olisi jatkettava. Yhteisymmärryspöytäkirjan piiriin kuuluvaan yhteistyöhön olisi erityisesti kuuluttava naapuruuspolitiikkaan sisältyvän eriyttämisperiaatteen soveltamisen säännöllinen arviointi. On erityisen tärkeää, että komissio ja EIP sekä Euroopan ulkosuhdehallinto vaihtavat tarvittaessa näkemyksiään aikaisessa vaiheessa ja järjestelmällisesti asianmukaisia ohjelma-asiakirjoja valmisteltaessa, jotta niiden toimien yhteisvaikutus olisi mahdollisimman suuri. Lisäksi olisi vahvistettava yhteistyötä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen edistämiseksi ja konfliktien ehkäisemiseksi. EIP:tä olisi kannustettava yhteistyöhön unionin edustustojen kanssa EIP:n hankkeiden eri vaiheissa.
(24)
Unionin ulkosuhteita olisi tarkoitus tukea useilla välineillä, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 236/2014 (4). Kyseessä oleville alueille annettavan unionin kokonaistuen johdonmukaisuuden lisäämiseksi olisi tarpeen ja tapauksen mukaan tartuttava mahdollisuuksiin yhdistää EIP:n rahoitus ja unionin talousarviovarat, joita osoitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (5) VIII osastossa mainituista rahoitusvälineistä, sekä hankkeiden valmisteluun ja toteuttamiseen myönnettävä tekninen tuki Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 231/2014 perustetusta liittymistä valmistelevasta tukivälineestä (6), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 232/2014 perustetusta Euroopan naapuruusvälineestä (7), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 233/2014 perustetusta kehitysyhteistyön rahoitusvälineestä (8), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 234/2014 perustetusta kumppanuusvälineestä kolmansien maiden kanssa tehtävää yhteistyötä varten (9), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 235/2014 perustetusta demokratian ja ihmisoikeuksien maailmanlaajuista edistämistä koskevasta rahoitusvälineestä (10), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 230/2014 perustetusta vakautta ja rauhaa edistävästä välineestä (11) sekä neuvoston asetuksella (Euratom) N:o 237/2014 perustetusta välineestä ydinturvallisuuteen liittyvää yhteistyötä varten (12). Komissio perusti päätöksen N:o 1080/2011/EU pohjalta ulkoisen yhteistyön rahoituslähteiden yhdistämistä koskevan EU:n laajuisen foorumin tehostaakseen keinoja yhdistää avustuksia ja lainoja unionin ulkopuolella, erityisesti unionin yleisen talousarvion ja EIP:n lainojen täytäntöön panemiseksi ja hallintoa ja arviointiperusteita koskevien parhaiden käytäntöjen vaihtamiseksi hankkeen tasolla. EIP:n ja muiden rahoituslaitosten olisi käytettävä avustusten ja lainojen yhdistämiskeinoja tavalla, joka on täysin unionin ulkoisten tavoitteiden, avun tuloksellisuuden ja avoimuuden mukainen.
(25)
EIP:n olisi edelleen pyrittävä lisäämään koordinointia ja yhteistyötä eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvissa, unionin ulkopuolella toteutettavissa rahoitustoimissa. Erityisesti tämä koskee niitä rahoituslaitoksia, jotka osallistuvat ulkoisen yhteistyön rahoituslähteiden yhdistämistä koskevaan EU:n laajuiseen foorumiin. Yhteistyö käsittää tarvittaessa yhteistyön alakohtaisten ehtojen osalta, keskinäisten menettelyjen ja yhteisrahoituksen käytön sekä osallistumisen esimerkiksi tuen koordinointia ja tuloksellisuutta edistäviin maailmanlaajuisiin hankkeisiin. Tällaisella koordinoinnilla ja yhteistyöllä olisi pyrittävä minimoimaan mahdolliset päällekkäisyydet kustannuksissa ja toimissa. Yhteistyön olisi perustuttava vastavuoroisuusperiaatteeseen. EIP:n vastavuoroista pääsyä muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten järjestöjen perustamiin rahoitusvälineisiin olisi edistettävä tarvittaessa. Komission, EIP-ryhmän sekä Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin (EBRD) välistä kolmikantaista yhteisymmärryspöytäkirjaa, joka koskee unionin ulkopuolista yhteistyötä ja mahdollistaa sen, että EIP-ryhmä ja EBRD toimivat toisiaan täydentäen käyttämällä hyväksi kunkin suhteellisia etuja, tarkistettiin vuonna 2012 sen johdosta, että EBRD:n maantieteellistä soveltamisalaa on laajennettu koskemaan Välimeren aluetta. Yhteisymmärryspöytäkirjaa olisi sovellettava myös jatkossa. Tässä päätöksessä vahvistettuja periaatteita olisi sovellettava myös silloin, kun EIP:n rahoitus toteutetaan muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa tehtävillä yhteistyösopimuksilla.
(26)
Muun muassa unionin taloudellisten tavoitteiden tukemiseksi EIP:tä olisi kannustettava edelleen rahoittamaan unionin ulkopuolella toteuttavia toimia myös omalla riskillään ja unionin taloudellisten etujen vuoksi niissä maissa ja sellaisissa investointihankkeissa, joita pidetään EIP:n arvion mukaan ja sen oma riskinsietokyky huomioon ottaen riittävän luottokelpoisina, jotta EU:n takuun käyttö voidaan keskittää sellaisiin maihin ja investointihankkeisiin, joiden yhteydessä EU:n takuulla saadaan aikaan EIP:n oman arvion mukaan enemmän lisäarvoa, myös talouden, yhteiskunnan ja ympäristön kestävän kehityksen muodossa.
(27)
EIP:n olisi laajennettava tarjoamiensa innovatiivisten rahoitusvälineiden valikoimaa muun muassa keskittymällä enemmän takausvälineiden kehittämiseen. Lisäksi EIP:n olisi pyrittävä osallistumaan aktiivisesti riskinjakovälineisiin ja rahoituksen hankkimiseen vieraan pääoman markkinoilta, kun on kyse hankkeista, joiden voidaan ennakoida tuottavan vakaan kassavirran. Sen olisi erityisesti harkittava sellaisten vieraan pääoman markkinoiden instrumenttien tukemista, jotka on laskettu liikkeeseen tai otettu käyttöön tukikelpoisissa maissa toteutettavien investointihankkeiden rahoittamiseksi. Lisäksi EIP:n olisi lisättävä lainanantoaan paikallisvaluutoissa ja laskettava liikkeeseen joukkovelkakirjalainoja paikallisilla markkinoilla edellyttäen, että edunsaajamaat toteuttavat tarvittavat rakenneuudistukset, etenkin rahoitusalalla, ja muut EIP:n toimintaa helpottavat toimenpiteet. Monipuolistettaessa ja laajennettaessa pääomamarkkinainstrumenttien käyttöä olisi erityisesti huolehdittava siitä, että tällaiset instrumentit eivät johda riskialttiisiin rahoituskäytänteisiin ja velkaantumiseen, jolloin ne voisivat vaarantaa rahoituksen vakauden.
(28)
Komission olisi laadittava vuosittain kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Kertomuksessa olisi arvioitava EIP:n rahoitustoimia ja sitä, ovatko ne tämän päätöksen mukaisia, niiden lisäarvoa ja vaikutusta unionin ulkopolitiikan kannalta, niiden laatua, niiden kehitysvaikutusta EIP:n tulosmittauskehyksen mukaan ja edunsaajille siirtynyttä taloudellista hyötyä. Kertomuksen olisi sisällettävä myös tiedot EU:n takuun maksamista koskevista pyynnöistä, tähän päätökseen perustuvasta ilmastonmuutoksen torjuntaan ja luonnon monimuotoisuuden suojeluun tarkoitetun rahoituksen määrästä, tiedot EIP:n ja Euroopan oikeusasiamiehen välillä tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan toiminnan seurannasta sekä kuvaus yhteistyöstä komission ja muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa yhteisrahoitus mukaan lukien. Kertomus olisi julkistettava, jotta asiaankuuluvilla sidosryhmillä, myös kansalaisyhteiskunnalla, olisi mahdollisuus esittää näkemyksiään.
(29)
Unionin ulkopolitiikkaa tukevat EIP:n rahoitustoimet olisi jatkossakin toteutettava hyvän pankkitavan mukaisia periaatteita noudattaen. EIP:n rahoitustoimia olisi edelleen hallinnoitava noudattaen EIP:n omia sääntöjä ja menettelyjä, joiden olisi oltava kyseisten periaatteiden mukaisia, mukaan lukien soveltuvat valvontatoimenpiteet ja EIP:n lausunto sosiaalisista ja ympäristönormeista, sekä tilintarkastustuomioistuimen ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) sääntöjä ja menettelyjä noudattaen. EIP:n olisi rahoitustoimissaan pantava asianmukaisesti täytäntöön sellaisia oikeudenkäyttöalueita koskevat toimintaperiaatteensa, jotka unioni, Yhdistyneet kansakunnat, Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö tai rahanpesunvastainen toimintaryhmä on todennut heikosti säännellyiksi tai yhteistyöhaluttomiksi, jotta voidaan edistää kansainvälistä veropetosten, veronkierron ja rahanpesun torjuntaa. Avoimuuden varmistamiseksi EIP:n olisi laadittava yhteistyössä paikallisten rahoituksen välittäjien kanssa luettelo lopullisista lainansaajista.
(30)
EIP:n olisi varmistettava asianmukaisin toimenpitein, että EU:n takuun kattamia toimia rahoitettaessa unionin taloudellisia etuja suojataan petoksia, lahjontaa, rahanpesua ja muuta laitonta toimintaa ehkäisevillä toimenpiteillä ja että OLAFilla on oikeus tehdä paikalla suoritettavia tarkastuksia ja todentamisia edunsaajien tiloissa. EIP:n olisi noudatettava vuonna 2008 hyväksyttyä ja vuonna 2013 tarkistettua toimintapolitiikkaansa, joka koskee kielletyn toiminnan ehkäisemistä ja estämistä pankin omissa toiminnoissa (EIP:n petostentorjuntamenettely), ja tehtävä tiivistä yhteistyötä unionin ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehostaakseen voimassa olevia rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen vastaisia toimia ja auttaakseen näiden toimien täytäntöönpanon parantamisessa. Ilmiantoja koskevan politiikkansa mukaisesti EIP:n olisi kiinnitettävä erityistä huomiota ilmiantajilta saatuihin tietoihin, jotka koskevat mahdollisia petoksia, lahjontaa tai muuta laitonta toimintaa, ja annettava mahdollisuudet asianmukaiselle seurannalle, palautteelle ja suojelulle kostotoimenpiteitä vastaan.
(31)
EIP:n hallintoelimiä olisi kannustettava toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet, jotta EIP:n toiminta mukautetaan edistämään unionin ulkopolitiikkaa tehokkaalla tavalla ja sillä vastataan asianmukaisesti tässä päätöksessä asetettuihin vaatimuksiin,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
EU:n takuu
1. Euroopan unioni myöntää Euroopan investointipankille, jäljempänä ’EIP’, talousarviotakuun rahoitustoimille, jotka toteutetaan unionin ulkopuolella, jäljempänä ’EU:n takuu’. EU:n takuu myönnetään yleisenä takuuna, joka kattaa EIP:lle kuuluvat mutta saamatta jääneet maksut, jotka liittyvät 2 kohdan mukaisesti tukikelpoisiin, EIP:n investointihankkeita varten myönnettyihin tai liikkeeseen laskettuihin lainoihin, lainatakauksiin ja vieraan pääoman markkinoiden instrumentteihin.
2. EU:n takuun piiriin kuuluvat unionin asiaankuuluvien ulkopoliittisten tavoitteiden tukemiseksi EIP:n omia sääntöjä ja menettelyjä noudattaen, mukaan lukien EIP:n lausunto ympäristö- ja sosiaalipoliittisista periaatteista ja normeista, tukikelpoisissa maissa toteutettavia investointihankkeita varten myönnetyt tai liikkeeseen lasketut EIP:n lainat, lainatakaukset ja vieraan pääoman markkinoiden instrumentit, kun EIP:n rahoitus on myönnetty sellaisen allekirjoitetun sopimuksen perusteella, jonka voimassaolo ei ole päättynyt ja jota ei ole peruutettu, jäljempänä ’EIP:n rahoitustoimet’.
3. Unionin ulkopolitiikkaa tukevia EIP:n rahoitustoimia hallinnoidaan edelleen hyvän pankkitavan mukaisia periaatteita noudattaen.
4. EU:n takuun enimmäismäärä on 65 prosenttia EIP:n rahoitustoimien puitteissa maksettujen ja taattujen määrien kokonaismäärästä, josta on vähennetty takaisin maksetut määrät ja johon on lisätty kaikki maksuihin ja takauksiin liittyvät määrät.
5. EU:n takuulla katetaan EIP:n rahoitustoimet, jotka on allekirjoitettu 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2020 välisenä ajanjaksona.
6. Jos Euroopan parlamentti ja neuvosto eivät ole 5 kohdassa tarkoitetun ajanjakson päättyessä tehneet päätöstä uuden EU:n takuun myöntämisestä EIP:lle sen unionin ulkopuolella toteuttamista rahoitustoimista mahdollisesti aiheutuvien tappioiden varalta, tätä ajanjaksoa jatketaan automaattisesti kerran kuudella kuukaudella.
2 artikla
EU:n takuun kattamien EIP:n rahoitustoimien enimmäismäärät
1. EU:n takuun kattamien EIP:n rahoitustoimien enimmäismäärä vuosina 2014-2020 voi olla enintään 30 000 000 000 euroa. Rahoitustoimia varten alun perin merkityt mutta myöhemmin peruutetut määrät eivät sisälly enimmäismäärään.
Enimmäismäärä jakautuu seuraaviin osiin:
a)
27 000 000 000 euron kiinteä enimmäismäärä;
b)
3 000 000 000 euron valinnainen lisämäärä.
Euroopan parlamentti ja neuvosto päättävät tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen b alakohdassa tarkoitetun määrän täysimääräisestä tai osittaisesta käyttöönotosta sekä sen alueellisesta jakautumisesta 19 artiklan mukaisen väliarvioinnin jälkeen.
2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu kiinteä enimmäismäärä jaetaan liitteessä I vahvistetulla tavalla alueellisiin enimmäismääriin ja aluekokonaisuuden osien enimmäismääriin. EIP varmistaa alueellisten enimmäismäärien rajoissa asteittain, että määrät jakautuvat tasaisesti maittain EU:n takuun kattamilla alueilla.
3 artikla
Yleiset tavoitteet ja periaatteet
1. EU:n takuu myönnetään ainoastaan sellaisille EIP:n rahoitustoimille, jotka EIP:n oman arvion perusteella tuottavat lisäarvoa ja joilla tuetaan mitä tahansa seuraavista yleisistä tavoitteista:
a)
paikallisen yksityissektorin kehittäminen, erityisesti pk-yritysten tukeminen;
b)
sosiaalisen ja taloudellisen infrastruktuurin kehittäminen, mukaan lukien liikenne, energia, ympäristöä koskeva infrastruktuuri sekä tieto- ja viestintätekniikka;
c)
ilmastonmuutoksen hillitseminen ja siihen sopeutuminen.
2. Samalla kun säilytetään EIP:n ominaisluonne investointipankkina, tämän päätöksen nojalla toteutettavien EIP:n rahoitustoimien on oltava EU:n edun ja erityisesti SEU 21 artiklassa tarkoitettujen unionin ulkoista toimintaa ohjaavien yleisten periaatteiden mukaisia ja edistettävä osaltaan niiden kansainvälisten ympäristösopimusten noudattamista, joissa unioni on osapuolena. EIP:n hallintoelimiä kannustetaan toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet, jotta EIP:n toiminta mukautetaan edistämään unionin ulkopolitiikkaa tehokkaalla tavalla ja sillä vastataan asianmukaisesti tässä päätöksessä asetettuihin vaatimuksiin.
3. Edellä 1 kohdassa esitettyjen yleisten tavoitteiden soveltamisalaan kuuluvilla aloilla EIP:n rahoitustoimien perustavoitteena on oltava maiden alueellinen yhdentyminen, mukaan lukien erityisesti taloudellinen yhdentyminen liittymistä valmistelevien maiden, naapuruuspolitiikan kohdemaiden ja unionin välillä. EIP toteuttaa rahoitustoimia edunsaajamaissa yleisten tavoitteiden soveltamisalaan kuuluvilla aloilla tukemalla suoria ulkomaisia investointeja, jotka edistävät unionin taloudellista yhdentymistä.
4. Kehitysmaissa, sellaisina kuin ne on määritetty Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön laatimassa virallisen kehitysavun saajien luettelossa, EIP:n rahoitustoimilla edistetään SEUT 208 ja 209 artiklan mukaisesti välillisesti unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteita, joihin kuuluvat köyhyyden vähentäminen edistämällä osallistavaa kasvua sekä talouden, ympäristön ja yhteiskunnan kestävä kehitys.
5. Sen varmistamiseksi, että yksityissektorin investoinneilla on mahdollisimman suuri kehitysvaikutus, EIP:n on pyrittävä vahvistamaan paikallista yksityissektoria edunsaajamaissa tukemalla 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja paikallisia investointeja. Edellä 1 kohdassa esitettyjä yleisiä tavoitteita tukeviin EIP:n rahoitustoimiin pyritään sisällyttämään myös tuki unionin pk-yritysten investointihankkeille. Jotta voidaan tehokkaasti valvoa, että varat käytetään asianomaisten pk-yritysten hyväksi, EIP:n on laadittava asianmukaiset sopimusvaatimukset rahoituksen välittäjien kanssa, mukaan lukien edunsaajien raportointia koskevat vaatimukset.
EIP tekee yhteistyötä sellaisten rahoituksen välittäjien kanssa, jotka voivat tukea pk-yritysten erityistarpeita maissa, joissa toimia toteutetaan, ja jotka eivät osallistu tukikelpoisessa maassa toteutettuihin EIP:n rahoitustoimiin välinein, jotka sijaitsevat 13 artiklassa tarkoitetulla ulkomaisella yhteistyöhaluttomalla oikeudenkäyttöalueella.
6. Edellä 1 kohdan b alakohdassa esitettyjä tavoitteita tukevilla EIP:n rahoitustoimilla tuetaan investointihankkeita aloilla, jotka liittyvät pääasiassa liikenteeseen, energiaan, ympäristöä koskevaan infrastruktuuriin, tieto- ja viestintätekniikkaan, terveydenhuoltoon ja koulutukseen. Tähän kuuluu uusiutuvista energialähteistä saatavan energian tuotanto ja integrointi, energiajärjestelmien muuttaminen vähähiilisiin teknologioihin ja polttoaineisiin siirtymiseksi, kestävä energiavarmuus ja energiainfrastruktuuri, myös kaasun tuotanto ja kuljetukset unionin energiamarkkinoille sekä maaseudun sähköistäminen, vesihuollon, puhtaanapidon ja vihreän infrastruktuurin kaltaiset ympäristöä koskevat infrastruktuurit, televiestinnän ja laajakaistaverkkojen infrastruktuurit.
7. Edellä 1 kohdan c alakohdassa esitettyjä yleisiä tavoitteita tukevilla EIP:n rahoitustoimilla tuetaan investointihankkeita, jotka liittyvät ilmastonmuutoksen hillitsemiseen ja siihen sopeutumiseen ja jotka myötävaikuttavat ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen yleistavoitteeseen erityisesti siten, että niillä vältetään tai pienennetään kasvihuonekaasupäästöjä uusiutuvan energian, energiatehokkuuden ja kestävän liikenteen aloilla tai parannetaan haavoittuvien maiden, alojen ja yhteisöjen kykyä sietää ilmastonmuutoksen haitallisia vaikutuksia. Ilmastonmuutoksen torjuntaan tarkoitettujen hankkeiden tukikelpoisuusperusteet määritellään EIP:n ilmastonmuutosstrategiassa, joka päivitetään ennen vuoden 2015 loppua. Tätä varten hiilijalanjäljen arviointi olisi sisällytettävä ympäristövaikutuksen arviointimenettelyyn sen määrittämiseksi, edistävätkö hanke-ehdotukset parhaalla mahdollisella tavalla energiatehokkuuden parantamista. Näihin toimiin osoitettujen määrien osuuden kaikista EIP:n rahoitustoimista on oltava vähintään 25 prosenttia tämän päätöksen kattamalla ajanjaksolla.
8. Unionin ja kansainvälisten ilmastonmuutostavoitteiden mukaisesti EIP tarkistaa yhteistyössä komission kanssa ilmastonmuutosstrategiaansa omien rahoitustoimiensa osalta ennen vuoden 2015 loppua. Tähän tarkistukseen sisällytetään muun muassa konkreettisia toimia, joilla varmistetaan, että tämän päätöksen nojalla toteutetut investointihankkeet ovat unionin ilmastonmuutostavoitteiden mukaisia, ja edistetään uusiutuvien energialähteiden ja energiatehokkuuden tukemiseen tähtääviä toimia.
9. EU:n takuu koskee ainoastaan EIP:n rahoitustoimia, jotka toteutetaan maissa, jotka voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta ja jotka ovat tehneet EIP:n kanssa puitesopimuksen oikeudellisista ehdoista, joiden mukaisesti nämä toimet toteutetaan.
4 artikla
Soveltamisalaan kuuluvat maat
1. Liitteessä II luetellaan maat, jotka mahdollisesti voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta. Liitteessä III luetellaan maat, jotka voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta, ja siihen voi sisältyä ainoastaan liitteessä II lueteltuja maita. Niiden maiden, joita ei ole lueteltu liitteessä II, kelpoisuudesta saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta päätetään tapauskohtaisesti tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 18 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat liitteeseen III tehtäviä muutoksia. Komission päätökset perustuvat kokonaisarviointiin, johon kuuluvat taloudelliset, sosiaaliset, ympäristöä koskevat ja poliittiset näkökohdat ja erityisesti ne, jotka liittyvät demokratiaan, ihmisoikeuksiin ja perusvapauksiin sekä asiaan kuuluviin Euroopan parlamentin päätöslauselmiin ja neuvoston päätöksiin ja päätelmiin.
3. Delegoidut säädökset, joilla muutetaan liitettä III, eivät vaikuta sellaisiin EU:n takuun piiriin kuuluviin EIP:n rahoitustoimiin, jotka on allekirjoitettu ennen kyseisten delegoitujen säädösten voimaantuloa, jollei 4 kohdasta muuta johdu.
4. Jäljempänä 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kokonaistakuun piiriin kuuluviin EIP:n rahoitustoimiin liittyviä maksuja ei suoriteta maissa, joita ei ole lueteltu liitteessä III.
5. EU:n takuu ei kata EIP:n rahoitustoimia maassa, jonka kanssa tällaisia toimia koskeva sopimus on allekirjoitettu sen jälkeen, kun kyseinen maa on liittynyt unioniin.
5 artikla
EIP:n rahoitustoimien suhde unionin politiikkoihin
1. Komissio päivittää yhdessä EIP:n kanssa EIP:n rahoitustoimiin sovellettavia aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita vuoden kuluessa tämän päätöksen voimaantulosta.
Aluekohtaisissa teknisissä toimintaohjeissa on noudatettava liitteessä IV esitettyä laajempaa unionin aluepoliittista toimintakehystä. Aluekohtaisilla teknisillä toimintaohjeilla varmistetaan erityisesti se, että tämän päätöksen mukainen EIP:n rahoitus täydentää unionin vastaavia tukipolitiikkoja, -ohjelmia ja -välineitä eri alueilla.
Aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita päivittäessään komissio ja EIP ottavat huomioon asiaan liittyvät Euroopan parlamentin päätöslauselmat sekä neuvoston päätökset ja päätelmät. Aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden on oltava johdonmukaisia edunsaajamaiden mahdollisesti laatimiin kansallisiin tai alueellisiin ohjelmiin sisältyvien painopisteiden kanssa ja ottaa asianmukaisesti huomioon näitä ohjelmia laadittaessa toteutetut kansalaisyhteiskunnan kuulemiset.
Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle päivitetyt aluekohtaiset tekniset toimintaohjeet heti, kun ne ovat valmiit.
EIP määrittää aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden puitteissa vastaavat rahoitusstrategiat ja varmistaa niiden täytäntöönpanon.
EIP:n rahoitustoimien on oltava johdonmukaisia aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden ja edunsaajamaan strategioiden kanssa.
Aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita tarkistetaan 19 artiklassa tarkoitetun väliarvioinnin jälkeen.
2. Komissio antaa EIP:n rahoitustoimista lausunnon pöytäkirjassa N:o 5 olevan 19 artiklan mukaisessa menettelyssä. Jos komissio antaa minkä tahansa tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvan EIP:n rahoitustoimen osalta kielteisen lausunnon, kyseiselle toimelle ei myönnetä EU:n takuuta.
6 artikla
Yhteistyö komission ja Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa
1. EIP:n ulkoisten toimien johdonmukaisuutta unionin ulkopoliittisten tavoitteiden kanssa on vahvistettava edelleen, jotta EIP:n rahoitustoimien ja unionin talousarviovarojen yhteisvaikutus olisi mahdollisimman suuri, erityisesti päivittämällä 5 artiklassa tarkoitettuja aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita, joiden osalta Euroopan ulkosuhdehallintoa on tarvittaessa kuultava toimintapolitiikkaan liittyvissä kysymyksissä, sekä käymällä säännöllistä ja järjestelmällistä vuoropuhelua ja järjestämällä varhaisessa vaiheessa tietojenvaihtoa seuraavista:
a)
komission tai tapauksen mukaan Euroopan ulkosuhdehallinnon laatimat strategiset asiakirjat, kuten maa- ja aluekohtaiset strategia-asiakirjat, maa- ja alueohjelmat, toimintasuunnitelmat ja liittymistä valmistelevat asiakirjat;
b)
EIP:n strategiset suunnitteluasiakirjat, investointihankkeiden valmistelu ja EIP:n vuotuinen raportointi komissiolle,
c)
muut poliittiset ja toiminnalliset näkökohdat.
2. Yhteistyö eriytetään aluekohtaisesti, myös unionin edustustojen tasolla, siten, että EIP:n asema ja unionin politiikat kullakin alueella otetaan huomioon.
7 artikla
Yhteistyö muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa
1. EIP:n rahoitustoimet toteutetaan tarvittaessa yhteistyössä muiden eurooppalaisten monenvälisten rahoituslaitosten ja jäsenvaltioiden rahoituslaitosten, jäljempänä ’eurooppalaiset rahoituslaitokset’, ja kansainvälisten rahoituslaitosten, aluekehityspankit mukaan lukien, jäljempänä ’kansainväliset rahoituslaitokset’, kanssa mahdollisimman suuren yhteisvaikutuksen, yhteistyön ja tehokkuuden aikaansaamiseksi ja yhteisten innovatiivisten rahoitusvälineiden kehittämiseksi ja jotta voidaan varmistaa riskien järkevä ja kohtuullinen jakautuminen sekä investointihankkeita ja aloja koskevien ehtojen johdonmukaisuus ja siten minimoida mahdolliset päällekkäisyydet kustannuksissa ja toimissa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua yhteistyötä helpotetaan koordinoinnilla, joka toteutetaan komission, EIP:n ja eri alueilla toimivien asianomaisten eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten välillä tarvittaessa yhteistyöpöytäkirjojen tai muiden unionin alueellisten yhteistyökehysten pohjalta.
8 artikla
EU:n takuun kattavuus ja ehdot
1. EU:n takuulla katetaan kaikki EIP:lle kuuluvat mutta saamatta jääneet maksut sellaisten muiden kuin vieraan pääoman markkinoiden instrumenteista koostuvien EIP:n rahoitustoimien osalta, joista on tehty sopimus valtion kanssa tai joilla on valtion takaus, sekä muiden sellaisten EIP:n rahoitustoimien osalta, joista on tehty sopimus alue- tai paikallisviranomaisten taikka valtion omistuksessa tai määräysvallassa olevien julkisten yritysten tai elinten kanssa, jos tällaisista muista EIP:n rahoitustoimista on tehty asianmukaiset, kyseisen maan luottoriskitilanteen huomioon ottavat EIP:n luottoriskianalyysit, jäljempänä ’kokonaistakuu’.
2. Sovellettaessa 1 kohtaa Palestiinaa edustaa palestiinalaishallinto ja Kosovoa edustavat Kosovon viranomaiset (13).
3. Muiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen EIP:n rahoitustoimien osalta EU:n takuulla katetaan kaikki saamatta jääneet EIP:lle kuuluvat maksut, jotka ovat jääneet maksamatta jonkin seuraavassa luetellun poliittisen riskin toteutumisen vuoksi, jäljempänä ’poliittisen riskin takuu’:
a)
valuutansiirtojen estyminen;
b)
pakkolunastus;
c)
sota tai kansalaislevottomuudet;
d)
oikeussuojan epääminen sopimusrikkomustapauksissa.
4. Vieraan pääoman markkinoiden instrumenteista koostuviin EIP:n rahoitustoimiin sovelletaan ainoastaan poliittisen riskin takuuta.
5. Niihin EIP:n rahoitustoimiin liittyviin rahoitussopimuksiin, joilla on yksittäinen toteuttaja, on sisällytettävä myös asianmukaiset ympäristö- ja sosiaalimääräykset EIP:n omien sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti.
6. Komissio ja EIP määrittelevät 14 artiklassa tarkoitetussa takuusopimuksessa selkeät ja avoimet rahoitusperiaatteet, joiden avulla EIP voi yksilöidä ulkoisen toimintansa yhteydessä ne toimet, jotka rahoitetaan tämän päätöksen nojalla, sen varmistamiseksi, että EU:n takuuta hyödynnetään mahdollisimman tehokkaasti. Rahoitusperiaatteissa otetaan huomioon EIP:n oma arvio rahoitustoimiensa luottokelpoisuudesta, liitteessä I määritellyt enimmäismäärät, vastapuolen luonne, olipa kyseessä valtio, tämän artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluva valtiotason alapuolinen yhteisö tai yksityinen taho, EIP:n riskinsietokyky sekä muut keskeiset seikat, kuten EU:n takuun avulla saatava lisäarvo. Rahoitusperiaatteet annetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle tiedoksi 14 artiklan mukaisesti.
7. Kun EU:n takuun perusteella esitetään maksupyyntöjä, EIP siirtää unionille asiaa koskevat oikeudet kaikkien pankin rahoitustoimiin liittyvien velvoitteiden osalta 14 artiklassa tarkoitetun takuusopimuksen mukaisesti.
9 artikla
EIP:n suorittama investointihankkeiden arviointi ja seuranta
1. EIP tarkistaa huolellisesti EU:n takuun kattamien investointihankkeiden sosiaali-, ihmisoikeus-, ympäristö-, talous- ja kehityspoliittiset näkökohdat sekä tarvittaessa pyytää hankkeen toteuttajia järjestämään unionin sosiaali- ja ympäristöpoliittisten periaatteiden mukaisesti asiaankuuluvien kansallisten ja paikallisten sidosryhmien sekä kansalaisyhteiskunnan paikallisen julkisen kuulemisen hankkeen suunnittelu- ja täytäntöönpanovaiheessa ja antamaan tiedot, joiden perusteella voidaan arvioida unionin ulkopoliittisten ja strategisten tavoitteiden toteutumista.
Arvioinnissa on tarpeen mukaan selvitettävä, miten EIP:n rahoitusta saavien tahojen valmiuksia voidaan teknisellä avulla vahvistaa hankkeen eri vaiheissa. EIP:n omissa säännöissä ja menettelyissä on oltava tarvittavat määräykset arvioinneista, jotka koskevat investointihankkeiden sosiaalisia ja ympäristövaikutuksia sekä ihmisoikeuksiin ja konfliktinestoon liittyviä näkökohtia sen varmistamiseksi, että tämän päätöksen nojalla tuetut investointihankkeet ovat ympäristön ja yhteiskunnan kannalta kestäviä.
2. Kehityspoliittisia näkökohtia koskevan ennakkoarvioinnin lisäksi EIP seuraa rahoitustoimien täytäntöönpanoa. Erityisesti sen on edellytettävä hankkeiden toteuttajilta, että ne seuraavat investointihankkeiden koko täytäntöönpanon ajan huolellisesti muun muassa investointihankkeen vaikutuksia talouteen, kehitykseen, yhteiskuntaan, ympäristöön ja ihmisoikeuksiin. EIP tarkistaa säännöllisesti hankkeen toteuttajien toimittamat tiedot ja asettaa ne julkisesti saataville, mikäli hankkeen toteuttajat suostuvat tähän. EIP:n rahoitustoimiin liittyvät hankkeiden loppuraportit on mahdollisuuksien mukaan julkaistava, luottamuksellisia tietoja lukuun ottamatta.
3. EIP:n toteuttaman seurannan on pyrittävä kattamaan myös välitystoimien täytäntöönpano sekä pk-yrityksiä tukevien rahoituksen välittäjien toiminnan seuranta.
4. EIP luo kattavan järjestelmän, jonka avulla voidaan arvioida ennakolta EIP:n rahoitustoimiin liittyvien kasvihuonekaasupäästöjen suhteellista ja absoluuttista määrää, jos päästöt saavuttavat EIP:n ilmastonmuutosstrategiaan sisältyvissä asiaa koskevissa menetelmissä määritellyn merkittävän päästökynnyksen ja jos tietoja on saatavilla.
5. Seurannan tulokset on mahdollisuuksien mukaan julkistettava, ellei luottamuksellisuutta koskevista vaatimuksista muuta johdu ja edellyttäen, että asiaankuuluvat osapuolet suostuvat siihen.
10 artikla
Takuurahaston käyttötarkoitukseensa sidotut ulkoiset tulot
Määrältään enintään 110 000 000 euron suuruiset takaisinmaksut ja tulot, jotka ovat peräisin ennen vuotta 2007 päättyneistä toimista, mukaan lukien pääoman takaisinmaksut, vapautetut takuut, lainapääoman takaisinmaksut, osingot, pääomavoitot, takauspalkkiot ja lainakorot sekä varainhoitotileillä oleviin määriin liittyvät korot, jotka palautetaan Euro-Välimeri-investointi- ja kumppanuusvälineelle (FEMIP) perustetulle varainhoitotilille ja jotka liittyvät unionin yleisestä talousarviosta maksettavaan tukeen, katsotaan asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti käyttötarkoitukseensa sidotuiksi ulkoisiksi tuloiksi ja käytetään takuurahastoa varten.
Yli 110 000 000 euron suuruiset määrät, jotka on palautettu Euro-Välimeri-investointi- ja kumppanuusvälineelle (FEMIP) perustetulle varainhoitotilille, otetaan unionin yleiseen talousarvioon hallinnointikustannusten ja hoitomaksujen vähentämisen jälkeen.
11 artikla
Vuotuinen raportointi ja kirjanpito
1. Komissio antaa vuosittain Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän päätöksen nojalla toteutetuista EIP:n rahoitustoimista. Kertomus on julkistettava ja se sisältää muun muassa seuraavaa:
a)
arvio EIP:n rahoitustoimista hanke-, ala-, maa- ja aluekohtaisesti ja siitä, ovatko ne tämän päätöksen mukaisia;
b)
EIP:n tulosmittauskehystä koskevaan vuosikertomukseen pohjautuva arvio EIP:n rahoitustoimien lisäarvosta, arvioiduista tuotoksista ja tuloksista sekä kehitysvaikutuksesta kootusti esitettynä. Tätä varten EIP käyttää tulosindikaattoreja, jotka koskevat rahoitettujen hankkeiden kehitys-, ympäristö- ja sosiaalisia näkökohtia (ihmisoikeusnäkökohdat mukaan lukien) ottaen huomioon avun tuloksellisuutta koskevan vuoden 2005 Pariisin julistuksen mukaiset asianmukaiset indikaattorit. Hankkeiden ympäristönäkökohtia koskeviin indikaattoreihin on sisällyttävä ”puhdasta teknologiaa” koskevia vaatimuksia, jotka perustuvat periaatteessa energiatehokkuuteen ja päästöjen vähentämiseen käytettävään tekniikkaan;
c)
arvio EIP:n rahoitustoimien vaikutuksesta unionin ulkopolitiikan ja strategisten tavoitteiden edistämiseen ottaen huomioon 5 artiklassa tarkoitetut aluekohtaiset tekniset toimintaohjeet;
d)
arvio EIP:n rahoitustoimien edunsaajille siirtyneestä taloudellisesta edusta kootusti esitettynä;
e)
arvio EIP:n rahoitustoimien laadusta ja erityisesti siitä, missä määrin EIP on ottanut ympäristön kestävyyden ja sosiaalisen kestävyyden huomioon rahoitettujen investointihankkeiden huolellisessa tarkistuksessa ja seurannassa;
f)
yksityiskohtaiset tiedot EU:n takuun maksamista koskevista pyynnöistä;
g)
tiedot tähän päätökseen perustuvasta ilmastonmuutoksen torjuntaan ja luonnon monimuotoisuuden suojeluun tarkoitetun rahoituksen määrästä, vaikutuksesta 9 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun kasvihuonekaasupäästöjen suhteelliseen ja absoluuttiseen määrään kootusti esitettynä sekä ilmastoriskin pohjalta arvioitujen hankkeiden määrästä;
h)
kuvaus yhteistyöstä komission ja muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa, mukaan lukien yhteisrahoituksesta. Kertomukseen on erityisesti sisällytettävä niiden unionin rahoitusvarojen ja muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten varojen erittely, joita on käytetty yhdistettyinä EIP:n myöntämään rahoitukseen, ja sen pohjalta esitettävä selvitys tämän päätöksen nojalla toteutettujen EIP:n rahoitustoimien kokonaisinvestoinnista. Kertomuksessa on lisäksi mainittava sellaisten uusien yhteisymmärryspöytäkirjojen tekeminen EIP:n ja muiden eurooppalaisten tai kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa, jotka vaikuttavat tämän päätöksen nojalla toteutettaviin EIP:n rahoitustoimiin;
i)
tiedot EIP:n ja Euroopan oikeusasiamiehen välillä tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan seurannasta siltä osin kuin tämä pöytäkirja koskee tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvia EIP:n rahoitustoimia.
2. EIP toimittaa 1 kohdassa tarkoitettua komission kertomusta varten vuosittain kertomukset tämän päätöksen nojalla toteutetuista EIP:n rahoitustoimista sekä niistä olennaisista seikoista, joita komissio tarvitsee voidakseen antaa 1 kohdan mukaisen kertomuksensa. EIP voi antaa komissiolle myös lisätietoja, joiden avulla Euroopan parlamentti ja neuvosto saavat kattavan kuvan EIP:n ulkoisesta toiminnasta.
3. EIP toimittaa komissiolle tilasto-, rahoitus- ja kirjanpitotiedot jokaisesta rahoitustoimestaan sekä kaikki lisätiedot siinä määrin kuin on tarpeen, jotta komissio voi täyttää raportointivelvoitteensa tai vastata tilintarkastustuomioistuimen selvityspyyntöihin, sekä tilintarkastustodistuksen laina- ja takauskannastaan. Lisäksi EIP toimittaa komissiolle kaikki muut tarpeelliset asiakirjat asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 mukaisesti.
4. Komission kirjanpitoa ja EU:n takuun soveltamisalaan kuuluvia riskejä koskevaa raportointia varten EIP toimittaa komissiolle riskianalyysit ja luokitustiedot rahoitustoimistaan.
5. EIP toimittaa vähintään kerran vuodessa komissiolle allekirjoitettavien EIP:n rahoitustoimien kaavailtua määrää koskevan ohjeellisen monivuotisen ohjelman, jotta voidaan varmistaa EIP:n ennakoidun rahoituksen yhteensopivuus tässä päätöksessä säädettyjen enimmäismäärien kanssa ja jotta komissio voi varmistaa neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 480/2009 perustetun takuurahaston rahoittamiseen liittyvän tarkoituksenmukaisen talousarviosuunnittelun. Komissio ottaa tämän ennakoidun määrän huomioon valmistellessaan esitystä unionin yleiseksi talousarvioksi.
6. EIP toimittaa säännöllisesti Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle kaikki riippumattomat arviointikertomuksensa, joissa arvioidaan EIP:n tämän päätöksen ja muiden ulkoisten valtuuksien nojalla toteuttamilla erityistoimilla saavutettuja käytännön tuloksia.
7. EIP toimittaa 2-6 kohdassa tarkoitetut tiedot omalla kustannuksellaan. EIP asettaa 2, 3 ja 6 kohdassa tarkoitetut tiedot yleisesti myös julkisesti saataville luottamuksellisia tietoja lukuun ottamatta.
12 artikla
Avoimuus ja tietojen julkistaminen
1. Avoimuuspolitiikkansa, asiakirjojen ja tietojen saatavuutta koskevien unionin periaatteiden ja vaiheittain kansainvälisen avun läpinäkyvyyttä koskevan aloitteen vaatimusten mukaisesti EIP julkistaa verkkosivuillaan seuraavat tiedot:
a)
kaikki tämän päätöksen nojalla toteutettavat EIP:n rahoitustoimet hankkeen hyväksymisvaiheen jälkeen ja erityisesti se, koskeeko EU:n takuu tiettyjä investointihankkeita, ja millä tavoin se tukee unionin ulkoisen toiminnan tavoitteita siten, että huomioon otetaan etenkin sen vaikutus talouteen, yhteiskuntaan ja ympäristöön;
b)
sellaiset uudet yhteisymmärryspöytäkirjat EIP:n ja muiden eurooppalaisten tai kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa, jotka vaikuttavat tämän päätöksen nojalla toteutettaviin EIP:n rahoitustoimiin, ellei luottamuksellisuutta koskevista vaatimuksista muuta johdu;
c)
mahdollisuuksien mukaan ja tarvittaessa EIP:n ja vastaanottajamaan väliset olemassa olevat puitesopimukset. Allekirjoittaessaan uusia sopimuksia tai muuttaessaan olemassa olevia sopimuksia EIP pyrkii mahdollisuuksien mukaan julkistamaan ne.
d)
EIP:n rahoitusperiaatteet.
2. Komissio asettaa verkkosivuilleen julkisesti saataville tarkat tiedot kaikista 14 artiklassa tarkoitetun takuusopimuksen ja 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun saatavien perintää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä tehdyn sopimuksen mukaisista takaisinperintätapauksista, ellei luottamuksellisuutta koskevista vaatimuksista muuta johdu.
13 artikla
Yhteistyöhaluttomat oikeudenkäyttöalueet
EIP ei hyväksy rahoitustoimissaan minkäänlaisia laittomassa tarkoituksessa tehtyjä toimia, kuten rahanpesua, terrorismin rahoitusta, veropetoksia ja veronkiertoa, lahjontaa tai unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavia petoksia. EIP ei etenkään osallistu rahoitustoimiin, jotka toteutetaan tukikelpoisessa maassa unionin, Yhdistyneiden kansakuntien, Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön tai rahanpesunvastaisen toimintaryhmän yksilöimillä yhteistyöhaluttomilla oikeudenkäyttöalueilla sijaitsevan ulkomaisen välineen kautta.
EIP:n on rahoitustoimissaan sovellettava unionin oikeuden mukaisia periaatteita ja vaatimuksia rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen, mukaan lukien vaatimus toteuttaa tarvittaessa kohtuullisia toimia tosiasiallisten edunsaajien määrittämiseksi.
14 artikla
Takuusopimus
Komissio ja EIP allekirjoittavat takuusopimuksen, jossa määrätään 8 artiklan mukaisesti EU:n takuuta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä, ja ilmoittavat asiasta Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
15 artikla
Komission suorittamien maksujen takaisinperintä
1. Kun komissio suorittaa EU:n takuun nojalla maksun, EIP toteuttaa suoritettujen maksujen osalta saatavien takaisinperinnän komission nimissä ja sen lukuun.
2. Komissio ja EIP allekirjoittavat saatavien takaisinperintää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä erillisen sopimuksen viimeistään sinä päivänä, jona 14 artiklassa tarkoitettu takuusopimus allekirjoitetaan.
16 artikla
Tilintarkastustuomioistuimen suorittamat tarkastukset
Tilintarkastustuomioistuin tarkastaa unionin yleisestä talousarviosta katettavan EU:n takuun ja siihen perustuvat maksut ja takaisinperinnät.
17 artikla
Petostentorjuntatoimet
1. EIP ilmoittaa OLAFille välittömästi ja antaa sille tarvittavat asiaa koskevat tiedot, jos sillä on EU:n takuun kattamien hankkeiden valmistelun, toteuttamisen tai päättämisen missä tahansa vaiheessa syytä epäillä, että asiassa on syyllistytty petokseen, lahjontaan, rahanpesuun tai muuhun laittomaan toimintaan, joka saattaa vaikuttaa unionin taloudellisiin etuihin.
2. Suojatakseen Euroopan unionin taloudellisia etuja OLAF voi suorittaa tutkimuksia, mukaan lukien paikalla suoritettavat todentamiset ja tarkastukset, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) N:o 883/2013 (14), neuvoston asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96 (15) ja neuvoston asetuksessa (EY, Euratom) N:o 2988/95 (16) säädettyjä säännöksiä ja menettelyjä noudattaen, määrittääkseen, liittyykö rahoitustoimiin petos, lahjontaa, rahanpesua tai muuta laitonta toimintaa, joka vaikuttaa unionin taloudellisiin etuihin. OLAF voi toimittaa tutkimusten kuluessa saamiaan tietoja asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
Jos tällainen laiton toiminta on näytetty toteen, EIP avustaa toimivaltansa puitteissa rahoitustoimiaan koskevia takaisinperintätoimia.
3. Tämän päätöksen nojalla tuettujen hankkeiden osalta allekirjoitetuissa rahoitussopimuksissa on oltava lausekkeita, joiden perusteella on mahdollista keskeyttää EIP:n rahoitustoimet ja tarvittaessa toteuttaa asianmukaisia takaisinperintätoimia petosten, lahjonnan tai muun laittoman toiminnan yhteydessä. EIP tekee päätöksen EIP:n rahoituksen keskeyttämisestä tai peruuttamisesta tutkittuaan perusteellisesti kaikki olosuhteet ja riskit.
4. EIP käyttää edelleen koko EIP:n henkilöstölle ja kaikille sidosryhmille tarkoitettua lahjonnan ja petosten torjunnan yhteyspistettä.
5. EIP käyttää rahoitustoimissaan mekanismia, jolla suljetaan pois petoksiin ja lahjontaan osallisina olevat vastapuolet ja joka sisältää poissulkemisia koskevan unionin keskustietokannan asiaa koskevat perusteet, varmistaen, että kaikkien osapuolten oikeuksia kunnioitetaan.
18 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle 11 päivästä toukokuuta 2014 määräämättömäksi ajaksi 4 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 4 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevan 4 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
19 artikla
Väliarviointi
Komissio toimittaa yhteistyössä EIP:n kanssa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän päätöksen ensimmäisiä soveltamisvuosia koskevan väliarviointikertomuksen, ja tarvittaessa myös ehdotuksen päätöksen muuttamisesta, viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2016. Väliarviointikertomus perustuu riippumattomaan ulkoiseen arvioon sekä EIP:n toimittamiin tietoihin.
Kertomuksen on sisällettävä erityisesti
a)
arvio rahoitusperiaatteiden soveltamisesta;
b)
arvio EIP:n raportoinnista ja tarvittaessa suositukset sen parantamiseksi;
c)
tulosmittauskehyksen arviointi, mukaan lukien tulosindikaattorit ja -perusteet sekä niiden vaikutus tämän päätöksen tavoitteiden saavuttamiseen;
d)
yksityiskohtainen selvitys perusteista, jotka otetaan huomioon annettaessa suositusta valinnaisen lisämäärän mahdolliseksi aktivoimiseksi kokonaan tai osittain.
20 artikla
Loppukertomus
Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle loppukertomuksen tämän päätöksen soveltamisesta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2021.
21 artikla
Voimaantulo
Tämä päätös tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Strasbourgissa 16 päivänä huhtikuuta 2014.