NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1398/2014
ze dne 24. října 2014,
kterým se stanoví normy a postupy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 375/2014 o zřízení Evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci („iniciativa Humanitární dobrovolníci EU“) (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s nařízením (EU) č. 375/2014 by Komise měla vypracovat normy a postupy týkající se nezbytných podmínek, postupů a požadavků, jež mají uplatňovat vysílající a přijímající organizace při vyhledávání, výběru, přípravě, řízení a vysílání zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU na podporu humanitární pomoci ve třetích zemích. Nařízení (EU) č. 375/2014 stanoví, že normy mají být přijaty prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci a postupy prostřednictvím prováděcích aktů.
(2)
U všech zúčastněných stran iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, včetně samotných dobrovolníků a vysílajících a přijímajících organizací, by mělo být podporováno ztotožnění se s iniciativou.
(3)
Kompetenční rámec, který se má použít v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, musí definovat průřezové kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti, a rovněž stanovit specifické kompetence, které jsou potřebné pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro práci na humanitární pomoci. Jeho součástí by měl být seznam příkladů technických kompetencí. To by mělo pomoci zajistit efektivní a potřebami odůvodněný výběr a přípravu zájemců o dobrovolnickou činnost na základě společného kompetenčního rámce.
(4)
Aby bylo možné jejich kompetence, vzdělávací potřeby a výsledky učení dokumentovat a hodnotit, měli by humanitární dobrovolníci EU po celou dobu své účasti na iniciativě postupovat podle snadno použitelného plánu učení a rozvoje. Při vytváření tohoto plánu se bude vycházet z poznatků získaných při iniciativách Youth Pass (pas mládeže) (2) a Europass (3).
(5)
Účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU si dobrovolníci mohou na základě znalostí, dovedností a kompetencí, které zde získají, zlepšit svou zaměstnatelnost. Účast je rovněž důkazem jejich solidarity s lidmi, kteří potřebují pomoc, a jejich odhodlání vyzdvihovat vědomí evropského občanství. Zvláštní ustanovení by proto měla v největší možné míře usnadnit uznávání neformálního a informálního učení humanitárních dobrovolníků EU v souladu s doporučením Rady ze dne 20. prosince 2012 o uznávání neformálního a informálního učení (4).
(6)
Normy, kterými se řídí partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizace, jsou důležité jak pro odvětví humanitární pomoci, tak pro dobrovolnické organizace. Podporují cíl, kterým je budování partnerství mezi provádějícími organizacemi, a jsou vyjádřením vzájemné odpovědnosti těchto organizací i jednotlivých humanitárních dobrovolníků za dosahování cílů iniciativy Humanitární dobrovolníci EU. Je třeba definovat zásady, na nichž je partnerství postaveno, a dohoda o partnerství by měla stanovovat minimální požadavky pro to, aby se partneři o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí mohli ucházet nebo tyto projekty spravovat.
(7)
Zásady týkající se rovných příležitostí a nediskriminace jsou zakotveny ve vnitrostátních právních předpisech a právních předpisech Unie a vysílající a přijímající organizace by je měly vždy dodržovat a podporovat. V případě potřeby jsou nicméně podle konkrétních okolností přijaty zvláštní výjimky týkající se definice úlohy a profilu humanitárních dobrovolníků EU.
(8)
Dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie, jakož i právních předpisů přijímající země je velmi důležité. Odpovědnost za něj nesou vysílající a přijímající organizace, jež jsou rovněž povinny informovat humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z daných předpisů a o jejich právu na pojistné krytí. Základním předpokladem pro vyslání dobrovolníků je jejich jasný právní status, který by tudíž měl být definován ve smlouvě o vyslání uzavírané mezi vysílající organizací a humanitárním dobrovolníkem EU. Zvláštní pozornost by rovněž měla být věnována ochraně osobních údajů, potřebě jednat v souladu se zásadami integrity a s etickým kodexem a ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání.
(9)
Aby se zajistilo včasné provádění iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, je nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost jako naléhavé, neboť obsahuje ustanovení, na jejichž základě provádějící organizace vysílají humanitární dobrovolníky EU do třetích zemí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví normy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU, pokud jde o tyto záležitosti uvedené v čl. 9 odst. 2 nařízení (EU) č. 375/2014:
a)
kompetenční rámec pro vyhledávání, výběr a přípravu dobrovolníků jako začátečníků či zkušených odborníků;
b)
zajištění rovných příležitostí a zamezení diskriminaci při vyhledávání a výběru;
c)
zajištění dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie a práva přijímající země ze strany vysílajících a přijímajících organizací;
d)
normy upravující partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi a
e)
zajištění uznávání schopností a dovedností získaných humanitárními dobrovolníky EU v souladu s relevantními stávajícími iniciativami Unie.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a definice uvedené v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014. Použijí se rovněž tyto definice:
a)
„kompetencemi“ se podle definice uvedené v evropském referenčním rámci pro klíčové schopnosti pro celoživotní učení (5) rozumí kombinace znalostí, dovedností a postojů odpovídajících určitému kontextu, která humanitárním dobrovolníkům EU umožní přispět k poskytování humanitární pomoci založené na potřebách;
b)
„průřezovými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti a které nejsou specifické pro odvětví humanitární pomoci;
c)
„specifickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro humanitární pomoc v širším slova smyslu;
d)
„technickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou výsledkem odborných znalostí, jež jsou v kontextu humanitární pomoci opodstatněné;
e)
„výsledky učení“ se podle definice uvedené v evropském rámci kvalifikací (6) rozumí vyjádření toho, co dotyčná osoba zná, čemu rozumí a co je schopna vykonávat po ukončení vzdělávacího procesu. Jsou vymezeny na základě znalostí, dovedností a kompetencí.
KAPITOLA 2
KOMPETENČNÍ RÁMEC
Článek 3
Kompetenční rámec
1. Kompetenční rámec používaný pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU má tři dimenze:
a)
průřezové kompetence;
b)
specifické kompetence a
c)
technické kompetence.
2. Kompetenční rámec musí být přizpůsoben:
a)
začátečníkům, zejména čerstvým absolventům, kteří mají méně než pět let odborné praxe a méně než pět let zkušeností v oblasti humanitární činnosti a
b)
zkušeným odborníkům, kteří mají více než pět let odborné praxe v odpovědných funkcích nebo na odborné pozici.
3. Kompetenční rámec podporuje nepřetržitý proces osobního rozvoje, kterým humanitární dobrovolníci EU procházejí během různých fází své účasti na iniciativě, a zároveň slouží jako měřítku jejich posunu. Úroveň znalostí v jednotlivých kompetencích se posuzuje v souladu s přístupem podle evropského rámce kvalifikací a pomocí následujícího odstupňování:
a)
Úroveň 4: výborná znalost;
b)
Úroveň 3: ucelená znalost;
c)
Úroveň 2: znalost s potřebou dalšího rozvoje;
d)
Úroveň 1: nedostatečná znalost.
4. Definice hlavních používaných kompetencí jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Plán učení a rozvoje
1. Plán učení a rozvoje stanoví výsledky učení, které jsou u humanitárních dobrovolníků EU očekávány, a poskytuje informace o kompetencích, vzdělávacích potřebách a výsledcích, které mají humanitární dobrovolníci dosáhnout v jednotlivých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Plán učení a rozvoje obsahuje tyto informace:
a)
základní informace o humanitárním dobrovolníkovi EU;
b)
základní informace o působení dobrovolníka a popis úkolů, které má vykonávat;
c)
kompetence stanovené v kompetenčním rámci a hodnocení výkonů dobrovolníka a souvisejících výsledků učení;
d)
případně vzdělávací potřeby a činnosti plánované za účelem dalšího rozvoje;
e)
školení absolvovaná během odborné přípravy nebo působení a
f)
další důležité informace.
3. Používání jednotlivých prvků plánu učení a rozvoje závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárního dobrovolníka EU a je pravidelně aktualizováno, zejména v těchto fázích:
a)
výběr;
b)
odborná příprava, případně včetně stáže;
c)
vyslání a
d)
hodnocení po vyslání.
KAPITOLA 3
UZNÁNÍ SCHOPNOSTÍ A DOVEDNOSTÍ ZÍSKANÝCH HUMANITÁRNÍMI DOBROVOLNÍKY EU
Článek 5
Hodnocení kompetencí a postup jejich dokumentace
1. Hodnocení kompetencí, které humanitární dobrovolníci EU získali účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU, a jejich dokumentace napomáhá k:
a)
profesnímu uznání získaných kompetencí, které jsou případně využitelné v souvislosti s profesí a které mohou zlepšit zaměstnatelnost dobrovolníka a
b)
společenskému uznání přínosu dobrovolníka při vyjadřování hodnot Unie a jeho solidarity s lidmi v nouzi a při vyzdvihování vědomí evropského občanství.
2. Rozsah a proces hodnocení a dokumentace se upraví tak, aby se dal použít pro začátečníky i zkušené odborníky a závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárních dobrovolníků EU.
3. Hodnocení a dokumentace získaných zkušeností jsou odrazem dlouhodobého procesu rozvoje, kterým humanitární dobrovolník EU prochází, a tudíž vyjádřením uznání procesu učení a rozvoje v jednotlivých fázích účasti dobrovolníka na iniciativě a podpory tohoto procesu. Hodnocení a dokumentace se provádějí na základě plánu učení a rozvoje uvedeného v článku 4.
4. Vysílající a přijímající organizace dává najevo své odhodlání hodnotit a dokumentovat zkušenosti získané humanitárními dobrovolníky EU s cílem usnadnit profesní a společenské uznání.
5. Komise a členské státy EU poskytnou příslušným vnitrostátním orgánům odpovědným za uznávání neformálního a informálního učení důležité informace o iniciativě Humanitární dobrovolníci EU a o procesu hodnocení a dokumentace, aby případně usnadnily proces formálního uznání získaných zkušeností humanitárních dobrovolníků EU v jejich zemích.
Článek 6
Profesní uznání
1. Na základě své žádosti obdrží humanitární dobrovolník EU osvědčení o účasti na iniciativě. Toto osvědčení vydává Komise a jsou v něm uvedeny alespoň tyto informace:
a)
datum působení;
b)
názvy a podrobnosti o vysílající a přijímající organizaci;
c)
jméno a kontaktní údaje osoby, která dobrovolníka zaškolovala, a jeho přímého nadřízeného;
d)
jména a kontaktní údaje osob ve vysílající a přijímající organizaci, které jsou o dobrovolníkovi ochotny poskytnout reference;
e)
hlavní úkoly a povinnosti humanitárního dobrovolníka EU;
f)
popis hlavních výsledků, kterých humanitární dobrovolník EU během svého působení dosáhl;
g)
popis výsledků učení, kterých humanitární dobrovolník EU dosáhl v jednotlivých fázích své účasti na iniciativě, pomocí odstupňování v souladu s čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení.
2. Na žádost humanitárního dobrovolníka EU může být k osvědčení připojena kopie plánu učení a rozvoje.
Článek 7
Společenské uznání
1. Společenské uznání je podporováno prostřednictvím činností uvedených v plánu komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014. Humanitární dobrovolník EU má možnost zapojit se do vnějších komunikačních činností s cílem šířit informace o iniciativě a o angažovanosti dobrovolníků.
2. Komise v případě potřeby organizuje mezinárodní akce za účelem osvěty a zviditelnění iniciativy.
3. Vysílající organizace šíří informace o Humanitární dobrovolníci EU a podporují zapojení do sítě dané iniciativy s důrazem na příležitosti, jež síť dobrovolníků nabízí, aby se problematice týkající se humanitární pomoci a aktivní evropského občanské věnovali i po návratu z mise.
4. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o příležitostech nadále se věnovat problematice týkající se humanitární pomoci a aktivního evropského občanství. Zejména humanitární pracovníky EU povzbuzují, aby se účastnili konferencí a workshopů organizovaných na úrovni EU a na vnitrostátní úrovni a sdíleli své zkušenosti se zainteresovanými zúčastněnými stranami.
KAPITOLA 4
NORMY UPRAVUJÍCÍ PARTNERSTVÍ MEZI VYSÍLAJÍCÍMI A PŘIJÍMAJÍCÍMI ORGANIZACEMI
Článek 8
Cíl partnerství a jeho účastníci
1. Partnerství mezi vysílající a přijímající organizací obsahuje ujednání mezi partnery, kteří se ucházejí o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí, jejich součástí mohou být rovněž činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, a kteří tyto projekty spravují.
2. Účastníky partnerství jsou vysílající organizace v souladu s čl. 10 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a přijímající organizace v souladu s čl. 10 odst. 4 nařízení (EU) č. 375/2014.
3. Při vytváření partnerství mohou vysílající a přijímající organizace jako partnery zahrnout jiné organizace, které se zaměřují na oblasti související s cíli nebo věnují projektům zahrnujícím aktivity uvedené v odstavci 1, aby přispěly se svými specifickými odbornými znalostmi.
4. Jsou-li součástí projektů činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, lze za způsobilé partnery považovat vysílající a přijímající organizace, které již podstoupily proces akreditace v souladu s prováděcím nařízením Komise, které má být přijato na základě čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014, ale dosud akreditaci neobdržely, pokud uplatňují strategii pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc odpovídající potřebám.
5. Pokud projekty slouží jako podpora opatření v reakci na mimořádné situace, mohou partnerství tvořit pouze vysílající organizace.
Článek 9
Zásady partnerství
Při činnostech v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU je podporováno nadnárodní partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi založené na zásadách:
a)
rovnosti;
b)
společných hodnot a společné vize;
c)
transparentnosti;
d)
odpovědnosti a důvěryhodnosti;
e)
vzájemné důvěry a respektu;
f)
komplementarity, využívání rozmanitosti společenství zabývajících se humanitární pomocí a dobrovolnickou činností s důrazem na budování místních kapacit;
g)
flexibility a přizpůsobení a
h)
vzájemnosti při rozdělování prostředků a stanovování cílů.
Článek 10
Dohoda o partnerství a normy
1. Dříve než vysílající a přijímající organizace uzavřou partnerství, vypracují přijímající organizace případně ve spolupráci s vysílajícími organizacemi posouzení potřeb zohledňující posouzení potřeb v oblasti humanitární pomoci, jež vypracovala Komise.
2. V posouzení potřeb musí být uvedeny alespoň tyto body:
a)
posouzení zranitelnosti a rizik země vyslání, včetně posouzení rizik pro ochranu, cestování a zdraví, která se humanitárních dobrovolníků EU mohou týkat;
b)
zvážení stávající kapacity přijímající organizace přijmout humanitárního dobrovolníka EU;
c)
analýza kompetencí a kapacit, které se přijímající organizaci a místnímu společenství v současné době nedostávají, s uvedením potřeb a analýzy, jak lze dané nedostatky nejlépe řešit;
d)
analýza očekávaného přínosu humanitárního dobrovolníka EU, případně předpokládané pomoci přijímající organizaci a místnímu společenství v otázce budování kapacit.
3. Dohodu o partnerství podepisují všichni partneři, aby se zajistilo dodržování těchto minimálních norem partnerství:
a)
Partnerství jsou založena na dohodě o společných hodnotách a společné vizi, zejména v otázkách dobrovolnické činnosti a humanitární pomoci;
b)
Musí být jasně definován přínos jednotlivých partnerů a jejich úkoly;
c)
Všichni partneři souhlasí se společnými cíli partnerství a se způsobem, jakým je partnerství spravováno, zejména pokud jde o:
i)
rozhodovací a pracovní postupy;
ii)
finanční ujednání a správu;
iii)
způsoby komunikace mezi všemi zúčastněnými stranami; četnost schůzek a inspekcí na místě ze strany vysílajících organizací;
iv)
plán práce a činností včetně harmonogramu;
v)
přidělení úkolů v souladu s plánem komunikace iniciativy;
vi)
sledování a hodnocení partnerství;
vii)
vedení účetnictví a dokumentace;
viii)
konečné úpravy a finalizaci posouzení potřeb podle odstavce 1;
ix)
společné definování a hodnocení úkolů přidělených humanitárním dobrovolníkům EU;
x)
úkoly a povinnosti zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU v různých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU;
xi)
postupy pro řešení stížností (podaných v rámci partnerství nebo zvnějšku v souvislosti s činností partnerství) a řešení sporů mezi partnery;
xii)
politiky a postupy upravující ukončení partnerství ze strany partnera;
xiii)
finanční dopady a
xiv)
smluvní dopady (včetně dopadů týkajících se humanitárního dobrovolníka EU a dotčených společenství).
d)
V případě potřeby bude vypracována strategie pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc mezi partnery odpovídající potřebám a na danou strategii bude vyčleněn zvláštní rozpočet.
e)
Partneři se podílejí na vzdělávacích aktivitách a zavazují se provádět akce zaměřené na komunikaci a zviditelnění v souladu s plánem komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014.
KAPITOLA 5
ROVNÉ PŘÍLEŽITOSTI A ZAMEZENÍ DISKRIMINACI
Článek 11
Obecná zásada
1. Iniciativa je otevřena všem způsobilým zájemcům, bez ohledu na jejich státní příslušnost, pohlaví, rasu, etnický původ, věk, sociální zázemí, náboženské vyznání nebo víru, rodinný stav nebo sexuální orientaci a jakékoli případné zdravotní postižení.
2. Vysílající a přijímající organizace se zavazují dodržovat zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace. Tyto zásady jsou nedílnou součástí procesu vyhledávání, výběru a přijímání a přípravy dobrovolníků a politik a postupů řízení výkonnosti.
Článek 12
Rovné zacházení, rovné příležitosti a nediskriminace
1. Vysílající organizace má zakotvené zásady a uplatňuje politiku zajišťující v praxi na pracovišti zohledňování zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a organizační kultura podporující začlenění.
2. Politika rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace uvedená v odstavci 1 musí splňovat přinejmenším tyto podmínky:
a)
být v souladu s příslušnými právními předpisy Unie a vnitrostátními předpisy a snažit se bránit diskriminačnímu jednání a postupům, a to včetně jakýchkoli překážek zaměstnanosti pro všechny skupiny, které jsou uvedeny v daných právních předpisech a/nebo o kterých je známo, že se při hledání zaměstnání mohou potýkat s předsudky, a u kterých tudíž hrozí, že nebudou dostatečně zastoupeny, taková jednání a postupy řešit nebo je odstraňovat;
b)
zahrnovat mimo jiné všechny aspekty dobrovolnické praxe, včetně pravidel chování jednotlivců, zveřejňování volných míst, přijímání a výběru, odborné přípravy a rozvoje, řízení výkonnosti, pracovních podmínek včetně postupů odměňování a propouštění;
c)
jasně definovat úkoly a povinnosti všech zaměstnanců a dobrovolníků, týmů vedoucích a řídících pracovníků, oddělení lidských zdrojů a jakýchkoli jiných zúčastněných stran, které organizace určí;
d)
být pravidelně kontrolována a přezkoumávána s cílem, aby se zajistil její soulad s příslušnými právními předpisy a její správné a účinné provádění.
3. Přijímající organizace poskytne vysílající organizaci písemné srozumění se zásadami a politikou rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a poskytne vysílající organizaci poradenství ohledně jakýchkoli výjimek týkajících se definice úlohy a profilu humanitárního dobrovolníka EU, které jsou nezbytné na základě konkrétních souvislostí její práce.
4. Vysílající organizace je nápomocna přijímající organizaci při uplatňování politiky rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a výjimečně přijímajícím organizacím pomáhá s případnými úpravami těchto zásad podle konkrétních okolností.
5. Je-li to možné, poskytuje vysílající organizace všem zaměstnancům pravidelná odpovídající odborná školení a instruktáž ohledně politiky a jejích zásad, aby všechny zúčastněné strany politiku pochopily, podporovaly a uplatňovaly.
KAPITOLA 6
DODRŽOVÁNÍ VNITROSTÁTNÍCH PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ, PRÁVA UNIE A PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ PŘIJÍMAJÍCÍ ZEMĚ
Článek 13
Obecná ustanovení
1. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly dodržovány příslušné vnitrostátní právní předpisy, právo Unie a právní předpisy přijímající země, včetně:
a)
nařízení (EU) č. 375/2014, včetně obecných zásad uvedených v článku 5;
b)
právních předpisů upravujících právní status humanitárních dobrovolníků EU;
c)
použitelných právních předpisů týkajících se pracovních podmínek, zdraví, ochrany a bezpečnosti dobrovolníků;
d)
právních předpisů o rovném zacházení a nediskriminaci a
e)
právních předpisů o ochraně osobních údajů.
2. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z právních předpisů uvedených v odstavci 1 a o jejich právu na pojistné krytí stanoveném v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014.
Článek 14
Právní status humanitárního dobrovolníka EU
1. Vysílající organizace dodržuje právní předpisy upravující právní status humanitárního dobrovolníka EU. Připraví proto smlouvu o vyslání podle čl. 14 odst. 5 nařízení (EU) č. 375/2014, kterou musí podepsat vysílající organizace a humanitární dobrovolník EU. Ve smlouvě musí být uvedeny použitelné právní předpisy a právo příslušné pro smlouvu.
2. Vysílající organizace zajistí, aby přijímající organizace smlouvu dodržovala, a je odpovědná za porušení ustanovení smlouvy o vyslání ze strany přijímající organizace.
Článek 15
Povinnost informovat humanitárního dobrovolníka EU o daňových pravidlech
1. Před vysláním informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU o veškerých daňových pravidlech vztahujících se na příspěvky na pobyt v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, případně v zemi vyslání.
2. Není-li humanitární dobrovolník EU rezidentem v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU, že je povinen seznámit se s daňovými pravidly, která země, v níž pobývá, v dané konkrétní situaci uplatňuje.
Článek 16
Ochrana údajů
1. Při zpracování osobních údajů postupují vysílající a přijímající organizace v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (7), případně nařízením (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 45/2001 (8).
2. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby při zpracování údajů o zájemcích o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolnících EU, včetně jejich shromažďování, užívání, zveřejňování, nebo při vymazávání těchto údajů nedocházelo ke zneužití nebo nesprávnému užívání. To se týká všech záležitostí v souvislosti se zájemci o dobrovolnickou činnost a humanitárními dobrovolníky EU, zejména:
a)
přijímání a výběru (včetně formulářů žádostí, zápisů z pohovorů a dotazníků k sebehodnocení) a
b)
přípravy a řízení humanitárních dobrovolníků EU (včetně plánů učení a rozvoje, přezkumů výkonnosti a záznamů o zaškolení, lékařských prohlídek nebo jakýchkoli disciplinárních záležitostí).
3. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly zpracovávány pouze relevantní údaje a aby veškeré osobní údaje, jako je jméno, věk, adresa a datum narození, včetně citlivých údajů, informace týkající se přijetí, vlastního zaměstnání a výkonnosti, byly:
a)
shromažďovány zákonným způsobem a způsobem odpovídajícím legitimnímu účelu;
b)
zpracovány korektně a zákonným způsobem;
c)
v případě potřeby opravovány nebo aktualizovány;
d)
přístupné pouze oprávněným zaměstnancům;
e)
dotčenému zájemci o dobrovolnickou činnost nebo humanitárnímu dobrovolníkovi EU na žádost zpřístupněny;
f)
bezpečně uchovávány a
g)
uchovávány po dobu ne delší než je nezbytné.
4. Ke zpracování údajů uvedených v odstavci 3 musí vysílající a přijímající organizace získat výslovný souhlas humanitárního dobrovolníka EU.
5. Vysílající a přijímající organizace informují zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitárního dobrovolníka EU, že mají právo na ochranu osobních údajů, právo podat stížnost a užívat své vlastní údaje a mít k nim přístup, právo znát totožnost subjektů, které budou mít přístup k jejich osobním údajům, a vědět k jakému typu údajů budou mít jednotlivé subjekty přístup.
Článek 17
Integrita a etický kodex
1. Vysílající a přijímající organizace se dohodne na politice integrity, jejímž cílem je předcházet korupci a úplatkářství, a na etickém kodexu založeném na vhodné politice řízení vysílající organizace, která se vztahuje na humanitární dobrovolníky EU a poskytuje jim pokyny ohledně očekávaného chování, slušnosti a integritě požadované během jejich účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Etický kodex je pro humanitární dobrovolníky EU závazný a zahrnuje přinejmenším tyto požadavky:
a)
závazek podporovat ztotožnění s iniciativou Humanitární dobrovolníci EU a přispívat k jejím cílům;
b)
respektování druhých, lidské důstojnosti a dodržování zásad nediskriminace;
c)
dodržování zásad humanitární pomoci uvedených v čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014;
d)
závazek k ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání;
e)
nulová tolerance k užívaní drog nedovolených v zemi vyslání;
f)
dodržování místních zákonů;
g)
integrita, opatření proti podvodům a proti korupci;
h)
zachování vysoké úrovně osobního a profesního chování;
i)
dodržování postupů týkajících se ochrany, zdraví a bezpečnosti;
j)
povinnost oznámit případné porušení etického kodexu a opatření upravující takové oznamování;
k)
pravidla pro jednání s médii a pro správu informací a
l)
pravidla zakazující zneužívání zařízení organizace.
3. V případě jakéhokoli porušení etického kodexu ze strany humanitárního dobrovolníka EU se postupuje podle politiky řízení vysílající organizace.
4. Hrubé porušení etického kodexu má za následek předčasný návrat humanitárního dobrovolníka EU, případně je jeho chování oznámeno příslušným profesním nebo správním organizacím či orgánům.
Článek 18
Opatření na ochranu práv dětí a ohrožených dospělých osob, včetně nulové tolerance pohlavního zneužívání
1. Vysílající a přijímající organizace se zavazují k politice nulové tolerance zneužívání dětí a/nebo ohrožených dospělých osob, včetně pohlavního zneužívání. Musí být schopny hlásit případy zneužívání, neprodleně a řádně je řešit, poskytovat pomoc obětem, předcházet viktimizaci osob, které případ oznámily, a přivést pachatele k odpovědnosti.
2. Během procesu vybírání humanitárních dobrovolníků EU a jejich úvodních školení a odborné přípravy vysílající a přijímající organizace předcházejí zneužívání vytvořením kultury otevřenosti a informovanosti ohledně daného tématu a stanovením jasného řízení a povinností v oblasti dohledu.
3. Vysílající organizace provede všechny ze zákona nařízené kontroly, aby prověřila způsobilost zájemců o dobrovolnickou činnost k práci s těmito cílovými skupinami.
4. Ve snaze zajistit, aby k danému zneužívání nedocházelo, informují vysílající a přijímající organizace zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitární dobrovolníky EU o rizicích a doporučených preventivních opatřeních.
KAPITOLA 7
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. října 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 1398/2014,
annettu 24 päivänä lokakuuta 2014,
vapaaehtoisehdokkaita ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia koskevista säännöistä
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan humanitaarisen avun vapaaehtoisjoukkojen perustamisesta (”EU:n vapaaehtoisapua koskeva aloite”) 3 päivänä huhtikuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 375/2014 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EU) N:o 375/2014 mukaisesti komission olisi vahvistettava säännöt ja menettelyt, jotka kattavat ne tarvittavat edellytykset, järjestelyt ja vaatimukset, joita lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen on sovellettava vapaaehtoisehdokkaita ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia määrittäessään, valitessaan, valmentaessaan, johtaessaan ja kenttätyöhön lähettäessään humanitaarisen avun operaatioiden tukemiseksi kolmansissa maissa. Asetuksessa (EU) N:o 375/2014 säädetään, että nämä säännöt annetaan delegoiduilla säädöksillä ja menettelyt hyväksytään täytäntöönpanosäädöksillä.
(2)
Kaikkia EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen sidosryhmiä, mukaan lukien itse vapaaehtoiset sekä lähettävät ja vastaanottavat järjestöt, olisi kannustettava identifioitumaan aloitteeseen.
(3)
EU:n vapaaehtoisapua koskevassa aloitteessa käytettävässä osaamiskehyksessä olisi määriteltävä monialaiset taidot, joita vaaditaan monilla vapaaehtoistyön ja työelämän aloilla, ja määriteltävä erityistaidot, joita EU:n vapaaehtoisapua koskevassa aloitteessa ja humanitaarisen avun alalla työskentelyssä tarvitaan. Lisäksi siinä olisi esitettävä teknisiä taitoja koskeva luettelo, joka ei ole tyhjentävä. Tämän pitäisi auttaa varmistamaan tehokas ja tarpeisiin perustuva vapaaehtoisehdokkaiden valinta ja valmentaminen yhteisen osaamiskehyksen mukaisesti.
(4)
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten taitojen, koulutustarpeiden ja oppimistulosten dokumentoimiseksi ja arvioimiseksi heidän olisi noudatettava helppokäyttöistä oppimis- ja kehityssuunnitelmaa koko sen ajan, kun he osallistuvat aloitteeseen. Suunnitelman malli perustuu kokemuksiin Youth Pass (2) ja Europass (3) -aloitteista.
(5)
Osallistuminen EU:n vapaaehtoisapua koskevaan aloitteeseen voi parantaa vapaaehtoisten työllistettävyyttä heidän hankkimiensa tietojen, taitojen ja pätevyyden ansiosta. Se myös osoittaa heidän solidaarisuuttaan apua tarvitsevia ihmisiä kohtaan sekä heidän sitoutumistaan Euroopan kansalaisuuden tunteen näkyvään edistämiseen. Tämän vuoksi olisi helpotettava mahdollisuuksien mukaan EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten epävirallisen ja arkioppimisen validointia epävirallisen ja arkioppimisen validoinnista 20 päivänä joulukuuta 2012 annetun neuvoston suosituksen (4) mukaisesti.
(6)
Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen kumppanuuksia koskevat säännöt ovat tärkeitä sekä humanitaarisen avun sektorille että vapaaehtoistoiminnan järjestöille. Säännöt tukevat täytäntöönpanosta vastaavien järjestöjen välisten kumppanuuksien kehittämistä koskevaa tavoitetta ja kuvastavat sitä, miten nämä järjestöt ovat yhteisesti vastuussa sekä EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen tavoitteiden saavuttamisesta että EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisista yksilöinä. Kumppanuuden perusperiaatteet on määriteltävä, ja kumppanuussopimuksen olisi täytettävä vähimmäisvaatimukset, jotta kumppanit voisivat hakea mukaan hankkeisiin, joihin liittyy EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten lähettämistä kolmansiin maihin, ja johtaa tällaisia hankkeita.
(7)
Yhtäläisiä mahdollisuuksia ja syrjimättömyyttä koskevat periaatteet on kirjattu kansalliseen ja unionin lainsäädäntöön, ja lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen olisi aina noudatettava ja edistettävä niitä. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten roolin ja profiilin määritelmää koskeviin tilannekohtaisiin poikkeuksiin varaudutaan kuitenkin tarvittaessa.
(8)
Asiaa koskevan kansallisen ja unionin oikeuden sekä vastaanottavan maan oikeuden noudattaminen on ensiarvoisen tärkeää. Tästä vastaavat lähettävät ja vastaanottavat järjestöt, jotka ovat myös velvollisia kertomaan EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisille näiden oikeuksista ja lakisääteisistä velvoitteista, jotka johtuvat kyseisestä lainsäädännöstä, ja heidän oikeudestaan vakuutusturvaan. Vapaaehtoisten lähettämisen edellytys on se, että heillä on selkeä oikeudellinen asema, joten se olisi määriteltävä lähettävän järjestön ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisen välisessä vapaaehtoistoimintasopimuksessa. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä myös henkilötietojen suojaan, lahjomattomuuteen ja menettelysääntöjen mukaiseen toimintaan sekä lasten ja haavoittuvassa asemassa olevien aikuisten suojelemiseen, muun muassa soveltamalla seksuaaliseen hyväksikäyttöön nollatoleranssin periaatetta.
(9)
Jotta EU:n vapaaehtoisapua koskeva aloite voitaisiin panna täytäntöön nopeasti, tämän asetuksen on tultava voimaan kiireellisenä, koska siinä annetaan säännökset, joiden perusteella täytäntöönpanosta vastaavat järjestöt voivat lähettää EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia kolmansiin maihin,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan vapaaehtoisehdokkaita ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia koskevat säännöt, jotka koskevat seuraavia asetuksen (EU) N:o 375/2014 9 artiklan 2 kohdassa lueteltuja asioita:
a)
osaamiskehys, jota käytetään vapaaehtoisten määrittämisessä, valitsemisessa ja valmentamisessa toimimaan alemman tai ylemmän osaamistason ammattilaisina;
b)
säännökset, joilla varmistetaan yhtäläiset mahdollisuudet ja syrjimättömyys määrittämis- ja valitsemisprosessissa;
c)
säännökset, joilla varmistetaan, että lähettävät ja vastaanottavat järjestöt noudattavat asiaankuuluvaa kansallista ja unionin oikeutta sekä vastaanottavan maan oikeutta;
d)
säännöt lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen välisistä kumppanuuksista; sekä
e)
säännökset, jotka koskevat EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten hankkimien taitojen ja osaamisen tunnustamista olemassa olevien asiaan liittyvien unionin aloitteiden mukaisesti.
2 artikla
Määritelmät
Tätä asetusta sovellettaessa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 375/2014 3 artiklassa esitettyjä määritelmiä sekä asetuksen (EU) N:o 375/2014 9 artiklan 3 kohdan nojalla annettavassa komission täytäntöönpanoasetuksessa esitettyjä määritelmiä. Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’taidoilla’ elinikäisen oppimisen avaintaidoista annetussa suosituksessa (5) esitetyn määritelmän mukaisesti asiayhteyteen sopivaa tietojen, taitojen ja asenteiden kokonaisuutta, jonka ansiosta EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoiset voivat osallistua tarveperusteisen humanitaarisen avun toimittamiseen;
b)
’monialaisilla taidoilla’ monilla vapaaehtoistyön ja työelämän aloilla vaadittavia taitoja, jotka eivät rajoitu pelkästään humanitaariseen apuun;
c)
’erityistaidoilla’ taitoja, jotka on hankittu EU:n vapaaehtoisapua koskevaa aloitetta ja laajemmin humanitaarista apua varten;
d)
’teknisillä taidoilla’ taitoja, jotka johtuvat humanitaarisen avun yhteydessä hyödyllisestä erityistietämyksestä;
e)
’oppimistuloksilla’ eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen (6) määritelmän mukaisesti toteamusta siitä, mitä oppija tietää ja ymmärtää ja pystyy tekemään oppimisprosessin päätteeksi. Oppimistulokset määritellään tietoina, taitoina ja pätevyyksinä.
2 LUKU
OSAAMISKEHYS
3 artikla
Osaamiskehys
1. EU:n vapaaehtoisapua koskevassa aloitteessa käytettävässä osaamiskehyksessä on kolme ulottuvuutta:
a)
monialaiset taidot;
b)
erityistaidot; sekä
c)
tekniset taidot.
2. Osaamiskehys on laadittava erikseen
a)
alemman osaamistason ammattilaisille, etenkin vastavalmistuneille, joilla on vähemmän kuin viisi vuotta työkokemusta ja vähemmän kuin viisi vuotta kokemusta humanitaarisen avun alalta; sekä
b)
ylemmän osaamistason ammattilaisille, joilla on vähintään viiden vuoden työkokemus johto- tai asiantuntijatehtävistä.
3. Osaamiskehyksellä sekä edistetään EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten jatkuvaa henkilökohtaista kehitystä kaikissa eri vaiheissa heidän osallistuessaan aloitteeseen että mitataan heidän edistymistään. Kunkin taidon tasoa on arvioitava eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen mukaisesti ja seuraavalla asteikolla:
a)
Taso 4: erinomaiset taidot;
b)
Taso 3: hyvät taidot;
c)
Taso 2: taidot, joissa kehittämistä;
d)
Taso 1: heikot taidot.
4. Keskeiset taidot on määritelty liitteessä.
4 artikla
Oppimis- ja kehityssuunnitelma
1. Oppimis- ja kehityssuunnitelmassa todetaan ne oppimistulokset, jotka EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten odotetaan saavuttavan ja annetaan tietoa EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisilta odotettavista taidoista, heidän oppimistarpeistaan ja saavutuksistaan kaikissa eri vaiheissa heidän osallistuessaan aloitteeseen.
2. Oppimis- ja kehityssuunnitelmaan sisällytetään seuraavat tiedot:
a)
perustiedot vapaaehtoisesta;
b)
perustiedot vapaaehtoistehtävästä ja kuvaus vapaaehtoiselle annetuista tehtävistä;
c)
osaamiskehyksessä määritellyt taidot ja arvio vapaaehtoisen suorituksesta ja oppimistuloksista näissä taidoissa;
d)
oppimistarpeet ja suunnitellut kehittämistoimet, jos tarpeen;
e)
kurssit, joihin henkilö on osallistunut koulutuksen tai vapaaehtoistehtävän aikana; sekä
f)
muut hyödylliset tiedot.
3. Oppimis- ja kehityssuunnitelman eri osien käyttö riippuu EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisen yksilöllisistä tarpeista ja toiveista, ja suunnitelmaa päivitetään säännöllisesti muun muassa seuraavissa vaiheissa:
a)
valinta;
b)
koulutus, mukaan lukien mahdollinen harjoittelu;
c)
paikan päälle lähettäminen; sekä
d)
mahdollinen jälkiarviointi.
3 LUKU
EU:N VAPAAEHTOISAPUA KOSKEVAN ALOITTEEN VAPAAEHTOISTEN HANKKIMIEN TAITOJEN JA OSAAMISEN TUNNUSTAMINEN
5 artikla
Arviointi- ja dokumentointiprosessi
1. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten aloitteeseen osallistumisen aikana hankkimien taitojen ja osaamisen arvioinnilla ja dokumentoinnilla tuetaan
a)
hankittujen työelämässä käyttökelpoisten ja vapaaehtoisen työllistettävyyttä parantavien taitojen ammatillista tunnustamista; sekä
b)
sen panoksen sosiaalista tunnustamista, jonka vapaaehtoinen on antanut EU:n arvojen, kuten apua tarvitsevia ihmisiä kohtaan osoitetun solidaarisuuden, esiin tuomiseen ja Euroopan kansalaisuuden tunteen näkyvään edistämiseen.
2. Arvioinnin ja dokumentoinnin laajuutta ja menettelyä mukautetaan siten, että se sopii alemman tai ylemmän osaamistason ammattilaisiin ja riippuu EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisen yksilöllisistä tarpeista ja toiveista.
3. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten jatkuva kehitysprosessi heijastuu oppimiskokemusten arvioinnissa ja dokumentoinnissa, joiden myötä tunnustetaan vapaaehtoisen oppiminen ja kehitys aloitteeseen osallistumisen kaikissa eri vaiheissa ja tuetaan niitä. Arviointi ja dokumentointi toteutetaan 4 artiklassa tarkoitetun oppimis- ja kehityssuunnitelman perusteella.
4. Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen on osoitettava jatkuvaa sitoutumista EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten oppimiskokemusten arvioimiseen ja dokumentointiin ammatillisen ja sosiaalisen tunnustuksen helpottamiseksi.
5. Komissio ja EU:n jäsenvaltiot antavat epävirallisen ja arkioppimisen validoinnista vastaaville kansallisille viranomaisille tarvittavat tiedot EU:n vapaaehtoisapua koskevasta aloitteesta ja arviointi- ja dokumentointimenettelystä helpottaakseen EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten oppimiskokemusten mahdollista virallista validointia heidän kotimaissaan.
6 artikla
Ammatillinen tunnustaminen
1. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoiset saavat pyynnöstä todistuksen aloitteeseen osallistumisesta osallistumisen päätyttyä. Sen myöntää komissio, ja siihen sisältyvät vähintään seuraavat tiedot:
a)
tehtävän aloittamis- ja päättymispäivä;
b)
lähettävän ja vastaanottavan järjestön nimet ja yhteystiedot;
c)
vapaaehtoisen ohjaajan ja esimiehen nimet ja yhteystiedot;
d)
sellaisten lähettävässä ja vastaanottavassa järjestössä toimivien henkilöiden nimet ja yhteystiedot, jotka voivat antaa vapaaehtoista koskevia suosituksia;
e)
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisen päätehtävät ja vastuualueet;
f)
kuvaus EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisen keskeisistä saavutuksista tehtävässään;
g)
tämän asetuksen 3 artiklan 3 kohdan mukaiseen arviointiin perustuva kuvaus EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisen oppimistuloksista kaikissa eri vaiheissa hänen osallistuessaan aloitteeseen.
2. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisen pyynnöstä todistukseen voidaan liittää jäljennös oppimis- ja kehityssuunnitelmasta.
7 artikla
Sosiaalinen tunnustaminen
1. Sosiaalista tunnustamista edistetään asetuksen (EU) N:o 375/2014 17 artiklassa tarkoitetussa viestintäohjelmassa esitetyillä toimilla. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisilla on oltava tilaisuus osallistua ulkoiseen viestintään, jonka tarkoituksena on tuoda aloitteelle ja vapaaehtoisten sitoutumiselle näkyvyyttä.
2. Komissio järjestää tarvittaessa korkean tason tilaisuuksia aloitteesta tiedottamiseksi ja sen näkyvyyden parantamiseksi.
3. Lähettävien järjestöjen on jaettava tietoa EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen verkostosta ja edistettävä sitoutumista siihen tuoden esiin, mitä mahdollisuuksia se tarjoaa vapaaehtoisille pysyä tekemisissä humanitaariseen apuun ja aktiiviseen Euroopan kansalaisuuteen liittyvien asioiden kanssa sen jälkeenkin, kun vapaaehtoistehtävä on päättynyt.
4. Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen on saatettava EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten tietoon mahdollisuudet pysyä tekemisissä humanitaariseen apuun ja aktiiviseen Euroopan kansalaisuuteen liittyvien asioiden kanssa. Niiden on erityisesti kannustettava EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia osallistumaan EU:n ja kansallisella tasolla järjestettäviin konferensseihin ja työpajoihin jakaakseen kokemuksiaan asiaan liittyvien sidosryhmien kanssa.
4 LUKU
LÄHETTÄVIEN JA VASTAANOTTAVIEN JÄRJESTÖJEN VÄLISIÄ KUMPPANUUKSIA KOSKEVAT SÄÄNNÖT
8 artikla
Kumppanuuden tavoite ja jäsenet
1. Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen kumppanuuksissa määritellään järjestelyt kumppaneiden kesken, jotka hakevat mukaan sellaisiin hankkeisiin ja johtavat sellaisia hankkeita, joihin liittyy EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten lähettämistä kolmansiin maihin ja joihin voi sisältyä myös valmiuksien kehittämiseen ja/tai tekniseen apuun liittyvää toimintaa.
2. Kumppanuuden jäseniä ovat asetuksen (EU) N:o 375/2014 10 artiklan 3 kohdan mukaiset lähettävät järjestöt ja asetuksen (EU) N:o 375/2014 10 artiklan 4 kohdan mukaiset vastaanottavat järjestöt.
3. Kumppanuutta muodostaessaan lähettävät ja vastaanottavat järjestöt voivat ottaa kumppaneiksi muita järjestöjä, jotka ovat erikoistuneet edellä 1 kohdassa tarkoitettujen hankkeiden tavoitteiden tai hankkeisiin kuuluvan toiminnan kannalta tärkeisiin aloihin antaakseen niihin oman erityisasiantuntemuksensa.
4. Jos hankkeisiin kuuluu valmiuksien kehittämiseen ja/tai tekniseen apuun liittyvää toimintaa, kumppaneiksi voidaan valita myös asetuksen (EU) N:o 375/2014 10 artiklan 1 kohdan nojalla annettavan komission täytäntöönpanoasetuksen mukaisen sertifiointiprosessin jo läpikäyneitä lähettäviä ja vastaanottavia järjestöjä, joita ei ole vielä sertifioitu, jos niillä on tarpeisiin perustuva valmiuksien kehittämisen ja/tai teknisen avun strategia.
5. Kumppanuuden voivat muodostaa ainoastaan lähettävät järjestöt, jos hankkeilla tuetaan hätäaputoimia.
9 artikla
Kumppanuuden periaatteet
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen toimilla edistetään monikansallisia kumppanuuksia lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen välillä seuraavien periaatteiden pohjalta:
a)
tasa-arvo;
b)
yhteiset arvot ja yhteinen näkemys;
c)
avoimuus;
d)
vastuu, vastuuvelvollisuus ja luotettavuus;
e)
keskinäinen luottamus ja kunnioitus;
f)
täydentävyys, jossa hyödynnetään humanitaarisen ja vapaaehtoisyhteisön monimuotoisuutta painottaen voimakkaasti paikallisten valmiuksien kehittämistä;
g)
joustavuus ja mukautumiskyky; sekä
h)
vastavuoroisuus resurssien kohdentamisessa ja tavoitteiden asettelussa.
10 artikla
Kumppanuussopimus ja säännöt
1. Ennen kuin lähettävät ja vastaanottavat järjestöt ryhtyvät kumppaneiksi, vastaanottavien järjestöjen on tehtävä tarvearviointi tarvittaessa yhteistyössä lähettävien järjestöjen kanssa ottaen huomioon komission arvion humanitaarisen avun tarpeista.
2. Tarvearviointiin on sisällyttävä vähintään seuraavat:
a)
kohdemaan haavoittuvuuden ja riskien arviointi, mukaan lukien EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia koskevien turvallisuus-, matkustus- ja terveysriskien arviointi;
b)
arvio vastaanottavan järjestön senhetkisestä valmiudesta vastaanottaa EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoinen;
c)
analyysi taidoista ja valmiuksista, joita vastaanottavalta järjestöltä ja paikallisyhteisöltä sillä hetkellä puuttuu; analyysissä on yksilöitävä tarpeet ja analysoitava sitä, miten ne voidaan parhaiten täyttää;
d)
analyysi EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoiselta odotettavasta lisäarvosta ja tarvittaessa suunnitellusta tuesta vastaanottavan järjestön ja paikallisyhteisön valmiuksien kehittämiselle.
3. Kaikki kumppanit allekirjoittavat kumppanuussopimuksen, jolla varmistetaan seuraavien kumppanuutta koskevien vähimmäissääntöjen noudattaminen:
a)
kumppanuuksien on perustuttava yhteisymmärrykseen yhteisistä arvoista ja yhteisestä näkemyksestä etenkin vapaaehtoistyöhön ja humanitaariseen apuun liittyen;
b)
jokaisen kumppanin ja niiden roolien lisäarvo on määriteltävä selkeästi;
c)
kaikkien kumppaneiden on oltava samaa mieltä kumppanuuden yhteisistä tavoitteista ja tavoista, joilla kumppanuutta hallinnoidaan, ja erityisesti:
i)
päätöksentekomenettelyistä ja toimintatavoista;
ii)
rahoitusjärjestelyistä ja johtamisesta;
iii)
sidosryhmien välisistä viestintäkanavista; kokousten ja lähettävien järjestöjen kenttäkäyntien tiheydestä;
iv)
toimintasuunnitelmasta ja toimista, mukaan lukien aikataulu;
v)
aloitteen viestintäohjelman mukaisesta tehtävänjaosta;
vi)
kumppanuuden valvonnasta ja arvioinnista;
vii)
kirjanpidosta ja dokumentoinnista;
viii)
1 kohdassa tarkoitetun tarvearvioinnin tarkentamisesta ja päätökseen saattamisesta;
ix)
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten tehtävänkuvausten laatimisesta ja suoritusten arvioinnista yhdessä;
x)
vapaaehtoisehdokkaita ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia koskevista tehtävistä ja vastuualueista kaikissa eri vaiheissa heidän osallistuessaan aloitteeseen;
xi)
(sekä kumppanuuden sisäisten että toimintaan osallistuvien ulkopuolisten osapuolten) valitusten käsittelystä ja kumppaneiden välisten riitojen ratkaisemisesta;
xii)
kumppanuudesta vetäytymistä koskevista periaatteista ja menettelyistä;
xiii)
rahoitusvaikutuksista; sekä
xiv)
sopimusvaikutuksista (myös EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten ja kyseisten yhteisöjen suhteen);
d)
tarvittaessa on laadittava tarpeisiin perustuva strategia valmiuksien kehittämistä ja/tai kumppaneiden välistä teknistä apua varten, ja siihen on kohdennettava määräraha;
e)
kumppaneiden on edistettävä koulutusta ja sitouduttava toteuttamaan viestintään ja näkyvyyteen liittyviä toimia asetuksen (EU) N:o 375/2014 17 artiklassa tarkoitetun viestintäohjelman mukaisesti.
5 LUKU
YHTÄLÄISET MAHDOLLISUUDET JA SYRJIMÄTTÖMYYS
11 artikla
Yleisperiaate
1. EU:n vapaaehtoisapua koskeva aloite on avoinna kaikille kelpoisuusehdot täyttäville hakijoille riippumatta heidän kansallisuudestaan, sukupuolestaan, rodustaan, etnisestä alkuperästään, iästään, sosiaalisesta taustastaan, uskonnostaan tai vakaumuksestaan, siviilisäädystään tai sukupuolisesta suuntautumisestaan ja siitä, onko heillä jokin toimintarajoite.
2. Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen on sitouduttava tasapuolisen kohtelun, tasapuolisten mahdollisuuksien ja syrjimättömyyden periaatteisiin. Nämä periaatteet on sisällytettävä täysimääräisesti vapaaehtoisten määrittämisen, valinnan, rekrytoinnin ja valmentamisen menettelyyn sekä työtä koskeviin johtamisperiaatteisiin ja -käytäntöihin.
12 artikla
Tasapuolinen kohtelu, tasapuoliset mahdollisuudet ja syrjimättömyys
1. Lähettävällä järjestöllä on oltava periaatelausuma ja toimintapolitiikka, joilla varmistetaan, että käytännöt työpaikalla ovat tasapuolisen kohtelun, tasapuolisten mahdollisuuksien ja syrjimättömyyden periaatteiden mukaisia ja edistävät osallistavaa organisaatiokulttuuria.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tasapuolisen kohtelun, tasapuolisten mahdollisuuksien ja syrjimättömyyden toimintapolitiikan vähimmäisvaatimuksia ovat seuraavat:
a)
se on asiaa koskevan unionin ja kansallisen lainsäädännön mukainen, ja sillä pyritään välttämään tai korjaamaan ja poistamaan syrjiviä periaatteita ja käytäntöjä, mukaan lukien esteet kaikkien kyseisessä lainsäädännössä yksilöityjen ja/tai sellaisten ryhmien työllistymiselle, joilla tiedetään olevan riski kohdata ennakkoluuloja työtä hakiessaan ja siten aliedustuksen riski;
b)
se kattaa kaikki vapaaehtoiskokemukseen liittyvät näkökohdat, kuten yksilölliset käyttäytymissäännöt, vapaaehtoistehtävistä ilmoittamisen, rekrytoinnin ja valinnan, koulutuksen ja kehityksen, työn johtamisen sekä työehdot mukaan lukien palkkaus ja erottamismenettelyt, näihin kuitenkaan rajoittumatta;
c)
siinä todetaan selvästi koko henkilöstön ja vapaaehtoisten, ylemmän johdon ja johtoryhmien, henkilöstöosastojen ja muiden järjestön yksilöimien sidosryhmien roolit ja vastuualueet;
d)
sitä seurataan ja tarkistetaan säännöllisesti, jotta se voidaan pitää asiaa koskevan lainsäädännön mukaisena ja sitä sovelletaan oikein ja tosiasiallisesti.
3. Vastaanottavan järjestön on annettava lähettävälle järjestölle kirjallinen vahvistus tasapuolisen kohtelun, tasapuolisten mahdollisuuksien ja syrjimättömyyden periaatteelle ja toimintapolitiikalle ja ilmoitettava lähettävälle järjestölle mahdollisista poikkeuksista, joita EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisen roolin ja profiilin määritelmään on tehtävä toimintaolosuhteiden vuoksi.
4. Lähettävän järjestön on tuettava vastaanottavaa järjestöä tasapuolisen kohtelun, tasapuolisten mahdollisuuksien ja syrjimättömyyden toimintapolitiikan täytäntöönpanossa ja tuettava sitä poikkeustapauksessa tarvittavassa kyseisten periaatteiden mukauttamisessa olosuhteisiin.
5. Jos mahdollista, lähettävän järjestön on annettava säännöllisesti asianmukaista koulutusta ja tietoa toimintapolitiikasta ja sen periaatteista koko henkilöstölle varmistaakseen, että kaikki sidosryhmät ymmärtävät, tukevat ja soveltavat toimintapolitiikkaa.
6 LUKU
KANSALLISEN SEKÄ UNIONIN OIKEUDEN SEKÄ VASTAANOTTAVAN MAAN OIKEUDEN NOUDATTAMINEN
13 artikla
Yleiset säännökset
1. Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen on huolehdittava siitä, että asiaankuuluvaa kansallista ja unionin oikeutta sekä vastaanottavan maan oikeutta noudatetaan; tämä koskee muun muassa seuraavia säädöksiä:
a)
asetus (EU) N:o 375/2014, mukaan lukien 5 artiklassa tarkoitetut yleiset periaatteet;
b)
lainsäädäntö, jota sovelletaan EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten oikeudelliseen asemaan;
c)
vapaaehtoisten työoloja, työterveyttä ja -turvallisuutta koskeva sovellettava lainsäädäntö;
d)
tasapuolista kohtelua ja syrjimättömyyttä koskeva lainsäädäntö; sekä
e)
henkilötietojen suojaa koskeva lainsäädäntö.
2. Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen on kerrottava EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisille näiden edellä 1 kohdassa tarkoitetusta lainsäädännöstä johtuvista oikeuksista ja velvollisuuksista ja heidän oikeudestaan asetuksen (EU) N:o 375/2014 9 artiklan 3 kohdan nojalla annettavassa komission täytäntöönpanoasetuksessa tarkoitettuun vakuutussuojaan.
14 artikla
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisen oikeudellinen asema
1. Lähettävän järjestön on noudatettava EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisen oikeudelliseen asemaan sovellettavaa lainsäädäntöä. Sen on tämän vuoksi laadittava asetuksen (EU) N:o 375/2014 14 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu vapaaehtoistoimintasopimus, jonka allekirjoittavat lähettävä järjestö ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoinen. Sopimuksessa on mainittava sopimukseen sovellettava lainsäädäntö ja sopimuksen oikeuspaikka.
2. Lähettävän järjestön on huolehdittava siitä, että vastaanottava järjestö noudattaa sopimusta, sekä vastattava siitä, jos vastaanottava järjestö rikkoo vapaaehtoistoimintasopimuksen ehtoja.
15 artikla
Velvoite tiedottaa EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoiselle verosäännöistä
1. Lähettävän järjestön on tiedotettava EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoiselle ennen tämän lähettämistä mahdollisista verosäännöistä, joita sovelletaan oleskelukorvauksiin lähettävän järjestön sijoittautumismaassa ja tarvittaessa kohdemaassa.
2. Jos EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoinen ei oleskele lähettävän järjestön sijoittautumismaassa, lähettävän järjestön on tiedotettava EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoiselle tämän velvollisuudesta tutustua hänen tapauksessaan sovellettaviin oleskelumaansa verosääntöihin.
16 artikla
Tietosuoja
1. Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä on noudatettava soveltuvin osin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY (7) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001 (8).
2. Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen on huolehdittava siitä, että henkilötietojen väärinkäyttö estetään vapaaehtoisehdokkaiden ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten henkilötietojen kaikenlaisen käsittelyn, mukaan lukien kerääminen, käyttö, luovuttaminen ja tuhoaminen, yhteydessä. Tämä koskee kaikkia toimia, jotka liittyvät vapaaehtoisehdokkaisiin ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisiin, ja etenkin
a)
rekrytointiin ja valintaan (mukaan lukien hakulomakkeet, haastattelumuistiinpanot ja itsearviointilomakkeet); sekä
b)
EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten valmentamiseen ja johtamiseen (mukaan lukien oppimis- ja kehityssuunnitelmat, suoritusten tarkastelu ja tiedot ohjaajan antamasta tuesta, lääkärintarkastukset tai mahdolliset kurinpidolliset toimet).
3. Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen on varmistettava, että ainoastaan tarpeellisia tietoja käsitellään ja että henkilötietoja, kuten nimi, ikä, osoite ja syntymäaika, mukaan lukien arkaluonteiset tiedot, sekä rekrytointiin, työsuhteeseen ja suoritukseen liittyviä tietoja
a)
kerätään perusteltavissa olevaa tarkoitusta varten lainmukaisesti ja asianmukaisesti;
b)
käsitellään asianmukaisesti ja lainmukaisesti;
c)
tarvittaessa korjataan tai päivitetään;
d)
pääsee käsittelemään ainoastaan siihen luvan saanut henkilöstö;
e)
voidaan pyynnöstä luovuttaa kyseiselle vapaaehtoisehdokkaalle ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoiselle;
f)
säilytetään turvallisesti; sekä
g)
ei säilytetä pidempään kuin on tarpeen.
4. Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen on pyydettävä EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoiselta nimenomainen suostumus 3 kohdassa tarkoitettujen tietojen käsittelemiseen.
5. Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen on kerrottava vapaaehtoisehdokkaalle tai EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoiselle hänen oikeudestaan henkilötietojen suojaan, valitusoikeudestaan, oikeudestaan käyttää ja saada tietoonsa itseään koskevia tietoja sekä oikeudestaan tietää, millä yksiköillä on pääsy hänen henkilötietoihinsa ja minkälaisiin tietoihin kullakin yksiköllä on pääsy.
17 artikla
Lahjomattomuus ja menettelysäännöt
1. Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen on sovittava lahjomattomuusperiaatteista, joilla ehkäistään korruptiota ja lahjontaa, sekä lähettävän järjestön johtamisperiaatteisiin perustuvista menettelysäännöistä, jotka soveltuvat EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisiin ja joita sovelletaan heihin ja jotka sisältävät ohjeet siitä, minkälaista käytöstä heiltä odotetaan ja minkälaista kunniallisuutta ja lahjomattomuutta heiltä vaaditaan kaikissa vaiheissa heidän osallistuessaan EU:n vapaaehtoisapua koskevaan aloitteeseen.
2. Menettelysäännöt sitovat EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisia, ja niihin on sisällyttävä vähintään seuraavat vaatimukset:
a)
sitoutuminen EU:n vapaaehtoisapua koskevaan aloitteeseen liittyvän identiteetin kehittämiseen ja aloitteen tavoitteiden edistämiseen;
b)
kunnioitus toisia ihmisiä ja heidän ihmisarvoaan kohtaan sekä syrjimättömyyden periaatteen noudattaminen;
c)
asetuksen (EU) N:o 375/2014 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen humanitaarisen avun periaatteiden kunnioittaminen;
d)
sitoutuminen lasten ja haavoittuvassa asemassa olevien aikuisten suojelemiseen, muun muassa soveltamalla seksuaaliseen hyväksikäyttöön nollatoleranssin periaatetta;
e)
nollatoleranssi kohdemaassa laittomien huumausaineiden käyttöön;
f)
paikallisten lakien noudattaminen;
g)
lahjomattomuus sekä petosten ja korruption vastaisuus;
h)
korkean tason ylläpito henkilökohtaisessa ja ammatillisessa toiminnassa;
i)
yleistä turvallisuutta sekä työterveyttä ja -turvallisuutta koskevien menettelyjen noudattaminen;
j)
velvollisuus ilmoittaa rikkomuksista ja ilmiantamista koskevat säännöt;
k)
säännöt yhteyksistä mediaan ja tietojen hallinnoinnista; sekä
l)
järjestön varusteiden väärinkäytön kielto.
3. EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten mahdolliset menettelysääntöjen rikkomiset on käsiteltävä lähettävän järjestön johtamisperiaatteiden mukaisesti.
4. Jos rikkomus katsotaan törkeäksi väärinkäytökseksi, se johtaa EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisen varhennettuun palauttamiseen ja tarvittaessa rikkomuksesta ilmoitetaan asianmukaisille ammatillisille tai oikeudellisille organisaatioille tai viranomaisille.
18 artikla
Lasten ja haavoittuvassa asemassa olevien aikuisten suojelu sekä seksuaalisen hyväksikäytön nollatoleranssi
1. Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen on sitouduttava nollatoleranssiin kaikenlaista lasten ja/tai haavoittuvassa asemassa olevien aikuisten kaltoinkohtelua kohtaan, mukaan lukien seksuaalinen hyväksikäyttö. Niiden on kyettävä ilmoittamaan kaltoinkohtelusta, käsittelemään tapaukset nopeasti ja asianmukaisesti, tukemaan uhreja, ehkäisemään ilmiantajien joutuminen uhriksi ja saattamaan tekijät vastuuseen.
2. Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen on ehkäistävä kaltoinkohtelua EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisten valintaprosessin sekä heidän perehdyttämisensä ja kouluttamisensa yhteydessä luomalla aiheeseen liittyvää avoimuuden ja tietoisuuden kulttuuria sekä määrittämällä johtamis- ja valvontavastuut selkeästi.
3. Lähettävän järjestön on suoritettava kaikki lakisääteiset tarkastukset varmistaakseen, että vapaaehtoisehdokas voi työskennellä kyseisten kohderyhmien parissa.
4. Lähettävien ja vastaanottavien järjestöjen on kerrottava vapaaehtoisehdokkaille ja EU:n vapaaehtoisapua koskevan aloitteen vapaaehtoisille riskeistä ja suositelluista ehkäisevistä toimenpiteistä sen varmistamiseksi, ettei kaltoinkohtelua tapahdu.
7 LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
19 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 24 päivänä lokakuuta 2014.