NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 525/2013
ze dne 21. května 2013
o mechanismu monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací na úrovni členských států a Unie vztahujících se ke změně klimatu a o zrušení rozhodnutí č. 280/2004/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (4) zavedlo rámec pro monitorování antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů, hodnocení pokroku při plnění závazků týkajících se těchto emisí a provádění požadavků na monitorování a podávání zpráv podle Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (dále jen „úmluva UNFCCC“) (5) a Kjótského protokolu (6) v Unii. Aby byl zohledněn aktuální a budoucí vývoj na mezinárodní úrovni v souvislosti s úmluvou UNFCCC a Kjótským protokolem a byly prováděny nové požadavky na monitorování a podávání zpráv stanovené v právu Unie, je třeba rozhodnutí č. 280/2004/ES nahradit.
(2)
Rozhodnutí č. 280/2004/ES by mělo být nahrazeno nařízením vzhledem k širší oblasti působnosti práva Unie, k zahrnutí dalších kategorií osob, jichž se povinnosti týkají, ke komplexnější a vysoce technické povaze zavedených ustanovení, ke zvýšené potřebě jednotných pravidel uplatnitelných v celé Unii, aby bylo usnadněno provádění.
(3)
Hlavním cílem úmluvy UNFCCC je dosáhnout stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na úrovni, která by zabránila nebezpečnému narušení klimatického systému lidskou činností. Aby bylo tohoto cíle dosaženo, neměl by být celkový nárůst průměrné roční teploty při zemském povrchu vyšší než 2 °C ve srovnání s úrovní před průmyslovou revolucí.
(4)
Je třeba důkladně monitorovat, vykazovat a pravidelně hodnotit emise skleníkových plynů v Unii a členských státech a jejich úsilí o řešení problematiky změny klimatu.
(5)
K pokroku ve vyváženém řešení problémů spojených se změnou klimatu významně přispělo rozhodnutí 1/CP.15, přijaté na konferenci smluvních stran úmluvy UNFCCC (dále jen „rozhodnutí 1/CP.15“), a rozhodnutí 1/CP.16, přijaté na konferenci smluvních stran úmluvy UNFCCC (dále jen „rozhodnutí 1/CP.16“). Tato rozhodnutí zavádějí nové požadavky na monitorování a podávání zpráv, které se uplatní při realizaci ambiciózního snížení emisí, k němuž se Unie a její členské státy zavázaly, a poskytují podporu rozvojovým zemím. Rovněž se v těchto rozhodnutích uznává, že zabývat se přizpůsobením změně klimatu má stejnou prioritu jako zmírňování dopadů. Rozhodnutí 1/CP.16 také vyžaduje, aby rozvinuté země rozvíjely strategie nebo plány rozvoje nízkouhlíkového hospodářství. Očekává se, že tyto strategie nebo plány přispějí k vybudování nízkouhlíkové společnosti a zajistí pokračování vysokého růstu a udržitelného rozvoje, jakož i nákladově efektivní způsob za účelem dosažení dlouhodobého cíle v oblasti klimatu při náležitém zohlednění postupných fází. Toto nařízení by mělo provádění uvedených požadavků na monitorování a podávání zpráv usnadnit.
(6)
Další rozhodný závazek Unie a členských států významně snížit své emise skleníkových plynů představuje soubor legislativních aktů Unie přijatý v roce 2009, dále označen jako „klimaticko-energetický balíček“, zejména rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES ze dne 23. dubna 2009 o úsilí členských států snížit emise skleníkových plynů, aby byly splněny závazky Společenství v oblasti snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 (7), a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009, kterou se mění směrnice 2003/87/ES s cílem zlepšit a rozšířit systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (8). Systém Unie pro monitorování a vykazování emisí by měl být rovněž aktualizován s ohledem na nové požadavky uvedených dvou právních předpisů.
(7)
Úmluva UNFCCC zavazuje Unii a její členské státy, aby vypracovávaly, pravidelně aktualizovaly, zveřejňovaly a předkládaly konferenci smluvních stran národní inventury antropogenních emisí ze zdrojů a jejich pohlcení pomocí propadů všech skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol z roku 1987 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, k Vídeňské úmluvě na ochranu ozonové vrstvy (9) (dále jen „Montrealský protokol“), za použití srovnatelných postupů dohodnutých na konferenci smluvních stran.
(8)
Ustanovení čl. 5 odst. 1 Kjótského protokolu vyžaduje, aby Unie a členské státy zřídily a vedly vnitrostátní systém pro odhad antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů všech skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol, s cílem zajistit provádění jiných ustanovení Kjótského protokolu. Unie a členské státy by současně měly uplatňovat pokyny pro vnitrostátní systémy stanovené v příloze rozhodnutí 19/CMP.1 přijatého na konferenci smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu (dále jen „rozhodnutí 19/CMP.1“). Rozhodnutí 1/CP.16 dále vyžaduje zavedení vnitrostátních předpisů pro odhad antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů všech skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol. Toto nařízení by mělo umožnit provádění obou těchto požadavků.
(9)
Kypr je zahrnut mezi země přílohy I úmluvy UNFCCC rozhodnutím konference smluvních stran úmluvy UNFCCC 10/CP.17 s účinkem od 9. ledna 2013 a Malta je v uvedené příloze zahrnuta rozhodnutím konference smluvních stran úmluvy UNFCCC 3/CP 15 s účinkem od 26. října 2010.
(10)
Zkušenosti získané prováděním rozhodnutí č. 280/2004/ES poukázaly na potřebu posílit součinnost a soudržnost s podáváním zpráv podle jiných právních nástrojů, zejména se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (10), s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 166/2006 ze dne 18. ledna 2006, kterým se zřizuje evropský registr úniků a přenosů znečišťujících látek (11), se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/81/ES ze dne 23. října 2001 o národních emisních stropech pro některé látky znečisťující ovzduší (12), s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ze dne 17. května 2006 o některých fluorovaných skleníkových plynech (13) a s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1099/2008 ze dne 22. října 2008 o energetické statistice (14). Přestože zjednodušení požadavků na podávání zpráv si vyžádá změnu jednotlivých právních nástrojů, používání jednotných údajů pro vykazování emisí skleníkových plynů je zásadní pro zajištění kvality vykazování emisí.
(11)
Čtvrtá hodnotící zpráva Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) uvádí potenciál globálního oteplování u fluoridu dusitého (dále jen „NF3“) ve výši zhruba 17 000 krát vyšší než je hodnota pro oxid uhličitý (CO2). NF3 se v rostoucí míře používá v elektronickém odvětví jako náhrada za zcela fluorované uhlovodíky (dále jen „PFC“) a fluorid sírový (dále jen „SF6“). V souladu s čl. 191 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) musí být politika Unie v oblasti životního prostředí založena na zásadě předběžné opatrnosti. Tato zásada vyžaduje monitorování NF3 za účelem posouzení hladiny emisí v Unii a případně stanovení zmírňujících opatření.
(12)
Údaje aktuálně vykazované v rámci národní inventury skleníkových plynů a národních a unijních registrů nedostačují k tomu, aby bylo možno na úrovni členských států stanovit emise CO2 z civilního letectví na národní úrovni, na které se nevztahuje směrnice 2003/87/ES. Při přijímání ustanovení o povinnostech podávat zprávy by Unie neměla na členské státy a malé a střední podniky (SME) klást nároky, které nejsou úměrné sledovaným cílům. Emise CO2 z letů, na něž se nevztahuje směrnice 2003/87/ES, představují pouze velmi malou část celkových emisí skleníkových plynů a vytvoření systému pro vykazování těchto emisí by vzhledem ke stávajícím požadavkům na širší odvětví podle směrnice 2003/87/ES představovalo nepřiměřenou zátěž. Proto by emise CO2 z kategorie zdroje „1.A.3.A civilní letectví“ podle IPCC měly být pro účely článku 3 a čl. 7 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES považovány za rovné nule.
(13)
V zájmu zajištění efektivity opatření pro monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů je nutné zabránit tomu, aby se finanční a administrativní zátěž, které členské státy již čelí, dále zvyšovala.
(14)
Přestože se emise a pohlcení emisí skleníkových plynů souvisejících s využíváním půdy, změnami ve využívání půdy a lesnictvím (dále jen „LULUCF“) započítávají do cíle Unie pro snížení emisí podle Kjótského protokolu, nejsou součástí cíle 20 % snížení do roku 2020 v rámci klimaticko-energetického balíčku. Článek 9 rozhodnutí č. 406/2009/ES ukládá Komisi, aby posoudila podmínky, podle nichž budou emise a jejich pohlcování v souvislosti s LULUCF začleněny do závazku Unie v oblasti snížení emisí skleníkových plynů, přičemž se zajistí trvalost a ekologická vyváženost příspěvku LULUCF a zároveň důsledné monitorování a přesná evidence příslušných emisí a pohlcení. Ukládá také, aby Komise případně předložila legislativní návrh s cílem, aby vstoupil v platnost od roku 2013. Komise dne 12. března 2012 předložila Evropskému parlamentu a Radě jako první krok k zahrnutí oblasti LULUCF do závazku přijatého Unií v oblasti snižování emisí návrh, který vedl k přijetí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 529/2013/EU ze dne 21. května 2013 o pravidlech započítávání týkajících se emisí skleníkových plynů a jejich pohlcení v důsledku činností souvisejících s využíváním půdy, změnami ve využívání půdy a lesnictvím a o informacích o opatřeních týkajících se těchto činností (15).
(15)
Unie a členské státy by se měly snažit podávat co nejaktuálnější informace o emisích skleníkových plynů, zejména v rámci strategie Evropa 2020 a harmonogramů stanovených touto strategií. Toto nařízení by mělo umožnit vypracování těchto odhadů v co nejkratším možném čase za pomoci statistických a dalších informací, podle potřeby například za pomoci údajů získaných z vesmíru prostřednictvím programu Globální monitoring životního prostředí a bezpečnosti a jiných družicových systémů.
(16)
Vzhledem k tomu, že Komise oznámila záměr navrhnout nové požadavky na monitorování a podávání zpráv pro emise z námořní dopravy, včetně případných změn tohoto nařízení, neměl by být žádný takový návrh tímto nařízením dotčen, a ustanovení o monitorování a vykazování emisí z námořní dopravy by proto neměla být v této fázi do tohoto nařízení začleněna.
(17)
Zkušenosti získané při provádění rozhodnutí č. 280/2004/ES ukazují na potřebu zlepšit transparentnost, přesnost, jednotnost, úplnost a srovnatelnost informací vykazovaných o politikách a opatřeních a odhadech. Rozhodnutí č. 406/2009/ES vyžaduje, aby členské státy podávaly zprávy o předpokládaném pokroku při plnění svých povinností podle uvedeného rozhodnutí, včetně informací o vnitrostátních politikách, opatřeních a vnitrostátních odhadech. Strategie Evropa 2020 stanoví agendu integrované hospodářské politiky, která vyžaduje, aby Unie a členské státy nadále usilovaly o včasné podávání zpráv o politikách a opatřeních v oblasti změny klimatu a jejich předpokládaných dopadech na emise. K dosažení těchto cílů by mělo významně přispět vytvoření systémů na úrovni Unie a členských států společně s lepšími pokyny pro podávání zpráv. Aby se zajistilo, že Unie splní své mezinárodní a interní požadavky na vykazování odhadů emisí skleníkových plynů, a aby bylo možné posoudit její pokrok při plnění mezinárodních a interních závazků a povinností, měla by Komise rovněž vypracovávat a používat odhady skleníkových plynů.
(18)
Aby bylo možné monitorovat pokrok členských států a jejich opatření v oblasti přizpůsobení se změně klimatu, jsou od nich zapotřebí lepší informace. Tyto informace jsou nutné k navržení komplexní strategie Unie pro přizpůsobení se změně klimatu v souladu s bílou knihou Komise ze dne 1. dubna 2009 nazvanou „Přizpůsobení se změně klimatu: směřování k evropskému akčnímu rámci“. Vykazování informací o tomto přizpůsobení umožní členským státům sdílet osvědčené postupy a posuzovat své potřeby a úroveň připravenosti v boji proti změně klimatu.
(19)
Podle rozhodnutí 1/CP.15 se Unie a členské státy zavázaly poskytovat významné finanční prostředky na podporu opatření pro přizpůsobení se změně klimatu a opatření zmírňující dopady změny klimatu v rozvojových zemích. V souladu s bodem 40 rozhodnutí 1/CP.16 každá rozvinutá země, která je smluvní stranou úmluvy UNFCCC, musí posílit podávání zpráv o poskytování finanční a technologické podpory a podpory na vybudování kapacit pro smluvní strany z řad rozvojových zemí. Posílené podávání zpráv má zásadní význam pro uznání úsilí Unie a členských států, které vyvinuly ke splnění svých závazků. Rozhodnutí 1/CP.16 rovněž zavedlo nový mechanismus pro technologie v zájmu posílení mezinárodního přenosu technologií. Toto nařízení by mělo zajistit, že budou poskytovány aktualizované informace o činnostech v oblasti přenosu technologií do rozvojových zemí na základě nejlepších dostupných údajů.
(20)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/101/ES (16) změnila směrnici 2003/87/ES tak, aby zahrnovala oblast letectví do systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Unii. Směrnice 2003/87/ES obsahuje ustanovení o použití výnosů z dražeb, o podávání zpráv o použití výnosů z dražeb členskými státy a o opatřeních přijatých podle čl. 3d uvedené směrnice. Směrnice 2003/87/ES ve znění směrnice 2009/29/ES nyní rovněž obsahuje ustanovení o použití výnosů z dražeb a stanoví, že by alespoň 50 % z těchto výnosů mělo být použito pro účely jedné nebo více činností uvedených v čl. 10 odst. 3 směrnice 2003/87/ES. Transparentní používání výnosů získaných z dražeb povolenek podle směrnice 2003/87/ES je zásadní pro podporu závazků Unie.
(21)
Úmluva UNFCCC zavazuje Unii a její členské státy k tomu, aby vypracovaly, pravidelně aktualizovaly, zveřejňovaly a předkládaly konferenci smluvních stran národní sdělení a dvouleté zprávy za použití pokynů, metodik a formátů dohodnutých konferencí smluvních stran. Rozhodnutí 1/CP.16 vyžaduje posílené podávání zpráv o cílech v oblasti zmírňování škod a o poskytování finanční a technické podpory a podpory na vybudování kapacit pro smluvní strany z řad rozvojových zemí.
(22)
Rozhodnutí č. 406/2009/ES převedlo stávající roční cyklus podávání zpráv na roční cyklus závazků vyžadující komplexní přezkum inventur skleníkových plynů členských států v kratším čase než stávající přezkum inventur podle úmluvy UNFCCC, aby bylo možno využít pružnosti a podle potřeby přijmout nápravná opatření na konci každého příslušného roku. Na úrovni Unie je třeba stanovit proces přezkumu inventur skleníkových plynů předložených členskými státy, aby bylo zajištěno důvěryhodné, jednotné, transparentní a včasné posouzení souladu s rozhodnutím č. 406/2009/ES.
(23)
V rámci procesu úmluvy UNFCCC se v současnosti projednává řada technických prvků souvisejících s vykazováním emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, jako jsou potenciály globálního oteplování, rozsah vykazovaných skleníkových plynů a metodické pokyny IPCC, které se mají použít k vypracování národních inventur skleníkových plynů. Revize těchto metodických prvků v rámci procesu úmluvy UNFCCC a následné přepočty časových řad emisí skleníkových plynů mohou změnit úroveň a trendy emisí skleníkových plynů. Komise by měla tento vývoj na mezinárodní úrovni sledovat a v případě potřeby navrhnout změnu tohoto nařízení s cílem zajistit soulad s metodikami používanými v rámci procesu úmluvy UNFCCC.
(24)
Výpočet a vykazování emisí metanu je v souladu se stávajícími pokyny pro vykazování emisí skleníkových plynů podle úmluvy UNFCCC založen na potenciálech globálního oteplování s časovým horizontem 100 let. Vzhledem k jeho vysokému potenciálu globálního oteplování a poměrně krátké životnosti metanu v atmosféře by Komise měla analyzovat, jaké dopady na politiky a opatření by mělo přijetí dvacetiletého časového horizontu pro metan.
(25)
Komise by měla dopady na politiky a opatření analyzovat s ohledem na usnesení Evropského parlamentu ze dne 14. září 2011 o komplexním přístupu k jiným antropogenním emisím ovlivňujícím klima, než jsou emise CO2, a poté, co bude v rámci úmluvy UNFCCC dosaženo dohody o používání dohodnutých a zveřejněných pokynů IPCC pro monitorování a vykazování emisí černého uhlíku, a v případě potřeby by měla změnit přílohu I tohoto nařízení.
(26)
Emise skleníkových plynů ve všech vykazovaných časových řadách by měly být odhadovány pomocí stejných metod. Výchozí údaje o činnosti a emisní faktory by měly být získávány a používány jednotným způsobem, který zajistí, že změny v trendech emisí nejsou způsobeny změnami metod odhadu nebo předpokladů. Přepočítání emisí skleníkových plynů by se mělo provádět v souladu s dohodnutými pokyny a s cílem zlepšit jednotnost, přesnost a úplnost vykazovaných časových řad a provádění podrobnějších metod. Pokud se metodika nebo způsob získávání výchozích údajů o činnosti a emisních faktorů změní, měly by členské státy inventury za vykázané časové řady přepočítat a posoudit potřebu přepočítání na základě důvodů stanovených v dohodnutých pokynech, zejména u hlavních kategorií. Toto nařízení by mělo stanovit, zda a za jakých podmínek by se k účinkům těchto přepočtů mělo přihlížet za účelem stanovení ročních emisních přídělů.
(27)
Letectví má dopady na světové klima v důsledku uvolňování CO2 a rovněž v důsledku dalších emisí, včetně emisí oxidů dusíku, a mechanismů, jako je zvyšování tvorby cirrové oblačnosti. Vzhledem k rychlému vývoji vědeckých poznatků o těchto dopadech by mělo být v rámci tohoto nařízení pravidelně prováděno aktualizované posuzování dopadů letectví na světové klima, které nesouvisejí s CO2. Modelový přístup, který se v tomto ohledu používá, by měl být přizpůsoben vědeckému pokroku. Komise by na základě svých posouzení těchto dopadů mohla zvážit příslušné strategické možnosti jejich řešení.
(28)
Cílem Evropské agentury pro životní prostředí je podpora udržitelného rozvoje a pomoc k dosažení významného a měřitelného zlepšení stavu životního prostředí v Evropě poskytováním včasných, cílených, relevantních a spolehlivých informací tvůrcům politik, veřejným institucím a veřejnosti. Evropská agentura pro životní prostředí by měla být Komisi v případě potřeby nápomocna při monitorování a podávání zpráv, zejména v souvislosti s inventurním systémem Unie a jejím systémem politik, opatření a odhadů, při provádění ročního odborného přezkumu inventur členských států, hodnocení pokroku při plnění závazků Unie ke snižování emisí, správě evropské platformy pro přizpůsobení se změně klimatu, pokud jde o dopady změny klimatu, zranitelnost vůči této změně a přizpůsobování se této změně a při předkládání spolehlivých informací týkajících se klimatu veřejnosti.
(29)
Na všechny požadavky týkající se poskytování informací a údajů podle tohoto nařízení by se měla vztahovat pravidla Unie v oblasti ochrany údajů a obchodního tajemství.
(30)
Informace a údaje shromážděné podle tohoto nařízení mohou v budoucnu přispět i k tvorbě a posuzování politiky Unie v oblasti změny klimatu.
(31)
Komise by měla sledovat provádění požadavků na monitorování a podávání zpráv uvedených v tomto nařízení a budoucí vývoj v rámci úmluvy UNFCCC a Kjótského protokolu za účelem zajištění jejich jednotnosti. V tomto ohledu by Komise měla v případě potřeby předložit Evropskému parlamentu a Radě příslušný legislativní návrh.
(32)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení čl. 5 odst. 4, čl. 7 odst. 7 a 8, čl. 8 odst. 2, čl. 12 odst. 3, čl. 17 odst. 4, čl. 19 odst. 5 a 6 tohoto nařízení, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. S výjimkou čl. 19 odst. 6 by měly být tyto pravomoci vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (17).
(33)
Za účelem stanovení harmonizovaných požadavků na podávání zpráv potřebných pro monitorování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací s významem pro politiku změny klimatu by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU za účelem změny přílohy I a přílohy III tohoto nařízení v souladu s rozhodnutími přijatými v rámci úmluvy UNFCCC a Kjótského protokolu, zohlednění změn v souvislosti s potenciály globálního oteplování a mezinárodně dohodnutými pokyny k inventurám, stanovení důležitých požadavků týkajících se inventurního systému Unie a zavedení registru Unie. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(34)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž stanovení mechanismu monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací na úrovni členských států a Unie vztahujících se ke změně klimatu, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jich proto být z důvodu rozsahu a účinků navrhovaného opatření lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se vytváří mechanismus pro:
a)
zajištění včasnosti, transparentnosti, přesnosti, jednotnosti, srovnatelnosti a úplnosti zpráv podávaných Unií a jejími členskými státy sekretariátu úmluvy UNFCCC;
b)
vykazování a ověřování informací týkajících se závazků Unie a jejích členských států v souladu s úmluvou UNFCCC a Kjótským protokolem a rozhodnutí přijatých podle této úmluvy a protokolu a hodnocení pokroku při plnění těchto závazků;
c)
monitorování a vykazování všech antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu v členských státech;
d)
monitorování, vykazování, přezkum a ověřování emisí skleníkových plynů a dalších informací v souladu s článkem 6 rozhodnutí č. 406/2009/ES;
e)
podávání zpráv o použití výnosů pocházejících z dražeb povolenek podle čl. 3d odst. 1 nebo 2 nebo čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/87/ES v souladu s čl. 3d odst. 4 a čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice;
f)
monitorování a podávání zpráv o opatřeních přijatých členskými státy za účelem přizpůsobení se nevyhnutelným následkům změny klimatu nákladově efektivním způsobem;
g)
hodnocení pokroku členských států při plnění jejich závazků podle rozhodnutí č. 406/2009/ES.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na:
a)
podávání zpráv o strategiích Unie a jejích členských států v oblasti rozvoje nízkouhlíkového hospodářství a případných aktualizací těchto strategií v souladu s rozhodnutím 1/CP.16;
b)
emise skleníkových plynů uvedené v příloze I tohoto nařízení z odvětví a zdrojů a pohlcení pomocí propadů, na něž se vztahují národní inventury skleníkových plynů podle čl. 4 odst. 1 písm. a) úmluvy UNFCCC a které jsou vypouštěny na území členských států;
c)
emise skleníkových plynů spadající do oblasti působnosti čl. 2 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES;
d)
dopady na klima, které nejsou spojeny s CO2 a souvisejí s emisemi z civilního letectví;
e)
odhady Unie a jejích členských států týkající se antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol, a na související politiky a opatření členských států;
f)
celkovou finanční a technologickou podporu rozvojovým zemím v souladu s požadavky podle úmluvy UNFCCC;
g)
používání výnosů z dražeb povolenek v souladu s čl. 3d odst. 1 a 2 a čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/87/ES;
h)
opatření členských států zaměřená na přizpůsobení se změně klimatu.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„potenciálem globálního oteplování“ celkové přispění plynu ke globálnímu oteplování na základě emise jedné jednotky tohoto plynu v poměru k jedné jednotce referenčního plynu, CO2, kterému je přiřazena hodnota 1;
2)
„národním inventurním systémem“ systém institucionálních, právních a procesních opatření členského státu pro odhad antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů, které nejsou kontrolovány Montrealským protokolem, a pro vykazování a archivaci informací o inventurách v souladu s rozhodnutím 19/CMP.1 nebo dalšími příslušnými rozhodnutími orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
3)
„příslušnými inventurními orgány“ orgány, které mají v rámci národního inventurního systému na starosti sestavování inventury skleníkových plynů;
4)
„zajištěním kvality“ („QA“) plánovaný systém přezkumných postupů, jehož účelem je zajistit splnění cílů v oblasti kvality údajů a vykazování nejlepších možných odhadů a informací v zájmu podpory účinnosti programu kontroly kvality a poskytnutí pomoci členským státům;
5)
„kontrolou kvality“ („QC“) systém běžných technických činností určených k měření a kontrole kvality informací a odhadů sestavovaných za účelem zajištění integrity, správnosti a úplnosti údajů, zjištění a řešení chyb a opomenutí, dokumentace a archivace údajů nebo jiných používaných materiálů a zaznamenávání všech činností QA;
6)
„ukazatelem“ kvantitativní nebo kvalitativní faktor nebo proměnná, která umožňuje lépe pochopit pokrok při provádění politik a opatření a trendy emisí skleníkových plynů;
7)
„jednotkou přiděleného množství“ („AAU“) jednotka vydaná v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 konference smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu (dále jen „rozhodnutí 13/CMP.1“) nebo jiných příslušných rozhodnutími orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
8)
„jednotkou propadů“ („RMU“) jednotka vydaná v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
9)
„jednotkou snížení emisí“ („ERU“) jednotka vydaná v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
10)
„ověřeným snížením emisí“ („CER“) jednotka vydaná v souladu s článkem 12 Kjótského protokolu a požadavky podle tohoto protokolu a příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
11)
„dočasným ověřeným snížením emisí“ („tCER“) jednotka vydaná v souladu s článkem 12 Kjótského protokolu a požadavky přijatými podle tohoto protokolu, jakož i v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu, tedy kredity vydané za pohlcení emisí, které jsou ověřené pro zalesňování nebo obnovu lesů (opětovné zalesňování) v rámci projektu mechanismu čistého rozvoje, jež budou nahrazeny po skončení platnosti na konci druhého kontrolního období;
12)
„dlouhodobým ověřeným snížením emisí“ („lCER“) jednotka vydaná v souladu s článkem 12 Kjótského protokolu a požadavky přijatými podle tohoto protokolu, jakož i v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu, tedy kredity vydané za dlouhodobé pohlcení emisí ověřené pro zalesňování nebo obnovu lesů v rámci projektu mechanismu čistého rozvoje, jež budou nahrazeny po skončení platnosti na konci započítávaného období projektu nebo v případě negativní změny v uložení nebo nepředložení zprávy o ověření.
13)
„národním registrem“ registr ve formě standardizované elektronické databáze, která obsahuje údaje o případném vydání, držení, převodu, získání, zrušení, odebrání, přesunu, nahrazení nebo změny doby skončení platnosti jednotek AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER;
14)
„politikami a opatřeními“ veškeré nástroje, jejichž cílem je provádění závazků podle čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) úmluvy UNFCCC, mezi něž mohou patřit nástroje, jejichž hlavním cílem není omezení a snížení emisí skleníkových plynů;
15)
„systémem pro politiky a opatření a odhady“ systém institucionálních, právních a procesních opatření pro vykazování politik a opatření a odhadů antropogenních emisí skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol, ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, jak to vyžaduje článek 12 tohoto nařízení;
16)
„předběžným hodnocením politik a opatření“ hodnocení předpokládaných účinků politiky nebo opatření;
17)
„následným hodnocením politik a opatření“ hodnocení předchozích účinků politiky nebo opatření;
18)
„odhady bez opatření“ odhady antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, které nezahrnují účinky všech politik a opatření, jež jsou plánovány, přijaty nebo prováděny po roce zvoleném pro příslušný odhad jako rok výchozí;
19)
„odhady s opatřeními“ odhady antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, které zahrnují účinky politik a opatření z hlediska snížení emisí skleníkových plynů, jež byly přijaty a provedeny;
20)
„odhady s dodatečnými opatřeními“ odhady antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, které zahrnují účinky politik a opatření z hlediska snížení emisí skleníkových plynů, jež byly přijaty a provedeny za účelem zmírnění změny klimatu, jakož i politiky a opatření, které se k tomuto účelu plánují;
21)
„analýzou citlivosti“ vyšetření modelového algoritmu nebo předpokladu za účelem kvantifikace toho, jak citlivé nebo stabilní jsou modelové výstupní údaje ve vztahu ke změnám vstupních údajů nebo výchozích předpokladů. Provádí formou variací vstupních hodnot nebo modelových rovnic, přičemž se sleduje, jak se na základě těchto variací mění modelové výstupní údaje;
22)
„podporou spojenou se zmírňováním změny klimatu“ podpora činností v rozvojových zemích, které přispívají k plnění cíle stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na úrovni, která by zabránila nebezpečnému narušení klimatického systému lidskou činností;
23)
„podporou spojenou s přizpůsobováním se změně klimatu“ podpora činností v rozvojových zemích, jejichž účelem je snížit zranitelnost lidských nebo přírodních systémů vůči dopadům změny klimatu a rizikům s klimatem spojeným udržováním nebo zvyšováním přizpůsobivosti a odolnosti rozvojových zemí;
24)
„technickými opravami“ úpravy odhadů národních inventur skleníkových plynů provedené v souvislosti s přezkumem prováděným podle článku 19 v případě, že předložené inventurní údaje jsou neúplné nebo sestavené způsobem, který není v souladu s příslušnými mezinárodními nebo unijními pravidly nebo pokyny, a jež mají nahradit původně předložené odhady;
25)
„přepočty“ v souladu s pokyny pro vykazování ročních inventur podle úmluvy UNFCCC postup vytváření nových odhadů antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů z dříve předložených inventur v důsledku změn metodik nebo způsobu získávání a používání emisních faktorů a údajů o činnosti, zahrnutí nových kategorií zdrojů a propadů, nebo nových plynů nebo změn v hodnotě potenciálu globálního oteplování skleníkových plynů.
KAPITOLA 2
STRATEGIE ROZVOJE NÍZKOUHLÍKOVÉHO HOSPODÁŘSTVÍ
Článek 4
Strategie rozvoje nízkouhlíkového hospodářství
1. Členské státy a Komise jménem Unie vypracují své strategie rozvoje nízkouhlíkového hospodářství v souladu s ustanoveními o podávání zpráv, která jsou dohodnuta na mezinárodní úrovni v souvislosti s procesem úmluvy UNFCCC, aby přispěly:
a)
k transparentnímu a přesnému monitorování skutečného a plánovaného pokroku dosaženého členskými státy - mimo jiné za přispění opatření Unie - při plnění závazků Unie a členských států k omezování nebo snižování antropogenních emisí skleníkových plynů podle úmluvy UNFCCC;
b)
ke splnění závazků členských států v oblasti snižování emisí skleníkových plynů v souladu s rozhodnutím č. 406/2009/ES a k dosažení dlouhodobého snížení emisí a posílení pohlcování pomocí propadů ve všech odvětvích v souladu s cílem Unie snížit do roku 2050 nákladově-efektivním způsobem emise o 80 až 95 % v porovnání s úrovněmi v roce 1990, a to v souvislosti se snížením ze strany rozvinutých zemí jako celku, jež je podle IPCC nezbytné.
2. Členské státy Komisi předloží zprávu o stavu provádění své strategie rozvoje nízkouhlíkového hospodářství do 9. ledna 2015 od vstupu tohoto nařízení v platnost, nebo v souladu s jakýmkoli harmonogramem dohodnutým na mezinárodní úrovni v souvislosti s procesem úmluvy UNFCCC.
3. Komise a členské státy své strategie rozvoje nízkouhlíkového hospodářství a jejich případné aktualizace neprodleně zveřejní.
KAPITOLA 3
VYKAZOVÁNÍ HISTORICKÝCH EMISÍ SKLENÍKOVÝCH PLYNŮ A JEJICH POHLCENÍ
Článek 5
Národní inventurní systémy
1. Členské státy zřídí, provozují a neustále se snaží zdokonalovat národní inventurní systémy v souladu s požadavky úmluvy UNFCCC na vnitrostátní systémy pro odhad antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů uvedených v příloze I tohoto nařízení a zajistit včasnost, transparentnost, přesnost, jednotnost, srovnatelnost a úplnost svých inventur skleníkových plynů.
2. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné inventurní orgány měly přístup:
a)
k údajům a metodám vykazovaným u činností a zařízení v souladu se směrnicí 2003/87/ES pro účely vypracování národních inventur skleníkových plynů a aby byla zajištěna jednotnosti emisí skleníkových plynů vykazovaných v rámci systému Unie pro obchodování s emisemi a v národních inventurách skleníkových plynů;
b)
případně k údajům o fluorovaných plynech shromážděným prostřednictvím systémů podávání zpráv v jednotlivých oblastech podle čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 842/2006 pro účely vypracování národních inventur skleníkových plynů;
c)
případně k emisím, výchozím údajům a metodikám vykazovaným zařízeními podle nařízení (ES) č. 166/2006 pro účely vypracování národních inventur skleníkových plynů;
d)
k údajům vykazovaným podle nařízení (ES) č. 1099/2008.
3. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné inventurní orgány mohly případně:
a)
využívat systémy podávání zpráv zavedené podle čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 842/2006 za účelem zlepšení odhadů fluorovaných plynů v národních inventurách skleníkových plynů;
b)
provádět roční kontroly souladu uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. l) a m).
4. Komise v souladu s příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujícími přijme prováděcí akty za účelem stanovení pravidel pro strukturu, formát a postup předkládání informací týkajících se národních systémů inventur a požadavků na vytvoření, provoz a fungování národních systémů inventur. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 6
Inventurní systém Unie
1. Zřizuje se inventurní systém Unie pro zajištění včasnost, transparentnost, přesnost, jednotnost, srovnatelnost a úplnost národních inventur s ohledem na inventuru skleníkových plynů Unie. Komise tento systém spravuje, udržuje a neustále se jej snaží zdokonalovat. Součástí tohoto systému jsou:
a)
program zajišťování kvality a kontroly kvality, který zahrnuje stanovení cílů kvality a vytvoření plánu zajištění kvality a kontroly kvality inventur. Komise je členským státům při provádění programů zajištění kvality a kontroly kvality nápomocna;
b)
postup pro odhadování údajů chybějících v národní inventuře prováděné po konzultaci s dotyčným členským státem;
c)
přezkumy inventur skleníkových plynů členských států podle článku 19.
2. Komise je v souladu s článkem 25 zmocněna k přijetí aktu v přenesené pravomoci týkajícího se základních požadavků na inventurní systém Unie v zájmu splnění povinností podle rozhodnutí 19/CMP.1. Komise nepřijme taková ustanovení podle odstavce 1, jejichž dodržení je pro členské státy obtížnější než v případě ustanovení aktů přijatých v souladu s čl. 3 odst. 3 a čl. 4 odst. 2 rozhodnutí č. 280/2004/ES.
Článek 7
Inventury skleníkových plynů
1. Členské státy do 15. ledna každého roku („rok X“) určí a vykazují Komisi:
a)
své antropogenní emise skleníkových plynů uvedených v příloze I tohoto nařízení a antropogenní emise skleníkových plynů uvedených v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES za rok X-2 v souladu s požadavky na vykazování podle úmluvy UNFCCC. Aniž je dotčeno vykazování skleníkových plynů uvedených v příloze I tohoto nařízení, se hodnoty emisí CO2 z kategorie zdrojů „1.A.3.A civilní letectví“ podle IPCC považují pro účely článku 3 a čl. 7 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES za rovné nule;
b)
údaje podle požadavků UNFCCC na podávání zpráv týkající se jejich antropogenních emisích oxidu uhelnatého (CO), oxidu siřičitého (SO2), oxidů dusíku (NOx) a těkavých organických sloučenin za rok X-2, které jsou v souladu s údaji již vykazovanými podle článku 7 směrnice 2001/81/ES a Úmluvy EHK OSN o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států;
c)
své antropogenní emise skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení CO2 pomocí propadů vyvolané činnostmi v oblasti LULUCF za rok X-2 v souladu s požadavky na vykazování podle UNFCCC;
d)
své antropogenní emise skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení CO2 pomocí propadů vyvolané činnostmi v oblasti LULUCF v souladu s rozhodnutím č. 529/2013/EU a Kjótským protokolem a informace o započítání těchto emisí a jejich pohlcování v důsledku činností v oblasti LULUCF v souladu s rozhodnutím č. 529/2013/EU a s čl. 3 odst. 3 a 4 Kjótského protokolu, jakož i příslušnými rozhodnutími podle tohoto protokolu, za období mezi rokem 2008 nebo jinými příslušnými roky a rokem X-2. Pokud členské státy započítávají obhospodařování orné půdy, obhospodařování pastvin, obnovu vegetace nebo odvodňování a zavodňování mokřadů, vykazují kromě toho své emise skleníkových plynů ze zdrojů a jejich pohlcení pomocí propadů pro každou tuto činnost za příslušný referenční rok nebo období uvedené v příloze VI rozhodnutí č. 529/2013/EU a příloze rozhodnutí 13/CMP.1. Členské státy při dodržování svých povinností podávat zprávy podle tohoto písmene, a zejména při předkládání informací o emisích a pohlceních v souvislosti s jejich povinnostmi započítávání uvedenými v rozhodnutí č. 529/2013/EU, předkládají informace při plném zohlednění platných pokynů IPCC pro správnou praxi v oblasti LULUCF;
e)
jakékoli změny informací uvedených v písmenech a) až d) za období mezi příslušným referenčním rokem nebo obdobím a rokem X-3, včetně důvodů těchto změn;
f)
informace o ukazatelích za rok X-2, jak jsou uvedeny v příloze III;
g)
informace z jejich národního registru o vydání, nabytí, držení, převodu, zrušení, stažení a přesunu jednotek AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER za rok X-1;
h)
souhrnné informace o uzavřených převodech podle čl. 3 odst. 4 a 5 rozhodnutí č. 406/2009/ES za rok X-1;
i)
informace o využívání společného provádění, mechanismu čistého rozvoje a mezinárodního obchodování s emisemi podle článků 6, 12 a 17 Kjótského protokolu nebo o jakémkoli dalším flexibilním mechanismu stanoveném jinými nástroji přijatými konferencí smluvních stran úmluvy UNFCCC nebo konferencí smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu, za účelem splnění svých kvantifikovaných závazků k omezení nebo snížení emisí podle článku 2 rozhodnutí č. 2002/358/ES a Kjótského protokolu nebo jakýchkoli budoucích závazků podle úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu za rok X-2;
j)
informace o krocích podniknutých za účelem zlepšení odhadů inventur, zejména v oblastech inventury, které byly na základě odborných přezkumů předmětem úprav nebo doporučení;
k)
skutečné nebo odhadované příděly ověřených emisí vykazovaných zařízeními a provozovateli podle směrnice 2003/87/ES na kategorie zdrojů národní inventury skleníkových plynů, pokud je to možné, a poměr těchto ověřených emisí k celkovým vykázaným emisím skleníkových plynů z těchto kategorií zdrojů za rok X-2;
l)
případně výsledky kontrol souladu emisí vykázaných v inventurách skleníkových plynů za rok X-2 s ověřenými emisemi vykázanými v souladu se směrnicí 2003/87/ES;
m)
případně výsledky kontrol souladu údajů použitých pro odhad emisí při sestavování inventur skleníkových plynů za rok X-2 s:
i)
údaji použitými pro sestavení inventur látek znečišťujících ovzduší podle směrnice 2001/81/ES,
ii)
údaji vykazovanými podle čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 842/2006,
iii)
energetickými údaji vykazovanými v souladu s článkem 4 a přílohou B nařízení (ES) č. 1099/2008;
n)
popis změn svého národního inventurního systému;
o)
popis změn národního registru;
p)
informace o jejich plánu v oblasti zajištění kvality a kontroly kvality, obecné hodnocení nejistoty a obecné posouzení úplnosti, a pokud jsou k dispozici, další prvky zprávy o národní inventuře skleníkových plynů nezbytné pro přípravu zprávy o inventuře skleníkových plynů v Unii.
V prvním roce, v němž se mají v souladu s tímto nařízením podávat zprávy, členské státy oznámí Komisi jakýkoliv záměr uplatnit čl. 3 odst. 4 a 5 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
2. Členské státy předloží Komisi do 15. ledna druhého roku po skončení každého z období započítávání uvedených v příloze I rozhodnutí č. 529/2013/EU předběžné údaje a do 15. března téhož roku konečné údaje připravené pro jejich záznamy v odvětví LULUCF pro dané období započítávání v souladu s čl. 4 odst. 6 uvedeného rozhodnutí.
3. Členské státy do 15. března každého roku podávají Komisi úplnou a aktuální zprávu o národní inventuře. Tato zpráva obsahuje všechny informace stanovené v odstavci 1 a jakékoli následné aktualizace těchto informací.
4. Členské státy do 15. dubna každého roku předkládají sekretariátu úmluvy UNFCCC národní inventuru obsahující informace předložené Komisi v souladu s odstavcem 3.
5. Komise každoročně ve spolupráci s členskými státy sestaví inventuru skleníkových plynů v Unii a připraví zprávu o inventuře skleníkových plynů v Unii a do 15. dubna každého roku je předloží sekretariátu úmluvy UNFCCC.
6. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 25 s cílem:
a)
doplnit látky na seznam nebo odstranit látky ze seznamu skleníkových plynů uvedeného v příloze I tohoto nařízení nebo doplnit, odstranit nebo pozměnit ukazatele uvedené v příloze III tohoto nařízení v souladu s příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících;
b)
zohlednit změny v souvislosti s potenciálem globálního oteplování a mezinárodně dohodnutými pokyny k inventurám v souladu s příslušnými rozhodnutími orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgánů v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících.
7. Komise v souladu s příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících přijme prováděcí akty za účelem stanovení struktury, formátu a postupu předkládání inventur skleníkových plynů členských států podle odstavce 1. Tyto prováděcí akty rovněž stanoví lhůty pro spolupráci a koordinaci mezi Komisí a členskými státy při přípravě zprávy o inventuře skleníkových plynů Unie. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
8. Komise přijme prováděcí akty za účelem stanovení struktury, formátu a postupu vykazování emisí skleníkových plynů členských států a pohlcení v souladu s článkem 4 rozhodnutí č. 529/2013/EU Komise při přijímání těchto prováděcích aktů zajistí slučitelnost lhůt Unie a úmluvy UNFCCC pro sledování a vykazování uvedených informací. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 8
Přibližné inventury skleníkových plynů
1. Členské státy do 31. července každého roku („rok X“) předloží Komisi pokud možno přibližné národní inventury skleníkových plynů za rok X-1. Komise každoročně sestaví přibližné inventuru skleníkových plynů v Unii na základě přibližných národních inventur skleníkových plynů členských států, popřípadě na základě vlastních odhadů, pokud členský stát do stanoveného data nepředložil vlastní přibližné inventury. Komise tyto informace každoročně zveřejní do 30. září.
2. Komise přijme prováděcí akty za účelem stanovení struktury, formátu a postupu předkládání přibližných inventur skleníkových plynů členských států podle odstavce 1. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 9
Postupy pro doplnění odhadů emisí za účelem sestavení inventury Unie
1. Komise provede počáteční kontrolu údajů předložených členskými státy podle čl. 7 odst. 1 z hlediska jejich přesnosti. Výsledky těchto kontrol zašle členským státům do šesti týdnů od lhůty pro předložení. Členské státy do 15. března zodpoví relevantní dotazy vznesené na základě počáteční kontroly a předloží konečné znění inventury za rok X-2.
2. Pokud členský stát do 15. března nepředloží dané údaje inventury požadované pro sestavení inventury Unie, může Komise vypracovat odhady, kterými doplní údaje předložené členskými státy, a sice za konzultace a v úzké spolupráci s dotčenými členskými státy. Pro tento účel Komise použije pokyny platné pro přípravu národních inventur skleníkových plynů.
KAPITOLA 4
REGISTRY
Článek 10
Zřízení a provoz registrů
1. Unie a členské státy zřídí a spravují registry za účelem přesného započítání vydání, držení, převodu, nabytí, zrušení, odebrání, přesunu, nahrazení nebo případně změny doby skončení platnosti jednotek AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER. Členské státy mohou tyto registry používat také pro přesné započítání jednotek uvedených v čl. 11a odst. 5 směrnice 2003/87/ES.
2. Unie a členské státy mohou své registry spravovat ve sjednoceném systému spolu s jedním nebo více členskými státy.
3. Údaje uvedené v odstavci 1 tohoto článku se zpřístupní ústřednímu správci jmenovanému podle článku 20 směrnice 2003/87/ES.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 25 za účelem zřízení registru Unie uvedeného v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 11
Odebrání jednotek podle Kjótského protokolu
1. Členské státy po dokončení přezkumu svých národních inventur podle Kjótského protokolu za každý rok prvního kontrolního období podle Kjótského protokolu, včetně vyřešení jakýchkoli otázek spojených s prováděním, odeberou z registru jednotky AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER odpovídající jejich čistým emisím v průběhu daného roku.
2. Pokud jde o poslední rok prvního kontrolního období podle Kjótského protokolu, členské státy odeberou jednotky z registru před koncem dodatečného období pro splnění závazků stanovených v rozhodnutí 11/CMP.1 konference smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu.
KAPITOLA 5
PODÁVÁNÍ ZPRÁV O POLITIKÁCH A OPATŘENÍCH A VYKAZOVÁNÍ ODHADŮ TÝKAJÍCÍCH SE ANTROPOGENNÍCH EMISÍ SKLENÍKOVÝCH PLYNŮ ZE ZDROJŮ A POHLCENÍ POMOCÍ PROPADŮ
Článek 12
Národní a unijní systémy pro politiky a opatření a odhady
1. Členské státy a Komise do 9. července 2015 zřídí a provozují a neustále se snaží zdokonalovat národní a unijní systémy pro podávání zpráv o politikách a opatřeních a o vykazování odhadů týkajících se antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů. Tyto systémy zahrnují příslušná platná institucionální, právní a procesní ustanovení členského státu a Unie pro hodnocení politiky a vypracovávání odhadů antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů.
2. Členské státy a Komise usilují o zajištění včasnosti, transparentnosti, přesnosti, jednotnosti, srovnatelnosti a úplnosti informací podávaných ve zprávách o politikách, opatřeních a odhadech antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, jak je uvedeno v článcích 13 a 14, případně včetně používání a uplatňování údajů, metod a modelů a provádění činností v oblasti zajištění kvality a kontroly kvality a analýzy citlivosti.
3. Komise v souladu s příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány dohod z nich vycházejících či na ně navazujících přijme prováděcí akty ohledně struktury, formátu a postupu předkládání informací týkajících se systémů členských států a Unie pro politiky a opatření a odhady podle odstavců 1 a 2 tohoto článku, článku 13 a čl. 14 odst. 1. Komise zajistí soudržnost s mezinárodně dohodnutými požadavky na vykazování, jakož i slučitelnost lhůt Unie pro monitorování a vykazování uvedených informací s příslušnými mezinárodními lhůtami. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 13
Podávání zpráv o politikách a opatřeních
1. Členské státy do 15. března 2015 a poté každé dva roky předloží Komisi:
a)
popis svého národního systému pro podávání zpráv o politikách a opatřeních nebo o souborech opatření a pro vykazování odhadů antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů v souladu s čl. 12 odst. 1, pokud tento popis dosud nebyl předložen, nebo informace o jakýchkoli změnách tohoto systému, pokud již tento popis předložily;
b)
aktualizace týkající se strategií rozvoje nízkouhlíkového hospodářství uvedených v článku 4 a pokroku při provádění těchto strategií;
c)
informace o vnitrostátních politikách a opatřeních nebo souborech opatření a o provádění politik a opatření nebo souborů opatření Unie, které omezují nebo snižují emise skleníkových plynů ze zdrojů nebo podporují pohlcení pomocí propadů, poskytované v rozlišení podle odvětví a uspořádané podle jednotlivých plynů nebo skupin plynů (HFC a PFC) uvedených v příloze I. Tyto informace musí odkazovat na platné a příslušné vnitrostátní nebo unijní politiky a zahrnují:
i)
cíl politiky nebo opatření a stručný popis politiky nebo opatření,
ii)
druh politického nástroje,
iii)
stav provádění politiky nebo opatření nebo souborů opatření,
iv)
ukazatele pro monitorování a hodnocení dosaženého pokroku v čase, pokud se používají,
v)
jsou-li k dispozici, kvantitativní odhady účinků na emise ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů rozdělené podle:
-
výsledků předběžných hodnocení účinků jednotlivých politik a opatření nebo jejich souborů týkajících se zmírňování změny klimatu. Odhady se poskytují na období čtyř po sobě jdoucích budoucích let končící číslicí 0 nebo 5, které bezprostředně následují po roce, za nějž se podává zpráva, přičemž se rozlišuje mezi emisemi skleníkových plynů, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, a emisemi, na něž se vztahuje rozhodnutí č. 406/2009/ES,
-
výsledků následných hodnocení dopadů jednotlivých politik a opatření nebo jejich souborů týkajících se zmírňování změny klimatu, přičemž se rozlišuje mezi emisemi skleníkových plynů, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, a emisemi, na něž se vztahuje rozhodnutí č. 406/2009/ES,
vi)
odhady předpokládaných nákladů a přínosů politik a opatření, případně odhady realizovaných nákladů a přínosů politik a opatření, jsou-li k dispozici,
vii)
veškeré odkazy na posouzení a podpůrné technické zprávy uvedené v odstavci 3, jsou-li k dispozici;
d)
informace uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. d) rozhodnutí č. 406/2009/ES;
e)
informace o tom, do jaké míry opatření členského státu představuje významnou součást úsilí vyvíjeného na vnitrostátní úrovni i do jaké míry odhadované využití společného provádění, mechanismu čistého rozvoje a mezinárodního obchodování s emisemi doplňuje vnitrostátní opatření v souladu s příslušnými ustanoveními Kjótského protokolu a rozhodnutími přijatými podle tohoto protokolu.
2. Členský stát sdělí Komisi jakékoli významné změny informací vykázaných podle tohoto článku v prvním roce vykazovaného období do 15. března roku následujícího po podání předchozí zprávy.
3. Členské státy v elektronické podobě zveřejní jakékoli příslušné posouzení nákladů a účinků vnitrostátních politik a opatření, jsou-li k dispozici, a jakékoli příslušné informace o provádění politik a opatření Unie, které omezují nebo snižují emise skleníkových plynů ze zdrojů nebo podporují jejich pohlcení pomocí propadů, společně s jakýmikoli existujícími technickými zprávami, z nichž tato posouzení vycházejí. Jejich součástí by měly být popisy použitých modelů a metodických přístupů, definice a výchozí předpoklady.
Článek 14
Vykazování odhadů
1. Členské státy do 15. března 2015 a poté každé dva roky předloží Komisi národní odhady antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a jejich pohlcení pomocí propadů, uspořádané podle jednotlivých plynů nebo skupin plynů (HFC a PFC) uvedených v příloze I a podle odvětví. Tyto odhady zahrnují kvantitativní odhady na období čtyř po sobě jdoucích budoucích let končící číslicí 0 nebo 5, které bezprostředně následují po roce, za nějž se podává zpráva. V národních odhadech jsou zohledněny veškeré politiky a opatření přijaté na úrovni Unie a zahrnují:
a)
odhady bez opatření, jsou-li k dispozici, odhady s opatřeními a, jsou-li k dispozici, odhady s dodatečnými opatřeními;
b)
celkové odhady skleníkových plynů a samostatné odhady předpokládaných emisí skleníkových plynů pro zdroje emisí, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES a rozhodnutí č. 406/2009/ES;
c)
dopad politik a opatření určených podle článku 13. Jestliže tyto politiky a opatření zahrnuty nejsou, je zapotřebí tuto skutečnost jasně uvést a vysvětlit;
d)
výsledky analýzy citlivosti provedené za účelem sestavení odhadů;
e)
veškeré příslušné odkazy na posouzení a technické zprávy, z nichž tyto odhady vycházejí, uvedené v odstavci 4.
2. Členský stát sdělí Komisi jakékoli významné změny informací vykázaných podle tohoto článku v prvním roce vykazovaného období do 15. března roku následujícího po podání předchozí zprávy.
3. Členské státy podají zprávu o nejaktuálnějších dostupných odhadech. Pokud členský stát do 15. března každého druhého roku nepředloží úplné odhady a Komise stanoví, že členský stát nemůže doplnit chybějící údaje odhadů poté, co tyto byly určeny prostřednictvím postupů pro zajištění kvality nebo kontroly kvality uplatněných Komisí, může Komise za konzultace dotčeného členského státu vypracovat odhady, které jsou zapotřebí pro sestavení odhadů Unie.
4. Členské státy v elektronické podobě zveřejní své národní odhady emisí skleníkových plynů ze zdrojů a jejich pohlcení pomocí propadů společně s příslušnými technickými zprávami, z nichž tyto odhady vycházejí. Součástí těchto odhadů by měly být popisy použitých modelů a metodických přístupů, definice a výchozí předpoklady.
KAPITOLA 6
PODÁVÁNÍ JINÝCH ZPRÁV TÝKAJÍCÍCH SE ZMĚNY KLIMATU
Článek 15
Podávání zpráv o národních adaptačních opatřeních
Členské státy do 15. března 2015 a poté každé čtyři roky, v souladu s lhůtami pro podávání zpráv podle úmluvy UNFCCC, podají Komisi informace o svých vnitrostátních plánech a strategiích v oblasti přizpůsobování se změně klimatu, uvádějící prováděná nebo plánovaná opatření s cílem usnadnit přizpůsobení se změně klimatu. Tyto informace zahrnují hlavní cíle a kategorie dopadu změny klimatu, na které jsou opatření zaměřena, jako jsou záplavy, zvyšování mořské hladiny, extrémní teploty, sucha a jiné mimořádné povětrnostní jevy.
Článek 16
Podávání zpráv o finanční a technické podpoře poskytnuté rozvojovým zemím
1. Členské státy spolupracují s Komisí, aby bylo možné včas a soudržným způsobem vykázat pomoc poskytovanou Unií a jejími členskými státy rozvojovým zemím v souladu s příslušnými použitelnými ustanoveními úmluvy UNFCCC, včetně případného společného formátu dohodnutého v rámci úmluvy UNFCCC, a zajistit, aby tyto informace byly každoročně vykázány do 30. září.
2 Členské státy případně nebo v příslušných případech podle úmluvy UNFCCC usilují o to, aby předložily informace o finančních tocích založené na tzv. „ukazatelích z Ria“ pro podporu spojenou se zmírňováním změny klimatu a podporu spojenou s přizpůsobováním se změně klimatu, které představil výbor pro rozvojovou pomoc OECD, a metodické informace o provádění metodiky ukazatelů z Ria v oblasti změny klimatu.
3. Vykazují-li se informace o uvolněných soukromých finančních tocích, zahrnují informace o definicích a metodice, jež byly pro stanovení veškerých hodnot použity.
4. Informace předložené v souvislosti s podporou zahrnují v souladu s rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány dohod z nich vycházejících či na ně navazujících informace o podpoře za účelem zmírňování změny klimatu, přizpůsobování se této změně a budování kapacit a přenosu technologií a pokud možno informace o tom, zda se jedná o nové a dodatečné finanční zdroje.
Článek 17
Podávání zpráv o použití výnosů z dražeb a projektových kreditů
1. Členské státy do 31. července každého roku („rok X“) předloží Komisi za rok X-1:
a)
podrobné odůvodnění uvedené v čl. 6 odst. 2 rozhodnutí č. 406/2009/ES;
b)
informace o použití výnosů v roce X-1, které členský stát získal z dražeb povolenek v souladu s čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/87/ES, včetně informací o těchto výnosech, které byly použity k jednomu nebo více z účelů uvedených v čl. 10 odst. 3 této směrnice, nebo o ekvivalentu těchto výnosů ve finanční hodnotě a o opatřeních přijatých podle uvedeného článku;
c)
informace o používání všech výnosů, podle určení členského státu, které získal z dražeb povolenek v oblasti letectví v souladu s čl. 3d odst. 1 nebo 2 směrnice 2003/87/ES; tyto informace se poskytnou v souladu s čl. 3d odst. 4 uvedené směrnice;
d)
informace uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. b) rozhodnutí č. 406/2009/ES a informace o tom, jak jejich nákupní politika podporuje plnění mezinárodní dohody o změně klimatu;
e)
informace o uplatňování čl. 11b odst. 6 směrnice 2003/87/ES, pokud jde o projektové činnosti výroby hydroelektrické energie s výrobní kapacitou přesahující 20 MW.
2. Výnosy z dražeb, které v okamžiku, kdy členský stát Komisi podává zprávu v souladu s tímto článkem, nebyly vyplaceny, se kvantifikují a vykazují ve zprávách na následující roky.
3. Zprávy podané Komisi v souladu s tímto článkem členské státy zveřejní. Komise zveřejní souhrnné informace Unie, a to ve snadno přístupné formě.
4. Komise přijme prováděcí akty za účelem stanovení struktury, formátu a postupů podávání zpráv členskými státy v souvislosti s vykazováním informacím podle tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 18
Dvouleté zprávy a vnitrostátní sdělení
1. Unie a členské státy podávají sekretariátu úmluvy UNFCCC dvouleté zprávy v souladu s rozhodnutím konference smluvních stran úmluvy UNFCCC 2/CP.17, nebo s příslušnými navazujícími rozhodnutími přijatými orgány UNFCCC, a vnitrostátní sdělení v souladu s článkem 12 úmluvy UNFCCC.
2. Členské státy poskytují Komisi kopie vnitrostátních sdělení a dvouletých zpráv podávaných sekretariátu úmluvy UNFCCC.
KAPITOLA 7
ODBORNÝ PŘEZKUM EMISÍ SKLENÍKOVÝCH PLYNŮ PROVÁDĚNÝ UNIÍ
Článek 19
Přezkum inventur
1. Komise provede komplexní přezkum údajů národních inventur předložených členskými státy v souladu s čl. 7 odst. 4 tohoto nařízení s cílem stanovit roční emisní příděl podle čl. 3 odst. 2 čtvrtého pododstavce rozhodnutí č. 406/2009/ES pro účely uplatňování článků 20 a 27 tohoto nařízení a s cílem monitorovat, jak jsou členské státy úspěšné při dosahování svých cílů v oblasti snižování nebo omezování emisí skleníkových plynů podle článku 3 a 7 rozhodnutí č. 406/2009/ES v letech, kdy je komplexní přezkum prováděn.
2. Počínaje údaji vykazovanými za rok 2013 provádí Komise každoroční přezkum údajů národních inventur předkládaných členskými státy v souladu s čl. 7 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou relevantní pro monitorování snižování nebo omezování emisí skleníkových plynů ze strany členských států v souladu s články 3 a 7 rozhodnutí č. 406/2009/ES a všech dalších cílů snížení nebo omezení emisí skleníkových plynů stanovených v právních předpisech Unie. Členské státy se tohoto procesu v plném rozsahu účastní.
3. Součástí komplexního přezkumu uvedeného v odstavci 1 jsou:
a)
kontroly za účelem ověření transparentnosti, přesnosti, jednotnosti, srovnatelnosti a úplnosti předložených informací;
b)
kontroly za účelem zjištění případů, kdy jsou údaje inventur připravovány způsobem, který není v souladu s pokyny úmluvy UNFCCC nebo pravidly Unie, a
c)
případný výpočet nutných technických oprav, které z přezkumu vyplynou, na základě konzultace s členskými státy.
4. Součástí každoročních přezkumů jsou kontroly stanovené v odst. 3 písm. a). Pokud o to členský stát po konzultaci s Komisí požádá nebo jsou při těchto kontrolách zjištěny významné skutečnosti, jako jsou:
a)
doporučení pocházející z dřívějších přezkumů provedených Unií nebo v rámci úmluvy UNFCCC, která nebyla provedena, nebo otázky, které členský stát nevysvětlil;
b)
nadhodnocené nebo podhodnocené údaje související s některou klíčovou kategorií v inventuře daného členského státu,
zahrnuje každoroční přezkum týkající se daného členského státu rovněž kontroly stanovené v odst. 3 písm. b), aby bylo možné provést výpočty podle odst. 3 písm. c).
5. Komise přijme prováděcí akty za účelem stanovení harmonogramu a kroků pro provádění komplexního přezkumu podle odstavce 1 a každoročního přezkumu podle odstavce 2 tohoto článku, včetně úkolů stanovených v odstavcích 3 a 4 tohoto článku, a to i k zajištění náležité konzultace členských států s ohledem na závěry přezkumů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
6. Komise stanoví prostřednictvím prováděcího aktu celkové množství emisí za příslušný rok na základě opravených údajů inventur jednotlivých členských států po provedení příslušného přezkumu.
7. Údaje za každý členský stát, které se zaznamenávají v registrech zřízených v souladu s článkem 11 rozhodnutí č. 406/2009/ES a článkem 19 směrnice 2003/87/ES k datu připadajícímu na čtyři měsíce ode dne zveřejnění prováděcího aktu přijatého v souladu s odstavcem 6 tohoto článku, jsou relevantní pro uplatnění čl. 7 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES. To zahrnuje změny těchto údajů v případě, že členský stát využije pružnosti v souladu s články 3 a 5 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
Článek 20
Účinky přepočtů
1. Komise po dokončení komplexního přezkumu údajů inventur za rok 2020 v souladu s článkem 19 vypočítá podle vzorce stanoveného v příloze II souhrn účinků přepočítaných emisí skleníkových plynů za každý členský stát.
2. Aniž je dotčen čl. 27 odst. 2 tohoto nařízení, Komise mimo jiné použije souhrn uvedený v odstavci 1 tohoto článku při navrhování cílů snížení nebo omezení emisí pro každý členský stát na období po roce 2020 v souladu s článkem 14 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
3. Výsledky výpočtů provedených v souladu s odstavcem 1 Komise neprodleně zveřejní.
KAPITOLA 8
PODÁVÁNÍ ZPRÁV O POKROKU PŘI PLNĚNÍ UNIJNÍCH A MEZINÁRODNÍCH ZÁVAZKŮ
Článek 21
Podávání zpráv o pokroku
1. Komise každoročně posoudí na základě informací podle tohoto nařízení a po konzultaci s členskými státy pokrok Unie a jejích členských států při plnění níže uvedených závazků, aby zhodnotila, zda byl pokrok dostačující:
a)
závazky podle článku 4 úmluvy UNFCCC a článku 3 Kjótského protokolu, které jsou dále stanoveny v rozhodnutích přijatých konferencí smluvních stran úmluvy UNFCCC nebo konferencí smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu. Posouzení plnění těchto závazků vychází z informací poskytnutých podle článků 7, 8, 10 a 13 až 17;
b)
povinnosti stanovené v článku 3 rozhodnutí č. 406/2009/ES. Posouzení dodržování těchto povinností vychází z informací poskytnutých podle článků 7, 8, 13 a 14.
2. Každé dva roky Komise posoudí celkový dopad letectví na světové klima, včetně emisí jiných než CO2, nebo jejich dopady na základě údajů o emisích poskytnutých členskými státy podle článku 7 a toto posouzení případně doplní odkazy na vědecké pokroky a údaje o leteckém provozu.
3. Komise předloží každý rok do 31. října Evropskému parlamentu a Radě zprávu shrnující závěry posouzení, jak je stanoveno v odstavcích 1 a 2.
Článek 22
Zpráva o dodatečné lhůtě pro plnění závazků podle Kjótského protokolu
Unie a jednotlivé členské státy předloží sekretariátu úmluvy UNFCCC zprávu o dodatečné lhůtě pro plnění závazků podle odstavce 3 rozhodnutí 13/CMP.1 poté, co tato lhůta uplyne.
KAPITOLA 9
SPOLUPRÁCE A PODPORA
Článek 23
Spolupráce mezi členskými státy a Unií
Členské státy a Unie vzájemně spolupracují a koordinují činnosti v souvislosti s povinnostmi podle tohoto nařízení ohledně:
a)
sestavení inventury skleníkových plynů Unie a vypracování zprávy o inventuře skleníkových plynů Unie v souladu s čl. 7 odst. 5;
b)
vypracování sdělení Unie obsahujícího údaje z národních inventur v souladu s článkem 12 úmluvy UNFCCC a dvouleté zprávy Unie v souladu s rozhodnutím 2/CP.17 nebo s následnými příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC;
c)
postupu přezkumu a zajištění souladu podle úmluvy UNFCCC a Kjótského protokolu v souladu s příslušnými rozhodnutími podle úmluvy UNFCCC a Kjótského protokolu, jakož i postupu Unie pro přezkum inventur skleníkových plynů členských států uvedený v článku 19 tohoto nařízení;
d)
jakýchkoliv úprav v souladu s čl. 5 odst. 2 Kjótského protokolu nebo vyplývajících z přezkumu provedeného Unií podle článku 19 tohoto nařízení nebo jiných změn inventur a zpráv o inventurách, které byly nebo mají být předloženy sekretariátu úmluvy UNFCCC;
e)
sestavení přibližné inventury skleníkových plynů Unie podle článku 8 tohoto nařízení;
f)
podávání zpráv v souvislosti s odebráním jednotek AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER po uplynutí dodatečného období uvedeného v odstavci 14 rozhodnutí 13/CMP.1 za účelem splnění závazků v souladu s čl. 3 odst. 1 Kjótského protokolu.
Článek 24
Úloha Evropské agentury pro životní prostředí
Evropská agentura pro životní prostředí je Komisi nápomocna při plnění článků 6 až 9, 12 až 19, 21 a 22 v souladu s jejím ročním pracovním programem. Tato pomoc zahrnuje:
a)
sestavování inventury skleníkových plynů Unie a vypracování zprávy o inventuře skleníkových plynů Unie;
b)
provádění postupů zajištění kvality a kontroly kvality za účelem sestavení inventury skleníkových plynů Unie;
c)
vypracování odhadů pro údaje nevykazované v národních inventurách skleníkových plynů;
d)
provádění přezkumů;
e)
sestavování přibližné inventury skleníkových plynů Unie;
f)
sestavování informací poskytovaných členskými státy o politikách a opatřeních a odhadech;
g)
provádění postupů zajištění kvality a kontroly kvality v souvislosti s výkazy a informacemi, jež členské státy podávají o odhadech, politikách a opatřeních;
h)
příprava odhadů pro údaje o odhadech nevykazované členskými státy;
i)
sestavení údajů potřebných pro výroční zprávu, kterou vypracovává Komise a předkládá ji Evropskému parlamentu a Radě;
j)
šíření informací shromážděných v souladu s tímto nařízením, včetně správy a aktualizace databáze zmírňujících politik a opatření členských států, a evropské platformy pro přizpůsobení se změně klimatu ve vztahu k dopadům změny klimatu a zranitelnosti a přizpůsobování se této změně.
KAPITOLA 10
PŘENESENÍ PRAVOMOCI
Článek 25
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článcích 6, 7 a 10 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 8. července 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 6, 7 a 10 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článků 6, 7 a 10 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
KAPITOLA 11
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 26
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro změnu klimatu. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 27
Přezkum
1. Komise pravidelně přezkoumává soulad ustanovení tohoto nařízení o monitorování a podávání zpráv s budoucími rozhodnutími souvisejícími s úmluvou UNFCCC a Kjótským protokolem nebo jinými právními předpisy Unie. Komise rovněž pravidelně posuzuje, zda v důsledku vývoje v rámci úmluvy UNFCCC nenastává situace, kdy povinnosti podle tohoto nařízení již nejsou nutné, nejsou přiměřené vzhledem k odpovídajícím výhodám, je třeba je upravit, nebo nejsou v souladu s požadavky na vykazování podle úmluvy UNFCCC či jsou vzhledem k těmto požadavkům duplicitní, a pokud je to vhodné, předloží Evropskému parlamentu a Radě legislativní návrh.
2. Komise do prosince roku 2016 prověří, zda dopad uplatňování pokynů IPCC pro národní inventury skleníkových plynů z roku 2006 nebo významná změna používané metodiky úmluvy UNFCCC při určování inventur skleníkových plynů nevede k rozdílu většímu než 1 % v celkových emisí skleníkových plynů členského státu relevantních pro článek 3 rozhodnutí č. 406/2009/ES, a může provést revizi ročních emisních přídělů stanovených v čl. 3 odst. 2 čtvrtém pododstavci rozhodnutí č. 406/2009/ES.
Článek 28
Zrušení
Rozhodnutí č. 280/2004/ES se zrušuje. Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 29
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 21. května 2013.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 525/2013,
annettu 21 päivänä toukokuuta 2013,
järjestelmästä kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja niistä raportoimiseksi sekä muista ilmastonmuutosta koskevista tiedoista raportoimiseksi kansallisella ja unionin tasolla sekä päätöksen N:o 280/2004/EY kumoamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 192 artiklan 1 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Järjestelmästä yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi 11 päivänä helmikuuta 2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 280/2004/EY (4) perustettiin järjestelmä, jolla seurataan ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia kasvihuonekaasujen poistumia sekä arvioidaan edistymistä näitä päästöjä koskevien sitoumusten täyttämisessä sekä ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen (5), jäljempänä ’UNFCCC’, ja Kioton pöytäkirjan (6) mukaisten seuranta- ja raportointivelvoitteiden noudattamisessa unionissa. Jotta voidaan ottaa huomioon kansainvälisellä tasolla tapahtunut, UNFCCC:hen ja Kioton pöytäkirjaan liittyvä viimeaikainen ja tuleva kehitys ja panna täytäntöön unionin lainsäädännössä säädetyt uudet seuranta- ja raportointivaatimukset, päätös N:o 280/2004/EY olisi korvattava.
(2)
Päätös N:o 280/2004/EY olisi korvattava asetuksella, jotta voidaan laajentaa unionin lainsäädännön soveltamisalaa, sisällyttää siihen lisää henkilöryhmiä, joita velvoitteet koskevat, mahdollistaa monimutkaisempien ja erittäin teknisten säännösten sisällyttäminen sekä ottaa huomioon lisääntynyt tarve yhdenmukaistaa koko unionissa sovellettavia sääntöjä ja helpottaa täytäntöönpanoa.
(3)
UNFCCC:n perimmäisenä tavoitteena on vakauttaa ilmakehän kasvihuonekaasupitoisuudet tasolle, jolla ihmisen toiminta ei aiheuta vaarallista häiriötä ilmastojärjestelmälle. Jotta tämä tavoite saavutettaisiin, maapallon keskimääräisen vuosittaisen pintalämpötilan kokonaisnousu ei saisi ylittää kahta celsiusastetta verrattuna esiteollisella kaudella vallinneeseen tasoon.
(4)
On tarpeen perusteellisesti seurata ja raportoida sekä tehdä säännöllisesti arvioita unionin ja jäsenvaltioiden kasvihuonekaasupäästöistä ja unionin ja jäsenvaltioiden ponnisteluista ilmastonmuutoksen torjumiseksi.
(5)
UNFCCC:n osapuolten konferenssin päätös 1/CP.15, jäljempänä ’päätös 1/CP.15’, ja UNFCCC:n osapuolten konferenssin päätös 1/CP.16, jäljempänä ’päätös 1/CP.16’, edistivät merkittävästi ilmastonmuutoksen aiheuttamien haasteiden käsittelyä tasapainoisella tavalla. Kyseisillä päätöksillä otettiin käyttöön uusia seuranta- ja raportointivaatimuksia, joita sovelletaan niiden kunnianhimoisten päästövähennysten täytäntöönpanoon, joihin unioni ja sen jäsenvaltiot ovat sitoutuneet, ja tuettiin kehitysmaita. Päätöksissä tunnustettiin myös se, että ilmastonmuutokseen sopeutuminen edellyttää yhtä suurta huomiota kuin sen hillitseminen. Päätöksessä 1/CP.16 edellytetään myös, että teollisuusmaat kehittävät vähähiilistä kehitystä koskevia strategioita tai suunnitelmia. Tällaisten strategioiden tai suunnitelmien tarkoituksena on edistää siirtymistä kohti vähähiilistä yhteiskuntaa ja varmistaa nopean kasvun ja kestävän kehityksen jatkuminen sekä edistää kustannustehokasta etenemistä kohti pitkän aikavälin ilmastotavoitetta, välivaiheet asianmukaisesti huomioon ottaen. Tällä asetuksella olisi helpotettava mainittujen seuranta- ja raportointivaatimusten täytäntöönpanoa.
(6)
Vuonna 2009 hyväksytty säädöskokonaisuus eli niin sanottu ilmasto- ja energiapaketti, erityisesti jäsenvaltioiden pyrkimyksistä vähentää kasvihuonekaasupäästöjään yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen vähentämissitoumusten täyttämiseksi vuoteen 2020 mennessä 23 päivänä huhtikuuta 2009 tehty Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 406/2009/EY (7) sekä direktiivin 2003/87/EY muuttamisesta kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kauppaa koskevan yhteisön järjestelmän parantamiseksi ja laajentamiseksi 23 päivänä huhtikuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/29/EY (8), on uusi vahva merkki unionin ja jäsenvaltioiden sitoumuksesta vähentää merkittävästi kasvihuonekaasupäästöjään. Unionin järjestelmä päästöjen seuraamiseksi ja raportoimiseksi olisi myös päivitettävä mainittuihin kahteen säädökseen perustuvien uusien vaatimusten perusteella.
(7)
Unioni ja sen jäsenvaltiot ovat UNFCCC:n mukaan velvollisia laatimaan, saattamaan säännöllisesti ajan tasalle, julkaisemaan ja toimittamaan osapuolten konferenssille tiedoksi kansalliset inventaariot ihmisen toiminnan aiheuttamista, kaikkien muiden kuin otsonikerroksen suojelua koskevaan Wienin yleissopimukseen vuonna 1987 liitetyllä Montrealin pöytäkirjalla otsonikerrosta heikentävistä aineista (9), jäljempänä ’Montrealin pöytäkirja’, säänneltyjen kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvistä päästöistä ja nielujen aikaansaamista poistumista käyttäen osapuolten konferenssissa sovittuja vertailukelpoisia menetelmiä.
(8)
Kioton pöytäkirjan 5 artiklan 1 kohdan mukaan unionin ja jäsenvaltioiden on laadittava ja ylläpidettävä kansallista järjestelmää, jolla arvioidaan ihmisen toiminnan aiheuttamat kaikkien muiden kuin Montrealin pöytäkirjalla säänneltyjen kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvät päästöt ja nielujen aikaansaamat poistumat, tarkoituksena varmistaa Kioton pöytäkirjan muiden määräysten täytäntöönpano. Näin tehdessään unionin ja jäsenvaltioiden olisi sovellettava Kioton pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimineen UNFCCC:n osapuolten konferenssin päätöksen 19/CMP.1, jäljempänä ’päätös 19/CMP.1’, liitteessä olevia, kansallisia järjestelmiä koskevia ohjeita. Lisäksi päätöksessä 1/CP.16 edellytetään kansallisten järjestelyjen perustamista ihmisen toiminnan aiheuttamien kaikkien muiden kuin Montrealin pöytäkirjalla säänneltyjen kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvien päästöjen ja nielujen aikaansaamien poistumien arvioimiseksi. Tällä asetuksella olisi mahdollistettava molempien vaatimusten täytäntöönpano.
(9)
Kypros on sisällytetty UNFCCC:n liitteeseen I UNFCCC:n osapuolten konferenssin päätöksellä 10/CP.17, joka on voimassa 9 päivästä tammikuuta 2013, ja Malta UNFCCC:n osapuolten konferenssin päätöksellä 3/CP.15, joka on voimassa 26 päivästä lokakuuta 2010.
(10)
Päätöksen N:o 280/2004/EY täytäntöönpanosta saatu kokemus on tuonut esiin tarpeen lisätä synergiaa ja johdonmukaisuutta muiden säädösten nojalla tehtävän raportoinnin kanssa; tällaisia säädöksiä ovat erityisesti kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä 13 päivänä lokakuuta 2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY (10), epäpuhtauksien päästöjä ja siirtoja koskevan eurooppalaisen rekisterin perustamisesta 18 päivänä tammikuuta 2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 166/2006 (11), tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista 23 päivänä lokakuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/81/EY (12), tietyistä fluoratuista kasvihuonekaasuista 17 päivänä toukokuuta 2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 842/2006 (13) sekä energiatilastoista 22 päivänä lokakuuta 2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1099/2008 (14). Vaikka raportointivaatimusten yhdenmukaistaminen edellyttää yksittäisten säädösten muuttamista, yhdenmukaisten tietojen käyttö kasvihuonekaasupäästöjen raportoimisessa on olennaisen tärkeää päästöjen raportoinnin laadun varmistamiseksi.
(11)
Hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin, jäljempänä ’IPCC’, neljännessä arviointiraportissa todettiin, että typpitrifluoridin (NF3) lämmitysvaikutus (GWP) on noin 17 000-kertainen hiilidioksidin (CO2) lämmitysvaikutukseen verrattuna. Typpitrifluoridia käytetään yhä suuremmassa määrin elektroniikkateollisuudessa perfluorihiilivetyjen (PFC-yhdisteiden) ja rikkiheksafluoridin (SF6) tilalla. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 191 artiklan 2 kohdan mukaisesti unionin ympäristöpolitiikka perustuu ennalta varautumisen periaatteeseen. Kyseinen periaate edellyttää typpitrifluoridin seurantaa, jotta voidaan arvioida päästöjen määrää unionissa ja tarvittaessa määritellä hillitsemistoimia.
(12)
Kansallisissa kasvihuonekaasuinventaarioissa sekä kansallisissa ja unionin rekistereissä tällä hetkellä raportoidut tiedot eivät ole riittäviä, jotta jäsenvaltioiden tasolla voitaisiin määrittää siviili-ilmailun hiilidioksidipäästöt, jotka eivät kuulu direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan. Hyväksyessään raportointivelvollisuuksia unionin ei olisi asetettava jäsenvaltioille ja pienille ja keskisuurille yrityksille, jäljempänä ’pk-yritykset’, rasitteita, jotka ovat tavoitteisiin nähden kohtuuttomia. Direktiivin 2003/87/EY soveltamisalan ulkopuolelle jäävien lentojen hiilidioksidipäästöt ovat hyvin pieni osa kasvihuonekaasujen kokonaispäästöjä, ja raportointijärjestelmän perustaminen näitä päästöjä varten aiheuttaisi kohtuuttomasti työtä, kun otetaan huomioon direktiiviin 2003/87/EY perustuvat, laajempaa alaa koskevat vaatimukset. Tämän vuoksi hiilidioksidipäästöjä IPCC:n lähdeluokasta ”1.A.3.A siviili-ilmailu” olisi pidettävä nollana päätöksen N:o 406/2009/EY 3 artiklaa ja 7 artiklan 1 kohtaa sovellettaessa.
(13)
Kasvihuonekaasupäästöjen seuranta- ja raportointijärjestelmän tehokkuuden varmistamiseksi on vältettävä lisäämästä entisestään jäsenvaltioiden taloudellisia ja hallinnollisia rasitteita.
(14)
Vaikka maankäyttöön, maankäytön muutokseen ja metsätalouteen, jäljempänä ’LULUCF’, liittyvät kasvihuonekaasujen päästöt ja poistumat otetaan huomioon Kioton pöytäkirjaan perustuvan unionin päästövähennystavoitteen saavuttamisessa, ne eivät sisälly ilmasto- ja energiapaketissa vuodeksi 2020 asetettuun 20 prosentin tavoitteeseen. Päätöksen N:o 406/2009/EY 9 artiklassa edellytetään, että komissio arvioi sääntöjä, joiden mukaisesti LULUCF-sektoriin liittyvät päästöt ja poistumat voidaan sisällyttää unionin kasvihuonekaasupäästöjen vähentämissitoumukseen varmistaen LULUCF-sektorin osuuden pysyvyys ja ympäristötavoitteiden tinkimättömyys sekä asianomaisten päästöjen ja poistumien täsmällinen seuranta ja tilinpito. Siinä edellytetään myös, että komissio tekee tarvittaessa lainsäädäntöehdotuksen, jonka tavoitteena on sen voimaantulo vuodesta 2013 alkaen. Komissio toimitti maaliskuun 12 päivänä 2012 Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen, joka on ensimmäinen askel kohti LULUCF-sektorin sisällyttämistä unionin päästövähennyssitoumukseen, minkä tuloksena 21 päivänä toukokuuta 2013 annettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 529/2013/EU maankäyttöön, maankäytön muutokseen ja metsätalouteen liittyvistä toimista peräisin olevia kasvihuonekaasujen päästöjä ja poistumia koskevista tilinpitosäännöistä ja toimiin liittyviä toimenpiteitä koskevasta tiedosta (15).
(15)
Unionin ja jäsenvaltioiden olisi pyrittävä toimittamaan mahdollisimman ajantasaiset tiedot kasvihuonekaasupäästöistään, erityisesti Eurooppa 2020 -strategian ja siinä asetettujen määräaikojen puitteissa. Tällä asetuksella olisi mahdollistettava se, että tällaiset arviot laaditaan mahdollisimman lyhyessä määräajassa käyttäen tilastotietoja ja muita tietoja, kuten tarvittaessa ympäristön ja turvallisuuden maailmanlaajuisen seurannan ohjelman ja muiden satelliittijärjestelmien tarjoamia satelliittivälitteisiä avaruusperusteisia tietoja.
(16)
Koska komissio on ilmoittanut aikovansa ehdottaa meriliikenteen päästöille uusia tietojen seuranta- ja raportointivaatimuksia, tarvittaessa myös muutoksia tähän asetukseen, tällä asetuksella ei saisi ennakoida tällaista ehdotusta, ja siksi meriliikenteen päästöjen seurantaa ja raportointia koskevia säännöksiä ei pitäisi tässä vaiheessa sisällyttää tähän asetukseen.
(17)
Päätöksen N:o 280/2004/EY täytäntöönpanosta saatu kokemus on osoittanut, että on tarpeen parantaa politiikoista, toimista ja ennusteista raportoitujen tietojen läpinäkyvyyttä, tarkkuutta, johdonmukaisuutta, kattavuutta ja vertailukelpoisuutta. Päätöksessä N:o 406/2009/EY edellytetään, että jäsenvaltiot raportoivat ennakoidusta edistymisestään kyseisen päätöksen mukaisten velvoitteiden saavuttamisessa, mukaan lukien tiedot kansallisista politiikoista ja toimista sekä kansallisista ennusteista. Eurooppa 2020 -strategiassa asetettiin yhdennetty talouspoliittinen ohjelma, joka edellyttää unionilta ja jäsenvaltioilta lisäponnisteluja, jotta ne raportoisivat oikeaan aikaan ilmastonmuutosta koskevista politiikoista ja toimista sekä niiden ennustetuista vaikutuksista päästöihin. Näiden tavoitteiden saavuttamista voidaan merkittävästi edistää ottamalla käyttöön järjestelmiä unionin ja jäsenvaltioiden tasolla ja yhdistämällä ne raportointia koskeviin parempiin ohjeisiin. Jotta voidaan varmistaa, että unioni noudattaa kasvihuonekaasujen päästöennusteita koskevia kansainvälisiä ja sisäisiä raportointivaatimuksiaan, ja arvioida sen edistymistä kansainvälisten ja sisäisten sitoumusten ja velvoitteiden täyttämisessä, komission olisi myös voitava laatia ja käyttää arvioituja kasvihuonekaasujen päästöennusteita.
(18)
Jäsenvaltioilta on saatava parempia tietoja, jotta voidaan seurata jäsenvaltioiden edistymistä ja toimintaa ilmastonmuutokseen sopeutumisessa. Tietoja tarvitaan, jotta voidaan laatia kattava unionin sopeutumisstrategia komission huhtikuun 1 päivänä 2009 antaman valkoisen kirjan ”Ilmastonmuutokseen sopeutuminen: Kohti eurooppalaista toimintakehystä” mukaisesti. Sopeutumista koskevien tietojen raportointi antaa jäsenvaltioille tilaisuuden vaihtaa parhaita käytäntöjä sekä arvioida tarpeensa ja valmiutensa selviytyä ilmastonmuutoksesta.
(19)
Päätöksessä 1/CP.15 unioni ja jäsenvaltiot sitoutuivat antamaan merkittävää ilmastorahoitusta sopeutumis- ja hillitsemistoimien tukemiseen kehitysmaissa. Päätöksen 1/CP.16 40 kappaleen mukaisesti kunkin UNFCCC:n osapuolena olevan teollisuusmaan on tehostettava raportointia taloudellisesta, teknologisesta ja valmiuksien kehittämiseen tähtäävästä tuesta kehitysmaaosapuolille. Tehostettu raportointi on olennaisen tärkeää, jotta voidaan tunnustaa unionin ja jäsenvaltioiden ponnistelut sitoumusten täyttämiseksi. Päätöksellä 1/CP.16 perustettiin myös uusi teknologiamekanismi, jolla parannetaan kansainvälistä teknologian siirtoa. Tällä asetuksella olisi varmistettava teknologian siirtoa kehitysmaille koskevien ajantasaisten tietojen raportointi parhaiden saatavilla olevien tietojen perusteella.
(20)
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2008/101/EY (16) muutettiin direktiiviä 2003/87/EY ilmailutoiminnan sisällyttämiseksi unionin kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmään. Direktiivi 2003/87/EY sisältää säännöksiä huutokauppatulojen käytöstä ja raportoinnista, joka koskee huutokauppatulojen käyttöä jäsenvaltioissa, sekä kyseisen direktiivin 3 d artiklan nojalla toteutetuista toimista. Direktiivi 2003/87/EY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/29/EY, sisältää nyt myös säännöksiä huutokauppatulojen käytöstä, ja sen mukaan vähintään 50 prosenttia kyseisistä tuloista olisi käytettävä yhteen tai useampaan direktiivin 2003/87/EY 10 artiklan 3 kohdassa mainituista tarkoituksista. Direktiivin 2003/87/EY mukaisesta päästöoikeuksien huutokaupasta saatujen tulojen käyttöä koskeva avoimuus on keskeistä unionin sitoumusten tukemisessa.
(21)
Unioni ja sen jäsenvaltiot ovat UNFCCC:n mukaan velvolliset laatimaan, saattamaan säännöllisesti ajan tasalle, julkaisemaan ja toimittamaan osapuolten konferenssille kansalliset tiedonannot ja kaksivuotisraportit käyttäen osapuolten konferenssissa sovittuja ohjeita, menettelyjä ja malleja. Päätöksessä 1/CP.16 kehotetaan tehostamaan raportointia hillintätavoitteista sekä taloudellisesta, teknologisesta ja valmiuksien kehittämiseen tähtäävästä tuesta kehitysmaaosapuolille.
(22)
Päätöksellä N:o 406/2009/EY muunnettiin tämänhetkinen vuosittainen raportointikierros vuosittaiseksi sitoumuskierrokseksi, joka edellyttää jäsenvaltioiden kasvihuonekaasuinventaarioiden kattavaa tarkastusta lyhyemmässä ajassa kuin UNFCCC:n puitteissa tehtävä nykyinen inventaarioiden tarkastus, jotta mahdollistetaan tarvittaessa liikkumavaran käyttö ja korjaavien toimien toteuttaminen kunkin asiaankuuluvan vuoden lopussa. On tarpeen ottaa käyttöön unionin tason menettely jäsenvaltioiden kasvihuonekaasuinventaarioiden tarkastamiseksi, jotta päätöksen N:o 406/2009/EY noudattamista arvioidaan uskottavasti, johdonmukaisesti, läpinäkyvästi ja oikea-aikaisesti.
(23)
UNFCCC-prosessissa keskustellaan parhaillaan useista teknisistä seikoista, jotka liittyvät eri lähteistä peräisin olevien kasvihuonekaasupäästöjen ja nielujen aikaansaamien poistumien raportointiin, esimerkiksi lämmitysvaikutuksesta, raportoitujen kasvihuonekaasujen laajuudesta sekä IPCC:n menetelmäohjeista, joita käytetään kansallisten kasvihuonekaasuinventaarioiden laatimiseen. Menetelmiin liittyvien osien tarkistaminen UNFCCC-prosessissa ja siitä johtuvat kasvihuonekaasupäästöjen aikasarjojen uudelleenlaskennat voivat muuttaa kasvihuonekaasupäästöjen tasoa ja kehityssuuntauksia. Komission olisi seurattava tätä kehitystä kansainvälisellä tasolla ja tarvittaessa ehdottaa tämän asetuksen muuttamista, jotta varmistetaan yhtenevyys UNFCCC-prosessissa käytettyjen menetelmien kanssa.
(24)
UNFCCC:n nykyisten kasvihuonekaasujen raportointiohjeiden mukaisesti metaanipäästöjen laskenta ja raportointi perustuvat lämmitysvaikutuksiin 100 vuoden ajanjaksolla. Koska metaanin lämmitysvaikutus on suuri ja se säilyy ilmakehässä suhteellisen lyhyen aikaa, komission olisi selvitettävä, mitä vaikutuksia 20 vuoden aikajänteen soveltamisella metaaniin olisi politiikkoihin ja toimiin.
(25)
Ottaen huomioon ilmastoon vaikuttavia, ihmisen toiminnasta aiheutuvia muita kuin CO2-päästöjä koskevasta kokonaisvaltaisesta menettelytavasta 14 päivänä syyskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin päätöslauselma ja sitten kun UNFCCC:n puitteissa on päästy yhteisymmärrykseen mustan hiilen päästöjen seurantaa ja raportointia koskevien IPCC:n hyväksymien ja julkaisemien ohjeiden käytöstä, komission olisi selvitettävä vaikutukset politiikkoihin ja toimiin ja tarvittaessa muutettava tämän asetuksen liitettä I.
(26)
Kasvihuonekaasupäästöjen arviointiin raportoiduissa aikasarjoissa olisi käytettävä samoja menetelmiä. Arvioinnin pohjana käytetyt lähtötiedot ja päästökertoimet olisi saatava ja niitä olisi käytettävä johdonmukaisesti varmistaen, että muutokset päästökehityksessä eivät johdu arviointimenetelmien tai -oletusten muutoksista. Kasvihuonekaasupäästöjen uudelleenlaskennat olisi tehtävä sovittujen ohjeiden mukaisesti ja suoritettava niin, että parannetaan raportoitujen aikasarjojen yhtenevyyttä, tarkkuutta ja kattavuutta sekä yksityiskohtaisempien menetelmien täytäntöönpanoa. Jos menetelmät tai tapa, jolla pohjana käytetyt lähtötiedot ja päästökertoimet on kerätty, ovat muuttuneet, jäsenvaltioiden olisi laskettava inventaariot uudelleen raportoiduista aikasarjoista ja arvioitava uudelleenlaskennan tarve sovituissa ohjeissa esitettyjen perusteiden pohjalta, erityisesti avainluokkien osalta. Tässä asetuksessa olisi säädettävä, olisiko tällaisten uudelleenlaskentojen vaikutukset otettava huomioon ja millä edellytyksillä, määriteltäessä vuosittaisia päästökiintiöitä.
(27)
Ilmailu vaikuttaa maailman ilmastoon siitä aiheutuvien hiilidioksidipäästöjen ja muiden päästöjen, typen oksidien päästöt mukaan lukien, sekä cirrus-pilvien muodostumisen kaltaisten mekanismien tuloksena. Koska tieteellinen käsitys näistä vaikutuksista kehittyy nopeasti, tämän asetuksen puitteissa olisi tehtävä säännöllisesti ajantasainen arviointi ilmailun muista kuin hiilidioksidin aiheuttamista vaikutuksista maailman ilmastoon. Tässä yhteydessä käytettävä mallintaminen olisi mukautettava tieteen kehitykseen. Kyseisiä vaikutuksia koskevien arviointiensa pohjalta komissio voisi tarkastella asiaankuuluvia toimintavaihtoehtoja vaikutuksiin puuttumiseksi.
(28)
Euroopan ympäristökeskus pyrkii tukemaan kestävää kehitystä ja edistämään Euroopan ympäristön tilan merkittävää ja mitattavissa olevaa parantamista tuottamalla oikea-aikaista, kohdennettua, merkityksellistä ja luotettavaa tietoa päätöksentekijöille, julkisille laitoksille ja yleisölle. Euroopan ympäristökeskuksen olisi avustettava komissiota tarpeen mukaan seuranta- ja raportointityössä erityisesti unionin inventaariojärjestelmän ja sen ennuste-, politiikka- ja toimenpidejärjestelmän puitteissa suorittamalla jäsenvaltioiden inventaarioiden vuosittainen asiantuntijatarkastus sekä arvioimalla edistymistä unionin päästövähennyssitoumusten täyttämisessä, ylläpitämällä ilmastonmuutoksen vaikutuksia, siihen liittyvää haavoittuvuutta ja siihen sopeutumista koskevaa tiedonvaihtojärjestelmää ilmastonmuutoksen vaikutuksista, siihen liittyvästä haavoittuvuudesta ja sopeutumisesta sekä antamalla yleisölle luotettavaa tietoa ilmastosta.
(29)
Kaikkiin tämän asetuksen mukaisiin tietojen toimittamisvaatimuksiin olisi sovellettava unionin tietosuojaa ja liikesalaisuutta koskevia sääntöjä.
(30)
Tämän asetuksen mukaisesti kerätyt tiedot voivat vaikuttaa myös unionin tulevan ilmastonmuutospolitiikan laatimiseen ja arvioimiseen.
(31)
Komission olisi johdonmukaisuuden varmistamiseksi seurattava tämän asetuksen mukaisten seuranta- ja raportointivaatimusten täytäntöönpanoa sekä tulevaa kehitystä UNFCCC:n ja Kioton pöytäkirjan puitteissa. Tätä varten komission olisi tarvittaessa annettava asiaa koskeva lainsäädäntöehdotus Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
(32)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen 5 artiklan 4 kohdan, 7 artiklan 7 ja 8 kohdan, 8 artiklan 2 kohdan, 12 artiklan 3 kohdan, 17 artiklan 4 kohdan sekä 19 artiklan 5 ja 6 kohdan yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Muilta kuin 19 artiklan 6 kohtaa koskevilta osin tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (17) mukaisesti.
(33)
Jotta voidaan vahvistaa yhdenmukaiset raportointivaatimukset kasvihuonekaasupäästöjen ja muiden ilmastonmuutospolitiikan kannalta merkityksellisten tietojen seuraamiseksi, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä tämän asetuksen liitteen I ja III muuttamiseksi UNFCCC:n ja Kioton pöytäkirjan puitteissa tehtyjen päätösten mukaisesti sekä lämmitysvaikutuksissa ja kansainvälisesti hyväksytyissä inventaario-ohjeissa tapahtuneiden muutosten huomioonottamiseksi, unionin inventaariojärjestelmän sisältöä koskevien vaatimusten asettamiseksi ja unionin rekisterin perustamiseksi. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(34)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita eli luoda järjestelmää kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja niistä raportoimiseksi sekä muista ilmastonmuutosta koskevista tiedoista raportoimiseksi kansallisella ja unionin tasolla vaan tavoitteet voidaan ehdotetun toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 LUKU
KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Kohde
Tällä asetuksella perustetaan järjestelmä, jolla
a)
varmistetaan unionin ja sen jäsenvaltioiden UNFCCC:n sihteeristölle suorittaman raportoinnin oikea-aikaisuus, läpinäkyvyys, tarkkuus, johdonmukaisuus, vertailtavuus ja kattavuus;
b)
raportoidaan tiedoista, jotka liittyvät unionin ja sen jäsenvaltioiden UNFCCC:n, Kioton pöytäkirjan ja niiden puitteissa hyväksyttyjen päätösten mukaisiin sitoumuksiin, ja todennetaan nämä tiedot sekä arvioidaan edistyminen näiden sitoumusten täyttämisessä;
c)
seurataan jäsenvaltioissa ihmisen toiminnan aiheuttamia, kaikkien muiden kuin otsonikerrosta heikentäviä aineita koskevalla Montrealin pöytäkirjalla säänneltyjen kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia ja raportoidaan niistä;
d)
seurataan kasvihuonekaasupäästöjä ja muita päätöksen N:o 406/2009/EY 6 artiklan mukaisia tietoja, raportoidaan näistä päästöistä ja tiedoista sekä tarkastetaan ja todennetaan ne;
e)
raportoidaan direktiivin 2003/87/EY 3 d artiklan 1 tai 2 kohdan tai 10 artiklan 1 kohdan mukaisesta päästöoikeuksien huutokaupasta saatujen tulojen käytöstä mainitun direktiivin 3 d artiklan 4 kohdan ja 10 artiklan 3 kohdan nojalla;
f)
seurataan jäsenvaltioiden toimia, joita ne toteuttavat sopeutuakseen ilmastonmuutoksen väistämättömiin seurauksiin kustannustehokkaalla tavalla, ja raportoidaan niistä;
g)
arvioidaan jäsenvaltioiden edistymistä päätöksen N:o 406/2009/EY mukaisten velvoitteiden täyttämisessä.
2 artikla
Soveltamisala
Tätä asetusta sovelletaan
a)
raportointiin unionin ja sen jäsenvaltioiden vähähiilistä kehitystä koskevista strategioista ja niiden mahdollisista päivityksistä päätöksen 1/CP.16 mukaisesti;
b)
tämän asetuksen liitteessä I lueteltujen kasvihuonekaasujen jäsenvaltioiden alueella eri aloilta ja eri lähteistä syntyviin päästöihin ja nielujen aikaansaamiin poistumiin, jotka kuuluvat kansallisiin kasvihuonekaasuinventaarioihin UNFCCC:n 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti;
c)
kasvihuonekaasupäästöihin, jotka kuuluvat päätöksen N:o 406/2009/EY 2 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan;
d)
siviili-ilmailun päästöihin liittyviin muihin kuin hiilidioksidin aiheuttamiin ilmastovaikutuksiin;
e)
unionin ja jäsenvaltioiden ennusteisiin ihmisen toiminnan aiheuttamista muiden kuin Montrealin pöytäkirjalla säänneltyjen kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvistä päästöistä ja nielujen aikaansaamista poistumista sekä niihin liittyvistä jäsenvaltioiden politiikoista ja toimista;
f)
yhteenlaskettuun taloudelliseen ja teknologiseen tukeen kehitysmaille UNFCCC:n vaatimusten mukaisesti;
g)
direktiivin 2003/87/EY 3 d artiklan 1 ja 2 kohdan ja 10 artiklan 1 kohdan mukaisesta päästöoikeuksien huutokaupasta saatavien tulojen käyttöön;
h)
jäsenvaltioiden toimiin ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
1)
kaasun ’lämmitysvaikutuksella’ (GWP) ilmaston lämpenemiseen kohdistuvaa kokonaisvaikutusta, joka johtuu kyseisen kaasun yhden yksikön päästöstä suhteessa viitekaasuna käytetyn hiilidioksidin yhteen yksikköön, jolle annetaan arvoksi 1;
2)
’kansallisella inventaariojärjestelmällä’ jäsenvaltiossa perustettua institutionaalisten, oikeudellisten ja menettelyihin liittyvien järjestelyjen järjestelmää, jolla arvioidaan ihmisen toiminnan aiheuttamat muiden kuin Montrealin pöytäkirjalla säänneltyjen kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvät päästöt ja nielujen aikaansaamat poistumat ja jolla raportoidaan ja arkistoidaan inventaariotiedot päätöksen 19/CMP.1 tai muiden asian kannalta merkityksellisten UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan elinten päätösten mukaisesti;
3)
’toimivaltaisilla inventaarioviranomaisilla’ viranomaisia, joille on kansallisessa inventaariojärjestelmässä annettu tehtäväksi laatia kasvihuonekaasuinventaario;
4)
’laadunvarmistuksella’ suunniteltua järjestelmää, jolla varmistetaan, että tiedon laatutavoitteet saavutetaan ja että parhaista mahdollisista arvioista ja tiedoista raportoidaan laadunhallintaohjelman toimivuuden tukemiseksi ja jäsenvaltioiden avustamiseksi;
5)
’laaduntarkistuksella’ rutiininomaisten teknisten toimien järjestelmää, jolla koottujen tietojen ja arvioiden laatua mitataan ja valvotaan niiden eheyden, paikkansapitävyyden ja kattavuuden varmistamiseksi, virheiden ja puutteiden havaitsemiseksi ja käsittelemiseksi, tietojen ja muiden käytettävien materiaalien dokumentoimiseksi ja arkistoimiseksi sekä kaikkien laadunvarmistustoimien kirjaamiseksi;
6)
’indikaattorilla’ määrällistä tai laadullista tekijää tai muuttujaa, joka auttaa paremmin ymmärtämään edistymistä politiikkojen ja toimien toteuttamisessa sekä kasvihuonekaasupäästöjen kehityssuuntauksia;
7)
’sallitulla päästömääräyksiköllä’ yksikköä, joka myönnetään Kioton pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan ilmastokokouksen osapuolten konferenssin päätöksen 13/CMP.1, jäljempänä ’päätös 13/CMP.1’, liitteessä tai muissa UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan elinten päätöksissä olevien, asiaa koskevien määräysten nojalla;
8)
’poistoyksiköllä’ yksikköä, joka myönnetään päätöksen 13/CMP.1 liitteessä tai muissa UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan elinten päätöksissä olevien, asiaa koskevien määräysten nojalla;
9)
’päästövähennysyksiköllä’ yksikköä, joka myönnetään päätöksen 13/CMP.1 liitteessä tai muissa UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan elinten päätöksissä olevien, asiaa koskevien määräysten nojalla;
10)
’sertifioidulla päästövähennyksellä’ tai ’CER:llä’ yksikköä, joka myönnetään Kioton pöytäkirjan 12 artiklan ja sen vaatimusten sekä päätöksen 13/CMP.1 liitteessä tai muissa UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan elinten päätöksissä olevien, asiaa koskevien määräysten nojalla;
11)
’väliaikaisella sertifioidulla päästövähennyksellä’ yksikköä, joka myönnetään Kioton pöytäkirjan 12 artiklan ja sen vaatimusten sekä päätöksen 13/CMP.1 liitteessä tai muissa UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan elinten päätöksissä olevien, asiaa koskevien määräysten nojalla, eli hyvityksiä puhtaan kehityksen mekanismin mukaisella metsittämis- tai uudelleenmetsittämishankkeella aikaansaaduista päästöjen poistumista, jotka korvataan niiden voimassaolon lakattua toisen velvoitekauden lopussa;
12)
’pitkäaikaisella sertifioidulla päästövähennyksellä’ yksikköä, joka myönnetään Kioton pöytäkirjan 12 artiklan ja sen vaatimusten sekä päätöksen 13/CMP.1 liitteessä tai muissa UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan elinten päätöksissä olevien, asiaa koskevien määräysten nojalla, eli hyvityksiä puhtaan kehityksen mekanismin mukaisella metsittämis- tai uudelleenmetsittämishankkeella aikaansaaduista päästöjen poistumista, jotka korvataan hankkeen hyvityskauden lopussa tai jos varastoitunut hiili vapautuu taikka jos sertifiointiraporttia ei toimiteta;
13)
’kansallisella rekisterillä’ standardoidusta sähköisestä tietokannasta muodostuvaa rekisteriä, joka sisältää tilanteen mukaan tiedot sallittujen päästömääräyksikköjen, poistoyksikköjen, päästövähennysyksikköjen, sertifioitujen päästövähennysten, väliaikaisten sertifioitujen päästövähennysten ja pitkäaikaisten sertifioitujen päästövähennysten myöntämisestä, hallussapidosta, siirtämisestä, hankkimisesta, mitätöimisestä, poistamisesta, siirtämisestä seuraavalle velvoitekaudelle, korvaamisesta tai voimassaolon päättymispäivän muuttamisesta;
14)
’politiikoilla ja toimilla’ kaikkia välineitä, joiden tarkoituksena on panna täytäntöön UNFCCC:n 4 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaiset velvoitteet, joihin voivat kuulua ne, joiden ensisijaisena tavoitteena ei ole kasvihuonekaasupäästöjen rajoittaminen ja vähentäminen;
15)
’politiikkojen ja toimien sekä ennusteiden järjestelmällä’ institutionaalisten, oikeudellisten ja menettelyihin liittyvien järjestelyjen järjestelmää jolla raportoidaan politiikoista ja toimista ja ennusteista, jotka koskevat ihmisen toiminnan aiheuttamia muiden kuin Montrealin pöytäkirjalla säänneltyjen kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia tämän asetuksen 12 artiklassa vaaditun mukaisesti;
16)
’politiikkojen ja toimien ennakkoarvioinnilla’ politiikan tai toimen ennustettujen vaikutusten arviointia;
17)
’politiikkojen ja toimien jälkikäteisarvioinnilla’ politiikan tai toimen aiempien vaikutusten arviointia;
18)
’ennusteilla, joissa ei oteta huomioon toimia’ ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia koskevia ennusteita, joissa ei ole otettu huomioon suunniteltujen, hyväksyttyjen tai toteutettujen politiikkojen ja toimien vaikutuksia sen vuoden jälkeen, joka on valittu kyseisen ennusteen lähtökohdaksi;
19)
’ennusteilla, joissa on otettu huomioon toimet’ ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia koskevia ennusteita, joissa on otettu huomioon hyväksyttyjen ja toteutettujen politiikkojen ja toimien vaikutukset kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksiin;
20)
’ennusteilla, joissa on otettu huomioon lisätoimet’ ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia koskevia ennusteita, joissa on otettu huomioon ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi hyväksyttyjen ja toteutettujen politiikkojen ja toimien sekä tätä varten suunniteltujen politiikkojen ja toimien vaikutukset kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksiin;
21)
’herkkyysanalyysillä’ mallialgoritmin tai oletuksen tutkimusta, jolla määritetään se, kuinka herkkiä tai vakaita mallista saatavat tiedot ovat suhteessa syöttötietojen tai taustaoletusten muutoksiin. Analyysi suoritetaan vaihtelevilla syöttöarvoilla tai malliyhtälöillä, ja siinä tarkkaillaan, kuinka mallista saatavat tiedot vaihtelevat niiden mukaan;
22)
’ilmastonmuutoksen hillitsemiseen liittyvällä tuella’ tukea kehitysmaissa toteutettaville toimille, joilla edistetään tavoitetta vakiinnuttaa kasvihuonekaasujen pitoisuus ilmakehässä sellaiselle tasolle, ettei ihmisen toiminnasta aiheudu vaarallista häiriötä ilmastojärjestelmälle;
23)
’ilmastonmuutokseen sopeutumiseen liittyvällä tuella’ tukea kehitysmaissa toteutettaville toimille, joiden tarkoituksena on vähentää inhimillisten tai luonnon järjestelmien haavoittuvuutta ilmastonmuutoksen vaikutuksille ja ilmastonmuutokseen liittyville riskeille ylläpitämällä tai lisäämällä kehitysmaiden kykyä sopeutua ilmastonmuutokseen ja sietää sitä;
24)
’teknisillä korjauksilla’ kansallisiin kasvihuonekaasuinventaarioihin sisältyvien arvioiden mukautuksia, jotka tehdään 19 artiklan mukaisesti tehtävän tarkastuksen yhteydessä, kun toimitetut inventaariotiedot ovat puutteellisia tai ne on laadittu tavalla, joka ei ole johdonmukainen asiaa koskevien kansainvälisten tai unionin sääntöjen tai ohjeiden kanssa, ja joiden on tarkoitus korvata alun perin toimitetut arviot;
25)
’uudelleenlaskennoilla’ UNFCCC:n vuosittaisia inventaarioita koskevien raportointiohjeiden mukaisesti menettelyä, jolla arvioidaan uudelleen aiemmin toimitetuissa inventaarioissa esitetyt ihmisen toiminnan aiheuttamat kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvät päästöt ja nielujen aikaansaamat poistumat, koska on tapahtunut muutoksia menetelmissä tai tavassa, jolla päästökertoimia ja lähtötietoja hankitaan ja käytetään tai on otettu mukaan uusia lähde- ja nieluluokkia taikka uusia kaasuja, tai kasvihuonekaasujen lämmitysvaikutuksessa (GWP) on tapahtunut muutoksia.
2 LUKU
VÄHÄHIILISTÄ KEHITYSTÄ KOSKEVAT STRATEGIAT
4 artikla
Vähähiilistä kehitystä koskevat strategiat
1. Jäsenvaltiot sekä unionin puolesta komissio laativat vähähiilistä kehitystä koskevat strategiansa UNFCCC-prosessin yhteydessä kansainvälisesti sovittujen raportointimääräysten mukaisesti edistääkseen
a)
avointa ja täsmällistä seurantaa, joka koskee jäsenvaltioiden todellista ja ennakoitua edistymistä, unionin toimenpiteiden osuus mukaan luettuna, ihmisen toiminnan aiheuttamien kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamiseen tai vähentämiseen liittyvien, UNFCCC:hen perustuvien unionin ja jäsenvaltioiden velvoitteiden täyttämisessä;
b)
jäsenvaltioiden päätökseen N:o 406/2009/EY perustuvien kasvihuonekaasupäästöjen vähennyssitoumusten noudattamista sekä pitkäaikaisten päästövähennysten toteuttamista ja nielujen aikaansaamien poistumien parantamista kaikilla sektoreilla noudattaen unionin tavoitetta vähentää kustannustehokkaasti päästöjä 80-95 prosentilla vuoteen 2050 mennessä vuoden 1990 tasoihin verrattuna, osana IPCC:n mukaan tarvittavia vähennyksiä, jotka teollisuusmaiden on tehtävä ryhmänä.
2. Jäsenvaltioiden on raportoitava komissiolle vähähiilistä kehitystä koskevan strategiansa täytäntöönpanovaiheesta viimeistään 9 päivänä tammikuuta 2015 tai UNFCCC-prosessin yhteydessä kansainvälisesti sovitussa aikataulussa.
3. Komissio ja jäsenvaltiot saattavat vähähiilistä kehitystä koskevat strategiansa ja niiden mahdolliset päivitykset viipymättä yleisön saataville.
3 LUKU
RAPORTOINTI AIEMMISTA KASVIHUONEKAASUJEN PÄÄSTÖISTÄ JA POISTUMISTA
5 artikla
Kansalliset inventaariojärjestelmät
1. Jäsenvaltioiden on perustettava, hallinnoitava ja pyrittävä jatkuvasti parantamaan kansallisia inventaariojärjestelmiä kansallisia järjestelmiä koskevien UNFCCC:n vaatimusten mukaisesti arvioidakseen ihmisen toiminnan aiheuttamia, tämän asetuksen liitteessä I mainittujen kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia sekä varmistaakseen kasvihuonekaasuinventaarioidensa oikea-aikaisuuden, läpinäkyvyyden, tarkkuuden, johdonmukaisuuden, vertailtavuuden ja kattavuuden.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden toimivaltaisilla inventaarioviranomaisilla on mahdollisuus saada käyttöönsä
a)
direktiivin 2003/87/EY mukaisesti toiminnoista ja laitoksista raportoidut tiedot ja menetelmät, kun raportoinnin tarkoituksena on laatia kansallisia kasvihuonekaasuinventaarioita jotta voidaan varmistaa raportoitujen kasvihuonekaasupäästöjen johdonmukaisuus unionin päästökauppajärjestelmän mukaisesti ja kansallisissa kasvihuonekaasuinventaarioissa;
b)
tarvittaessa tiedot, jotka on kerätty asetuksen (EY) N:o 842/2006 6 artiklan 4 kohdan nojalla perustettujen, eri sektoreilla käytettyjä fluorattuja kaasuja koskevien raportointijärjestelmien avulla kansallisten kasvihuonekaasuinventaarioiden laatimista varten;
c)
tarvittaessa tiedot päästöistä, taustatiedoista ja menetelmistä, jotka laitoskokonaisuudet ovat raportoineet asetuksen (EY) N:o 166/2006 mukaisesti kansallisten kasvihuonekaasuinventaarioiden laatimista varten;
d)
asetuksen (EY) N:o 1099/2008 mukaisesti raportoidut tiedot.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden toimivaltaisilla inventaarioviranomaisilla on mahdollisuus tarvittaessa
a)
hyödyntää asetuksen (EY) N:o 842/2006 6 artiklan 4 kohdan nojalla perustettuja raportointijärjestelmiä parantaakseen fluorattujen kaasujen arviointia kansallisissa kasvihuonekaasuinventaarioissa;
b)
suorittaa 7 artiklan 1 kohdan l ja m alakohdan mukaiset vuosittaiset johdonmukaisuustarkistukset.
4. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan niiden tietojen rakenne, muoto ja toimittamistapa, jotka koskevat UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan taikka niistä johtuvien tai niitä seuraavien sopimusten elinten tekemien asiaankuuluvien päätösten mukaisia kansallisia inventaariojärjestelmiä ja kansallisten inventaariojärjestelmien perustamista, käyttämistä ja toimintaa koskevia vaatimuksia. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
6 artikla
Unionin inventaariojärjestelmä
1. Perustetaan unionin inventaariojärjestelmä, jolla on varmistettava kansallisten inventaarioiden oikea-aikaisuus, läpinäkyvyys, tarkkuus, johdonmukaisuus, vertailtavuus ja kattavuus unionin kasvihuonekaasuinventaarioon nähden. Komissio hallinnoi, ylläpitää ja pyrkii jatkuvasti parantamaan tätä järjestelmää, joka sisältää
a)
laadunvarmistus- ja laaduntarkistusohjelman, johon kuuluu laatutavoitteiden asettaminen sekä inventaarion laadunvarmistus- ja laaduntarkistussuunnitelman laatiminen. Komissio avustaa jäsenvaltioita niiden laadunvarmistus- ja laaduntarkistusohjelmien täytäntöönpanossa;
b)
menetelmän, jolla arvioidaan asianomaista jäsenvaltiota kuullen sen kansallisesta inventaariosta mahdollisesti puuttuvat tiedot;
c)
19 artiklassa tarkoitetut jäsenvaltioiden kasvihuonekaasuinventaarioiden tarkastukset.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 25 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä unionin inventaariojärjestelmän sisällöllisistä vaatimuksista päätöksen 19/CMP.1 mukaisten vaatimusten täyttämiseksi. Komissio ei saa hyväksyä 1 kohdan nojalla säännöksiä, joiden noudattaminen on jäsenvaltioille työläämpää kuin päätöksen N:o 280/2004/EY 3 artiklan 3 kohdan ja 4 artiklan 2 kohdan nojalla hyväksyttyjen säädösten säännösten noudattaminen.
7 artikla
Kasvihuonekaasuinventaariot
1. Jäsenvaltioiden on määriteltävä ja raportoitava komissiolle viimeistään kunkin vuoden (vuosi X) tammikuun 15 päivänä
a)
ihmisen toiminnan aiheuttamat, tämän asetuksen liitteessä I lueteltujen kasvihuonekaasujen päästönsä sekä ihmisen toiminnan aiheuttamat, päätöksen N:o 406/2009/EY 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut kasvihuonekaasupäästönsä viimeistä edelliseltä vuodelta (vuosi X-2), UNFCCC:n raportointivaatimusten mukaisesti. Hiilidioksidipäästöjä IPCC:n lähdeluokasta ”1.A.3.A siviili-ilmailu” on pidettävä nollana päätöksen N:o 406/2009/EY 3 artiklan ja 7 artiklan 1 kohtaa sovellettaessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen liitteessä I lueteltujen kasvihuonekaasujen raportointia;
b)
UNFCCC:n raportointivaatimusten mukaiset sellaiset tiedot ihmisen toiminnan aiheuttamista hiilimonoksidin (CO), rikkidioksidin (SO2), typen oksidien (NOx) ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöistään, jotka ovat yhteneväiset direktiivin 2001/81/EY 7 artiklan ja valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan YK:n Euroopan talouskomission yleissopimuksen mukaisesti jo raportoitujen tietojen kanssa, vuodelta X-2;
c)
ihmisen toiminnan aiheuttamat kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvät päästönsä ja nielujen aikaansaamat hiilidioksidin poistumansa, jotka liittyvät LULUCF-sektoriin, vuodelta X-2 UNFCCC:n raportointivaatimusten mukaisesti;
d)
ihmisen toiminnan aiheuttamat kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvät päästönsä ja nielujen aikaansaamat hiilidioksidin poistumansa, jotka liittyvät LULUCF-toimiin, päätöksen N:o 529/2013/EU ja Kioton pöytäkirjan mukaisesti sekä tiedot LULUCF-toimiin liittyvien kasvihuonekaasujen päästöjen ja poistumien laskennasta päätöksen N:o 529/2013/EU ja Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 3 ja 4 kohdan sekä niihin perustuvien päätösten mukaisesti, alkaen vuodesta 2008 tai muista sovellettavista vuosista ja päättyen vuoteen X-2. Jos jäsenvaltiot ottavat huomioon viljelymaan hoidon, laidunmaan hoidon, kasvillisuuden palauttamisen tai kosteikkojen kuivatuksen ja uudelleenvettämisen, niiden on lisäksi raportoitava kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvät päästöt ja nielujen aikaansaamat poistumat kunkin tällaisen toiminnon osalta päätöksen N:o 529/2013/EU liitteessä VI ja päätöksen 13/CMP.1 liitteessä mainitulta asiaankuuluvalta vertailuvuodelta tai -kaudelta. Täyttäessään tämän kohdan mukaisia raportointivelvoitteitaan ja erityisesti toimittaessaan tietoja päästöistä ja poistumista, jotka liittyvät niiden päätöksessä N:o 529/2013/EU säädettyihin tilinpitovelvoitteisiin, jäsenvaltioiden on toimitettava tiedot ottaen kaikilta osin huomioon sovellettavat LULUCF-sektoria koskevat IPCC:n hyvien käytänteiden ohjeet;
e)
a-d alakohdassa tarkoitettujen tietojen mahdolliset muutokset asiaankuuluvan vertailuvuoden tai -kauden ja viimeistä edellistä vuotta edeltävän vuoden (vuosi X-3) välillä;
f)
liitteessä III esitetyt indikaattoreita koskevat tiedot vuodelta X-2;
g)
kansallisen rekisterinsä tiedot sallittujen päästömääräyksiköiden, poistoyksiköiden, päästövähennysyksiköiden, sertifioitujen päästövähennysten, väliaikaisten sertifioitujen päästövähennysten ja pitkäaikaisten sertifioitujen päästövähennysten myöntämisestä, hankkimisesta, hallussapidosta, siirtämisestä, mitätöimisestä, peruuttamisesta ja siirtämisestä seuraavalle velvoitekaudelle, edelliseltä vuodelta (vuosi X-1);
h)
yhteenveto tiedoista, jotka koskevat päätöksen N:o 406/2009/EY 3 artiklan 4 ja 5 kohdan nojalla tehtyjä siirtoja, vuodelta X-1;
i)
tiedot Kioton pöytäkirjan 6, 12 ja 17 artiklan mukaisen yhteistoteutuksen, puhtaan kehityksen mekanismin ja kansainvälisen päästökaupan käytöstä tai muiden UNFCCC:n osapuolten konferenssin tai Kioton pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan UNFCCC:n osapuolten konferenssin hyväksymiin asiakirjoihin perustuvien joustomekanismien käytöstä, jolla pyritään päätöksen N:o 2002/358/EY 2 artiklan ja Kioton pöytäkirjan mukaisten päästöjen määrällisten rajoitus- tai vähennysvelvoitteiden tai UNFCCC:hen tai Kioton pöytäkirjaan perustuvien mahdollisten tulevien velvoitteiden täyttämiseen, vuodelta X-2;
j)
tiedot toimista, jotka on toteutettu inventaarioarvioiden parantamiseksi, erityisesti niillä inventaarion kattamilla alueilla, joihin on asiantuntijatarkastusten jälkeen tehty muutoksia tai sovellettu suosituksia;
k)
laitosten ja toiminnanharjoittajien direktiivin 2003/87/EY mukaisesti raportoimien todennettujen päästöjen tosiasiallinen tai arvioitu jako kansallisen kasvihuonekaasuinventaarion lähdeluokkiin sekä mahdollisuuksien mukaan kyseisten todennettujen päästöjen suhde raportoituihin kasvihuonekaasujen kokonaispäästöihin näissä lähdeluokissa vuodelta X-2;
l)
tarvittaessa tarkistusten tulokset koskien vuodelta X-2 kasvihuonekaasuinventaarioissa raportoitujen päästöjen ja direktiivin 2003/87/EY mukaisesti raportoitujen todennettujen päästöjen välistä yhdenmukaisuutta;
m)
tarvittaessa tarkistusten tulokset vuodelta X-2 koskien kasvihuonekaasuinventaarioita laadittaessa päästöjen arvioimiseen käytettyjen tietojen yhdenmukaisuutta verrattuna
i)
tietoihin, joita on käytetty ilman epäpuhtauksien kartoitusten laatimiseen direktiivin 2001/81/EY mukaisesti;
ii)
asetuksen (EY) N:o 842/2006 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti raportoituihin tietoihin;
iii)
asetuksen (EY) N:o 1099/2008 4 artiklan ja liitteen B mukaisesti raportoituihin energiatietoihin;
n)
kuvaus kansalliseen inventaariojärjestelmään tehdyistä muutoksista;
o)
kuvaus kansalliseen rekisteriin tehdyistä muutoksista;
p)
tiedot laadunvarmistus- ja laaduntarkistussuunnitelmistaan, yleinen arvio epävarmuudesta, yleinen arvio kattavuudesta sekä muut kansallisen kasvihuonekaasuinventaarioraportin osat, joita tarvitaan unionin kasvihuonekaasuinventaarioraportin laatimiseen, jos ne ovat saatavilla.
Ensimmäisenä tämän asetuksen mukaisena raportointivuonna jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle aikomuksistaan soveltaa päätöksen N:o 406/2009/EY 3 artiklan 4 ja 5 kohtaa.
2. Jäsenvaltioiden on raportoitava komissiolle alustavat tiedot kunkin päätöksen N:o 529/2013/EU liitteessä I täsmennetyn tilinpitokauden päättymisen jälkeisen toisen vuoden tammikuun 15 päivään mennessä ja lopulliset tiedot saman vuoden maaliskuun 15 päivään mennessä sellaisina kuin ne on kirjattu jäsenvaltioiden LULUCF-tilinpitoon kyseiselle tilinpitokaudelle mainitun päätöksen 4 artiklan 6 kohdan mukaisesti.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kunakin vuonna viimeistään 15 päivänä maaliskuuta lopullinen ja ajan tasalla oleva kansallinen inventaarioraportti. Raportin on sisällettävä kaikki 1 kohdassa luetellut tiedot sekä kyseisten tietojen mahdolliset myöhemmät päivitykset.
4. Jäsenvaltioiden on toimitettava kunakin vuonna viimeistään 15 päivänä huhtikuuta UNFCCC:n sihteeristölle kansalliset inventaariot, jotka sisältävät tiedot, jotka on toimitettu komissiolle 3 kohdan mukaisesti.
5. Komissio laatii yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa joka vuosi unionin kasvihuonekaasuinventaarion ja unionin kasvihuonekaasuinventaarioraportin ja toimittaa ne UNFCCC:n sihteeristölle kunakin vuonna viimeistään 15 päivänä huhtikuuta.
6. Siirretään komissiolle valta antaa 25 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla
a)
lisätään yhdisteitä tämän asetuksen liitteessä I olevaan kasvihuonekaasujen luetteloon tai poistetaan niitä luettelosta tai lisätään tämän asetuksen liitteeseen III indikaattoreita taikka poistetaan tai muutetaan niitä niiden asiaa koskevien päätösten mukaisesti, joita UNFCCC:n, Kioton pöytäkirjan tai niistä johtuvien tai niitä seuraavien sopimusten elimet ovat tehneet;
b)
otetaan huomioon lämmitysvaikutuksissa (GWP) ja kansainvälisesti hyväksytyissä inventaario-ohjeissa tapahtuneet muutokset niiden asiaa koskevien päätösten mukaisesti, joita UNFCCC:n, Kioton pöytäkirjan tai niistä johtuvien tai niitä seuraavien sopimusten elimet ovat tehneet.
7. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan jäsenvaltioiden 1 kohdan mukaisten kasvihuonekaasuinventaarioiden rakenne, muoto ja toimittamistapa, UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan taikka niistä johtuvien tai niitä seuraavien sopimusten elinten tekemien asiaankuuluvien päätösten noudattamiseksi. Näissä täytäntöönpanosäädöksissä tarkennetaan lisäksi komission ja jäsenvaltioiden välisen yhteistyön ja koordinoinnin aikataulut unionin kasvihuonekaasuinventaarioraportin laatimista varten. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
8. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan jäsenvaltioiden päätöksen N:o 529/2013/EU 4 artiklan mukaisten kasvihuonekaasujen päästö- ja poistumatietojen rakenne, muoto ja toimittamistapa. Täytäntöönpanosäädöksiä hyväksyessään komissio varmistaa unionin ja UNFCCC:n näiden tietojen seuranta- ja raportointiaikataulujen yhteensopivuuden. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
8 artikla
Ennakkotiedot kasvihuonekaasuinventaarioista
1. Jäsenvaltioiden on mahdollisuuksien mukaan toimitettava komissiolle kunakin vuonna (vuosi X) viimeistään 31 päivänä heinäkuuta ennakkotiedot kasvihuonekaasuinventaarioista vuodelta X-1. Komissio kokoaa jäsenvaltioiden kasvihuonekaasuinventaarioiden ennakkotietojen perusteella tai, jos jokin jäsenvaltio ei ole toimittanut inventaarionsa ennakkotietoja viimeistään mainittuna ajankohtana, omien arvioidensa perusteella vuosittain ennakkotiedot unionin kasvihuonekaasuinventaariosta. Komissio asettaa nämä tiedot yleisön saataville kunakin vuonna viimeistään 30 päivänä syyskuuta.
2. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan jäsenvaltioiden 1 kohdan mukaisten kasvihuonekaasuinventaarioiden ennakkotietojen rakenne, muoto ja toimittamistapa. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
9 artikla
Menettelyt päästöarvioiden täydentämiseksi unionin inventaarion kokoamista varten
1. Komissio tarkistaa alustavasti jäsenvaltioiden 7 artiklan 1 kohdan nojalla toimittamien tietojen tarkkuuden. Se lähettää tarkistuksen tulokset jäsenvaltioille kuuden viikon kuluessa tietojen toimittamisen määräajasta. Jäsenvaltioiden on vastattava alustavassa tarkistuksessa mahdollisesti esiin tulleisiin olennaisiin kysymyksiin viimeistään 15 päivänä maaliskuuta toimittaessaan lopullisen inventaarion vuodelta X-2.
2. Jos jäsenvaltio ei toimita unionin inventaarion kokoamiseen tarvittavia inventaariotietoja viimeistään 15 päivänä maaliskuuta, komissio voi asianomaista jäsenvaltiota kuullen ja tiiviissä yhteistyössä sen kanssa laatia arvioita jäsenvaltion toimittamien tietojen täydentämiseksi. Komissio käyttää tätä tarkoitusta varten kansallisten kasvihuonekaasuinventaarioiden laatimiseen sovellettavia ohjeita.
4 LUKU
REKISTERIT
10 artikla
Rekisterien perustaminen ja toiminta
1. Unioni ja jäsenvaltiot perustavat ja ylläpitävät rekistereitä, joilla pidetään täsmällisesti kirjaa tapauksen mukaan sallittujen päästömääräyksiköiden, poistoyksiköiden, päästövähennysyksiköiden, sertifioitujen päästövähennysten, väliaikaisten sertifioitujen päästövähennysten ja pitkäaikaisten sertifioitujen päästövähennysten myöntämisestä, hallussapidosta, siirtämisestä, hankkimisesta, mitätöimisestä, poistamisesta, siirtämisestä seuraavalle velvoitekaudelle, korvaamisesta tai voimassaolon päättymispäivän muuttamisesta. Jäsenvaltiot voivat myös käyttää näitä rekistereitä pitääkseen täsmällisesti kirjaa direktiivin 2003/87/EY 11 a artiklan 5 kohdassa tarkoitetuista yksiköistä.
2. Unioni ja jäsenvaltiot voivat ylläpitää rekistereitään yhdistetyssä järjestelmässä yhdessä yhden tai useamman muun jäsenvaltion kanssa.
3. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on asetettava direktiivin 2003/87/EY 20 artiklan mukaisesti nimetyn keskusvalvojan saataville.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 25 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla perustetaan tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettu unionin rekisteri.
11 artikla
Kioton pöytäkirjan mukaisten yksiköiden poistaminen
1. Kun Kioton pöytäkirjaan perustuva jäsenvaltioiden inventaarioiden tarkastus on saatettu loppuun Kioton pöytäkirjan ensimmäisen velvoitekauden kultakin vuodelta ja mahdolliset täytäntöönpanoa koskevat kysymykset ratkaistu, jäsenvaltioiden on mitätöitävä rekisteristä sallitut päästömääräyksiköt, poistoyksiköt, päästövähennysyksiköt, sertifioidut päästövähennykset, väliaikaiset sertifioidut päästövähennykset ja pitkäaikaiset sertifioidut päästövähennykset, jotka vastaavat niiden nettopäästöjä kyseisenä vuonna.
2. Kioton pöytäkirjan ensimmäisen velvoitekauden viimeisen vuoden osalta jäsenvaltioiden on mitätöitävä yksiköt rekisteristä ennen Kioton pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan UNFCCC:n osapuolten konferenssin päätöksessä 11/CMP.1 velvoitteiden täyttämiseksi myönnetyn lisäajan päättymistä.
5 LUKU
RAPORTOINTI POLITIIKOISTA JA TOIMISTA SEKÄ IHMISEN TOIMINNAN AIHEUTTAMIA KASVIHUONEKAASUJEN LÄHTEISTÄ SYNTYVIÄ PÄÄSTÖJÄ JA NIELUJEN AIKAANSAAMIA POISTUMIA KOSKEVISTA ENNUSTEISTA
12 artikla
Politiikkojen ja toimien sekä ennusteiden kansalliset ja unionin järjestelmät
1. Viimeistään 9 päivänä heinäkuuta 2015 jäsenvaltiot perustavat kansalliset järjestelmät ja komissio unionin järjestelmän, joiden avulla raportoidaan politiikoista ja toimista sekä ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia koskevista ennusteista, sekä hallinnoivat kyseisiä järjestelmiä ja pyrkivät jatkuvasti parantamaan niitä. Järjestelmät sisältävät asiaa koskevat jäsenvaltiossa ja unionissa perustetut institutionaaliset, oikeudelliset ja menettelyihin liittyvät järjestelyt, joilla arvioidaan politiikkaa ja tehdään ennusteita ihmisen toiminnan aiheuttamista kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvistä päästöistä ja nielujen aikaansaamista poistumista.
2. Jäsenvaltiot ja komissio pyrkivät varmistamaan, että 13 ja 14 artiklan mukainen raportointi ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia koskevista politiikoista, toimista ja ennusteista on oikea-aikaista, läpinäkyvää, tarkkaa, johdonmukaista, vertailtavaa ja kattavaa; tämä koskee tarvittaessa myös tietojen, menetelmien ja mallien käyttöä ja soveltamista sekä laadunvarmistus- ja laadunvalvontatoimien ja herkkyysanalyysin toteuttamista.
3. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan jäsenvaltioiden tämän artiklan 1 ja 2 kohdan, 13 artiklan sekä 14 artiklan 1 kohdan mukaisten, politiikkojen ja toimien sekä ennusteiden kansallisia ja unionin järjestelmiä koskevien tietojen rakenne, muoto ja toimittamistapa UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan taikka niistä johtuvien tai niitä seuraavien sopimusten elinten tekemien asiaankuuluvien päätösten noudattamiseksi. Komissio varmistaa johdonmukaisuuden kansainvälisesti hyväksyttyjen raportointivaatimusten kanssa sekä näiden tietojen unionin ja kansainvälisten seuranta- ja raportointiaikataulujen yhteensopivuuden. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
13 artikla
Raportointi politiikoista ja toimista
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 15 päivänä maaliskuuta 2015 ja sen jälkeen joka toinen vuosi
a)
kuvaus kansallisesta järjestelmästään, jolla raportoidaan 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä ja nielujen aikaansaamia poistumia koskevista politiikoista ja toimista tai toimikokonaisuuksista sekä ennusteista, ellei kuvausta ole jo toimitettu, tai tiedot järjestelmään mahdollisesti tehdyistä muutoksista, jos kuvaus on jo toimitettu;
b)
päivitykset, jotka koskevat niiden 4 artiklassa tarkoitettuja vähähiilistä kehitystä koskevia strategioita sekä edistymistä näiden strategioiden toteuttamisessa;
c)
tiedot kansallisista politiikoista ja toimista tai toimikokonaisuuksista ja sellaisten unionin politiikkojen ja toimien tai toimikokonaisuuksien toteuttamisesta, joilla rajoitetaan tai vähennetään kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä tai parannetaan nielujen aikaansaamia poistumia, esitettyinä sektorikohtaisesti ja järjestettyinä liitteessä I lueteltujen kaasujen tai kaasuryhmien (HFC- ja PFC-yhdisteet) mukaan. Näissä tiedoissa on viitattava sovellettaviin ja asiaankuuluviin kansallisiin tai unionin politiikkoihin, ja niiden on sisällettävä
i)
politiikan tai toimen tavoite sekä lyhyt kuvaus politiikasta tai toimesta;
ii)
politiikkavälineen tyyppi;
iii)
politiikan tai toimen tai toimikokonaisuuden toteuttamisvaihe;
iv)
mahdollisesti käytetyt indikaattorit, joilla seurataan ja arvioidaan edistymistä ajan mittaan;
v)
saatavilla olevat määrälliset arviot kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvistä päästöistä ja nielujen aikaansaamista poistumista eriteltyinä seuraavasti:
-
yksittäisten politiikkojen ja toimien tai politiikka- ja toimikokonaisuuksien ilmastonmuutosta hillitsevien vaikutusten ennakkoarviointien tulokset. Arviot on tehtävä raportointivuotta välittömästi seuraavista neljästä vuodesta, joiden viimeinen luku on 0 tai 5, erottaen toisistaan direktiivin 2003/87/EY ja päätöksen N:o 406/2009/EY soveltamisalaan kuuluvat kasvihuonekaasupäästöt;
-
ilmastonmuutoksen hillintää koskevien yksittäisten politiikkojen ja toimien tai politiikka- ja toimikokonaisuuksien vaikutusten jälkiarvioinnin tulokset erottaen toisistaan direktiivin 2003/87/EY ja päätöksen N:o 406/2009/EY soveltamisalaan kuuluvat kasvihuonekaasupäästöt;
vi)
saatavilla olevat arviot politiikkojen ja toimien ennakoiduista kustannuksista ja hyödyistä sekä tilanteen mukaan politiikkojen ja toimien toteutuneista kustannuksista ja hyödyistä;
vii)
saatavilla olevat viitetiedot 3 kohdassa tarkoitetuista arvioinneista ja niiden perusteena olevista teknisistä raporteista;
d)
päätöksen N:o 406/2009/EY 6 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetut tiedot;
e)
tiedot siitä, missä määrin jäsenvaltion toimet muodostavat merkittävän osan kansallisista ponnisteluista, sekä siitä, missä määrin yhteistoteutuksen, puhtaan kehityksen mekanismin ja kansainvälisen päästökaupan käytöllä täydennetään kotimaisia toimia Kioton pöytäkirjan asiaa koskevien määräysten ja niiden perusteella tehtyjen päätösten mukaisesti.
2. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle kaikista tämän artiklan mukaisesti raportoiduissa tiedoissa raportointikauden ensimmäisen vuoden aikana tapahtuneista merkittävistä muutoksista viimeistään edellistä raporttia seuraavan vuoden maaliskuun 15 päivänä.
3. Jäsenvaltioiden on asetettava yleisön saataville sähköisessä muodossa mahdolliset merkitykselliset arvioinnit kansallisten politiikkojen ja toimien kustannuksista ja vaikutuksista, jos ne ovat saatavilla, sekä mahdolliset merkitykselliset tiedot sellaisten unionin politiikkojen ja toimien toteuttamisesta, joilla rajoitetaan tai vähennetään ihmisen toiminnan aiheuttamia kasvihuonekaasujen lähteistä syntyviä päästöjä tai lisätään nielujen aikaansaamia poistumia, yhdessä näitä arviointeja tukevien olemassa olevien teknisten raporttien kanssa. Näiden arvioiden olisi sisällettävä kuvaukset käytetyistä malleista ja menetelmistä sekä määritelmät ja taustaoletukset.
14 artikla
Raportointi ennusteista
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 15 päivänä maaliskuuta 2015 ja sen jälkeen joka toinen vuosi kansalliset ennusteet ihmisen toiminnan aiheuttamista kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvistä päästöistä ja nielujen aikaansaamista poistumista liitteessä I lueteltujen kaasujen tai kaasuryhmien (HFC- ja PFC-yhdisteet) ja sektorien mukaan eriteltyinä. Ennusteiden on sisällettävä määrälliset arviot raportointivuotta välittömästi seuraavista neljästä vuodesta, joiden viimeinen luku on 0 tai 5. Kansallisissa ennusteissa on otettava huomioon unionin tasolla mahdollisesti hyväksyttävät politiikat ja toimenpiteet, ja niiden on sisällettävä
a)
saatavilla olevat ennusteet, joissa ei oteta huomioon toimia, ennusteet, joissa on otettu huomioon toimet, sekä saatavilla olevat ennusteet, joissa on otettu huomioon lisätoimet;
b)
ennusteet kaikista kasvihuonekaasuista sekä erilliset arviot ennakoiduista kasvihuonekaasupäästöistä direktiivin 2003/87/EY ja päätöksen N:o 406/2009/EY soveltamisalaan kuuluvien päästölähteiden osalta;
c)
13 artiklan nojalla määriteltyjen politiikkojen ja toimien vaikutukset. Jos kyseiset politiikat ja toimet eivät sisälly ennusteisiin, tämä on ilmoitettava selkeästi ja perusteltava;
d)
ennusteille tehdyn herkkyysanalyysin tulokset;
e)
kaikki tarvittavat viitetiedot arvioinnista ja teknisistä raporteista, jotka ovat pohjana 4 kohdassa tarkoitetuille ennusteille.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista tämän artiklan mukaisesti raportoiduissa tiedoissa raportointikauden ensimmäisen vuoden aikana tapahtuneista merkittävistä muutoksista viimeistään edellistä raporttia seuraavan vuoden maaliskuun 15 päivänä.
3. Jäsenvaltioiden on raportoitava ajantasaisimmat saatavilla olevat ennusteet. Jos jäsenvaltio ei toimita täydellisiä ennustearvioita 15 päivään maaliskuuta mennessä joka toinen vuosi ja jos komissio katsoo, että kyseinen jäsenvaltio ei pysty korjaamaan komission laadunvarmistus- tai laadunvalvontamenettelyjen avulla havaittuja aukkoja tiedoissa, komissio voi laatia unionin ennusteiden kokoamiseen tarvittavat arviot asianomaista jäsenvaltiota kuullen.
4. Jäsenvaltioiden on saatettava yleisön saataville sähköisessä muodossa kansalliset ennusteensa ihmisen toiminnan aiheuttamista kasvihuonekaasujen lähteistä syntyvistä päästöistä ja nielujen aikaansaamista poistumista sekä ennusteiden pohjana olevat asiaankuuluvat tekniset raportit. Näiden ennusteiden olisi sisällettävä kuvaukset käytetyistä malleista ja menetelmistä sekä määritelmät ja taustaoletukset.
6 LUKU
RAPORTOINTI MUISTA ILMASTONMUUTOKSEEN LIITTYVISTÄ TIEDOISTA
15 artikla
Raportointi kansallisista sopeutumistoimista
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 15 päivänä maaliskuuta 2015 ja sen jälkeen joka neljäs vuosi, UNFCCC:n raportoinnin määräaikoihin mukautetusti, tiedot kansallisista sopeutumissuunnitelmistaan ja -strategioistaan ja mainittava toteutetut tai suunnitellut toimet, joilla helpotetaan sopeutumista ilmastonmuutokseen. Tiedoissa on ilmoitettava pääasialliset tavoitteet ja toimien kohteena oleva ilmastonmuutoksen vaikutuksen tyyppi, kuten tulvat, merenpinnan nousu, äärimmäiset lämpötilat, kuivuus ja muut äärimmäiset sääilmiöt.
16 artikla
Raportointi taloudellisesta ja teknisestä tuesta kehitysmaille
1. Jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä komission kanssa, jotta unioni ja sen jäsenvaltiot voivat raportoida oikea-aikaisesti ja johdonmukaisesti UNFCCC:n asiaankuuluvien määräysten mukaisesti kehitysmaille annetusta tuesta soveltuvin osin, myös käyttäen UNFCCC:n puitteissa sovittuja mahdollisia yhteisiä tietomuotoja, ja jotta vuotuinen raportointi saadaan tehtyä 30 päivään syyskuuta mennessä.
2. Mikäli se on UNFCCC:n kannalta tarkoituksenmukaista ja muutoin mahdollista jäsenvaltioiden on pyrittävä toimittamaan tiedot rahoitusvirroista käyttäen perustana OECD:n kehitysapukomitean käyttöönottamia ”Rion tunnusmerkkejä”, jotka koskevat ilmastonmuutoksen hillitsemiseen liittyvää tukea ja ilmastonmuutokseen sopeutumiseen liittyvää tukea, sekä menetelmiin liittyvät tiedot, jotka koskevat ilmastonmuutokseen liittyvien Rion tunnusmerkkien menetelmien täytäntöönpanoa.
3. Raportoitaessa tietoja mobilisoiduista yksityisistä rahoitusvirroista raporttiin on sisällytettävä tiedot lukujen määrittämisessä käytetyistä määritelmistä ja menetelmistä.
4. UNFCCC:n, Kioton pöytäkirjan tai niistä johtuvien tai niitä seuraavien sopimusten elinten tekemien päätösten mukaisesti tietoihin myönnetystä tuesta on sisällytettävä tiedot tuesta ilmastonmuutoksen hillitsemiseen, siihen sopeutumiseen, valmiuksien kehittämiseen ja teknologian siirtoon sekä mahdollisuuksien mukaan tieto siitä, onko kyse uusista ja täydentävistä rahoitusvaroista.
17 artikla
Raportointi huutokaupasta saatavien tulojen ja hankeperäisten hyvitysten käytöstä
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kunakin vuonna (vuosi X) viimeistään 31 päivänä heinäkuuta vuodelta X-1
a)
päätöksen 406/2009/EY 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut yksityiskohtaiset perustelut;
b)
tiedot jäsenvaltion direktiivin 2003/87/EY 10 artiklan 1 kohdan mukaisesta päästöoikeuksien huutokaupasta saamien tulojen käytöstä vuonna X-1, myös tiedot tuloista, jotka on käytetty yhteen tai useampaan mainitun direktiivin 10 artiklan 3 kohdassa luetelluista tarkoituksista, tai näiden tulojen rahallisesta arvosta, ja mainitun artiklan nojalla toteutetuista toimista;
c)
tiedot jäsenvaltion direktiivin 2003/87/EY 3 d artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisesta ilmailun päästöoikeuksien huutokaupasta saamien kaikkien tulojen jäsenvaltion vahvistamasta käytöstä; nämä tiedot on toimitettava mainitun direktiivin 3 d artiklan 4 kohdan mukaisesti;
d)
päätöksen N:o 406/2009/EY 6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut tiedot sekä tiedot siitä, miten niiden ostopolitiikka edistää kansainvälisen ilmastonmuutossopimuksen aikaansaamista;
e)
tiedot direktiivin 2003/87/EY 11 b artiklan 6 kohdan soveltamisesta yli 20 megawattia tuottavien vesivoimahankkeiden osalta.
2. Huutokauppatulot, joita ei ole käytetty siinä vaiheessa, kun jäsenvaltio toimittaa komissiolle tämän artiklan mukaisen raportin, on ilmoitettava määrällisinä ja raportoitava seuraavien vuosien raporteissa.
3. Jäsenvaltioiden on asetettava yleisön saataville raportit, jotka on toimitettu komissiolle tämän artiklan mukaisesti. Komissio asettaa unionin yhdistetyt tiedot yleisön saataville helppokäyttöisessä muodossa.
4. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan jäsenvaltioiden tämän artiklan nojalla raportoimien tietojen rakenne, muoto ja toimittamistapa. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
18 artikla
Kaksivuotisraportit ja kansalliset tiedonannot
1. Unioni ja jäsenvaltiot toimittavat UNFCCC:n sihteeristölle kaksivuotisraportit UNFCCC:n osapuolten konferenssin päätöksen 2/CP.17, jäljempänä ’päätös 2/CP.17’, tai UNFCCC:n elinten myöhempien asiaa koskevien päätösten mukaisesti ja kansalliset tiedonannot UNFCCC:n 12 artiklan mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle jäljennökset UNFCCC:n sihteeristölle toimitetuista kansallisista tiedonannoista ja kaksivuotisraporteista.
7 LUKU
KASVIHUONEKAASUPÄÄSTÖJEN ASIANTUNTIJATARKASTUS UNIONISSA
19 artikla
Inventaarion tarkastus
1. Komissio suorittaa jäsenvaltioiden tämän asetuksen 7 artiklan 4 kohdan mukaisesti toimittamien kansallisten inventaariotietojen kattavan tarkastuksen, jotta voidaan määrittää päätöksen N:o 406/2009/EY 3 artiklan 2 kohdan neljännessä alakohdassa mainittu vuosittainen päästökiintiö tämän asetuksen 20 ja 27 artiklan soveltamista varten ja jotta voidaan seurata jäsenvaltioiden edistymistä päätöksen N:o 406/2009/EY 3 ja 7 artiklan mukaisten kasvihuonekaasupäästöjen vähentämis- ja rajoittamistavoitteidensa saavuttamisessa vuosina, joina kattava tarkastus tehdään.
2. Vuodelta 2013 raportoiduista tiedoista lähtien komissio suorittaa vuosittaisen tarkastuksen kansallisten inventaarioiden tiedoista, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet tämän asetuksen 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja jotka ovat merkityksellisiä seurattaessa sitä, miten jäsenvaltiot toteuttavat päätöksen N:o 406/2009/EY 3 ja 7 artiklan mukaisen kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksen tai rajoituksen sekä mahdolliset muut unionin lainsäädännössä asetetut kasvihuonekaasujen vähennys- tai rajoitustavoitteet. Jäsenvaltioiden on osallistuttava prosessiin täysimääräisesti.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun kattavan tarkastuksen on sisällettävä
a)
tarkistukset, joilla todennetaan toimitettujen tietojen läpinäkyvyys, tarkkuus, johdonmukaisuus, vertailtavuus ja kattavuus;
b)
tarkistukset sellaisten tapausten havaitsemiseksi, joissa inventaariotiedot on laadittu tavalla, joka on epäjohdonmukainen UNFCCC:n ohjeiden tai unionin sääntöjen kanssa; ja
c)
tilanteen mukaan tarpeellisten teknisten korjausten laskeminen jäsenvaltioita kuullen.
4. Vuosittaisten tarkastusten on sisällettävä 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetut tarkistukset. Jos jäsenvaltio sitä vaatii komissiota kuullen tai jos näissä tarkistuksissa havaitaan merkittäviä ongelmia, esimerkiksi
a)
unionin tai UNFCCC:n puitteissa tehdyissä aikaisemmissa tarkastuksissa annettuja suosituksia, joita jäsenvaltio ei ole pannut täytäntöön, tai kysymyksiä, joita se ei ole selvittänyt; tai
b)
jäsenvaltion inventaarion johonkin keskeiseen luokkaan liittyviä yli- tai aliarviointeja;
asianomaisen jäsenvaltion vuosittaiseen tarkastukseen on kuuluttava myös 3 kohdan b alakohdassa säädetyt tarkistukset, jotta 3 kohdan c alakohdan mukaiset laskennat voidaan tehdä.
5. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä määritelläkseen aikataulun ja toimet tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen kattavan tarkastuksen ja vuosittaisten tarkastusten suorittamiseksi, mukaan lukien tämän artiklan 3 ja 4 kohdassa asetetut tehtävät, sekä varmistaakseen jäsenvaltioiden asianmukaisen kuulemisen tarkastusten päätelmistä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
6. Komissio määrittelee täytäntöönpanosäädöksellä päästöjen kokonaismäärän kyseessä olevalta vuodelta käyttäen perusteena kunkin jäsenvaltion korjattuja inventaariotietoja tarkastuksen valmistuttua.
7. Päätöksen N:o 406/2009/EY 7 artiklan 1 kohtaa sovellettaessa käytetään kunkin jäsenvaltion tiedot sellaisina kuin ne ovat kirjattuina päätöksen N:o 406/2009/EY 11 artiklan ja direktiivin 2003/87/EY 19 artiklan nojalla perustettuihin rekistereihin neljän kuukauden kuluttua tämän artiklan 6 kohdan nojalla hyväksytyn täytäntöönpanosäädöksen julkaisemispäivästä. Tämä koskee myös kyseisiin tietoihin tehtäviä muutoksia, jotka johtuvat siitä, että kyseinen jäsenvaltio käyttää päätöksen N:o 406/2009/EY 3 ja 5 artiklan mukaista liikkumavaraa.
20 artikla
Uudelleenlaskentojen vaikutusten käsittely
1. Kun vuotta 2020 koskevien inventaariotietojen kattava tarkastus on saatu päätökseen 19 artiklan mukaisesti, komissio laskee liitteessä II esitetyn kaavan mukaisesti uudelleenlaskettujen kasvihuonekaasupäästöjen vaikutusten loppusumman kunkin jäsenvaltion osalta.
2. Komissio käyttää muun muassa tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua loppusummaa ehdottaessaan päästöjen vähentämis- tai rajoittamistavoitteita kullekin jäsenvaltiolle vuoden 2020 jälkeiselle ajalle päätöksen N:o 406/2009/EY 14 artiklan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 27 artiklan 2 kohdan soveltamista.
3. Komissio julkaisee viipymättä 1 kohdan mukaisesti tehtyjen laskelmien tulokset.
8 LUKU
RAPORTOINTI EDISTYMISESTÄ UNIONIN JA KANSAINVÄLISTEN VELVOITTEIDEN TÄYTTÄMISESSÄ
21 artikla
Raportointi edistymisestä
1. Jotta voidaan määritellä, onko tavoitteiden saavuttamisessa edistytty riittävästi, komissio arvioi vuosittain tämän asetuksen nojalla raportoitujen tietojen perusteella sekä jäsenvaltioita kuullen unionin ja sen jäsenvaltioiden edistymistä seuraavilta osin:
a)
UNFCCC:n 4 artiklaan ja Kioton pöytäkirjan 3 artiklaan perustuvat sitoumukset, jotka esitetään myös UNFCCC:n osapuolten konferenssin tai Kioton pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan UNFCCC:n osapuolten konferenssin tekemissä päätöksissä. Arviointi perustuu 7, 8, 10 ja 13-17 artiklan mukaisesti raportoituihin tietoihin;
b)
päätöksen N:o 406/2009/EY 3 artiklassa asetetut velvoitteet. Arviointi perustuu 7, 8, 13 ja 14 artiklan mukaisesti raportoituihin tietoihin.
2. Komissio arvioi joka toinen vuosi ilmailun yleistä vaikutusta maailman ilmastoon, myös muista kuin hiilidioksidipäästöistä aiheutuvia tai muita vaikutuksia, jäsenvaltioiden 7 artiklan mukaisesti toimittamien päästötietojen perusteella ja parantaa arviointia viitaten tarvittaessa tieteen edistymiseen ja ilmaliikennetietoihin.
3. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle joka vuosi viimeistään 31 päivänä lokakuuta raportin, jossa esitetään yhteenveto 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen arviointien päätelmistä.
22 artikla
Raportti Kioton pöytäkirjan mukaisten velvoitteiden täyttämiseksi myönnetystä lisäajasta
Unioni ja jäsenvaltiot toimittavat UNFCCC:n sihteeristölle raportin päätöksen 13/CMP.1 3 kappaleessa tarkoitetusta velvoitteiden täyttämiseksi myönnetystä lisäajasta kyseisen ajanjakson päättyessä.
9 LUKU
YHTEISTYÖ JA TUKI
23 artikla
Jäsenvaltioiden ja unionin välinen yhteistyö
Jäsenvaltiot ja unioni huolehtivat täysipainoisesta yhteistyöstä ja keskinäisestä koordinoinnista seuraavissa tässä asetuksessa asetettuihin velvoitteisiin liittyvissä asioissa:
a)
unionin kasvihuonekaasuinventaarion kokoaminen ja unionin kasvihuonekaasuinventaarioraportin valmisteleminen 7 artiklan 5 kohdan mukaisesti;
b)
UNFCCC:n 12 artiklan mukaisen unionin kansallisen tiedonannon ja päätöksen 2/CP.17 tai UNFCCC:n elinten myöhempien asiaa koskevien päätösten mukaisen unionin kaksivuotisraportin laatiminen;
c)
UNFCCC:n ja Kioton pöytäkirjan mukaiset tarkastus- ja vaatimustenmukaisuusmenettelyt kaikkien sovellettavien UNFCCC:hen ja Kioton pöytäkirjaan perustuvien päätösten mukaisesti sekä unionin menettely, jolla tarkastetaan tämän asetuksen 19 artiklassa tarkoitetut jäsenvaltioiden kasvihuonekaasuinventaariot;
d)
mahdolliset mukautukset, jotka perustuvat Kioton pöytäkirjan 5 artiklan 2 kohtaan tai ovat seurausta tämän asetuksen 19 artiklassa tarkoitetusta unionin tarkastusmenettelystä tai muista UNFCCC:n sihteeristölle toimitettuihin tai toimitettaviin inventaarioihin ja inventaarioraportteihin tehdyistä muutoksista;
e)
unionin kasvihuonekaasuinventaarioiden ennakkotietojen kokoaminen 8 artiklan mukaisesti;
f)
raportointi, joka liittyy sallittujen päästömääräyksikköjen, poistoyksikköjen, päästövähennysyksikköjen, sertifioitujen päästövähennysten, väliaikaisten sertifioitujen päästövähennysten ja pitkäaikaisten sertifioitujen päästövähennysten poistamiseen, Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 1 kohdan mukaisten velvoitteiden täyttämiseksi myönnetyn, päätöksen 13/CMP.1 14 kappaleessa tarkoitetun lisäajan päätyttyä.
24 artikla
Euroopan ympäristökeskuksen rooli
Euroopan ympäristökeskus avustaa komissiota 6-9, 12-19 sekä 21 ja 22 artiklan täytäntöönpanossa vuosittaisen työohjelmansa mukaisesti. Tähän kuuluu avustaminen seuraavissa:
a)
unionin kasvihuonekaasuinventaarion kokoaminen ja unionin kasvihuonekaasuinventaarioraportin laatiminen;
b)
laadunvarmistus- ja laaduntarkistusmenettelyjen suorittaminen unionin kasvihuonekaasuinventaarion laatimiseksi;
c)
arvioiden laatiminen tiedoista, joita ei raportoida kansallisissa kasvihuonekaasuinventaarioissa;
d)
tarkastusten suorittaminen;
e)
unionin kasvihuonekaasuinventaarion ennakkotietojen kokoaminen;
f)
jäsenvaltioiden politiikoista, toimista ja ennusteista raportoimien tietojen kokoaminen;
g)
laadunvarmistus- ja laadunvalvontamenettelyjen soveltaminen tietoihin, jotka jäsenvaltiot ovat raportoineet ennusteista, politiikoista ja toimista;
h)
arvioiden laatiminen ennustetiedoista, joita jäsenvaltiot eivät ole raportoineet;
i)
tarvittavien tietojen kokoaminen komission Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimittamaa vuosikertomusta varten;
j)
tämän asetuksen nojalla kerättyjen tietojen levittäminen, myös jäsenvaltioiden hillitsemispolitiikkoja ja -toimia koskevan tietokannan ylläpito ja päivitys sekä ilmastonmuutoksen vaikutuksia, siihen liittyvää haavoittuvuutta ja siihen sopeutumista koskeva tiedonvaihtojärjestelmä.
10 LUKU
SÄÄDÖSVALLAN SIIRTO
25 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.
2. Siirretään 6, 7 ja 10 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä komissiolle viideksi vuodeksi 8 päivästä heinäkuuta 2013. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen viiden vuoden pituisen kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 6, 7 ja 10 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevan 6, 7 ja 10 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kolmella kuukaudella.
11 LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
26 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa ilmastonmuutoskomitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
27 artikla
Uudelleentarkastelu
1. Komissio tarkastelee säännöllisesti uudelleen, ovatko tämän asetuksen seuranta- ja raportointisäännökset tulevien UNFCCC:hen, Kioton pöytäkirjaan tai muuhun unionin lainsäädäntöön liittyvien päätösten mukaisia. Komissio arvioi myös säännöllisesti, saako UNFCCC:hen liittyvä kehitys aikaan tilanteen, jossa tämän asetuksen mukaiset velvoitteet eivät enää ole tarpeellisia tai oikeassa suhteessa vastaaviin hyötyihin, niitä on mukautettava, ne eivät ole UNFCCC:n raportointivaatimusten mukaisia tai ne ovat päällekkäisiä kyseisten raportointivaatimusten kanssa, ja esittää tarvittaessa asiaa koskevan lainsäädäntöehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
2. Komissio tarkastelee viimeistään joulukuussa 2016, johtaako vuodelta 2006 olevien IPCC:n kansallisia kasvihuonekaasuinventaarioita koskevien ohjeiden käyttö tai merkittävä käytettyjen UNFCCC:n menetelmien muuttaminen kasvihuonekaasuinventaarioita laadittaessa yli yhden prosentin eroon tietyn jäsenvaltion päätöksen N:o 406/2009/EY 3 artiklaa sovellettaessa huomioon otettavissa kasvihuonekaasujen kokonaispäästöissä, ja se voi tarkistaa päätöksen N:o 406/2009/EY 3 artiklan 2 kohdan neljännessä alakohdassa tarkoitettuja jäsenvaltioiden vuosittaisia päästökiintiöitä.
28 artikla
Kumoaminen
Kumotaan päätös N:o 280/2004/EY. Viittauksia kumottuun päätökseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä IV olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
29 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 21 päivänä toukokuuta 2013.