NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/98
ze dne 18. listopadu 2014
o provádění mezinárodních závazků Unie v souladu s čl. 15 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 v rámci Mezinárodní úmluvy na ochranu tuňáků v Atlantiku a Úmluvy o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severozápadním Atlantiku
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (1), a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 1380/2013 stanoví vykládku všech druhů úlovků podléhajících omezení odlovů, a ve Středozemním moři i některých druhů úlovků podléhajících minimální velikosti („povinnost vykládky“). Ustanovení čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení se vztahuje na rybolovné činnosti, k nimž dochází ve vodách Unie nebo které mimo vody Unie ve vodách, které nespadají pod svrchovanost nebo jurisdikci třetích zemí, provádějí rybářská plavidla Unie.
(2)
Povinnost vykládky bude platit nejpozději počínaje 1. lednem 2015 pro rybolov malých a velkých pelagických druhů, komerční rybolov a rybolov lososa obecného v Baltském moři.
(3)
Unie je smluvní stranou v řadě regionálních organizací pro řízení rybolovu, a je tedy vázána opatřeními, jež dotčené regionální organizace pro řízení rybolovu stanovily.
(4)
Některá opatření přijatá regionálními organizacemi pro řízení rybolovu stanoví rybářským plavidlům v oblasti jejich působnosti povinnost provádět výmět u některých úlovků, jež v zásadě podléhají povinnosti vykládky.
(5)
V čl. 15 odst. 2 nařízení (EU) č. 1380/2013 se Komisi svěřuje pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci za účelem provedení mezinárodních závazků v právu Unie, a to zejména včetně výjimek z povinnosti vykládky.
(6)
Je proto nezbytné vyjasnit, v jakých situacích povinnost vykládky neplatí, a zajistit tak, aby Unie splnila své mezinárodní závazky a vytvořila pro rybáře právní jistotu.
(7)
V souladu s doporučením Mezinárodní komise pro ochranu tuňáků v Atlantiku (ICCAT) 11-01 týkajícím se víceletého programu ochrany a řízení tuňáka velkookého a tuňáka žlutoploutvého by se mělo některým rybářským plavidlům zakázat tuňáka velkookého v Atlantiku lovit, uchovávat jej na palubě, překládat jej, přepravovat, přemísťovat, zpracovávat či vykládat.
(8)
Doporučení ICCAT 13-07 stanoví v určitých situacích v rámci lovu tuňáka obecného ve východním Atlantiku pomocí plavidel a pastí povinnost výmětu. Bod 29 uvedeného doporučení konkrétně stanoví u tuňáka obecného povinnost výmětu v případě, že nedosahuje minimální referenční hmotnosti či velikosti. Tuto minimální velikost v současné době stanoví nařízení Rady (ES) č. 302/2009 (2). Tato povinnost výmětu platí pro veškerý rybolov tuňáka obecného ve východním Atlantiku, a to včetně rekreačního a sportovního rybolovu.
(9)
Bod 31 doporučení ICCAT 13-07 dále stanoví povinnost výmětu u tuňáka obecného, pokud se jeho hmotnost pohybuje mezi 8 až 30 kg nebo se jeho délka od konce rypce po konec nejkratšího prostředního paprsku ocasní ploutve pohybuje mezi 75 až 115 cm, a to v případě, že byl v množství překračujícím 5 % celkového úlovku tuňáka obecného chycen jako náhodný úlovek plavidly a pastmi v rámci aktivního rybolovu tohoto druhu.
(10)
Hmotnostní kategorizace náhodných úlovků tuňáka obecného stanovená v čl. 9 odst. 12 nařízení (ES) č. 302/2009 se liší od kategorizace stanovené v bodě 31 doporučení ICCAT 13-07, které bylo přijato po vstupu uvedeného nařízení v platnost. Do přezkumu nařízení (ES) č. 302/2009 by se měl bod 31 uvedeného doporučení ICCAT do práva Unie provést tímto nařízením.
(11)
Bod 32 doporučení ICCAT 13-07 stanoví, že plavidla, která neprovádí aktivní odlov tuňáka obecného, nemají oprávnění uchovávat úlovek tuňáka obecného přesahující 5 % celkového úlovku co do hmotnosti či počtu kusů.
(12)
Body 34 a 41 doporučení ICCAT 13-07 stanoví povinnost vypouštět tuňáky obecné, kteří byli v rámci rekreačního a sportovního rybolovu chyceni živí.
(13)
Doporučení ICCAT 13-02 týkající se ochrany mečounů v severním Atlantiku stanoví v určitých situacích povinnost výmětu pro plavidla lovící mečouny v severním Atlantiku. Bod 9 tohoto doporučení konkrétně stanoví, že předmětem výmětu by měl být mečoun obecný, pokud nedosahuje minimální referenční hmotnosti či velikosti. Tuto minimální velikost v současnosti stanoví nařízení Rady (ES) č. 520/2007 (3).
(14)
Týž bod doporučení 13-02 dále stanoví povinnost výmětu u mečouna obecného, pokud jeho živá hmotnost nedosahuje 25 kg nebo jeho délka od konce spodní čelisti po konec nejkratšího prostředního paprsku ocasní ploutve nedosahuje 125 cm, a to v případě, že byl chycen jako náhodný úlovek v množství překračujícím 15 % celkového počtu kusů mečouna obecného ulovených daným plavidlem na jednu vykládku.
(15)
S cílem zajistit soulad mezi doporučeními ICCAT 11-01, 13-07 a 13-02 na jedné a právem Unie na druhé straně by povinnost vykládky neměla platit pro plavidla Unie, která se účastní rybolovu, na který se tato doporučení vztahují.
(16)
V článku 5, čl. 6 odst. 3 a v příloze I.A ochranných a donucovacích opatření Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku (NAFO) se stanoví povinnost výmětů u huňáčka severního v případě, že jeho úlovek přesahuje rámec stanovených kvót nebo rámec povoleného procentního podílu vedlejších úlovků. Ustanovení přílohy I.A v současnosti u huňáčka severního stanoví hodnotu celkového přípustného odlovu (TAC) rovnou nule. Vedlejší úlovek huňáčka severního v rámci jiného rybolovu, na který se vztahuje povinnost vykládky, navíc za určitých podmínek v souladu s pravidly NAFO také podléhá povinnosti výmětu.
(17)
V zájmu zajištění souladu mezi ochrannými a donucovacími opatřeními NAFO a právem Unie by povinnosti vykládky neměl podléhat rybolov, na který se tato opatření vztahují.
(18)
S ohledem na časový rámec stanovený v čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 by mělo toto nařízení vstoupit v platnost ihned po vyhlášení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení stanoví pro účely provádění mezinárodních závazků Unie v rámci Mezinárodní úmluvy na ochranu tuňáků v Atlantiku a Úmluvy o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severozápadním Atlantiku odchylky od povinnosti vykládky uvedené v článku 15 nařízení (EU) č. 1380/2013. Vztahuje se na rybolovné činnosti ve vodách Unie nebo rybolovné činnosti prováděné rybářskými plavidly Unie mimo vody Unie ve vodách, které nespadají pod svrchovanost nebo jurisdikci třetích zemí.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„oblastí úmluvy NAFO“ se rozumí zeměpisné oblasti uvedené v příloze III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 217/2009 (4);
2)
„rybolovem v působnosti NAFO“ se rozumí rybolov všech rybolovných zdrojů v oblasti úmluvy NAFO, s těmito výjimkami: losos, tuňák, marlín, populace kytovců spravované Mezinárodní velrybářskou komisí nebo její nástupnickou organizací a přisedlé druhy kontinentálního šelfu, tj. organismy, které v období lovu buď nehybně spočívají na mořském dně či pod mořským dnem, nebo nejsou schopny pohybu bez trvalého fyzického kontaktu s mořským dnem nebo jeho podložím;
3)
„severním Atlantským oceánem“ se rozumí oblast Atlantského oceánu severně od 5° s. š.;
4)
„rekreačním rybolovem“ se rozumí neobchodní rybolov, jehož účastníci nejsou členy vnitrostátní sportovní organizace ani nejsou držiteli vnitrostátního sportovního průkazu;
5)
„sportovním rybolovem“ se rozumí neobchodní rybolov, jehož účastníci jsou členy vnitrostátní sportovní organizace nebo jsou držiteli vnitrostátního sportovního průkazu.
KAPITOLA II
OBLAST ÚMLUVY ICCAT
Článek 3
Tuňák velkooký
1. Tento článek se vztahuje na tuňáka velkookého (Thunnus obesus) v Atlantském oceánu.
2. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 nesmějí rybářská plavidla o celkové délce 20 metrů nebo více, která nejsou zanesena v evidenci ICCAT, v níž jsou vedena plavidla oprávněná k lovu tuňáka velkookého, tento druh v Atlantském oceánu cíleně lovit, uchovávat na palubě, překládat, přepravovat, přemísťovat zpracovávat ani vykládat.
Článek 4
Tuňák obecný
1. Tento článek se vztahuje na tuňáka obecného (Thunnus thynnus) ve východním Atlantském oceánu a ve Středozemním moři.
2. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 se zakazuje cíleně lovit, uchovávat na palubě, překládat, přemísťovat, vykládat, přepravovat, skladovat, prodávat, vystavovat nebo nabízet k prodeji tuňáka obecného, pokud nedosahuje minimální velikosti stanovené v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 302/2009.
3. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku a od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 se mohou v případě aktivního odlovu tuňáka obecného pomocí plavidel a pastí uchovávat na palubě, překládat, přemísťovat, vykládat, přepravovat, skladovat, prodávat, vystavovat nebo nabízet k prodeji náhodné úlovky tuňáka obecného o hmotnosti nebo délce pohybující se mezi 8 kg respektive 75 cm a minimální velikostí stanovenou v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 302/2009 v kilogramech či centimetrech, pokud jejich množství nepřesahuje 5 %.
4. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 se v případě aktivního odlovu tuňáka obecného pomocí plavidel a pastí nesmí uchovávat tuňák obecný o hmotnosti mezi 8 až 30 kg nebo o délce od konce rypce po konec nejkratšího prostředního paprsku ocasní ploutve mezi 75 až 115 cm, pokud jeho množství přesahuje 5 % úlovku tuňáka obecného.
5. Podíl 5 % uvedený v odstavcích 3 a 4 se vypočítá na základě celkového náhodného úlovku tuňáka obecného jako počet kusů ryb z celkového úlovku tuňáka obecného uchovávaného na palubě daného plavidla kdykoliv po provedení každé rybolovné operace.
6. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 nesmějí plavidla, která neprovádí aktivní odlov tuňáka obecného, uchovávat úlovek tuňáka obecného v množství větším než 5 % celkového úlovku co do hmotnosti nebo počtu. Výpočet vycházející z počtu kusů se použije pouze u tuňáků a příbuzných druhů, jejichž lov upravuje ICCAT.
7. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 je v případě, že již byla naplněna kvóta přiznaná členskému státu vlajky dotčeného rybářského plavidla či pasti, třeba:
a)
vedlejším úlovkům tuňáka obecného zabránit a
b)
tuňáky obecné, kteří byli jakožto vedlejší úlovek chyceni živí, vypustit.
8. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 musí být tuňáci obecní, kteří byli v rámci rekreačního rybolovu chyceni živí, vypuštěni.
9. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 musí být tuňáci obecní, kteří byli v rámci sportovního rybolovu chyceni živí, vypuštěni.
Článek 5
Mečoun obecný
1. Tento článek se vztahuje na mečouna obecného (Xiphias gladius) v severním Atlantském oceánu.
2. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 se zakazuje cíleně lovit, uchovávat na palubě nebo překládat, vykládat, přepravovat, skladovat, vystavovat nebo nabízet k prodeji, prodávat nebo uvádět na trh mečouna obecného, pokud nedosahuje minimální velikosti stanovené v příloze IV nařízení (ES) č. 520/2007.
3. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku a od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 se mohou uchovávat na palubě, překládat, přemísťovat, vykládat, přepravovat, skladovat, prodávat, vystavovat nebo nabízet k prodeji náhodné úlovky mečouna obecného o hmotnosti méně než 25 kg živé hmotnosti nebo o délce od konce spodní čelisti po konec nejkratšího prostředního paprsku ocasní ploutve menší než 125 cm, pokud jeho množství nepřesahuje 15 % úlovku mečouna obecného.
4. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 se na plavidlech nesmí uchovávat mečoun obecný o hmotnosti méně než 25 kg živé hmotnosti nebo o délce od konce spodní čelisti po konec nejkratšího prostředního paprsku ocasní ploutve menší než 125 cm, pokud jeho množství přesahuje 15 % úlovku mečouna obecného.
5. Podíl 15 % uvedený v odstavcích 3 a 4 se vypočítá na základě počtu kusů mečouna obecného z celkového počtu kusů mečouna obecného ulovených daným plavidlem na jednu vykládku.
KAPITOLA III
OBLAST ÚMLUVY NAFO
Článek 6
Huňáček severní
1. Tento článek se vztahuje na huňáčka severního (Mallotus villosus) v oblasti úmluvy NAFO.
2. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 nesmějí být úlovky huňáčka severního nad rámec kvót stanovených právními předpisy Unie uchovávány na palubě.
3. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 nesmí být huňáček severní, pokud byl chycen jako vedlejší úlovek při rybolovu podléhajícímu povinnosti vykládky v působnosti NAFO, uchováván na palubě.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. listopadu 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) 2015/98,
annettu 18 päivänä marraskuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen unionin kansainvälisten velvoitteiden täytäntöönpanosta Atlantin tonnikalojen suojelusta tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen ja Luoteis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen nojalla
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta 11 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 (1) ja erityisesti sen 15 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 säädetään saalisrajoituksen alaisten lajien kaikkien saaliiden ja Välimerellä myös sellaisten lajien saaliiden, joihin sovelletaan vähimmäiskokoja, purkamisesta aluksesta (’purkamisvelvoite’). Mainitun asetuksen 15 artiklan 1 kohta kattaa kalastustoiminnan unionin vesillä ja unionin kalastusalusten harjoittaman kalastustoiminnan sellaisilla unionin vesien ulkopuolisilla vesillä, jotka eivät kuulu kolmansien maiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan.
(2)
Purkamisvelvoitetta sovelletaan viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2015 pienten ja suurten pelagisten lajien kalastukseen, teollisiin tarkoituksiin harjoitettavaan kalastukseen sekä lohenkalastukseen Itämerellä.
(3)
Unioni on sopimuspuolena useissa alueellisissa kalastuksenhoitojärjestöissä, ja sen vuoksi kyseisten alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen vahvistamat toimenpiteet sitovat sitä.
(4)
Joissakin alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen toimenpiteissä määrätään, että niiden vastuualueella kalastavien alusten on heitettävä pois tietyt saaliit, jotka periaatteessa kuuluvat purkamisvelvoitteen soveltamisalaan.
(5)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 2 kohdassa komissiolle siirretään valta hyväksyä delegoituja säädöksiä, joilla pannaan täytäntöön kansainväliset velvoitteet unionin oikeudessa, mukaan lukien erityisesti poikkeukset purkamisvelvoitteesta.
(6)
Sen vuoksi on tarpeen selkeyttää, missä tilanteissa purkamisvelvoitetta ei sovelleta, jotta varmistetaan, että unioni noudattaa kansainvälisiä velvoitteitaan, ja tuodaan kalastajille oikeusvarmuutta.
(7)
Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) isosilmätonnikalan ja keltaevätonnikalan monivuotisesta säilyttämis- ja hoito-ohjelmasta antaman suosituksen 11-01 mukaisesti tiettyjen kalastusalusten ei pitäisi sallia kalastaa, säilyttää aluksella, jälleenlaivata, kuljettaa, siirtää, jalostaa tai purkaa isosilmätonnikalaa Atlantilla.
(8)
ICCAT:n suosituksessa 13-07 vahvistetaan poisheittämisvelvoite Itä-Atlantin tonnikalaa pyytäville aluksille ja rysille tietyissä tilanteissa. Erityisesti kyseisen suosituksen 29 kohdassa todetaan, että tietyn vähimmäisviitepainon tai -koon alittava tonnikala on heitettävä takaisin mereen. Kyseisestä vähimmäiskoosta säädetään tätä nykyä neuvoston asetuksessa (EY) N:o 302/2009 (2). Tätä poisheittämisvelvoitetta sovelletaan kaikkeen Itä-Atlantin tonnikalan kalastukseen, mukaan lukien virkistys- ja urheilukalastus.
(9)
Lisäksi ICCAT:n suosituksessa 13-07 olevassa 31 kohdassa vahvistetaan poisheittämisvelvoite tonnikalalle, joka painaa 8-30 kilogrammaa tai jonka lovipituus on 75-115 senttimetriä, kun kyseinen tonnikala on pyydetty tahattomana saaliina kyseistä lajia aktiivisesti pyytävillä aluksilla ja rysillä ja sen osuus on yli 5 prosenttia tonnikalan kokonaissaaliista.
(10)
Asetuksen (EY) N:o 302/2009 9 artiklan 12 kohdassa vahvistettu tonnikalan tahattomien saaliiden painoluokka eroaa ICCAT:n suosituksessa 13-07 olevassa 31 kohdassa vahvistetusta painoluokasta; kyseinen suositus hyväksyttiin mainitun asetuksen voimaantulon jälkeen. Odotettaessa asetuksen (EY) N:o 302/2009 tarkistusta kyseisen ICCAT:n suosituksen 31 kohta olisi saatettava osaksi unionin lainsäädäntöä tällä asetuksella.
(11)
ICCAT:n suosituksessa 13-07 olevan 32 kohdan mukaan alukset, jotka eivät pyydä aktiivisesti tonnikalaa, eivät saa pitää aluksella tonnikalaa yli 5:tä prosenttia niiden kokonaissaaliista laskettuna painon tai yksittäisten kalojen lukumäärän mukaan.
(12)
ICCAT:n suosituksessa 13-07 olevassa 34 ja 41 kohdassa vahvistetaan velvoite päästää takaisin mereen virkistys- tai urheilukalastuksessa elävänä saatu tonnikala.
(13)
Pohjois-Atlantin miekkakalan säilyttämistä koskevassa ICCAT:n suosituksessa 13-02 vahvistetaan poisheittämisvelvoite Pohjois-Atlantin miekkakalaa kalastaville aluksille tietyissä tilanteissa. Erityisesti 9 kohdassa todetaan, että tietyn vähimmäisviitepainon tai -koon alittava miekkakala olisi heitettävä takaisin mereen. Kyseinen vähimmäiskoko vahvistetaan tätä nykyä neuvoston asetuksessa (EY) N:o 520/2007 (3).
(14)
Lisäksi samaisessa suosituksen 13-02 kohdassa vahvistetaan poisheittämisvelvoite miekkakalalle, jonka elopaino on alle 25 kilogrammaa tai jonka pituus alaleuan kärjestä pyrstön loveen on alle 125 senttimetriä, jos miekkakala on saatu tahattomana saaliina ja sen osuus on yli 15 prosenttia aluksen koko miekkakalasaaliin miekkakalojen lukumäärästä purkamista kohden.
(15)
Jotta varmistettaisiin yhdenmukaisuus ICCAT:n suositusten 11-01, 13-07 ja 13-02 ja unionin lainsäädännön välillä, purkamisvelvoitetta ei tulisi soveltaa unionin aluksiin, jotka osallistuvat kyseisten suositusten soveltamisalaan kuuluviin kalastuksiin.
(16)
Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön (NAFO) säilyttämis- ja täytäntöönpanotoimenpiteiden 5 artiklassa, 6 artiklan 3 kohdassa ja liitteessä I.A vahvistetaan poisheittämisvelvoite villakuoreen saaliille, jotka ylittävät vahvistetun kiintiön tai sallitun sivusaalisprosentin. Liitteessä I.A vahvistetaan villakuoreen suurimmaksi sallituksi saaliiksi (TAC) nykyisin nolla. Lisäksi myös villakuoreen sivusaaliisiin, jotka saadaan muissa purkamisvelvoitteen soveltamisalaan kuuluvissa kalastuksissa, sovelletaan tietyissä olosuhteissa NAFO:n sääntöjen mukaista poisheittämisvelvoitetta.
(17)
Jotta varmistetaan yhdenmukaisuus NAFOn säilyttämis- ja täytäntöönpanotoimenpiteiden ja unionin lainsäädännön välillä, purkamisvelvoitetta ei tulisi soveltaa kyseisten toimenpiteiden soveltamisalaan kuuluviin kalastuksiin.
(18)
Kun otetaan huomioon asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetty aikataulu, tämän asetuksen olisi tultava voimaan välittömästi sen jälkeen, kun se on julkaistu,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan poikkeukset asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklassa vahvistetusta purkamisvelvoitteesta unionin kansainvälisten velvoitteiden täytäntöönpanemiseksi Atlantin tonnikalojen suojelusta tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen ja Luoteis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen nojalla. Asetusta sovelletaan kalastustoimintaan unionin vesillä ja unionin kalastusalusten harjoittamaan kalastustoimintaan sellaisilla unionin vesien ulkopuolisilla vesillä, jotka eivät kuulu kolmansien maiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
1)
’NAFOn yleissopimusalueella’ Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 217/2009 (4) liitteessä III tarkennettuja maantieteellisiä alueita;
2)
’NAFOn vastuualueeseen kuuluvilla kalastuksilla’ NAFOn yleissopimusalueella harjoitettavia kalastuksia, jotka koskevat kaikkia kalavaroja, lukuun ottamatta seuraavia: lohi, tonnikalat ja purjekalat, Kansainvälisen valaanpyyntikomission tai sen mahdollisen seuraajajärjestön hallinnon alaiset valaskannat sekä mannerjalustan pohjalla elävät lajit, joilla tarkoitetaan eliöitä, jotka ovat pyyntivaiheessa joko liikkumattomina merenpohjassa tai sen alla tai kykenevät liikkumaan ainoastaan ollessaan kiinnittyneenä merenpohjaan tai merenpohjamaahan;
3)
’Pohjois-Atlantilla’ Atlantin valtamerellä leveyspiirin 5° N pohjoispuolella olevaa aluetta;
4)
’virkistyskalastuksella’ ei-kaupallista kalastusta, jonka harjoittajat eivät ole kansallisen urheilujärjestön jäseniä ja joilla ei ole kansallista urheilukalastuslupaa;
5)
’urheilukalastuksella’ ei-kaupallista kalastusta, jonka harjoittajat ovat kansallisen urheilujärjestön jäseniä tai joilla on kansallinen urheilukalastuslupa.
II LUKU
ICCAT:N YLEISSOPIMUSALUE
3 artikla
Isosilmätonnikala
1. Tätä artiklaa sovelletaan isosilmätonnikalaan (Thunnus obesus) Atlantin valtamerellä.
2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, kalastusalukset, joiden suurin pituus on vähintään 20 metriä ja joita ei ole kirjattu ICCAT:n rekisteriin aluksista, joilla on lupa kalastaa isosilmätonnikalaa, eivät saa kalastaa kohdennetusti, säilyttää aluksella, jälleenlaivata, kuljettaa, siirtää, jalostaa tai purkaa aluksesta isosilmätonnikalaa Atlantin valtamerellä.
4 artikla
Tonnikala
1. Tätä artiklaa sovelletaan tonnikalaan (Thunnus thynnus) Itä-Atlantilla ja Välimerellä.
2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, tonnikalaa, joka alittaa asetuksen (EY) N:o 302/2009 9 artiklan 1 kohdassa säädetyn vähimmäiskoon, ei saa kalastaa kohdennetusti, pitää aluksella, jälleenlaivata, siirtää, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, myydä, asettaa näytille tai saattaa myyntiin.
3. Poiketen siitä, mitä tämän artiklan 2 kohdassa ja asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, aktiivisilla pyyntialuksilla tai rysillä pyydetyn sellaisen tonnikalan tahattomista saaliista, jonka koko vaihtelee 8 kilogramman tai 75 senttimetrin ja asetuksen (EY) N:o 302/2009 9 artiklan 1 kohdassa kilogrammoina tai senttimetreinä vahvistetun vähimmäiskoon välillä, voidaan säilyttää aluksella, jälleenlaivata, siirtää, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, myydä, asettaa näytille taikka saattaa myyntiin enintään 5 prosenttia.
4. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, tonnikalaa aktiivisesti pyytävät pyyntialukset ja rysät eivät saa pitää aluksella tai rysässä tonnikalaa, joka painaa 8-30 kilogrammaa tai jonka lovipituus on 75-115 senttimetriä ja jonka osuus ylittää 5 prosenttia tonnikalasta.
5. Edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitettu 5 prosentin osuus lasketaan tonnikalan kaikkien tahattomien saaliiden sisältämien kalojen lukumääränä aluksella kunkin kalastustoimen jälkeen millä tahansa hetkellä pidetyistä tonnikalan kokonaissaaliista.
6. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, pyyntialukset, jotka eivät aktiivisesti pyydä tonnikalaa, eivät saa pitää aluksella tonnikalaa yli 5:tä prosenttia kokonaissaaliista laskettuna painon tai yksittäisten kalojen lukumäärän mukaan. Yksittäisten kalojen lukumäärään perustuvaa laskentaa sovelletaan ainoastaan ICCAT:n hallinnoimaan tonnikalaan ja sen lähilajeihin.
7. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, jos asianomaisen kalastusaluksen tai rysän lippujäsenvaltiolle myönnetty kiintiö on jo täyttynyt:
a)
tonnikalan sivusaaliita on vältettävä; ja
b)
sivusaaliina elävänä pyydetty tonnikala on vapautettava.
8. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, virkistyskalastuksessa elävänä saatu tonnikala on vapautettava.
9. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, urheilukalastuksessa elävänä saatu tonnikala on vapautettava.
5 artikla
Miekkakala
1. Tätä artiklaa sovelletaan miekkakalaan (Xiphias gladius) Pohjois-Atlantilla.
2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, miekkakalaa, joka alittaa asetuksen (EY) N:o 520/2007 liitteessä IV vahvistetun vähimmäiskoon, ei saa kalastaa kohdennetusti, pitää aluksella tai jälleenlaivata, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, asettaa näytille tai saattaa myyntiin.
3. Poiketen siitä, mitä tämän artiklan 2 kohdassa ja asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, sellaisen miekkakalan tahattomista saaliista, jonka elopaino on alle 25 kilogrammaa tai jonka pituus alaleuan kärjestä pyrstön loveen on alle 125 senttimetriä, voidaan säilyttää aluksella, jälleenlaivata, siirtää, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, myydä, asettaa näytille taikka saattaa myyntiin enintään 15 prosenttia.
4. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, aluksella ei saa pitää miekkakalaa, jonka elopaino on alle 25 kilogrammaa tai jonka pituus alaleuan kärjestä pyrstön loveen on alle 125 senttimetriä ja jonka osuus ylittää 15 prosenttia miekkakalasaaliista.
5. Edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitettu 15 prosentin osuus lasketaan miekkakalojen lukumääränä aluksen koko miekkakalasaaliista kutakin purkamista kohden.
III LUKU
NAFON YLEISSOPIMUSALUE
6 artikla
Villakuore
1. Tätä artiklaa sovelletaan villakuoreeseen (Mallotus villosus) NAFOn yleissopimusalueella.
2. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, villakuoretta, joka saadaan saaliiksi yli unionin lainsäädännössä myönnetyn kiintiön, ei saa pitää aluksella.
3. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, villakuoretta, joka saadaan sivusaaliina purkamisvelvoitteen soveltamisalaan kuuluvissa kalastuksissa NAFOn vastuualueella, ei saa pitää aluksella.
IV LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
7 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 18 päivänä marraskuuta 2014.