PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/499
ze dne 24. března 2015,
kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o postupy, které mají být použity pro udělování schválení ze strany orgánů dohledu k použití položek doplňkového kapitálu v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) (1), a zejména na čl. 92 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pojišťovny a zajišťovny by měly připravovat žádosti o schválení položek doplňkového kapitálu na obezřetném a realistickém základě.
(2)
Žádost o položku doplňkového kapitálu je strategickým rozhodnutím pro účely řízení rizik a kapitálového plánování. Vzhledem ke konečné odpovědnosti správního, řídícího nebo kontrolního orgánu za dodržování předpisů podle článku 40 směrnice 2009/138/ES by mělo být jeho zapojení do rozhodovacího procesu ohledně žádosti pečlivě zváženo.
(3)
Pojišťovna nebo zajišťovna by měla uvést všechny relevantní skutečnosti, které jsou nezbytné pro posouzení ze strany orgánu dohledu, včetně vlastního posouzení, jak by daná položka splňovala kritéria pro položku doplňkového kapitálu a v případě výzvy ke splacení pro klasifikaci jako položky primárního kapitálu, aby orgán dohledu mohl přijmout včasná rozhodnutí na základě příslušných důkazů.
(4)
Informace, které má pojišťovna nebo zajišťovna ve své žádosti uvést, by měly být přesně stanoveny, aby se zajistil jednotný základ pro rozhodování ze strany orgánu dohledu.
(5)
Z důvodu vzájemné závislosti mezi různými žádostmi o schválení podle směrnice 2009/138/ES by pojišťovna nebo zajišťovna při podávání žádosti o schválení položky doplňkového kapitálu měla informovat orgán dohledu o jiných žádostech týkajících se položek uvedených v čl. 308a odst. 1 směrnice 2009/138/ES, které se právě vyřizují nebo jsou plánovány v období příštích šesti měsíců. Tento požadavek je nezbytný pro zajištění toho, aby posouzení orgánu dohledu byla založena na transparentních a objektivních informacích.
(6)
Schopnost orgánů dohledu a pojišťoven a zajišťoven posoudit postavení skupin protistran, jako by to byla jediná protistrana, se považuje za obzvláště důležité v případech, kdy vzájemná pojišťovna a zajišťovna nebo pojišťovna a zajišťovna na bázi vzájemnosti má velký počet homogenních členů, kteří nemají formu společností, u kterých může uplatnit výzvu k zaplacení dodatečných příspěvků.
(7)
Postup pro schvalování doplňkového kapitálu předpokládá neustálou komunikaci mezi orgány dohledu a pojišťovnami a zajišťovnami. Tato komunikace zahrnuje komunikaci před podáním formální žádosti orgánu dohledu a po schválení žádosti komunikaci prostřednictvím procesu kontroly orgánem dohledu. Tato neustálá komunikace je nezbytná pro zajištění toho, aby posouzení orgánu dohledu byla založena na relevantních a aktuálních informacích.
(8)
Pokud orgán dohledu obdrží od pojišťovny nebo zajišťovny oznámení, že došlo ke snížení schopnosti schválené položky doplňkového kapitálu absorbovat ztrátu, měl by revidovat směrem dolů schválenou částku nebo odejmout schválení metody tak, aby zajistil, že odpovídá uvedené snížené schopnosti absorbovat ztrátu.
(9)
Ustanovení článku 226 směrnice 2009/138/ES umožňuje, aby skupina pojišťoven nebo zajišťoven požádala o schválení položky doplňkového kapitálu týkající se zprostředkující pojišťovací holdingové společnosti nebo zprostředkující smíšené finanční holdingové společnosti. V takových případech by měla pro zprostředkující pojišťovací holdingovou společnost nebo zprostředkující smíšenou finanční holdingovou společnost platit stejná pravidla, jako kdyby byla pojišťovnou nebo zajišťovnou. To by mělo platit rovněž i v případě, že skupinu vede pojišťovací holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost v souladu s článkem 235 směrnice 2009/138/ES.
(10)
Toto nařízení vychází z návrhů prováděcích technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění.
(11)
Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích prováděcích technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (2).
(12)
V zájmu posílení právní jistoty ohledně režimu dohledu během období postupného zavádění stanoveného v článku 308a směrnice 2009/138/ES, které bude zahájeno dne 1. dubna 2015, je důležité zajistit, aby toto nařízení vstoupilo v platnost co nejdříve, prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obecné rysy žádosti
1. Pojišťovna nebo zajišťovna předloží orgánu dohledu písemnou žádost o schválení každé položky doplňkového kapitálu.
2. Žádost musí být podána v jednom z úředních jazyků členského státu, ve kterém má pojišťovna nebo zajišťovna sídlo, nebo v jazyce dohodnutém s orgánem dohledu.
3. Žádost musí obsahovat průvodní dopis a podpůrné důkazy.
Článek 2
Průvodní dopis
Pojišťovna nebo zajišťovna musí předložit průvodní dopis. Průvodní dopis musí potvrdit všechny tyto body:
a)
veškeré právní nebo smluvní podmínky, kterými se řídí položka doplňkového kapitálu nebo jakékoli související ujednání, jsou jednoznačně a jasně definovány;
b)
částka připsaná položce doplňkového kapitálu v žádosti je v souladu s ustanovením čl. 90 odst. 2 směrnice 2009/138/ES;
c)
ekonomická podstata položky doplňkového kapitálu, včetně toho, jak tato položka poskytne primární kapitál v případě podání výzvy ke splacení, byla v žádosti plně zohledněna;
d)
s přihlédnutím k pravděpodobnému budoucímu vývoji, jakož i okolnostem k datu podání žádosti má pojišťovna nebo zajišťovna za to, že položka doplňkového kapitálu splňuje kritéria pro klasifikaci kapitálu;
e)
nebyly opominuty žádné skutečnosti, které, pokud by byly orgánu dohledu známy, by mohly ovlivnit jeho rozhodnutí ohledně toho, zda bude položka doplňkového kapitálu schválena, částky, pro kterou se schválení položky udělí, nebo období, po které bude platit schválení metody výpočtu.
Průvodní dopis musí rovněž obsahovat seznam dalších žádostí podaných pojišťovnou nebo zajišťovnou nebo v současné době plánovaných na období příštích šesti měsíců o schválení kterýchkoli položek uvedených v čl. 308a odst. 1 směrnice 2009/138/ES spolu s příslušnými daty žádostí.
Článek 3
Podpůrné důkazy týkající se částky nebo metody
Předmětem žádosti podané pojišťovnou nebo zajišťovnou je schválení určité peněžní částky položky doplňkového kapitálu nebo metody stanovení částky položky doplňkového kapitálu.
Pokud pojišťovna nebo zajišťovna požaduje schválení určité peněžní částky, musí žádost obsahovat vysvětlení výpočtu této částky, jež vychází z obezřetných a reálných předpokladů v souladu s čl. 90 odst. 2 směrnice 2009/138/ES.
Pokud pojišťovna nebo zajišťovna žádá o schválení metody výpočtu, musí poskytnout tyto informace:
a)
vysvětlení metody a jakým způsobem metoda odráží schopnost položky doplňkového kapitálu absorbovat ztrátu;
b)
popis všech předpokladů, o které se metoda opírá, a jak jsou tyto předpoklady obezřetné a reálné;
c)
očekávanou počáteční částku položky, která byla vypočtena v souladu s metodou, a odůvodnění této částky;
d)
vysvětlení postupů ověřování, které pojišťovna nebo zajišťovna bude uplatňovat k zajištění toho, aby výsledky dosahované pomocí této metody průběžně zohledňovaly schopnost této položky absorbovat ztrátu.
Článek 4
Podpůrné důkazy týkající se kritérií pro schválení
Podpůrné důkazy musí obsahovat dostatečné informace, aby mohl orgán dohledu posoudit, zda žádost splňuje kritéria stanovená v článku 90 směrnice 2009/138/ES a článcích 62 až 65 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/35 (3). Musí obsahovat alespoň informace popsané ve druhém až sedmém pododstavci tohoto článku.
Pojišťovna nebo zajišťovna musí poskytnout informace týkající se povahy položky doplňkového kapitálu a schopnosti absorbovat ztráty položky primárního kapitálu, ve kterou se položka doplňkového kapitálu promění v případě výzvy ke splacení, včetně:
a)
právních či smluvních podmínek položky spolu s podmínkami všech souvisejících ujednání a dále včetně důkazů, že protistrana smlouvu a všechna související ujednání uzavřela nebo uzavře;
b)
důkazu, že smlouva a veškerá související ujednání jsou právně závazné a vymahatelné ve všech příslušných jurisdikcích, a to na základě právního stanoviska;
c)
období, během něhož je smlouva účinná, a pokud se liší, období, během něhož může pojišťovna nebo zajišťovna vyzvat ke splacení položky;
d)
potvrzení, že položka doplňkového kapitálu, jakmile byla podána výzva k jejímu splacení a byla splacena, by vykazovala všechny rysy položky primárního kapitálu zařazené do kategorie tier 1 v souladu s článkem 71 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35 nebo všechny rysy položky primárního kapitálu zařazené do kategorie tier 2 v souladu s článkem 73 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35;
e)
potvrzení, že smluvní podmínky položky neobsahují žádné ustanovení, které by mohlo vytvořit překážku pro to, aby pojišťovna nebo zajišťovna podala výzvu ke splacení položky s cílem absorbovat ztráty, nebo představovat omezení její schopnosti být splatná na požádání;
f)
potvrzení, že položka doplňkového kapitálu nebo její přínosy by byly dostupné pouze pojišťovně nebo zajišťovně a nebyly by přenositelné nebo převoditelné na žádnou další stranu nebo by nemohly být zatíženy jakýmkoli jiným způsobem;
g)
veškerých faktorů, které omezují podmínky, za nichž by pojišťovna nebo zajišťovna mohla uvažovat o podání výzvy na splacení položky, včetně, ale ne výlučně, podmínek obtíží specifických pro pojišťovnu a zajišťovnu či širších krizových podmínek na trhu;
h)
zda pojišťovna nebo zajišťovna má nebo v budoucnosti může mít jakýkoli závazek nebo očekávání nebo dohodu, že zaplatí finanční prostředky nebo poskytne jakékoli jiné výhody protistraně nebo třetí straně v souvislosti s danou položkou jiné než v případě splacení položky primárního kapitálu, které by odpovídalo rysům uvedeným v ustanovení čl. 71 odst. 1 písm. h) a čl. 73 odst. 1 písm. d) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35;
i)
kopie střednědobého plánu řízení kapitálu, včetně vysvětlení, jak se daná položka podílí na stávající kapitálové struktuře pojišťovny nebo zajišťovny a jak by tato položka mohla pojišťovně nebo zajišťovně umožnit splnit její stávající nebo budoucí kapitálové požadavky.
S výjimkou případů, kdy se použije čl. 63 odst. 6 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35 a postavení skupiny protistran může být posouzeno tak, jako by to byla jediná protistrana, musí pojišťovna nebo zajišťovna poskytnout informace týkající se postavení každé protistrany, včetně těchto:
a)
názvu a popisu každé protistrany, včetně povahy veškerých vztahů mezi pojišťovnou nebo zajišťovnou a danou protistranou;
b)
posouzení rizika selhání protistran s cílem podpořit posouzení ze strany orgánu dohledu podle čl. 63 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35;
c)
posouzení likvidity protistran s cílem podpořit posouzení ze strany orgánu dohledu podle čl. 63 odst. 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35;
d)
posouzení ochoty protistran zaplatit s cílem podpořit posouzení ze strany orgánu dohledu podle čl. 63 odst. 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35;
e)
popisu všech možných okolností, za kterých by pojišťovna nebo zajišťovna mohla uvažovat o podání výzvy na splacení položky, včetně současných očekávání, pokud jde o to, kdy by mohla být podána výzva na splacení položky před tím, než dojde k nedodržení solventnostního kapitálového požadavku nebo minimálního kapitálového požadavku, nebo v okamžiku nedodržení;
f)
informace o všech ostatních faktorech důležitých pro postavení protistran s cílem podpořit posouzení ze strany orgánu dohledu podle čl. 63 odst. 5 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35.
V případě protistran, které jsou považovány za skupinu protistran v souladu s čl. 63 odst. 6 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35, musí být informace uvedené v písmenech a) až f) třetího pododstavce poskytnuty za skupinu protistran.
V případech, kdy protistrana je členem stejné skupiny nebo podskupiny jako pojišťovna nebo zajišťovna podle článku 213 směrnice 2009/138/ES a má závazky v rámci položek doplňkového kapitálu vůči různým subjektům ve skupině, musí informace uvedené v písmenech b) až f) třetího pododstavce obsahovat důkazy o schopnosti protistrany vyhovět vícenásobným výzvám na splacení položek doplňkového kapitálu v jednom okamžiku s přihlédnutím k okolnostem a subjektům ve skupině.
Pojišťovna nebo zajišťovna musí poskytnout informace týkající se vymahatelnosti zdrojů, včetně:
a)
podrobných údajů o opatřeních, která by mohla podpořit vymahatelnost položky, včetně dostupnosti kolaterálu;
b)
podrobných údajů o tom, zda vnitrostátní právní předpisy v jakékoli příslušné jurisdikci brání podání výzvy ke splacení nebo splacení, včetně případů zahájení řízení k řešení krize, správního nebo úpadkového řízení týkajících se pojišťovny nebo zajišťovny;
c)
podrobných údajů o opatřeních nebo okolnostech, které by mohly bránit podání výzvy ke splacení nebo splacení za zhoršujících se finančních podmínek, včetně nedodržení solventnostního kapitálového požadavku nebo minimálního kapitálového požadavku.
Pojišťovna nebo zajišťovna musí poskytnout informace týkající se předchozích výzev ke splacení, včetně:
a)
informací o svých zkušenostech z předchozích výzev ke splacení nebo výběru jiných finančních prostředků splatných ze strany stejných nebo podobných protistran ve stejné nebo podobné situaci;
b)
všech příslušných dostupných tržních údajů týkajících se předchozích výzev ke splacení nebo výběru jiných finančních prostředků splatných ze strany stejných nebo podobných protistran ve stejné nebo podobné situaci;
c)
posouzení relevance a spolehlivosti informací popsaných v písmenech a) a b), pokud jde o očekávaný výsledek budoucích výzev ke splacení ze strany pojišťovny nebo zajišťovny.
Pojišťovna nebo zajišťovna předloží popis postupů, které má zavedeny za účelem zjištění jakýchkoli budoucích změn specifikovaných v čl. 62 odst. 1 písm. d) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35, které mohou mít za následek snížení schopnosti položky doplňkového kapitálu absorbovat ztrátu. Popis postupů musí obsahovat tyto informace:
a)
jakým způsobem pojišťovna nebo zajišťovna hodlá zjišťovat změny:
i)
struktury nebo smluvních podmínek ujednání, včetně zrušení nebo uplynutí platnosti položky doplňkového kapitálu, jejího použití nebo podání výzvy k částečnému nebo úplnému splacení doplňkové položky kapitálu,
ii)
postavení příslušných protistran, včetně selhání protistrany,
iii)
vymahatelnosti položky doplňkového kapitálu, včetně podání výzev ke splacení jiných doplňkových položek kapitálu poskytovaných stejnými protistranami;
b)
jakým způsobem pojišťovna nebo zajišťovna hodlá informovat orgán dohledu o zjištěných změnách, včetně toho, jaké mechanismy zavedla s cílem zjistit, kdy by změna měla být postoupena správnímu, řídícímu nebo kontrolnímu orgánu podniku a orgánu dohledu.
Pojišťovna nebo zajišťovna musí poskytnout písemné doklady o svém interním rozhodovacím procesu týkajícím se žádosti.
Článek 5
Posouzení žádosti
Orgán dohledu potvrdí obdržení žádosti pojišťovny nebo zajišťovny.
Orgán dohledu považuje žádost za úplnou, pokud pokrývá veškeré záležitosti uvedené v článcích 2, 3 a 4.
Orgán dohledu včas potvrdí, zda žádost je, nebo není považována za úplnou, a to nejpozději do 30 dnů od data jejího obdržení.
Orgán dohledu zajistí, aby lhůta, v níž rozhodne o žádosti, byla přiměřená a nepřesáhla tři měsíce ode dne přijetí úplné žádosti, pokud nenastanou výjimečné okolnosti, o kterých je pojišťovna nebo zajišťovna včas písemně informována.
Nastanou-li výjimečné okolnosti, orgán dohledu nesmí při rozhodování o žádosti překročit dobu šesti měsíců od obdržení úplné žádosti.
Pokud orgán dohledu považuje žádost za úplnou, není tím vyloučeno, aby požadoval doplňující informace nezbytné pro provedení posouzení. V požadavku musí být specifikovány požadované doplňující informace a uvedeny důvody, proč byl vznesen. Období mezi datem, kdy si orgán dohledu takové informace vyžádá, a datem, kdy orgán dohledu tyto informace nebo úpravy obdrží, se nezapočítává do lhůt uvedených v čtvrtém a pátém pododstavci.
Pojišťovna nebo zajišťovna musí orgán dohledu informovat o všech změnách v podrobnostech své žádosti.
V případě, že pojišťovna nebo zajišťovna informuje orgán dohledu o změně ve své žádosti, bude tato žádost považována za novou žádost, ledaže:
a)
by tato změna byla provedena z důvodu žádosti orgánu dohledu o doplňující informace nebo
b)
by orgán dohledu došel k závěru, že daná změna významně neovlivní jeho posouzení žádosti.
Pojišťovna nebo zajišťovna může žádost stáhnout písemným oznámením kdykoli před rozhodnutím orgánu dohledu. Jestliže pojišťovna nebo zajišťovna následně žádost znovu podá nebo podá aktualizovanou žádost, orgán dohledu k ní přistupuje jako k nové žádosti.
Článek 6
Rozhodnutí o žádosti
Pokud orgán dohledu přijal rozhodnutí o žádosti, neprodleně to písemně sdělí pojišťovně nebo zajišťovně.
Pokud orgán dohledu schválí nižší částku, než o kterou pojišťovna nebo zajišťovna žádala, nebo žádost o schválení zamítne, musí uvést důvody, na nichž se rozhodnutí zakládá.
V případě, že schválení orgánem dohledu bylo uděleno za podmínky, že bude uzavřena smlouva, pojišťovna nebo zajišťovna neprodleně smlouvu uzavře za podmínek, z nichž schválení vycházelo, a předá kopii podepsané smlouvy orgánu dohledu.
Pojišťovna nebo zajišťovna nebude považovat položku doplňkového kapitálu nebo metodu za přípustné, dokud nebude uzavřena smlouva.
Článek 7
Revize schválené částky nebo odnětí schválení metody
1. Pokud položka doplňkového kapitálu již nesplňuje podmínky, za nichž bylo schválení částky nebo metody výpočtu uděleno, orgán dohledu rozhodne o přijetí některého z těchto opatření:
a)
snížení částky položky doplňkového kapitálu na nižší částku, nebo na nulu;
b)
odnětí schválení metody výpočtu.
2. V případě, že orgán dohledu učinil rozhodnutí v souladu s odstavcem 1, oznámí to neprodleně s uvedením důvodů pojišťovně nebo zajišťovně.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. března 2015.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2015/499,
annettu 24 päivänä maaliskuuta 2015,
oman lisävarallisuuden erien käyttämisen hyväksyttämisessä valvontaviranomaisilla noudatettavia menettelyjä koskevista Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY mukaisista teknisistä täytäntöönpanostandardeista
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (Solvenssi II) 25 päivänä marraskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY (1) ja erityisesti sen 92 artiklan 3 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Vakuutus- ja jälleenvakuutusyritysten olisi laadittava oman lisävarallisuuden erien hyväksyntää koskevat hakemukset varovaiselta ja realistiselta pohjalta.
(2)
Oman lisävarallisuuden eriä koskeva hakemus on strateginen päätös, joka liittyy riskinhallintaan ja pääomasuunnitteluun. Koska hallinto-, johto- tai valvontaelimellä on direktiivin 2009/138/EY 40 artiklan nojalla lopullinen vastuu siitä, että direktiivin säännöksiä noudatetaan, sen osallistumista hakemusta koskevan päätöksen tekemiseen olisi harkittava huolellisesti.
(3)
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen olisi sisällytettävä hakemukseen kaikki tarvittavat tiedot valvontaviranomaisen arviointia varten, mukaan lukien vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen arvio siitä, miten erä täyttää oman lisävarallisuuden eriä koskevat vaatimukset ja maksettavaksi vaadittuna omien perusvarojen eriä koskevat vaatimukset, jotta valvontaviranomainen voi tehdä päätökset kohtuullisessa ajassa asianmukaisen näytön pohjalta.
(4)
Olisi täsmennettävä tiedot, jotka vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on sisällytettävä hakemukseen, jotta voidaan luoda johdonmukainen perusta valvontaviranomaisen päätöksenteolle.
(5)
Direktiivin 2009/138/EY mukaisten eri hyväksyntöjä koskevien hakemusten välisen keskinäisen riippuvuuden vuoksi vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen olisi oman lisävarallisuuden erien käyttöä hyväksyttäessään ilmoitettava valvontaviranomaiselle muista direktiivin 2009/138/EY 308 a artiklan 1 kohdassa mainittuja seikkoja koskevista hakemuksista, jotka ovat parhaillaan käsiteltävinä tai jotka se aikoo jättää seuraavien kuuden kuukauden aikana. Tällainen vaatimus on tarpeen sen varmistamiseksi, että valvontaviranomaisten arvioinnit tehdään läpinäkyvien ja puolueettomien tietojen pohjalta.
(6)
Valvontaviranomaisten tai vakuutus- ja jälleenvakuutusyritysten kyky arvioida vastapuolten ryhmän asemaa ikään kuin se olisi yksi vastapuoli, katsotaan oleelliseksi etenkin silloin, kun keskinäisessä yrityksessä tai sitä vastaavassa yrityksessä on useita homogeenisia ei-yhtiömuotoisia jäseniä, joilta se voi vaatia lisämaksuja.
(7)
Oman lisävarallisuuden hyväksyntäprosessiin on tarkoitus kuulua säännöllinen yhteydenpito valvontaviranomaisten ja vakuutus- ja jälleenvakuutusyritysten välillä. Tämä tarkoittaa yhteydenpitoa valvontatarkastusprosessin yhteydessä sekä ennen virallisen hakemuksen jättämistä valvontaviranomaiselle että hakemuksen hyväksymisen jälkeen. Säännöllinen yhteydenpito on tarpeen sen varmistamiseksi, että valvontaviranomaisten arviointi perustuu asianmukaisiin ja ajantasaisiin tietoihin.
(8)
Kun valvontaviranomainen vastaanottaa vakuutus- tai jälleenvakuutusyritykseltä ilmoituksen siitä, että hyväksytyn oman lisävarallisuuden erän tappioiden vaimennusvaikutus on heikentynyt, valvontaviranomaisen olisi tarkistettava hyväksyttyä määrää alaspäin tai peruutettava menetelmälle annettu hyväksyntä, jotta varmistetaan sen johdonmukaisuus heikentyneen tappioiden vaimennusvaikutuksen kanssa.
(9)
Direktiivin 2009/138/EY 226 artiklan mukaan vakuutus- tai jälleenvakuutusyritysten ryhmä voi hakea hyväksyntää oman lisävarallisuuden erälle välissä olevan vakuutushallintayhtiön tai välissä olevan rahoitusalan sekaholdingyhtiön osalta. Tällaisissa tapauksissa välissä olevaan vakuutushallintayhtiöön tai välissä olevaan rahoitusalan sekaholdingyhtiöön olisi sovellettava samoja sääntöjä kuin vakuutus- tai jälleenvakuutusyritykseen. Näin olisi tehtävä myös silloin, kun ryhmän johdossa on vakuutushallintayhtiö tai rahoitusalan sekaholdingyhtiö direktiivin 2009/138/EY 235 artiklan mukaisesti.
(10)
Tämä asetus perustuu Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen komissiolle toimittamiin teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksiin.
(11)
Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen on järjestänyt avoimia julkisia kuulemisia tämän asetuksen perustana olevista teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksista, analysoinut niihin mahdollisesti liittyviä kustannuksia ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1094/2010 (2) 37 artiklan mukaisesti perustetulta vakuutus- ja jälleenvakuutusalan osallisryhmältä.
(12)
Jotta voidaan parantaa valvontajärjestelmän oikeusvarmuutta direktiivin 2009/138/EY 308 a artiklassa tarkoitetun vaiheistusjakson aikana, joka alkaa 1 päivänä huhtikuuta 2015, on tärkeää varmistaa, että tämä asetus tulee voimaan mahdollisimman pian eli sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Hakemuksen yleispiirteet
1. Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on esitettävä valvontaviranomaiselle kirjallinen hakemus kunkin oman lisävarallisuuden erän hyväksynnän osalta.
2. Hakemus on laadittava jollakin sen jäsenvaltion virallisista kielistä, jossa vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksellä on kotipaikka, tai valvontaviranomaisen kanssa sovitulla kielellä.
3. Hakemuksen on sisällettävä saatekirje ja asiaa tukevaa näyttöä.
2 artikla
Saatekirje
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on toimitettava saatekirje. Saatekirjeessä on vahvistettava kaikki seuraavat seikat:
a)
kaikki oikeudelliset tai sopimusehdot, jotka koskevat oman lisävarallisuuden erää tai mitä tahansa siihen liittyvää järjestelyä, on määritelty yksiselitteisesti ja selvästi;
b)
hakemuksessa oman lisävarallisuuden erään kirjatun määrän on oltava direktiivin 2009/138/EY 90 artiklan 2 kohdan mukainen;
c)
hakemuksesta on käytävä ilmi oman lisävarallisuuden erän taloudellinen sisältö, myös se miten erä vaikuttaa perusvarallisuuteen sen jälkeen, kun se on vaadittu maksettavaksi;
d)
ottaen huomioon todennäköisen tulevan kehityksen sekä olosuhteet hakemuksen jättöpäivänä vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen vahvistus siitä, että oman lisävarallisuuden erä täyttää kriteerit omaksi varallisuudeksi luokittelua varten;
e)
hakemuksesta ei ole jätetty pois seikkoja, jotka, jos ne olisivat tiedossa, voisivat vaikuttaa valvontaviranomaisen päätökseen siitä, hyväksyykö se oman lisävarallisuuden erän, hyväksyttäväksi haetun erän määrän tai kauden, jona hyväksyttäväksi haettua laskentamenetelmää sovelletaan.
Saatekirjeessä on lisäksi lueteltava muut direktiivin 2009/138/EY 308 a artiklan 1 kohdassa mainittuja seikkoja koskevat hakemukset, jotka vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys on jättänyt tai jotka se aikoo jättää seuraavan kuuden kuukauden aikana.
3 artikla
Määrää tai menetelmää tukeva näyttö
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen hakemuksessa haetaan hyväksyntää tietylle oman lisävarallisuuden erän määrälle tai menetelmälle, jota käytetään kyseisen määrän laskemiseen.
Jos vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys hakee hyväksyntää tietylle rahamäärälle, hakemuksessa on oltava selvitys varovaisiin ja realistisiin oletuksiin perustuvan määrän laskennasta direktiivin 2009/138/EY 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Jos vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys hakee hyväksyntää laskentamenetelmälle, sen on esitettävä seuraavat tiedot:
a)
selvitys menetelmästä ja siitä, miten se ilmentää oman lisävarallisuuden erän tappioiden vaimennusvaikutusta;
b)
kuvaus mahdollisista oletuksista, joihin menetelmä perustuu, ja selvitys siitä, miksi näitä oletuksia pidetään varovaisina ja realistisina;
c)
erän odotettu määrä, joka on laskettu menetelmän mukaisesti, ja määrän perustelut;
d)
selvitys validointiprosessista, jonka vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys ottaa käyttöön sen varmistamiseksi, että menetelmän tulokset vastaavat jatkossakin erän tappioiden vaimennusvaikutusta.
4 artikla
Hyväksyntäperusteita tukeva näyttö
Asiaa tukevan näytön on sisällettävä riittävät tiedot, jotta valvontaviranomainen voi arvioida, onko hakemus direktiivin 2009/138/EY 90 artiklan ja komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 (3) 62-65 artiklan mukainen. Näytön on sisällettävä ainakin tämän artiklan 2-7 kohdassa tarkoitetut tiedot.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on toimitettava tiedot oman lisävarallisuuden erän luonteesta ja sen oman perusvarallisuuden erän tappioiden vaimennusvaikutuksesta, johon maksettavaksi vaadittava oman lisävarallisuuden erä liitetään, sekä seuraavat tiedot:
a)
erää koskevat oikeudelliset tai sopimusehdot ja mahdollisten asiaan liittyvien järjestelyjen ehdot sekä näyttö siitä, että vastapuoli on tehnyt tai aikoo tehdä sopimuksen ja sopia mahdollisesta asiaan liittyvästä järjestelystä;
b)
näyttö siitä, että oikeudellisen lausunnon perusteella sopimus ja mahdolliset asiaan liittyvät järjestelyt ovat oikeudellisesti sitovia ja täytäntöönpanokelpoisia kaikilla kyseeseen tulevilla lainkäyttöalueilla;
c)
sopimuksen voimassaoloaika ja ajanjakso, jona vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys voi vaatia erän maksettavaksi, jos kyseinen ajanjakso on eri kuin sopimuksen voimassaoloaika;
d)
vahvistus siitä, että sen jälkeen, kun oman lisävarallisuuden erä on vaadittu maksettavaksi ja se on maksettu, sillä on kaikki delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 71 artiklan mukaisesti luokkaan 1 sijoitetun oman perusvarallisuuden erän ominaisuudet ja kaikki delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 73 artiklan mukaisesti luokkaan 2 sijoitetun oman perusvarallisuuden erän ominaisuudet;
e)
vahvistus siitä, että erää koskevat sopimusehdot eivät sisällä määräyksiä, jotka saattaisivat estää vakuutus- tai jälleenvakuutusyritystä vaatimasta erää maksettavaksi tappioiden kattamiseksi tai jotka rajoittaisivat erän soveltumista maksettavaksi;
f)
vahvistus siitä, että oman lisävarallisuuden erä tai siitä koituva hyöty ovat ainoastaan vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen käytettävissä, että niitä ei voida siirtää tai luovuttaa toiselle osapuolelle eikä niihin voida liittää rasitusta muulla tavalla;
g)
kaikki tekijät, jotka rajoittavat edellytyksiä, joiden nojalla vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys saattaisi vaatia erän maksettavaksi, mukaan lukien mutta ei yksinomaan vakuutus- ja jälleenvakuutusyritykselle ominainen stressitilanne tai laajempi markkinoiden stressitilanne;
h)
vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen nykyiset tai mahdolliset tulevat velvoitteet, oletus tai ymmärrys siitä, että vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys maksaa varoja tai tarjoaa muita etuja vastapuolelle tai kolmannelle osapuolelle kyseisen omaisuuserän osalta muutoin kuin siinä tapauksessa, että kyse on oman perusvarallisuuden erän takaisinmaksusta delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 71 artiklan 1 kohdan h alakohdan ja 73 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti;
i)
jäljennös keskipitkän aikavälin pääomanhoitosuunnitelmasta sekä siitä, miten omaisuuserä tukee vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen nykyistä pääomarakennetta ja miten omaisuuserä voisi auttaa vakuutus- tai jälleenvakuutusyritystä täyttämään nykyiset ja tulevat pääomavaatimukset.
Muulloin kuin sovellettaessa delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 63 artiklan 6 kohtaa, jolloin vastapuolten ryhmän asema voidaan arvioida ikään kuin se olisi yksi vastapuoli, vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on toimitettava kunkin vastapuolen asemasta seuraavat tiedot:
a)
kunkin vastapuolen nimi ja kuvaus, mukaan lukien vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen ja vastapuolen välisen mahdollisen suhteen luonne;
b)
arvio vastapuolten maksukyvyttömyyden riskistä, jotta voidaan tukea delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 63 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvontaviranomaisen arviointia;
c)
arvio vastapuolten likviditeettiasemasta, jotta voidaan tukea delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 63 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvontaviranomaisen arviointia;
d)
arvio vastapuolten maksuhalukkuudesta, jotta voidaan tukea delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 63 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua valvontaviranomaisen arviointia;
e)
kuvaus eri olosuhteista, joissa vakuutus- ja jälleenvakuutusyritys saattaisi vaatia erän maksettavaksi, mukaan lukien nykyiset odotukset siitä, milloin erä saatettaisiin vaatia maksettavaksi ennen vakavaraisuuspääomavaatimuksen tai vähimmäispääomavaatimuksen täyttämättä jäämistä tai sen hetkellä;
f)
tiedot mahdollisista muista tekijöistä, joilla on merkitystä vastapuolten aseman kannalta, jotta voidaan tukea delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 63 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua valvontaviranomaisen arviointia;
Jos vastapuolia käsitellään vastapuolten ryhmänä delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 63 artiklan 6 kohdan mukaisesti, kolmannen alakohdan a-f alakohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava vastapuolten ryhmän osalta.
Jos vastapuoli on direktiivin 2009/138/EY 213 artiklan mukaisesti saman ryhmän tai alaryhmän jäsen kuin vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys ja sillä on sitoumuksia oman lisävarallisuuden erien osalta ryhmän eri yksikköjä kohtaan, kolmannen alakohdan b-f alakohdassa tarkoitettujen tietojen on sisällettävä näyttö vastapuolen kyvystä täyttää useita oman lisävarallisuuden erien maksuvaatimuksia samaan aikaan ottaen huomioon ryhmän tilanne ja yhteisöt.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on toimitettava tiedot varojen perittävyydestä, muun muassa seuraavat:
a)
tiedot järjestelyistä, jotka voivat lisätä erän perittävyyttä, mukaan lukien vakuuden saatavuus;
b)
tiedot siitä, estääkö kansallinen lainsäädäntö millään asiaan liittyvällä lainkäyttöalueella vaatimuksen tekemistä tai täyttämistä, mukaan lukien kriisi-, hallinto- ja maksukyvyttömyysmenettelyt, jotka aloitetaan vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen osalta;
c)
tiedot järjestelyistä tai tilanteista, jotka saattavat estää vaatimuksen tekemisen tai täyttämisen heikkenevässä taloudellisessa tilanteessa, mukaan lukien vakavaraisuuspääomavaatimuksen tai vähimmäispääomavaatimuksen täyttämättä jääminen.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on toimitettava tiedot aiemmista maksuvaatimuksista, muun muassa seuraavat:
a)
kokemus aiemmista maksuvaatimuksista tai muusta varojen keruusta samoilta tai samanlaisilta vastapuolilta samoissa tai samanlaisissa olosuhteissa;
b)
kaikki käytettävissä olevat oleelliset markkinatiedot, jotka liittyvät aiempiin maksuvaatimuksiin tai muuhun varojen keruuseen samoilta tai samanlaisilta vastapuolilta samoissa tai samanlaisissa olosuhteissa;
c)
arvio a ja b alakohdassa esitettyjen tietojen merkityksellisyydestä ja luotettavuudesta siltä osin kuin on kyse vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen tulevien maksuvaatimusten odotettavissa olevista tuloksista.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on toimitettava kuvaus prosesseista, jotka sillä on delegoidun asetuksen (EU) 2015/35 62 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti käytössä sellaisten mahdollisten tulevien muutosten tunnistamiseksi, jotka voivat vähentää oman lisävarallisuuden erän vaimennusvaikutusta. Kuvauksessa on oltava seuraavat seikat:
a)
miten järjestelyllä voidaan tunnistaa muutokset:
i)
järjestelyn rakenne tai sopimusehdot, mukaan lukien oman lisävarallisuuden erän peruuttaminen tai voimassaolon päättyminen tai oman lisävarallisuuden erän käyttö tai maksuvaatimus osittain tai kokonaan;
ii)
asianomaisten vastapuolten asema, mukaan lukien vastapuolen maksukyvyttömyys;
iii)
oman lisävarallisuuden erän perittävyys, mukaan lukien saman vastapuolen tarjoamia muita oman lisävarallisuuden eriä koskevat maksuvaatimukset;
b)
miten järjestelyllä aiotaan ilmoittaa valvontaviranomaiselle tunnistetuista muutoksista, mukaan lukien mekanismit, jotka on otettu käyttöön sen toteamiseksi, milloin muutos olisi ohjattava yrityksen hallinto-, johto- tai valvontaelimelle ja valvontaviranomaiselle.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on liitettävä mukaan asiakirjatodisteet hakemukseen liittyvästä sisäisestä päätöksentekomenettelystään.
5 artikla
Hakemuksen arviointi
Valvontaviranomaisen on vahvistettava vastaanottaneensa vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen hakemuksen.
Valvontaviranomaisen on katsottava hakemuksen olevan täydellinen, kun se kattaa kaikki 2, 3 ja 4 artiklassa tarkoitetut seikat.
Valvontaviranomaisen on hyvissä ajoin ja viimeistään 30 päivän kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta ilmoitettava, onko hakemus täydellinen.
Valvontaviranomaisen on varmistettava, että määräaika, jonka kuluessa se päättää hakemuksesta, on kohtuullinen eikä se ole pidempi kuin kolme kuukautta täydellisen hakemuksen vastaanottamisesta, ellei kyseessä ole poikkeukselliset olosuhteet, joista ilmoitetaan vakuutus- tai jälleenvakuutusyritykselle kirjallisesti ja hyvissä ajoin.
Kun on kyse poikkeuksellisista olosuhteista, valvontaviranomaisen on tehtävä hakemusta koskeva päätös viimeistään kuuden kuukauden kuluessa täydellisen hakemuksen vastaanottamisesta.
Vaikka valvontaviranomainen on ilmoittanut, että hakemus on täydellinen, se voi siitä huolimatta pyytää lisätietoja, joita se tarvitsee arvioinnin suorittamiseen. Pyyntö on perusteltava, ja siinä on yksilöitävä vaaditut lisätiedot. Sen päivän, jona valvontaviranomainen pyytää lisätietoja, ja sen päivän, jona valvontaviranomainen vastaanottaa tällaiset tiedot, välisiä päiviä ei oteta huomioon määritettäessä neljännessä ja viidennessä alakohdassa tarkoitettuja määräaikoja.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on ilmoitettava valvontaviranomaiselle kaikista hakemukseen liittyvistä muutoksista.
Jos vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys ilmoittaa valvontaviranomaiselle hakemukseen tehdystä muutoksesta, hakemusta on pidettävä uutena hakemuksena, paitsi jos
a)
muutos johtuu valvontaviranomaisen pyynnöstä saada lisätietoja; tai
b)
valvontaviranomainen katsoo, että muutos ei vaikuta merkittävästi hakemuksen arviointiin.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys voi peruuttaa hakemuksen kirjallisella ilmoituksella missä tahansa vaiheessa ennen valvontaviranomaisen päätöstä. Jos vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys toimittaa hakemuksen tämän jälkeen uudelleen tai toimittaa ajan tasalle saatetun hakemuksen, valvontaviranomainen käsittelee hakemusta uutena hakemuksena.
6 artikla
Hakemusta koskeva päätös
Kun valvontaviranomainen on tehnyt päätöksen hakemuksesta, sen on viipymättä ilmoitettava tästä kirjallisesti vakuutus- tai jälleenvakuutusyritykselle.
Jos valvontaviranomainen hyväksyy vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen pyytämää määrää pienemmän määrän tai hylkää hyväksyntää koskevan hakemuksen, sen on ilmoitettava syyt, joihin päätös perustuu.
Mikäli valvontaviranomaisten hyväksyntä on myönnetty sillä edellytyksellä, että sopimus tehdään, vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksen on viipymättä tehtävä sopimus niillä ehdoilla, joihin hyväksyntä perustui, ja toimitettava valvontaviranomaiselle jäljennös allekirjoitetusta sopimuksesta.
Vakuutus- tai jälleenvakuutusyritys ei saa pitää oman lisävarallisuuden erää tai menetelmää hyväksyttynä ennen kuin sopimus on tehty.
7 artikla
Hyväksytyn määrän tarkistaminen tai menetelmän hyväksynnän peruuttaminen
1. Jos oma lisävarallisuuden erä ei enää täytä niitä vaatimuksia, joiden perusteella määrä tai laskentamenetelmä hyväksyttiin, valvontaviranomaisen on päätettävä jommastakummasta seuraavasta toimesta:
a)
oman lisävarallisuuden erän määrä pienennetään alaspäin tai nollaan;
b)
laskentamenetelmän hyväksyntä peruutetaan.
2. Valvontaviranomaisen on ilmoitettava vakuutus- tai jälleenvakuutusyritykselle välittömästi, kun se on tehnyt 1 kohdan mukaisen päätöksen, ja mainittava perustelut.
8 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 24 päivänä maaliskuuta 2015.