NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 152/2013
ze dne 19. prosince 2012,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012, pokud jde o regulační technické normy pro kapitálové požadavky na ústřední protistrany
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (2), a zejména na čl. 16 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 648/2012 stanoví mimo jiné obezřetnostní požadavky na ústřední protistrany, aby byly bezpečné a spolehlivé a trvale splňovaly kapitálové požadavky. Vzhledem k tomu, že rizika vyplývající z clearingových činností jsou do značné míry kryta zvláštními finančními zdroji, měly by tyto kapitálové požadavky zajistit, aby byla ústřední protistrana vždy adekvátně kapitalizovaná vůči úvěrovému riziku, riziku protistrany, tržnímu riziku, operačnímu, právnímu a obchodnímu riziku, která uvedenými zvláštními finančními zdroji dosud kryta nejsou, a aby byla v případě potřeby schopna provést řádné ukončení nebo restrukturalizaci svých operací.
(2)
V technických normách by mělo být obzvláště zohledněno zacházení s kapitálem v úvěrových institucích a investičních podnicích, protože expozice vůči rizikům je u ústředních protistran při provádění nekrytých činností podobná rizikům, která vznikají úvěrovým institucím a investičním podnikům. Rovněž by měly být vzaty v úvahu příslušné části zásad pro infrastrukturu finančního trhu vydaných Výborem pro platební a vypořádací systémy a Mezinárodní organizací komisí pro cenné papíry (dále jen „zásady CPSS-IOSCO“). Aby bylo zajištěno, že ústřední protistrany budou schopny zorganizovat řádné ukončení nebo restrukturalizaci své činnosti, měly by mít dostatečné finanční zdroje k tomu, aby se po přiměřenou dobu vyrovnaly s provozními výdaji. Ústřední protistrana by během této doby měla být schopna zavést jakákoli opatření za účelem reorganizace svých kritických operací, včetně rekapitalizace, výměny vedení, revize svých obchodních strategií, nákladů nebo struktury poplatků, restrukturalizace služeb, jež poskytuje, likvidace svého clearingového portfolia nebo fúze s jinou ústřední protistranou, případně převedení svých clearingových činností na jinou ústřední protistranu. V průběhu ukončování nebo restrukturalizace musí ústřední protistrana stále pokračovat ve své činnosti. Zatímco mohou v tomto případě některé náklady poklesnout - např. náklady na propagaci, jiné mohou vzrůst - např. výdaje na právní služby. Proto se za vhodný odhad skutečných výdajů během ukončení nebo restrukturalizace činnosti ústřední protistrany považují hrubé roční provozní výdaje. V zájmu zohlednění rozmanitosti účetních postupů různých ústředních protistran by se měly provozní výdaje posuzovat v souladu s Mezinárodními standardy účetního výkaznictví (IFRS) přijatými na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů (3), nebo v souladu s omezenou skupinou předpisů platných v této oblasti a uvedených v právních předpisech Unie.
(3)
Jelikož musí kapitál trvale postačovat k zajištění řádného ukončení a adekvátní ochrany vůči relevantním rizikům, jak požaduje čl. 16 odst. 2 nařízení (EU) č. 648/2012, je třeba vytvořit nástroj včasného varování, který příslušným orgánům umožní dozvědět se v dostatečném předstihu o situaci, kdy se kapitál ústřední protistrany přiblíží kapitálovému požadavku, a to zavedením prahové hodnoty oznamovací povinnosti stanovené na 110 % kapitálového požadavku.
(4)
I přes obtíže při kvantifikaci expozice vůči operačnímu riziku je relevantním referenčním předpisem pro ústřední protistrany směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (4). V souladu se směrnicí 2006/48/ES by definice operačního rizika v technických normách týkajících se kapitálových požadavků na ústřední protistrany měla zahrnovat právní riziko.
(5)
Směrnice 2006/48/ES a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (5) jsou vhodnými referenčními předpisy pro účely stanovení kapitálových požadavků ke krytí úvěrového rizika, rizika protistrany a tržního rizika, která nejsou kryta zvláštními finančními zdroji, neboť se tato rizika podobají rizikům, která vznikají úvěrovým institucím nebo investičním podnikům.
(6)
Jsou-li splněny požadavky článků 52 a 53 nařízení (EU) č. 648/2012, nemusí ústřední protistrana držet kapitál pro obchodní expozice a pro příspěvky do fondu pro riziko selhání, které vznikají na základě dohody o interoperabilitě. Pokud však tyto požadavky nejsou splněny, vazby mezi ústředními protistranami by je mohly vystavit dalším rizikům, pokud zajištění, které složí, není plně chráněno a pokud není úpadek nepravděpodobný nebo pokud jsou příspěvky do fondu pro riziko selhání ohroženy v případě, že člen clearingového systému přijímající ústřední protistrany selže. Proto by se v takových případech měly kapitálové požadavky vztahovat na příspěvky do fondu pro riziko selhání a na obchodní expozice vůči ostatním ústředním protistranám. Aby se zamezilo dopadům přenosu rizik, mělo by zacházení, pokud jde o příspěvky do fondu pro riziko selhání jiných ústředních protistran, být obecně konzervativnější než zacházení s expozicemi úvěrových institucí vůči ústředním protistranám. Vlastní zdroje ústřední protistrany použité na příspěvek do fondu pro riziko selhání jiné ústřední protistrany by neměly být pro účely čl. 16 odst. 2 nařízení (EU) č. 648/2012 brány v úvahu, jelikož nejsou investovány v souladu s její investiční politikou. Rovněž by neměly být započítány dvakrát pro účely výpočtu rizikově vážených expozic vyplývajících z těchto příspěvků.
(7)
Doba nezbytná k řádnému ukončení činnosti jedné ústřední protistrany je silně závislá na clearingových službách, které poskytuje, a na tržním prostředí, v němž působí, zejména v případě, že jiná ústřední protistrana může převzít její služby. Počet měsíců vyžadovaný pro ukončení by proto měl být založen na vlastním odhadu ústřední protistrany se souhlasem příslušného orgánu. V zájmu zajištění obezřetné výše kapitálových požadavků je třeba stanovit minimální počet šesti měsíců.
(8)
Obchodní riziko představuje riziko, které ústřední protistrana podstupuje v souvislosti se svou efektivitou a možnými změnami obecných obchodních podmínek, u nichž je pravděpodobné, že zhorší její finanční situaci v důsledku poklesu jejích příjmů nebo zvýšení jejích výdajů, což má za následek ztrátu, která musí být hrazena z jejího kapitálu. Vzhledem k tomu, že úroveň obchodního rizika je vysoce závislá na individuální situaci každé ústřední protistrany a může být důsledkem různých faktorů, jako jsou neefektivní postupy, nepříznivé tržní prostředí, neefektivní reakce na technologický pokrok nebo nekvalitní provádění obchodních strategií, měl by být kapitálový požadavek založen na vlastním odhadu ústřední protistrany, se souhlasem příslušného orgánu. V zájmu zajištění obezřetné úrovně kapitálových požadavků je třeba stanovit minimální hodnotu.
(9)
Evropský orgán pro bankovnictví (EBA) před předložením návrhů technických norem, z nichž toto nařízení vychází, úzce spolupracoval s Evropským systémem centrálních bank (ESCB) a provedl konzultace s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy. Uskutečnil rovněž otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, analyzoval možné související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (6).
(10)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem předložených Evropské komisi Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro bankovnictví),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kapitálové požadavky
1. Ústřední protistrana drží kapitál včetně nerozděleného zisku a rezervních fondů, který musí trvale dosahovat alespoň součtu:
a)
kapitálových požadavků ústřední protistrany pro ukončení nebo restrukturalizaci jejích činností, vypočítaných v souladu s článkem 2;
b)
kapitálových požadavků ústřední protistrany pro operační a právní rizika, vypočítaných v souladu s článkem 3;
c)
kapitálových požadavků ústřední protistrany pro úvěrové riziko, riziko protistrany a tržní riziko, vypočítaných v souladu s článkem 4;
d)
kapitálových požadavků ústřední protistrany pro obchodní riziko, vypočítaných v souladu s článkem 5.
2. Ústřední protistrana musí mít zavedené postupy pro identifikaci všech zdrojů rizik, která mohou mít dopad na její probíhající činnost, a musí zvažovat pravděpodobnost možných nepříznivých účinků na své příjmy nebo výdaje a na úroveň svého kapitálu.
3. Pokud kapitál v držení ústřední protistrany v souladu s odstavcem 1 nedosahuje hodnoty 110 % kapitálových požadavků nebo 110 % ze 7,5 milionu EUR („prahová hodnota oznamovací povinnosti“), ústřední protistrana ihned uvědomí příslušný orgán a alespoň jednou týdně mu poskytuje aktualizace, dokud se výše kapitálu v držení ústřední protistrany nevrátí nad prahovou hodnotu oznamovací povinnosti.
4. Uvedené oznámení se provede písemně a musí obsahovat tyto údaje:
a)
důvody, proč kapitál ústřední protistrany poklesl pod prahovou hodnotu oznamovací povinnosti, a popis finanční situace ústřední protistrany v krátkodobém horizontu;
b)
úplný popis opatření, která ústřední protistrana hodlá přijmout k zajištění průběžného plnění kapitálových požadavků.
Článek 2
Kapitálové požadavky pro případ ukončení nebo restrukturalizace činnosti
1. Ústřední protistrana vydělí své hrubé roční provozní výdaje dvanácti, čímž určí své hrubé měsíční provozní výdaje, a výsledné číslo vynásobí svým časovým rozpětím pro ukončení nebo restrukturalizaci své činnosti podle odstavce 2. Výsledkem tohoto výpočtu je kapitál požadovaný k zajištění řádného ukončení nebo restrukturalizace činnosti ústřední protistrany.
2. Ústřední protistrana za účelem určení časového rozpětí pro ukončení nebo restrukturalizaci své činnosti podle odstavce 1 předloží příslušnému orgánu ke schválení v souladu s pravomocemi uvedeného příslušného orgánu podle hlavy III nařízení (EU) č. 648/2012 vlastní odhad přiměřeného časového rozpětí pro ukončení nebo restrukturalizaci své činnosti. Odhadované časové rozpětí musí být dostatečné k tomu, aby i v situaci krizových podmínek na trhu zajistilo řádné ukončení nebo restrukturalizaci její činnosti, reorganizaci jejích operací, likvidaci jejího clearingového portfolia nebo převod její clearingové činnosti na jinou ústřední protistranu. V odhadu se zohlední likvidita, velikost, struktura splatnosti pozic ústřední protistrany, potenciální přeshraniční překážky spojené s těmito pozicemi, jakož i druh produktů, u nichž se provádí clearing. Časové rozpětí pro ukončení nebo restrukturalizaci její činnosti, které se použije pro výpočet kapitálového požadavku, musí trvat nejméně šest měsíců.
3. Ústřední protistrana aktualizuje svůj odhad přiměřeného časového rozpětí pro ukončení nebo restrukturalizaci své činnosti, kdykoli dojde k významné změně v předpokladech, z nichž odhad vychází, a tento aktualizovaný odhad předloží příslušnému orgánu ke schválení.
4. Pro účely tohoto článku se provozními výdaji rozumí provozní výdaje podle Mezinárodních standardů účetního výkaznictví (IFRS) přijatých na základě nařízení (ES) č. 1606/2002 nebo v souladu se směrnicemi Rady 78/660/EHS (7), 83/349/EHS (8) a 86/635/EHS (9) nebo v souladu s obecně uznávanými účetními zásadami třetí země, jež byly uznány za rovnocenné standardům IFRS v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1569/2007 (10), případně v souladu s účetními standardy třetí země, jejichž používání je povoleno v souladu s článkem 4 uvedeného nařízení. Ústřední protistrana použije nejnovější auditované informace ze své roční účetní závěrky.
Článek 3
Kapitálové požadavky pro operační a právní rizika
1. Při dodržení omezení stanovených v odstavcích 2 a 7 vypočítá ústřední protistrana své kapitálové požadavky pro operační riziko - včetně právního - uvedené v článku 1 s využitím buď přístupu základního ukazatele, nebo pokročilých přístupů k měření stanovených ve směrnici 2006/48/ES.
2. Ústřední protistrana může využít přístup základního ukazatele pro výpočet svých kapitálových požadavků pro operační riziko podle článku 103 směrnice 2006/48/ES.
3. Ústřední protistrana musí mít řádně zdokumentovaný systém hodnocení a řízení operačního rizika s jasně stanovenými povinnostmi v rámci tohoto systému. Musí určit své expozice vůči operačnímu riziku a průběžně sledovat údaje týkající se operačního rizika, včetně údajů o výrazných ztrátách. Tento systém podléhá pravidelnému přezkumu prováděnému nezávislou osobou, která má potřebné znalosti k provádění takového přezkumu.
4. Systém hodnocení operačního rizika ústřední protistrany musí být úzce začleněn do postupů pro řízení rizik dané ústřední protistrany. Jeho výsledky musí být nedílnou součástí procesu sledování a kontroly rizikového profilu dané ústřední protistrany v oblasti operačního rizika.
5. Ústřední protistrana musí zavést systém podávání zpráv vrcholnému vedení, v jehož rámci příslušné útvary institucí obdrží zprávy o operačním riziku. Ústřední protistrana musí mít zavedeny postupy pro podniknutí odpovídajících opatření v závislosti na informacích obsažených ve zprávách pro vedení.
6. Ústřední protistrana může rovněž svůj příslušný orgán požádat o povolení používat pokročilé přístupy k měření. Příslušný orgán může ústřední protistraně udělit povolení používat pokročilé přístupy k měření na základě jejích vlastních systémů měření operačního rizika podle článku 105 směrnice 2006/48/ES.
7. Ústřední protistrany, které pro výpočet svých kapitálových požadavků pro operační riziko používají pokročilé přístupy k měření podle odstavce 6, musí držet kapitál, který vždy představuje nejméně 80 % kapitálu požadovaného při využití přístupu základního ukazatele podle odstavce 2.
Článek 4
Kapitálové požadavky pro úvěrová rizika, úvěrová rizika protistrany a tržní rizika, která nejsou již kryta zvláštními finančními zdroji stanovenými v článcích 41 až 44 nařízení (EU) č. 648/2012
1. Při dodržení omezení stanovených v odstavcích 2 až 5 vypočte ústřední protistrana své kapitálové požadavky uvedené v článku 1 jako součet 8 % hodnot svých rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko a úvěrové riziko protistrany a svých kapitálových požadavků pro tržní riziko vypočítaných v souladu se směrnicemi 2006/48/ES a 2006/49/ES.
2. Pro výpočet kapitálových požadavků pro tržní riziko, které není již kryto zvláštními finančními zdroji stanovenými v článcích 41 až 44 nařízení (EU) č. 648/2012, použije ústřední protistrana metody stanovené v přílohách I až IV směrnice 2006/49/ES.
3. Pro výpočet hodnot rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko, které není již kryto zvláštními finančními zdroji stanovenými v článcích 41 až 44 nařízení (EU) č. 648/2012, použije ústřední protistrana standardizovaný přístup pro úvěrové riziko stanovený v článcích 78 až 83 směrnice 2006/48/ES.
4. Pro výpočet hodnot rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko protistrany, které není již kryto zvláštními finančními zdroji stanovenými v článcích 41 až 44 nařízení (EU) č. 648/2012, použije ústřední protistrana metodu oceňování podle tržní hodnoty stanovenou v příloze III část 3 směrnice 2006/48/ES a komplexní metodu finančního kolaterálu s uplatněním regulativních koeficientů volatility stanovenou v příloze VIII část 3 směrnice 2006/48/ES.
5. Pokud nejsou splněny všechny podmínky uvedené v článcích 52 a 53 nařízení (EU) č. 648/2012 a pokud ústřední protistrana nevyužívá své vlastní zdroje, použije ústřední protistrana na svou expozici vyplývající z příspěvků do fondu pro riziko selhání rizikovou váhu ve výši 1 250 % a na své obchodní expozice s jinou ústřední protistranou rizikovou váhu ve výši 2 %.
Článek 5
Kapitálové požadavky pro obchodní riziko
1. Ústřední protistrana předloží příslušnému orgánu ke schválení v souladu s pravomocemi uvedeného příslušného orgánu podle hlavy III nařízení (EU) č. 648/2012 vlastní odhad kapitálu nezbytného k pokrytí ztrát vzniklých z obchodního rizika na základě přiměřeně předvídatelných nepříznivých scénářů relevantních pro její obchodní model.
2. Kapitálový požadavek pro obchodní riziko se rovná schválenému odhadu a jeho minimální hodnota musí dosahovat 25 % hrubých ročních provozních výdajů ústřední protistrany. Pro účely tohoto článku se použijí hrubé roční provozní výdaje v souladu s čl. 2 odst. 4.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. prosince 2012.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 152/2013,
annettu 19 päivänä joulukuuta 2012,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 täydentämisestä keskusvastapuolten pääomavaatimuksia koskevien teknisten sääntelystandardien osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (1),
ottaa huomioon OTC-johdannaisista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä 4 päivänä heinäkuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 (2) ja erityisesti sen 16 artiklan 3 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksessa (EU) N:o 648/2012 muun muassa vahvistetaan keskusvastapuolia koskevat vakavaraisuusvaatimukset sen varmistamiseksi, että kyseiset keskusvastapuolet ovat luotettavia ja vakaita ja että ne noudattavat aina pääomavaatimuksia. Koska määritystoiminnasta aiheutuvat riskit suurelta osin katetaan erityisillä rahoitusvaroilla, tällaisilla pääomavaatimuksilla olisi varmistettava, että keskusvastapuolella on aina riittävästi pääomaa luotto-, vastapuoli- ja markkinariskien, toiminnallisten ja oikeudellisten riskien sekä yritysriskien varalta siltä osin kuin niitä ei ole katettu erityisillä rahoitusvaroilla ja että se voi tarvittaessa lopettaa tai järjestää toimintansa uudelleen hallitulla tavalla.
(2)
Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten pääomakohtelu olisi erityisesti otettava huomioon teknisissä standardeissa, koska harjoittaessaan toimintaa, jota ei kateta erityisillä rahoitusvaroilla, keskusvastapuolet altistuvat samankaltaisille riskeille kuin luottolaitokset ja sijoituspalveluyritykset. Maksu- ja selvitysjärjestelmäkomitean (CPSS) ja kansainvälisen arvopaperimarkkinavalvojien yhteisön (IOSCO) julkaisemien finanssimarkkinoiden rakenteita koskevien periaatteiden (”CPSS-IOSCO-periaatteet”) merkitykselliset osat olisi myös otettava huomioon. Sen varmistamiseksi, että keskusvastapuolet pystyvät lopettamaan tai järjestämään toimintansa uudelleen hallitulla tavalla, niillä olisi oltava riittävät rahoitusvarat, jotta ne selviävät toimintamenoista kohtuullisen ajan kuluessa. Keskusvastapuolen olisi pystyttävä kyseisen ajan kuluessa ottamaan käyttöön jokin järjestely järjestääkseen uudelleen kriittiset toimintonsa, mukaan lukien pääomittaminen, johdon vaihtaminen, liiketoimintastrategioiden ja kustannus- tai maksurakenteiden tarkistaminen, tarjottujen palvelujen järjestäminen uudelleen, määrityssalkun realisointi tai yhdistäminen - tai määritystoiminnan siirtäminen - toiseen keskusvastapuoleen. Toiminnan lopettamisen tai uudelleenjärjestämisen aikana keskusvastapuolen on edelleen jatkettava toimintaansa. Tässä tapauksessa jotkin kustannukset, esimerkiksi markkinointikustannukset, saattavat alentua, mutta toiset kustannukset, esimerkiksi oikeudelliset kulut, saattavat kasvaa. Tämän vuoksi bruttomääräisten vuotuisten toimintakustannusten katsotaan antavan asianmukaisen kuvan menoista, joita tosiasiallisesti aiheutuu keskusvastapuolen toiminnan lopettamisen tai uudelleenjärjestämisen aikana. Jotta voidaan ottaa huomioon keskusvastapuolen käyttämien kirjanpitokäytäntöjen moninaisuus, toimintamenoja olisi arvioitava noudattaen kansainvälisten tilinpäätösstandardien soveltamisesta 19 päivänä heinäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1606/2002 (3) nojalla hyväksyttyjä IFRS-standardeja tai rajallista määrää muita tällä alalla sovellettavia sääntöjä sen mukaan, mitä unionin lainsäädännössä säädetään.
(3)
Koska pääomaa on aina oltava riittävästi varmistamaan toiminnan hallittu lopettaminen ja riittävä suoja asianomaisia riskejä vastaan, kuten asetuksen (EU) N:o 648/2012 16 artiklan 2 kohdassa edellytetään, on tarpeen perustaa varhaisvaroitusjärjestelmä, jonka avulla toimivaltaiset viranomaiset saavat riittävän ajoissa tiedon tilanteesta, jossa keskusvastapuolen pääoma on lähellä pääomavaatimusta, ottamalla käyttöön ilmoituskynnysarvo, joka on 110 prosenttia pääomavaatimuksesta.
(4)
Siitä huolimatta, että alttiutta toiminnalliselle riskille on vaikea ilmaista määrällisesti, luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/48/EY (4) tarjoaa asianmukaisen ohjearvon keskusvastapuolten pääomavaatimuksen vahvistamiseksi. Keskusvastapuolten pääomavaatimuksia koskevien teknisten sääntelystandardien yhteydessä toiminnallisen riskin määritelmän olisi direktiivin 2006/48/EY mukaisesti sisällettävä oikeudellinen riski.
(5)
Direktiivi 2006/48/EY ja sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä 14 päivänä kesäkuuta 2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/49/EY (5) tarjoavat asianmukaisen ohjearvon pääomavaatimusten vahvistamiseksi sellaisten luotto-, vastapuoli- ja markkinariskien kattamiseksi, joita ei kateta erityisillä rahoitusvaroilla, sillä nämä riskit ovat samankaltaiset kuin ne riskit, joille luottolaitokset ja sijoituspalveluyritykset altistuvat.
(6)
Keskusvastapuolella ei tarvitse olla pääomaa yhteentoimivuusjärjestelystä johtuvien kaupankäyntivastuiden ja maksukyvyttömyysrahastoon suoritettavien maksujen osalta, jos asetuksen (EU) N:o 648/2012 52 ja 53 artiklassa vahvistetut vaatimukset täyttyvät. Jos nämä vaatimukset eivät kuitenkaan täyty, keskusvastapuolten väliset yhteydet saattavat altistaa ne lisäriskeille, jos niiden asettamia vakuuksia ei ole täysin suojattu eivätkä ne ole konkurssioikeudellisesti erillisiä tai jos maksukyvyttömyysrahastoon suoritettavat maksut vaarantuvat siinä tapauksessa, että vakuuden saavan keskusvastapuolen määritysosapuoli on maksukyvytön. Tällaisissa tapauksissa olisi sen vuoksi sovellettava pääomavaatimuksia maksukyvyttömyysrahastoon suoritettaviin maksuihin ja muihin keskusvastapuoliin nähden aiheutuviin kaupankäyntivastuihin. Muiden keskusvastapuolien maksukyvyttömyysrahastoon suoritettavien maksujen käsittelyn olisi leviämisvaikutusten välttämiseksi yleisesti ottaen oltava varovaisempaa kuin luottolaitoksilla keskusvastapuolen suhteen olevien vastuiden käsittelyn. Keskusvastapuolen omia varoja, joilla on suoritettu maksuja toisen keskusvastapuolen maksukyvyttömyysrahastoon, ei tulisi ottaa huomioon asetuksen (EU) N:o 648/2012 16 artiklan 2 kohdan mukaisissa tarkoituksissa, koska niitä ei ole sijoitettu keskusvastapuolen sijoituspolitiikan mukaisesti. Niitä ei myöskään tulisi laskea kahteen kertaan laskettaessa näistä maksuista aiheutuvia riskipainotettuja saamisia.
(7)
Aika, joka vaaditaan keskusvastapuolen toiminnan hallituksi lopettamiseksi, riippuu täysin kyseisen keskusvastapuolen tarjoamista määrityspalveluista ja markkinaympäristöstä, jossa se toimii, varsinkin silloin, jos toinen keskusvastapuoli voi jatkaa sen palveluja. Sen, kuinka monta kuukautta kuluu toiminnan lopettamiseen, olisi tämän vuoksi perustuttava keskusvastapuolen esittämään omaan arvioon, jolle on saatava toimivaltaisen viranomaisen hyväksyntä. Aikajakson olisi oltava vähintään kuusi kuukautta, jotta varmistettaisiin, että pääomavaatimukset ovat varovaisuusperiaatteen mukaisella tasolla.
(8)
Yritysriskillä tarkoitetaan riskiä, joka keskusvastapuolelle aiheutuu riippuen sen tehokkuudesta ja mahdollisista yleisten liiketoimintaedellytysten muutoksista, jotka todennäköisesti heikentävät sen taloudellista tilannetta, koska tulot vähenevät tai menot lisääntyvät aiheuttaen tappiota, joka on rahoitettava pääomasta. Koska yritysriskin suuruus on erittäin riippuvainen kunkin keskusvastapuolen yksittäisestä tilanteesta ja voi johtua useista tekijöistä, kuten tehottomista menettelyistä, epäsuotuisasta markkinaympäristöstä, tehottomuudesta reagoida teknologian kehitykseen tai liiketoimintastrategioiden huonosta toteutuksesta, pääomavaatimuksen olisi perustuttava keskusvastapuolen omaan arvioon, jolle on saatava toimivaltaisen viranomaisen hyväksyntä. Käyttöön on otettava alin taso, jotta varmistettaisiin, että pääomavaatimukset ovat varovaisuusperiaatteen mukaisella tasolla.
(9)
Euroopan pankkiviranomainen (EPV) on tehnyt läheistä yhteistyötä Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) kanssa ja kuullut Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaista (EAMV), ennen kuin se on toimittanut teknisten standardien luonnokset, joihin tämä asetus perustuu. Se on myös järjestänyt avoimia julkisia kuulemisia teknisten sääntelystandardien luonnoksista, analysoinut mahdollisia asiaan liittyviä kustannuksia ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 (6) 37 artiklalla perustetulta pankkialan osallisryhmältä.
(10)
Tämä asetus perustuu teknisten sääntelystandardien luonnoksiin, jotka Euroopan valvontaviranomainen (Euroopan pankkiviranomainen) on toimittanut Euroopan komissiolle,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Pääomavaatimukset
1. Keskusvastapuolen pääoman, mukaan lukien jakamaton voitto ja rahastot, on aina oltava vähintään yhtä suuri kuin seuraavien summa:
a)
keskusvastapuolen pääomavaatimukset keskusvastapuolen toiminnan lopettamiseksi tai järjestämiseksi uudelleen 2 artiklan mukaisesti laskettuina;
b)
keskusvastapuolen pääomavaatimukset toiminnallisten ja oikeudellisten riskien kattamiseksi 3 artiklan mukaisesti laskettuina;
c)
keskusvastapuolen pääomavaatimukset luotto-, vastapuoli- ja markkinariskien kattamiseksi 4 artiklan mukaisesti laskettuina;
d)
keskusvastapuolen pääomavaatimukset yritysriskin kattamiseksi 5 artiklan mukaisesti laskettuina.
2. Keskusvastapuolella on oltava käytössään menettelyt, joilla voidaan tunnistaa kaikki sellaisten riskien lähteet, jotka voivat vaikuttaa sen tehtävien jatkuvaan hoitoon, ja sen on arvioitava, kuinka todennäköisesti sen tuloihin tai menoihin ja sen pääoman määrään kohdistuu potentiaalisia haittavaikutuksia.
3. Jos keskusvastapuolen 1 kohdan mukainen pääoma alittaa 110 prosenttia pääomavaatimuksista tai 110 prosenttia 7,5 miljoonasta eurosta (”ilmoituskynnysarvo”), keskusvastapuolen on heti ilmoitettava asiasta toimivaltaiselle viranomaiselle ja pidettävä tämä asian suhteen ajan tasalla vähintään viikoittain, kunnes keskusvastapuolen pääoman määrä ylittää taas ilmoituskynnysarvon.
4. Ilmoitus on tehtävä kirjallisesti, ja siinä on oltava seuraavat tiedot:
a)
syyt sille, miksi keskusvastapuolen pääoma alittaa ilmoituskynnysarvon, ja kuvaus keskusvastapuolen taloudellisen tilanteen lyhyen aikavälin näkymistä;
b)
kattava kuvaus toimenpiteistä, jotka keskusvastapuoli aikoo toteuttaa varmistaakseen pääomavaatimusten jatkuvan noudattamisen.
2 artikla
Toiminnan lopettamista tai järjestämistä uudelleen koskevat pääomavaatimukset
1. Keskusvastapuolen on jaettava vuotuiset bruttomääräiset toimintamenonsa kahdellatoista määrittääkseen kuukausittaiset bruttomääräiset toimintamenonsa ja kerrottava tulokseksi saatu numero ajalla, joka kuluu sen toiminnan lopettamiseen tai järjestämiseen uudelleen ja joka määritetään 2 kohdan mukaisesti. Tämän laskelman tulos ilmaisee pääoman, joka vaaditaan keskusvastapuolen toiminnan hallitusti lopettamiseksi tai järjestämiseksi uudelleen.
2. Jotta voidaan määrittää 1 kohdassa tarkoitettu aika, joka kuluu keskusvastapuolen toiminnan lopettamiseen tai järjestämiseen uudelleen, keskusvastapuolen on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle oma arvionsa kohtuullisesta ajasta, joka kuluu sen toiminnan lopettamiseen tai järjestämiseen uudelleen; toimivaltainen viranomainen hyväksyy kyseisen arvion sille asetuksen (EU) N:o 648/2012 III osaston nojalla kuuluvien toimivaltaisen viranomaisen valtuuksien mukaisesti. Arvioidun ajan on oltava riittävä varmistamaan - myös stressikausien markkinaolosuhteissa - keskusvastapuolen toiminnan hallittu lopettaminen tai järjestäminen uudelleen, sen toimintojen uudelleenorganisointi sekä sen määrityssalkkujen realisointi tai siirto jollekin toiselle keskusvastapuolelle. Arviossa on otettava huomioon keskusvastapuolen positioiden likviditeetti, koko, maturiteettirakenne ja mahdolliset rajatylittävät esteet sekä määritettyjen tuotteiden tyyppi. Pääomavaatimuksen laskennassa käytetty aika, joka kuluu keskusvastapuolen toiminnan lopettamiseen tai järjestämiseen uudelleen, on vähintään kuusi kuukautta.
3. Keskusvastapuolen on päivitettävä arvionsa ajasta, joka kuluu sen toiminnan lopettamiseen tai järjestämiseen uudelleen, aina kun arvion perustana olevat oletukset muuttuvat tuntuvasti, ja toimitettava tämä päivitetty arvio toimivaltaisen viranomaisen hyväksyttäväksi.
4. Tämän artiklan soveltamiseksi toimintamenoja arvioidaan noudattaen tapauksen mukaan asetuksen (EY) N:o 1606/2002 nojalla hyväksyttyjä IFRS-standardeja, neuvoston direktiivejä 78/660/ETY (7), 83/349/ETY (8) ja 86/635/ETY (9), yleisesti hyväksyttyjä kolmannen maan tilinpäätösstandardeja, joiden katsotaan vastaavan IFRS-standardeja komission asetuksen (EY) N:o 1569/2007 (10) mukaisesti, tai kolmannen maan tilinpäätösstandardeja, joiden käyttö on sallittua mainitun asetuksen 4 artiklan mukaisesti. Keskusvastapuolten on käytettävä vuositilinpäätöksestään olevia tuoreimpia tilintarkastettuja tietoja.
3 artikla
Toiminnallisia ja oikeudellisia riskejä koskevat pääomavaatimukset
1. Keskusvastapuolen on laskettava toiminnallista riskiä, myös oikeudellista riskiä, koskevat, 1 artiklassa tarkoitetut pääomavaatimuksensa käyttäen joko direktiivissä 2006/48/EY säädettyä perusmenetelmää tai säädettyjä kehittyneitä menetelmiä, jollei 2-7 kohdassa säädetyistä rajoituksista muuta johdu.
2. Keskusvastapuoli voi käyttää perusmenetelmää laskeakseen toiminnallista riskiä koskevat pääomavaatimuksensa direktiivin 2006/48/EY 103 artiklan mukaisesti.
3. Keskusvastapuolella on oltava hyvin dokumentoitu toiminnallisten riskien arviointi- ja hallintajärjestelmä, jossa vastuualueet on jaettu selvästi. Sen on tunnistettava toiminnalliset riskit ja hankittava toiminnallisiin riskeihin liittyviä merkityksellisiä tietoja mukaan lukien tiedot merkittävistä tappioista. Riippumattoman tahon, jolla on tarvittava tietämys tarkastelun suorittamiseksi, on tarkasteltava järjestelmää säännöllisesti.
4. Keskusvastapuolen toiminnallisten riskien arviointijärjestelmä on integroitava tiiviisti keskusvastapuolen riskienhallintaprosesseihin. Järjestelmän tuottamien tietojen on oltava kiinteä osa prosessia, jolla tarkkaillaan ja valvotaan keskusvastapuolen toiminnallisten riskien profiilia.
5. Keskusvastapuolen on otettava käyttöön johdon raportointijärjestelmä, joka tuottaa toiminnallisia riskejä koskevia raportteja laitosten eri toiminnoille. Keskusvastapuolella on oltava käytössä menettelyt, joilla voidaan toteuttaa johdon raporteista saatavien tietojen edellyttämät toimet.
6. Keskusvastapuoli voi myös pyytää toimivaltaiselta viranomaiseltaan lupaa käyttää kehittyneitä menetelmiä. Toimivaltainen viranomainen voi myöntää keskusvastapuolelle luvan käyttää sen omiin toiminnallisten riskien mittaamismenetelmiin perustuvia kehittyneitä menetelmiä direktiivin 2006/48/EY 105 artiklan mukaisesti.
7. Jos keskusvastapuolet käyttävät 6 kohdassa täsmennettyjä kehittyneitä menetelmiä toiminnallista riskiä koskevien pääomavaatimustensa määrittämiseksi, niiden pääoman on aina oltava vähintään 80 prosenttia pääomavaatimuksesta, joka saadaan käyttäen 2 kohdan mukaista perusmenetelmää.
4 artikla
Niitä luotto-, vastapuoliluotto- ja markkinariskejä koskevat pääomavaatimukset, joita ei jo kateta asetuksen (EU) N:o 648/2012 41-44 artiklassa tarkoitetuilla erityisillä rahoitusvaroilla
1. Keskusvastapuolen on määritettävä 1 artiklassa tarkoitetut pääomavaatimuksena laskemalla yhteen 8 prosenttia luotto- ja vastapuoliluottoriskiin liittyvistä riskipainotetuista saamisista ja markkinariskiä koskevat pääomavaatimukset, kun riskit lasketaan direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY mukaisesti, jollei 2-5 kohdassa säädetyistä rajoituksista muuta johdu.
2. Niiden markkinariskiä koskevien pääomavaatimusten laskemiseksi, joita ei jo kateta asetuksen (EU) N:o 648/2012 41-44 artiklassa tarkoitetuilla erityisillä rahoitusvaroilla, keskusvastapuolen on käytettävä direktiivin 2006/49/EY liitteissä I-IV vahvistettuja menetelmiä.
3. Niiden luottoriskiin liittyvien riskipainotettujen saamisten laskemiseksi, joita ei jo kateta asetuksen (EU) N:o 648/2012 41-44 artiklassa tarkoitetuilla erityisillä rahoitusvaroilla, keskusvastapuolen on käytettävä direktiivin 2006/48/EY 78-83 artiklassa säädettyä luottoriskin standardimenetelmää.
4. Niiden vastapuoliluottoriskiin liittyvien riskipainotettujen saamisten laskemiseksi, joita ei jo kateta asetuksen (EU) N:o 648/2012 41-44 artiklassa tarkoitetuilla erityisillä rahoitusvaroilla, keskusvastapuolen on käytettävä direktiivin 2006/48/EY liitteessä III olevassa 3 osassa vahvistettua käyvän arvon menetelmää ja direktiivin 2006/48/EY liitteessä VIII olevassa 3 osassa vahvistettua rahoitusvakuuksia koskevaa kattavaa menetelmää, jossa sovelletaan valvojan antamaa vakioarvon leikkausta.
5. Jos kaikki asetuksen (EU) N:o 648/2012 52 ja 53 artiklassa tarkoitetut edellytykset eivät täyty ja jos keskusvastapuoli ei käytä omia varojaan, keskusvastapuolen on sovellettava 1 250 prosentin riskipainoa vastuisiinsa, jotka aiheutuvat toisen keskusvastapuolen maksukyvyttömyysrahastoon suoritettavista maksuista, ja 2 prosentin riskipainoa kaupankäyntivastuihinsa, jotka aiheutuvat muihin keskusvastapuoliin nähden.
5 artikla
Yritysriskiä koskevat pääomavaatimukset
1. Keskusvastapuolen on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle oma arvionsa pääomasta, joka tarvitaan kattamaan yritysriskistä johtuvat tappiot, perustuen sen liiketoimintamallin kannalta merkityksellisiin, kohtuullisesti ennakoitaviin epäsuotuisiin skenaarioihin; toimivaltainen viranomainen hyväksyy kyseisen arvion sille asetuksen (EU) N:o 648/2012 III osaston nojalla kuuluvien toimivaltaisen viranomaisen valtuuksien mukaisesti.
2. Yritysriskiä koskeva pääomavaatimus on hyväksytyn arvion suuruinen, ja sen on oltava vähintään 25 prosenttia keskusvastapuolen vuotuisista bruttomääräisistä toimintamenoista. Tämän artiklan soveltamiseksi bruttomääräisiä toimintamenoja arvioidaan 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
6 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 2012.