PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 897/2014
ze dne 18. srpna 2014
kterým se stanoví zvláštní ustanovení pro provádění programů přeshraniční spolupráce financovaných podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014, kterým se zřizuje evropský nástroj sousedství
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 291 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se zřizuje evropský nástroj sousedství (1), a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnosti (2), a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Jedna ze složek nařízení (EU) č. 232/2014 zahrnuje spolupráci mezi jedním či více členskými státy Evropské unie na jedné straně a jednou či více partnerskými zeměmi stanovenými v příloze I uvedeného nařízení a/nebo Ruskou federací na straně druhé, která probíhá podél sdílené části vnější hranice Unie s cílem posílit přeshraniční spolupráci.
(2)
Nařízení (EU) č. 236/2014 stanoví pravidla pro provádění pomoci, která jsou společná pro všechny nástroje pro vnější činnost.
(3)
Nařízení (EU) č. 232/2014 stanoví, že se přijmou prováděcí pravidla obsahující specifická ustanovení o provádění programů přeshraniční spolupráce. Tato pravidla mají zahrnovat mimo jiné ustanovení týkající se míry a způsobů spolufinancování; obsahu, přípravy, změn a uzavírání společných operačních programů; úlohy a funkce struktur programu, včetně jejich postavení, účinné identifikace, odpovědnosti a povinností, popisu systémů řízení a kontroly a podmínek upravujících technické a finanční řízení podpory Unie; postupů pro zpětné získávání prostředků ve všech zúčastněných zemích; monitorování a hodnocení; propagačních a informačních činností; sdíleného a nepřímého řízení.
(4)
Programový dokument podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 232/2014 stanoví strategické cíle, které má přeshraniční spolupráce sledovat, a tematické cíle a očekávané orientační výsledky této spolupráce a obsahuje seznam společných operačních programů, které mají být zavedeny.
(5)
Přeshraniční spolupráce by se měla provádět prostřednictvím víceletých společných operačních programů, které se týkají spolupráce na jedné či více hranicích a zahrnují víceleté priority, které jsou zaměřeny na jednotný soubor tematických cílů a mohou být prováděny za podpory Unie.
(6)
Je nezbytné vypracovat prováděcí pravidla, která stanoví podrobná ustanovení pro provádění programů přeshraniční spolupráce financovaných podle nařízení (EU) č. 232/2014, a ponechat při tom zúčastněným zemím určitou míru flexibility, co se týče podrobných ujednání ohledně organizace a provádění konkrétních programů, s přihlédnutím ke zvláštním charakteristikám každého programu. Podle této zásady a v souladu s tímto nařízením by zúčastněné země měly společně předložit Komisi návrhy společných operačních programů k přijetí v souladu s čl. 10 odst. 4 nařízení (EU) č. 232/2014.
(7)
S ohledem na skutečnost, že všechny zúčastněné země mají být zapojeny do rozhodovacích struktur programu, zatímco úkoly spojené s prováděním jsou obvykle svěřovány řídícímu orgánu se sídlem v členském státě, jsou zapotřebí pravidla upravující organizační strukturu vztahující se na funkce řídícího orgánu a rozdělení funkcí mezi orgány, které jsou součástí programových struktur, jakož i v rámci těchto orgánů.
(8)
Na základě poučení z programového období 2007-2013 neponese Komise automaticky konečnou odpovědnost za zpětné získávání prostředků v partnerských zemích. Součástí prováděcích pravidel jsou proto nová ustanovení, která dávají zúčastněným zemím větší odpovědnost v oblasti řízení, kontroly a auditu. Programy budou muset na základě těchto pravidel vymezit své vlastní systémy řízení a kontroly. Partnerské země budou muset řídícím orgánům při provádění programů pomáhat tím, že zřídí vnitrostátní orgány, kontrolní kontaktní místa a skupiny auditorů.
(9)
V souladu s čl. 10 odst. 8 nařízení (EU) č. 232/2014 se v případě potřeby podepíší dohody mezi zúčastněnými zeměmi a řídícím orgánem s cílem vymezit ustanovení, která nejsou součástí dohod o financování podepsaných s partnerskými zeměmi nebo s Ruskou federací.
(10)
Na základě poučení z programového období 2007-2013 nebudou postupy a pravidla udělování grantů vypracované Komisí pro vnější činnost nadále povinné. Za předpokladu, že budou splněny určité podmínky stanovené v tomto nařízení, by mělo být umožněno uplatňovat v programech postupy vypracované zúčastněnými zeměmi.
(11)
V souladu s čl. 7 odst. 7 nařízení (EU) č. 232/2014 lze financování podle uvedeného nařízení sloučit s financováním, na které se vztahují jiná příslušná nařízení Unie. To umožní převést finanční prostředky z nařízení (EU) č. 232/2014 na programy financované podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 (3). Stejné pravidlo existuje v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 231/2014 (4) pro převod finančních prostředků do nařízení (EU) č. 232/2014 tak, aby pokrývaly účast příjemců podle druhého uvedeného nařízení v programech přeshraniční spolupráce, na něž se vztahuje toto nařízení. Tato nová pravidla zjednoduší řídící postupy pro účast těchto zemí v uvedených programech.
(12)
Vzhledem k tomu, že se programy obvykle provádějí prostřednictvím sdíleného řízení, měly by být systémy řízení a kontroly v souladu s pravidly Unie, zejména s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (5) a nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (6) a rovněž s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (7). Komise by měla zajistit, aby finanční prostředky Unie byly při provádění programů využívány v souladu s platnými pravidly.
(13)
Tato opatření jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného nařízením (EU) č. 232/2014.
(14)
Aby bylo možné včasné plánování a provádění programů, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST PRVNÍ
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se vymezují podrobná ustanovení pro provádění programů přeshraniční spolupráce, jak je stanoveno v článku 12 nařízení (EU) č. 232/2014 a v čl. 6 odst. 2 nařízení (EU) č. 236/2014.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„programem“ společný operační program ve smyslu článku 10 nařízení (EU) č. 232/2014;
b)
„zúčastněnými zeměmi“ všechny členské státy, partnerské země v rámci přeshraniční spolupráce a kterákoli země Evropského hospodářského prostoru, která se účastní některého programu;
c)
„programovým dokumentem“ dokument, který zmiňuje čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 232/2014 a který stanoví strategické cíle, seznam programů, orientační víceletý příděl pro tyto programy a zeměpisnou způsobilost programů;
d)
„programovou oblastí“ hlavní regiony, přilehlé regiony, významná společenská, hospodářská či kulturní střediska zmíněná v čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 232/2014 a územní jednotky uvedené v čl. 8 odst. 4 nařízení (EU) č. 232/2014;
e)
„hlavními regiony“ územní jednotky uvedené v čl. 8 odst. 1 nařízení (EU) č. 232/2014 a hraniční oblasti v zeměpisných jednotkách nástroje předvstupní pomoci a v zemích Evropského hospodářského prostoru vymezených v programovém dokumentu;
f)
„přilehlými regiony“ územní jednotky uvedené v čl. 8 odst. 2 nařízení (EU) č. 232/2014 a zeměpisné jednotky přiléhající k hlavním regionům v zeměpisných jednotkách nástroje předvstupní pomoci a v zemích Evropského hospodářského prostoru;
g)
„společným monitorovacím výborem“ společný výbor, který odpovídá za monitorování provádění programu;
h)
„řídícím orgánem“ orgán nebo subjekt určený zúčastněnými zeměmi, který odpovídá za řízení programu;
i)
„národním orgánem“ subjekt určený každou ze zúčastněných zemí, který nese konečnou odpovědnost za podporu řídícího orgánu při provádění programu na vlastním území;
j)
„společným technickým sekretariátem“ subjekt zřízený zúčastněnými zeměmi na podporu programových orgánů;
k)
„finančními nástroji“ opatření Unie pro finanční podporu poskytovaná na doplňkovém základě za účelem plnění jednoho nebo více konkrétních politických cílů Unie. Tyto nástroje mohou mít formu kapitálových či kvazikapitálových investic, půjček nebo záruk anebo jiných nástrojů pro sdílení rizik a v patřičných případech mohou být kombinovány s granty;
l)
„partnerskými zeměmi přeshraniční spolupráce“ země a území uvedená v příloze I nařízení (EU) č. 232/2014, Ruská federace a příjemci uvedení v příloze I nařízení (EU) č. 231/2014 v případě spolufinancování podle nařízení (EU) č. 231/2014;
m)
„nesrovnalostmi“ jakékoli porušení finanční dohody, smlouvy nebo platného právního předpisu, které je výsledkem určitého jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu zapojeného do provádění programu a které poškozuje nebo by mohlo poškodit rozpočet Unie tím, že by v jeho důsledku byl na vrub rozpočtu Unie účtován neoprávněný výdaj;
n)
„příspěvkem Unie“ část způsobilých výdajů programu nebo projektu, která je financována Unií;
o)
„smlouvou“ jakákoli smlouva o veřejné zakázce nebo grantová smlouva uzavřená v rámci programu;
p)
„velkými infrastrukturními projekty“ projekty sestávající ze souboru prací, činností nebo služeb, které mají plnit nedělitelnou přesně danou funkci, která sleduje jasně stanovené cíle společného zájmu pro účely provádění investic, jež mají přeshraniční dopad a přínos, a pro něž je z rozpočtu vyčleněna částka nejméně 2,5 milionu EUR na získání infrastruktury;
q)
„zprostředkujícím subjektem“ jakýkoli veřejný nebo soukromý subjekt, za jehož činnost odpovídá řídící orgán nebo který z pověření tohoto orgánu plní povinnosti vůči příjemcům provádějícím projekty;
r)
„dodavatelem“ fyzická nebo právnická osoba, s níž byla uzavřena smlouva o veřejné zakázce;
s)
„příjemcem“ fyzická nebo právnická osoba, s níž byla uzavřena grantová smlouva;
t)
„účetním obdobím“ období od 1. července do 30. června, s výjimkou prvního účetního období, které je obdobím od data zahájení způsobilosti výdajů do 30. června 2015. Konečným účetním obdobím je období od 1. července 2023 do 30. září 2024. V případě nepřímého řízení mezinárodní organizací podle článku 80 je účetním obdobím rozpočtový rok;
u)
„rozpočtovým rokem“ období od 1. ledna a do 31. prosince.
ČÁST DRUHÁ
OBECNÁ USTANOVENÍ
HLAVA I
OBECNÝ RÁMEC PRO PROVÁDĚNÍ
KAPITOLA 1
Programy
Článek 3
Příprava
Každý program je připravován na základě společné dohody všech zúčastněných zemí v souladu s nařízením (EU) č. 232/2014, programovým dokumentem a tímto nařízením.
Článek 4
Obsah
Každý program obsahuje zejména tyto údaje:
1.
Úvod: stručný popis přípravných kroků programu včetně informací o konzultacích a krocích, které byly podniknuty za účelem zapojení zúčastněných zemí a dalších zainteresovaných stran do přípravy programu.
2.
Popis programové oblasti:
a)
hlavní regiony: seznam způsobilých územních jednotek tak, jak jsou uvedeny v programovém dokumentu, případně jakákoli rozšíření podle čl. 8 odst. 4 nařízení (EU) č. 232/2014 a v souladu s požadavky stanovenými v programovém dokumentu;
b)
v relevantních případech přilehlé regiony: seznam přilehlých regionů, zdůvodnění jejich zařazení v souladu s požadavky stanovenými v programovém dokumentu a podmínky pro jejich účast v programu, o nichž rozhodly zúčastněné země;
c)
v relevantních případech významná společenská, hospodářská či kulturní střediska podle čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 232/2014: seznam určených středisek podle priority, zdůvodnění jejich zařazení v souladu s požadavky stanovenými v programovém dokumentu a podmínky pro jejich účast v programu, o nichž rozhodly zúčastněné země;
d)
mapa programové oblasti s uvedením názvu každé územní jednotky, v relevantních případech s rozlišením územních jednotek zmíněných v písmenech a), b) a c);
e)
v relevantních případech se v programu kromě popisu programové oblasti uvede úmysl využít čl. 10 odst. 5 nařízení (EU) č. 232/2014 za podmínek stanovených v programovém dokumentu.
3.
Strategie programu:
a)
popis strategie programu včetně volby tematických cílů a odpovídajících priorit v souladu s ustanoveními programového dokumentu;
b)
odůvodnění zvolené strategie na základě:
-
analýzy společensko-hospodářské situace a stavu životního prostředí v dané programové oblasti, pokud jde o silné a slabé stránky, a střednědobých potřeb vyplývajících z této analýzy,
-
popisu poznatků získaných z předchozích zkušeností z přeshraničních programů,
-
informací o soudržnosti s dalšími programy financovanými Unií v dotčených zemích a regionech, získaných prostřednictvím širších konzultací se zainteresovanými stranami, společně s analýzou soudržnosti s národními a regionálními strategiemi a politikami,
-
analýzy rizik a opatření k jejich zmírnění;
c)
popis objektivně ověřitelných ukazatelů, zejména:
-
očekávaných výsledků u každé priority a příslušných ukazatelů výsledků společně se základní hodnotou a s cílovou hodnotou,
-
ukazatelů výstupů u každé priority, včetně kvantifikované cílové hodnoty, které by měly přispět k výsledkům;
d)
popis způsobů, jak v náležitých případech začlenit následující průřezové otázky: demokracii a lidská práva, udržitelnost životního prostředí, rovnost žen a mužů a HIV/AIDS.
4.
Struktury a určení příslušných orgánů a řídících orgánů:
a)
složení společného monitorovacího výboru a jeho úkoly;
b)
řídící orgán a postup jeho jmenování;
c)
národní orgány všech zúčastněných zemí, zejména orgán v každé zúčastněné zemi zmíněný v článcích 20 a 31, a v relevantních případech potřeby jiné podpůrné struktury než ty, které jsou uvedeny v písmenech e) a f);
d)
postup zřízení společného technického sekretariátu a v relevantních případech postup zřízení jeho poboček a stanovení jeho úkolů;
e)
auditní orgán a členové skupiny auditorů;
f)
orgán nebo orgány určené jako kontrolní kontaktní místa ve všech zúčastněných zemích a jejich úkoly podle článku 32.
5.
Provádění programu:
a)
souhrnný popis systémů řízení a kontroly podle článku 30;
b)
časový rámec pro provádění programu;
c)
popis postupů pro výběr projektů podle článku 30;
d)
popis povahy podpory podle jednotlivých priorit v souladu s článkem 38, včetně seznamu projektů, které mají být vybrány postupem přímého zadání, nebo příspěvků na finanční nástroje. Obsahuje rovněž orientační harmonogram výběru projektů, které mají být financovány podle článku 41;
e)
popis plánovaného využití technické pomoci a použitelné postupy zadávání zakázek;
f)
popis systémů monitorování a hodnocení společně s orientačním plánem monitorování a hodnocení pro celou dobu trvání programu;
g)
komunikační strategie pro celé programové období a orientační informační a komunikační plán pro první rok;
h)
informace o plnění regulačních požadavků stanovených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES (8);
i)
orientační finanční plán obsahující dvě tabulky (bez rozdělení podle zúčastněných zemí):
-
tabulku předpokládaných ročních finančních prostředků na závazky a platby na podporu Unie pro každý tematický cíl a na technickou pomoc. Prostředky na první rok zahrnují náklady na přípravné kroky podle článku 16,
-
tabulku uvádějící předběžnou výši finančních prostředků na pomoc Unie a spolufinancování na celé programové období pro každý tematický cíl a technickou pomoc.
j)
pravidla pro způsobilost výdajů podle článků 48 a 49;
k)
rozdělení závazků mezi zúčastněné země v souladu s článkem 74;
l)
pravidla převádění, používání a monitorování spolufinancování;
m)
popis systémů informačních technologií pro podávání zpráv a výměnu počítačově zpracovaných údajů mezi řídícím orgánem a Komisí;
n)
jazyk (jazyky) zvolený (zvolené) pro program podle článku 7.
Článek 5
Přijetí
1. Zúčastněné země do jednoho roku po schválení programového dokumentu společně Komisi předloží návrh programu obsahující všechny prvky uvedené v článku 4. Před předložením programu Komisi zúčastněné země písemně potvrdí svůj souhlas s jeho obsahem.
2. Komise zkontroluje, zda program obsahuje všechny prvky uvedené v článku 4. Komise posoudí soulad programu s nařízením (EU) č. 232/2014, s programovým dokumentem, s tímto nařízením a s jakýmikoli dalšími příslušnými právními předpisy Unie. V tomto posouzení se zaměří především na:
b)
kvalitu analýzy, její konzistentnost s navrhovanými prioritami a s dalšími programy financovanými Unií;
c)
správnost finančního plánu;
d)
soulad se směrnicí 2001/42/ES.
3. Komise do tří měsíců ode dne předložení programu vznese připomínky a vyžádá si nezbytné změny. Zúčastněné země předloží veškeré nezbytné informace do dvou měsíců od žádosti Komise. Za předpokladu, že byly řádně zohledněny všechny připomínky Komise, schválí Komise program do šesti měsíců od jeho předložení. Komise může v závislosti na povaze požadovaných změn tyto lhůty prodloužit.
4. Každý program se přijímá rozhodnutím Komise na celou dobu jeho trvání podle čl. 10 odst. 4 nařízení (EU) č. 232/2014.
Článek 6
Úpravy a revize
1. Úpravy programu, které nemají významný vliv na povahu a cíle programu, nejsou považovány za podstatné. Konkrétně:
a)
kumulativní změny až do výše 20 % příspěvku Unie původně přiděleného na každý tematický cíl nebo technickou pomoc nebo změny podle odstavce 2, včetně přesunu mezi tematickými cíli nebo přesunu z technické pomoci na tematické cíle;
b)
kumulativní změny až do výše 20 % příspěvku Unie původně přiděleného na každý tematický cíl nebo změny podle odstavce 2, včetně přesunu z tematických cílů na technickou pomoc.
Změny finančního plánu programu uvedené v písmeni a) může provádět přímo řídící orgán s předchozím souhlasem společného monitorovacího výboru. Řídící orgán informuje Komisi o každé takové změně, a to nejpozději v následující výroční zprávě, a poskytne Komisi veškeré nezbytné dodatečné informace.
V případě změn finančního plánu programu uvedených v písmeni b) požádá řídící orgán o předchozí souhlas jak společný monitorovací výbor, tak Komisi.
2. Na základě odůvodněné žádosti společného monitorovacího výboru nebo z podnětu Komise po konzultaci se společným monitorovacím výborem mohou být programy změněny v důsledku:
a)
revize programového dokumentu;
b)
významných společensko-hospodářských změn nebo podstatných změn v programové oblasti;
c)
obtíží při provádění;
d)
změn ve finančním plánu nad rámec flexibility podle odstavce 1 nebo jakýchkoli změn, které podstatně ovlivňují povahu a cíle programu;
e)
auditů, monitorování a hodnocení.
3. Žádosti o revizi programů musí být řádně odůvodněny a musí odrážet očekávaný dopad změn na program.
4. Komise posoudí informace předložené podle odstavců 2 a 3. Má-li Komise připomínky, poskytne řídící orgán Komisi veškeré nezbytné dodatečné informace. Za předpokladu, že byly řádně zohledněny všechny připomínky Komise, schválí Komise žádost o revizi do pěti měsíců od jejího předložení.
5. Veškeré revize programu v případech uvedených v odstavci 2 a v čl. 66 odst. 5 se přijímají rozhodnutím Komise a mohou vyžadovat změnu finančních dohod uvedených v článcích 8 a 9.
Článek 7
Používání jazyků
1. Každý program používá jako svůj pracovní jazyk jeden nebo více úředních jazyků Unie. Zúčastněné země se navíc mohou rozhodnout používat jako pracovní i jiné jazyky, které nejsou úředními jazyky Unie. Volba pracovního jazyka/pracovních jazyků se popíše v programu v souladu s článkem 4.
2. Aby byla zohledněna partnerská povaha programů, mohou příjemci předkládat řídícímu orgánu dokumenty týkající se jejich projektu ve svém národním jazyce za předpokladu, že je tato možnost výslovně uvedena v programu a že společný monitorovací výbor zajistí prostřednictvím řídícího orgánu potřebné tlumočení a překlady.
3. Náklady na tlumočení a překlady ze všech zvolených jazyků programu se hradí buď z rozpočtu na technickou pomoc na úrovni programu, nebo z rozpočtu každého jednotlivého projektu na úrovni projektu.
KAPITOLA 2
Dohody o financování
Článek 8
Dohody o financování s partnerskými zeměmi přeshraniční spolupráce
1. Komise uzavře dohody o financování s každou partnerskou zemí přeshraniční spolupráce. Dohody o financování mohou podepsat rovněž ostatní zúčastněné země a řídící orgán nebo země, v níž má řídící orgán sídlo.
2. Dohody o financování se podepíší nejpozději do konce roku, který následuje po roce, v němž Komise přijala rozhodnutí o schválení programu. Pokud je však do programu zapojena více než jedna partnerská země přeshraniční spolupráce, podepíší všechny strany alespoň jednu dohodu o financování ještě před tímto datem. Ostatní partnerské země přeshraniční spolupráce mohou podepsat své příslušné dohody o financování později. Vnější složka programu s danou partnerskou zemí přeshraniční spolupráce nemůže být zahájena, dokud nevstoupí v platnost dohoda o financování s touto zemí. Je-li program spolufinancován podle nařízení (EU) č. 231/2014 a účastní-li se více než jedna partnerská země přeshraniční spolupráce, podepíší všechny strany alespoň jednu dohodu o financování s jednou zúčastněnou partnerskou zemí uvedenou v příloze I nařízení (EU) č. 232/2014 nebo s Ruskou federací, a to nejpozději do konce roku, který následuje po roce, v němž Komise přijala rozhodnutí o schválení programu.
Článek 9
Dohody o financování s partnerskými zeměmi přeshraniční spolupráce, které poskytují spolufinancování
1. Je-li spolufinancování partnerské země přeshraniční spolupráce převedeno na řídící orgán, dohodu o financování podle článku 8 podepíší rovněž ostatní zúčastněné členské státy a partnerské země přeshraniční spolupráce a řídící orgán nebo země, v níž má řídící orgán sídlo.
2. Uvedená dohoda o financování obsahuje ustanovení týkající se spolufinancování partnerské země přeshraniční spolupráce, jako například:
a)
částku;
b)
zamýšlené použití a podmínky použití, včetně podmínek pro žádosti;
c)
způsoby plateb;
d)
finanční řízení;
e)
vedení záznamů;
f)
povinností předkládání zpráv;
g)
ověřování a kontroly;
h)
nesrovnalosti a zpětné získávání prostředků.
KAPITOLA 3
Jiné dohody nebo memoranda o porozumění
Článek 10
Obsah
Řídící orgán může se zúčastněnými zeměmi uzavřít memoranda o porozumění nebo jakoukoli jinou dohodu, která nastiňuje ustanovení programu, zejména vnitrostátní spolufinancování, konkrétní finanční odpovědnost, audity a zpětné získávání prostředků.
Obsah těchto memorand o porozumění nebo jakékoli jiné dohody musí být v souladu s ustanoveními uvedenými v tomto nařízení a v dohodě (dohodách) o financování.
KAPITOLA 4
Provádění
Článek 11
Způsoby provádění
Programy se obvykle provádějí v rámci sdíleného řízení s členskými státy podle článku 59 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012. Zúčastněné země mohou navrhnout provádění v rámci nepřímého řízení partnerskou zemí přeshraniční spolupráce nebo mezinárodní organizací podle článku 60 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
Programy prováděné v rámci nepřímého řízení se řídí částí třetí tohoto nařízení.
HLAVA II
SPOLUFINANCOVÁNÍ
Článek 12
Míra spolufinancování
1. Spolufinancování musí dosahovat výše alespoň 10 % příspěvku Unie.
2. Je-li to možné, spolufinancování se rozloží rovnoměrně na celou dobu trvání programu tak, aby bylo zajištěno dosažení minimálního cíle ve výši 10 % do konce programu.
3. Pomoc poskytnutá v rámci programu musí být v souladu s platnými pravidly Unie pro státní podporu ve smyslu článku 107 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 13
Zdroje spolufinancování
1. Spolufinancování musí pocházet z jiných zdrojů než z Unie.
2. V rámci každého programu si zúčastněné země mohou určit zdroj, výši a rozdělení spolufinancování.
3. Pokud se partnerská země přeshraniční spolupráce zaváže, že své spolufinancování převede na řídící orgán, jsou ujednání týkající se poskytování spolufinancování, jeho využívání a jeho monitorování stanovena v dohodě o financování podle článku 9 a v patřičných případech v dohodách podle článku 10.
4. Ve všech ostatních případech mohou být ujednání týkající se spolufinancování stanovena v dohodách podle článku 10.
Článek 14
Příspěvky ve formě věcného plnění příspěvky
1. Každé bezplatné poskytnutí nefinančních zdrojů třetí stranou se považuje za věcný příspěvek na úrovni programu nebo projektu. Náklady na pracovníky přidělené na projekt nebo program se za věcný příspěvek nepovažují, ale jsou-li hrazeny příjemci nebo zúčastněnými zeměmi, mohou být považovány za součást minimálního desetiprocentního spolufinancování podle článku 12.
2. Příspěvky ve formě věcného plnění nejsou způsobilými náklady a nemohou být považovány za součást minimálního desetiprocentního spolufinancování podle článku 12.
HLAVA III
OBDOBÍ PROVÁDĚNÍ
Článek 15
Období provádění
Období provádění každého programu začíná nejdříve dnem přijetí programu Komisí a končí nejpozději dne 31. prosince 2024.
Článek 16
Zahajovací fáze programu
1. Při sdíleném řízení je program v zúčastněných členských státech zahájen po přijetí oznámení podle čl. 25 odst. 4, jímž Komise informuje, že nemá v úmyslu vyžadovat dokumenty zmíněné v tomto článku nebo že nemá žádné připomínky. Zúčastněné země mohou již před tím zahájit přípravné kroky, které jsou nutné pro vybudování systémů řízení a kontroly. Související náklady jsou způsobilé podle článku 36.
2. Při nepřímém řízení podle článků 80 a 82 je program v zúčastněných členských státech zahájen poté, co vstoupí v platnost příslušná dohoda, jíž provádění rozpočtu svěřuje mezinárodní organizaci nebo partnerské zemi přeshraniční spolupráce.
3. Kromě toho mohou být provedeny i následující přípravné kroky potřebné k zahájení programu:
a)
zřízení řídícího orgánu a v relevantních případech společného technického sekretariátu;
b)
první zasedání společného monitorovacího výboru s účastí zástupců partnerských zemí přeshraniční spolupráce, které ještě nepodepsaly dohodu o financování nebo v nichž dohoda o financování dosud nevstoupila v platnost;
c)
příprava a zahájení výběru projektu nebo postupů zadávání veřejné zakázky s doložkou o pozastavení v souvislosti se vstupem dohod o financování v platnost.
4. Dokud příslušné dohody o financování nevstoupí v platnost, mohou být s příslušnou partnerskou zemí přeshraniční spolupráce zahájeny pouze přípravné kroky uvedené v odstavcích 1 a 3.
Článek 17
Přerušení programu
1. Pokud žádná z partnerských zemí přeshraniční spolupráce nepodepíše příslušnou dohodu o financování do dne uvedeného v čl. 8 odst. 2, program je přerušen.
Již vyčleněné roční splátky Evropského fondu pro regionální rozvoj zůstanou po celou dobu svého obvyklého trvání k dispozici, ale mohou být použity pouze na činnosti, které probíhají výhradně v dotčených členských státech a na něž byla uzavřena dohoda dříve, než Komise vydala rozhodnutí o přerušení. Řídící orgán předloží Komisi do tří měsíců po ukončení dohod konečnou zprávu a Komise postupuje v souladu s odstavci 2 a 3.
2. Nemůže-li být program prováděn v důsledku problémů vyplývajících ze vztahů mezi zúčastněnými zeměmi a v jiných řádně odůvodněných případech, může Komise na žádost společného monitorovacího výboru nebo z vlastního podnětu vydat po konzultaci se společným monitorovacím výborem rozhodnutí o přerušení programu.
3. Dojde-li k přerušení programu, předloží řídící orgán konečnou zprávu do šesti měsíců po rozhodnutí Komise. Po vypořádání předchozích předběžných plateb Komise vyplatí konečný zůstatek, nebo v patřičných případech vydá příkaz k zpětnému získání prostředků. Komise rovněž zruší zůstatek závazků.
Alternativně může být rozhodnuto o snížení částky přidělené do rozpočtu programu v souladu s čl. 6 odst. 2 písm. c).
4. V případech uvedených v odstavcích 1 a 2 se podpora z Evropského fondu pro regionální rozvoj odpovídající dosud nevyčleněným ročním splátkám či ročním splátkám zcela nebo částečně vyčleněným a zrušeným v rámci stejného rozpočtového roku, které dosud nebyly přiděleny na jiný program ze stejné kategorie programů vnější spolupráce, přidělí na programy vnitřní přeshraniční spolupráce podle článku 4 nařízení (EU) č. 1299/2013.
Podpora podle nařízení (EU) č. 232/2014 odpovídající dosud nevyčleněným ročním splátkám či ročním splátkám zcela nebo částečně vyčleněným a zrušeným v rámci stejného rozpočtového roku se použije na financování jiných programů nebo projektů způsobilých podle nařízení (EU) č. 232/2014.
Článek 18
Projekty
1. Smlouvy na velké infrastrukturní projekty vybrané přímým zadáním musí být podepsány a příspěvky na finanční nástroje poskytnuty do 30. června 2019.
2. Všechny ostatní smlouvy musí být podepsány do 31. prosince 2021.
3. Všechny činnosti v rámci projektu financované z programu musí být ukončeny nejpozději 31. prosince 2022.
Článek 19
Ukončení programu
1. V období od 1. ledna 2023 do 30. září 2024 mohou být prováděny pouze činnosti související s ukončením programu.
2. Program je považován za ukončený, pokud:
a)
všechny smlouvy uzavřené v rámci programu byly ukončeny;
b)
konečný zůstatek byl vyplacen nebo nahrazen;
c)
Komise zrušila zbývající prostředky.
3. Musí-li být konečná částka programu nebo projektů upravena na základě kontrol či auditů provedených po datu ukončení, není ukončením programu dotčeno právo Komise provádět v pozdější fázi finanční opravy vůči řídícímu orgánu nebo příjemcům.
HLAVA IV
PROGRAMOVÉ STRUKTURY
Článek 20
Jmenování řídících a dalších subjektů
1. Zúčastněné země zvolí jako řídící orgán vnitrostátní, regionální či místní veřejnoprávní subjekt nebo orgán nebo soukromoprávní subjekt pověřený výkonem veřejné služby. Tentýž řídící orgán může být určen pro více programů.
2. Zúčastněné země určí národní, regionální či místní veřejnoprávní subjekt nebo orgán, jenž je nezávislý na řídícím orgánu, jako jediný auditní orgán. Auditní orgán musí sídlit v členském státě, v němž se nachází sídlo řídícího orgánu. Tentýž auditní orgán může být určen pro více programů.
3. Pro provádění určitých úkolů řídícího orgánu na jeho odpovědnost může být určen jeden nebo více zprostředkujících subjektů. Příslušná ujednání mezi řídícím orgánem a zprostředkujícími subjekty se oficiálně písemně zaznamenají. Zprostředkující subjekt zaručí svou solventnost a způsobilost v příslušné oblasti, jakož i způsobilost v oblasti správy a finančního řízení.
4. Zúčastněné země stanoví v systémech řízení a kontroly, a v relevantních případech v dohodách o financování uvedených v článcích 8 a 9 a/nebo v dohodách zmíněných v článku 10, pravidla, jimiž se řídí jejich vztahy s řídícím orgánem a s auditním orgánem, vztahy mezi těmito orgány a vztahy mezi těmito orgány a Komisí.
5. Členský stát, v němž má sídlo řídící orgán, může z vlastního podnětu určit koordinační subjekt, jehož úkolem je úzce spolupracovat s Komisí, informovat ji, koordinovat činnosti dalších příslušných určených subjektů a podporovat harmonizované uplatňování použitelných právních předpisů.
6. Každá zúčastněná země určí:
a)
národní subjekt na podporu řídícího orgánu při řízení programu v souladu se zásadou řádného finančního řízení;
b)
kontrolní kontaktní místo na podporu řídícího orgánu při kontrole povinností vyplývajících z programu;
c)
zástupce do skupiny auditorů zmíněné v čl. 28 odst. 2;
d)
zástupce do společného monitorovacího výboru podle článku 21.
KAPITOLA 1
Společný monitorovací výbor
Článek 21
Společný monitorovací výbor
Do tří měsíců ode dne přijetí programu Komisí zřídí zúčastněné země společný monitorovací výbor.
Článek 22
Složení společného monitorovacího výboru
1. Společný monitorovací výbor se skládá z jednoho nebo více zástupců jmenovaných každou zúčastněnou zemí. Zástupci jsou jmenováni na základě funkce, nikoli na osobním základě. Další osoby mohou být společným monitorovacím výborem jmenovány jako pozorovatelé.
2. Je-li to možné a vhodné, zajistí zúčastněné země odpovídající účast všech dotčených aktérů, zejména místních zainteresovaných subjektů, včetně organizací občanské společnosti a místních orgánů, aby byla zajištěna jejich účast na provádění programu.
3. Komise je zapojena do činnosti společného monitorovacího výboru jako pozorovatel. Společně se zástupci zúčastněných zemí je zvána na každé zasedání společného monitorovacího výboru. Komise se může rozhodnout, zda se celého zasedání společného monitorovacího výboru nebo jeho části zúčastní, anebo nezúčastní.
4. Společnému monitorovacímu výboru předsedá v souladu s ustanoveními jednacího řádu jeden z jeho členů, zástupce řídícího orgánu nebo jiná osoba.
5. Jako tajemník společného monitorovacího výboru je jmenován zástupce řídícího orgánu, společného technického sekretariátu nebo zprostředkujícího subjektu podle čl. 20 odst. 3.
Článek 23
Fungování
1. Společný monitorovací výbor vypracuje a jednomyslně přijme svůj jednací řád.
2. Společný monitorovací výbor usiluje o přijímání rozhodnutí na základě konsenzu. O některých rozhodnutích může v souladu se svým jednacím řádem hlasovat, zejména o těch, která se týkají konečného výběru projektů a částek přidělených jako granty na tyto projekty.
3. Všechny zúčastněné země mají stejná hlasovací práva bez ohledu na počet zástupců, které jmenovaly.
4. Tajemník, Komise ani žádný jiný pozorovatel nemá hlasovací právo.
5. Předseda společného monitorovacího výboru plní funkci moderátora a vede jednání. Je-li předsedou zástupce zúčastněné země, má hlasovací právo.
6. Společný monitorovací výbor zasedá nejméně jednou ročně. Zasedání svolává předseda na žádost řídícího orgánu nebo na základě řádně odůvodněné žádosti kterékoli zúčastněné země či Komise. V souladu se svým jednacím řádem může přijímat rozhodnutí i písemným postupem z podnětu svého předsedy, řídícího orgánu nebo kterékoli zúčastněné země.
7. Po každém zasedání společného monitorovacího výboru je vypracován zápis, který podepíše předseda a tajemník. Kopii tohoto zápisu obdrží zástupci zúčastněných zemí, Komise a všichni ostatní pozorovatelé.
Článek 24
Funkce společného monitorovacího výboru
1. Společný monitorovací výbor sleduje provádění programu a jeho pokrok při plnění jeho priorit a používá k tomu objektivně ověřitelné ukazatele a související cílové hodnoty stanovené v programu. Společný monitorovací výbor zkoumá všechny otázky, které mají vliv na provádění programu.
2. Společný monitorovací výbor může vydávat doporučení pro řídící orgán, která se týkají provádění programu a jeho hodnocení. Kroky, které jsou prováděny na základě jeho doporučení, následně monitoruje.
3. Společný monitorovací výbor zejména:
a)
schvaluje pracovní program a finanční plán řídícího orgánu, včetně plánovaného využití technické pomoci;
b)
sleduje, jak řídící orgán provádí pracovní program a finanční plán;
c)
schvaluje kritéria pro výběr projektů, které mají být financovány z programu;
d)
odpovídá za hodnocení a výběr projektů, jež mají být financovány z programu;
e)
schvaluje veškeré návrhy na revizi programu;
f)
přezkoumává veškeré zprávy předkládané řídícím orgánem a v případě potřeby přijímá příslušná opatření;
g)
přezkoumává všechny sporné případy, na které ho upozorní řídící orgán;
h)
přezkoumává a schvaluje výroční zprávu podle článku 77;
i)
přezkoumává a schvaluje roční plán monitorování a hodnocení podle článku 78;
j)
přezkoumává a schvaluje roční informační a komunikační plány podle článku 79.
4. Bez ohledu na ustanovení odst. 3 písm. d) může společný monitorovací výbor zřídit výbor pro výběr projektů, který jedná na jeho odpovědnost.
KAPITOLA 2
Řídící orgán
Článek 25
Určení
1. Řídící orgán, jenž byl vybrán zeměmi, které se účastní programu, se v členském státě, v němž má z rozhodnutí na příslušné úrovni sídlo, podrobí postupu určení.
2. Základem postupu určení je zpráva a stanovisko nezávislého auditního orgánu, který posoudí soulad systémů řízení a kontroly, včetně úlohy zprostředkujících subjektů, s kritérii pro určení stanovenými v příloze I tohoto nařízení. Tento auditní orgán v relevantních případech přihlíží k tomu, zda jsou systémy řízení a kontroly programu podobné systémům, které existovaly v předchozím programovém období, a k údajům prokazujícím jejich účinného fungování.
Nezávislým auditním orgánem je auditní orgán nebo jiný veřejnoprávní či soukromoprávní subjekt s nezbytnou způsobilostí provádět audit, který je funkčně nezávislý na řídícím orgánu. Svou práci vykonává v souladu s mezinárodně uznávanými auditorskými standardy.
3. Členský stát předloží Komisi formální rozhodnutí zmíněné v odstavci 1 co nejdříve poté, co Komise schválí příslušný program.
4. Do dvou měsíců poté, co obdrží formální rozhodnutí zmíněné v odstavci 1, si Komise může vyžádat zprávu a stanovisko nezávislého auditního orgánu a popis systému řízení a kontroly, zejména co se týče těch částí, které se týkají výběru projektů. Nemá-li Komise v úmyslu si tyto dokumenty vyžádat, informuje o tom příslušný členský stát co nejdříve. Vyžádá-li si Komise tyto dokumenty, může do dvou měsíců od jejich obdržení předložit připomínky, na jejichž základě jsou dokumenty revidovány. Nemá-li Komise žádné počáteční ani další připomínky, uvědomí o tom příslušný členský stát co nejdříve.
5. Pokud ze stávajících výsledků provedeného auditu a kontroly vyplývá, že určený orgán již nesplňuje kritéria uvedená v odstavci 2, příslušný členský stát na odpovídající úrovni a v závislosti na závažnosti problému stanoví nezbytná nápravná opatření a zkušební dobu, během níž mají být tato nápravná opatření provedena.
Pokud určený orgán neprovede požadovaná nápravná opatření ve zkušební době stanovené členským státem, členský stát na odpovídající úrovni pověření tohoto orgánu ukončí.
Členský stát neprodleně informuje Komisi, pokud:
-
je pro určený orgán stanovena zkušební doba, a informuje o nápravných opatřeních a příslušné zkušební době, nebo
-
je zkušební doba po provedení nápravných opatření ukončena, nebo
-
je ukončeno pověření orgánu.
Aniž je dotčeno použití článku 61, oznámení o tom, že členský stát stanovil pro některý určený orgán zkušební dobu, nepřeruší vyřizování žádostí o platby.
Je-li určení řídícího orgánu ukončeno, zúčastněné země určí nový orgán nebo subjekt podle čl. 20 odst. 1, který převezme funkce řídícího orgánu. Tento subjekt nebo orgán je podroben procesu určení podle odstavce 2 a Komise je o tom informována podle odstavce 4. Tato změna vyžaduje revizi programu podle článku 6.
Článek 26
Funkce řídícího orgánu
1. Řídící orgán odpovídá za řízení programu v souladu se zásadou řádného finančního řízení a za to, že rozhodnutí společného monitorovacího výboru jsou v souladu s platným právními předpisy a ustanoveními.
2. Co se týče řízení programu, řídící orgán:
a)
podporuje práci společného monitorovacího výboru a poskytuje výboru informace potřebné k plnění jeho úkolů, zejména údaje týkající se pokroku při plnění programu a dosahování jeho očekávaných výsledků a cílů;
b)
vypracovává a po schválení společným monitorovacím výborem předkládá Komisi výroční zprávu a konečnou zprávu;
c)
se zprostředkujícími subjekty, se společným technickým sekretariátem, s auditním orgánem a s příjemci sdílí informace, které jsou důležité pro výkon jejich funkcí nebo pro provádění projektu;
d)
zřizuje a udržuje počítačový systém pro zaznamenávání a uchovávání údajů o každém projektu, které jsou nezbytné pro monitorování, hodnocení, finanční řízení, kontrolu a audit, případně včetně údajů o jednotlivých účastnících projektů. Zaznamenává a uchovává především technické a finanční zprávy pro každý projekt. Systém poskytuje veškeré údaje potřebné k vypracování žádostí o platby a roční účetní závěrky, včetně záznamů o částkách, jež mají být získány zpět, částkách získaných zpět a částkách snížených z důvodu zrušení celého příspěvku na projekt či program nebo části tohoto příspěvku;
e)
v případě potřeby provádí na úrovni programu studie posuzující dopad na životní prostředí;
f)
provádí informační a komunikační plány v souladu s článkem 79;
g)
provádí plány monitorování a hodnocení v souladu s článkem 78.
3. Co se týče výběru a řízení projektů, řídící orgán:
a)
vypracovává a zahajuje postupy výběru;
b)
řídí postupy výběru projektů;
c)
hlavnímu příjemci předává dokument, v němž jsou stanoveny podmínky pro podporu každého projektu, včetně finančního plánu a lhůt pro provedení;
d)
podepisuje smlouvy s příjemci;
e)
řídí projekty.
4. Co se týče technické pomoci, řídící orgán:
a)
řídí postupy zadávání veřejných zakázek;
b)
podepisuje smlouvy s dodavateli;
c)
spravuje smlouvy.
5. Pokud jde o finanční řízení a kontrolu programu, řídící orgán:
a)
ověří, že služby, dodávky nebo stavební práce byly provedeny, dodány a/nebo instalovány a že výdaje, které příjemci vykázali, byly příjemci uhrazeny, a že je to v souladu s platnými právními předpisy, pravidly programu a podmínkami pro podporu projektů;
b)
zajišťuje, aby příjemci zapojení do provádění projektu měli buď samostatný systém účetnictví, nebo vhodný účetní kód pro všechny operace týkající se projektu;
c)
zavádí účinná a přiměřená opatření proti podvodům, která odpovídají zjištěným rizikům;
d)
stanoví postupy k zajištění toho, aby všechny dokumenty týkající se výdajů a auditů nezbytné pro zajištění odpovídající auditní stopy byly uchovávány v souladu s požadavky článku 30;
e)
vypracovává prohlášení řídícího orgánu a roční souhrn uvedený v článku 68;
f)
vypracovává a předkládá Komisi žádosti o platby v souladu s článkem 60;
g)
vypracovává roční účetní závěrky;
h)
při vypracovávání a předkládání žádostí o platbu zohledňuje výsledky všech auditů provedených auditním orgánem nebo na jeho odpovědnost;
i)
vede počítačově zpracované účetní záznamy o výdajích vykázaných Komisí a o platbách příjemcům;
j)
vede záznamy o částkách, které mají být získány zpět, a částkách snížených z důvodu zrušení celého grantu nebo jeho části.
6. Ověření podle odst. 5 písm. a) zahrnuje následující postupy:
a)
správní ověření každé žádosti o platbu předložené příjemci;
b)
ověření projektů na místě.
Frekvence a rozsah ověření na místě jsou úměrné výši grantu poskytnutého na daný projekt a úrovni rizika zjištěného při těchto ověřeních a při auditech prováděných auditním orgánem u systémů řízení a kontroly jako celku.
7. Ověření projektů na místě podle odst. 6 písm. b) mohou být prováděna na vzorku.
8. Pokud je v rámci programu subjekt, v němž má sídlo řídící orgán, rovněž příjemcem, je třeba pro ověření uvedená v odst. 5 písm. a) přijmout taková opatření, která zajistí odpovídající oddělení funkcí.
Článek 27
Společný technický sekretariát a pobočky
1. Zúčastněné země se mohou rozhodnout, že zřídí společný technický sekretariát, který je popsán v programu v souladu s článkem 4.
2. Společný technický sekretariát pomáhá řídícímu orgánu, společnému monitorovacímu výboru a v případě potřeby auditnímu orgánu vykonávat jejich příslušné funkce. Informuje především případné příjemce o možnostech financování v rámci programů a pomáhá příjemcům při provádění projektů. Může být jmenován i jako zprostředkující subjekt uvedený v čl. 20 odst. 3.
3. Na základě rozhodnutí zúčastněných zemí mohou být v zúčastněných zemích zřízeny pobočky. Jejich úloha je popsána v programu a může zahrnovat komunikaci, poskytování informací, pomoc řídícímu orgánu při hodnocení projektů a následné kroky po provedení programu. Pobočka nemůže být v žádném případě pověřena úkolem, který zahrnuje výkon veřejné moci nebo použití diskrečních pravomocí při posuzování projektů.
4. Provoz společného technického sekretariátu a poboček je financován z rozpočtu na technickou pomoc.
KAPITOLA 3
Auditní orgán
Článek 28
Funkce auditního orgánu
1. Auditní orgán programu zajistí, aby se prováděly audity systémů řízení a kontroly u odpovídajícího vzorku projektů a u účetních závěrek programu.
2. Auditnímu orgánu je nápomocna skupina auditorů, která se skládá ze zástupců všech zemí, jež se účastní programu.
3. Provádí-li audity jiný subjekt než auditní orgán, zajistí auditní orgán, aby měl tento subjekt nezbytnou funkční nezávislost.
4. Auditní orgán zajistí, aby auditní činnost splňovala mezinárodně uznávané auditorské standardy.
5. Do devíti měsíců od podepsání první dohody o financování podle čl. 8 odst. 2 předloží auditní orgán Komisi auditní strategii pro výkon auditů. Auditní strategie stanoví metodiku auditů ročních účetních závěrek a projektů, způsob výběru vzorků pro audity projektů a plán auditů pro aktuální účetní rok a dva následující účetní roky. Auditní strategie se aktualizuje každoročně od roku 2017 do konce roku 2024. Vztahují-li se společné systémy řízení a kontroly na více než jeden program, může být pro dotčené programy vypracována jediná auditní strategie. Aktualizovaná auditní strategie se předkládá Komisi společně s výroční zprávou o programu.
6. Auditní orgán vypracuje v souladu s článkem 68:
a)
výrok auditora k účetním závěrkám za předchozí účetní rok;
b)
výroční auditní zprávu.
Pokud se společný systém řízení a kontroly vztahuje na více než jeden program, lze informace požadované podle písmene b) uvést v jediné zprávě.
Článek 29
Spolupráce s auditním orgánem
Komise spolupracuje s auditním orgánem na koordinaci jeho auditních plánů a postupů a sdílí s ním výsledky auditů systémů řízení a kontroly dotčeného programu.
HLAVA V
SYSTÉMY ŘÍZENÍ A KONTROLY
Článek 30
Obecné zásady pro systémy řízení a kontroly
1. Systémy řízení a kontroly zahrnují:
a)
funkce každého subjektu zapojeného do řízení a kontroly, včetně rozdělení funkcí v rámci jednotlivých subjektů, jejich vnitřní organizace v souladu se zásadou rozdělení funkcí mezi těmito subjekty a v rámci nich;
b)
postupy pro zajištění správnosti a řádnosti vykazovaných výdajů;
c)
elektronické datové systémy pro účetnictví, uchovávání údajů, monitorování a podávání zpráv;
d)
systémy monitorování a podávání zpráv, pokud odpovědný subjekt pověří výkonem úkolů jiný subjekt;
e)
opatření pro audit fungování systémů řízení a kontroly;
f)
systémy a postupy pro zajištění odpovídající auditní stopy;
g)
postupy pro předcházení nesrovnalostem, včetně podvodů, jejich odhalování a nápravu a vymáhání neoprávněně vyplacených částek včetně veškerých úroků;
h)
postupy pro zadávání veřejných zakázek na technickou pomoc a postupy pro výběr projektů;
i)
úlohu vnitrostátních orgánů a povinnosti zúčastněných zemí podle článku 31.
2. Řídící orgán zajistí, aby systémy řízení a kontroly programu byly zavedeny v souladu s pravidly tohoto nařízení a aby tyto systémy účinně fungovaly.
Článek 31
Vnitrostátní orgány a povinnosti zúčastněných zemí
1. Národní orgán určený podle čl. 20 odst. 6 písm. a), mimo jiné:
a)
zodpovídá za zřízení účinně fungujících systémů řízení a kontroly na vnitrostátní úrovni;
b)
zajišťuje celkovou koordinaci orgánů zapojených do provádění programu na vnitrostátní úrovni, včetně, mimo jiné, orgánů, které působí jako kontrolní kontaktní místa a jako členové skupiny auditorů;
c)
zastupuje svoji zemi ve společném monitorovacím výboru.
Pro partnerské země přeshraniční spolupráce je národní orgán subjektem, který nese konečnou odpovědnost za provádění opatření stanovených v dohodě o financování podle článků 8 a 9.
2. Zúčastněné země podporují řídící orgán při výkonu jeho povinností uvedených v čl. 30 odst. 2.
3. Zúčastněné země na svém území předcházejí nesrovnalostem včetně podvodů, odhalují je a napravují a vymáhají neoprávněně vyplacené částky včetně případných úroků podle článku 74. Tyto nesrovnalosti neprodleně oznámí řídícímu orgánu a Komisi a průběžně je informují o vývoji souvisejících správních a právních postupů.
4. V článku 74 jsou stanoveny povinnosti zúčastněných zemí, pokud jde o částky neoprávněně vyplacené příjemci.
5. Finanční opravou Komise není dotčena povinnost řídícího orgánu vymáhat neoprávněně vyplacené částky podle článků 74 a 75 ani povinnosti členských států vymáhat neoprávněně vyplacenou státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie a podle článku 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (9).
Článek 32
Auditní a kontrolní struktury
1. Auditor nebo příslušný úředník veřejné správy nezávislý na příjemci přezkoumá výdaje vykázané příjemcem na podporu žádosti o platbu. Auditor nebo příslušný úředník veřejné správy přezkoumá, zda výdaje vykázané příjemcem a příjmy související s projektem jsou skutečné, přesně zaznamenané a způsobilé v souladu se smlouvou.
Tento přezkum se vykonává na základě dohodnutého postupu, který se provádí v souladu s:
a)
mezinárodním standardem pro související služby 4400 - dohodnutými postupy v souvislosti s finančními informacemi, jak byly schváleny Mezinárodní federací účetních (IFAC);
b)
etickým kodexem IFAC pro profesionální účetní, který vypracovala a vydala Rada IFAC pro mezinárodní etické standardy účetních.
Pro úředníky veřejné správy jsou tyto postupy a standardy stanoveny na vnitrostátní úrovni s přihlédnutím k mezinárodním standardům.
Auditor splňuje alespoň jeden z následujících požadavků:
a)
být členem vnitrostátního účetního nebo auditorského subjektu nebo orgánu, který je členem IFAC;
b)
být členem vnitrostátního účetního nebo auditního subjektu nebo orgánu. Není-li tato organizace členem IFAC, auditor se zaváže, že bude práci vykonávat v souladu se standardy a etickými požadavky IFAC;
c)
být registrován jako statutární auditor ve veřejném rejstříku orgánu veřejného dohledu v členském státě v souladu se zásadami veřejného dohledu stanovenými ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES (10);
d)
být registrován jako statutární auditor ve veřejném rejstříku orgánu veřejného dohledu v partnerské zemi přeshraniční spolupráce za předpokladu, že se tento rejstřík řídí zásadami veřejného dohledu, jak jsou stanoveny v právních předpisech dotčené země.
Úředník veřejné správy má nezbytnou odbornou kvalifikaci pro provádění přezkumů.
2. Řídící orgán provádí kromě toho svá vlastní ověření podle čl. 26 odst. 5 písm. a) a čl. 26 odst. 6. Řídícímu orgánu mohou být při provádění ověřování v celé programové oblasti nápomocny kontrolní kontaktní místa.
Zúčastněné země přijmou veškerá možná opatření na podporu řídícího orgánu při výkonu kontrolních úkolů.
3. Auditní orgán zajistí, aby byly prováděny audity systémů řízení a kontroly na vhodném vzorku projektů a na ročních účetních závěrkách programu, jak je uvedeno v článku 28. Do tří měsíců od ustanovení řídícího orgánu se zřídí skupina auditorů uvedená v čl. 28 odst. 2. Vypracuje svůj vlastní jednací řád. Skupině předsedá řídící orgán, který je jmenován pro program.
Každá zúčastněná země může pověřit auditní orgán, aby vykonával své povinnosti přímo na jejím území.
4. Je zaručena nezávislost subjektu (subjektů) uvedeného (uvedených) v odstavcích 1, 2 a 3.
Článek 33
Kontroly ze strany Unie
1. Komise, Evropský úřad pro boj proti podvodům, Evropský účetní dvůr a každý externí auditor s povolením těchto orgánů a subjektů může přezkoumávat dokumenty a/nebo provádět kontroly na místě, a tak ověřovat, jak řídící orgán, příjemci, dodavatelé, subdodavatelé a třetí strany, kteří získávají finanční podporu, používají finanční prostředky Unie. V každé smlouvě je výslovně uvedeno, že tyto orgány a subjekty mohou vykonávat své kontrolní pravomoci, pokud jde o prostory, dokumenty a informace, bez ohledu na nosič, na němž jsou informace uloženy.
2. Komise se přesvědčí o tom, že na základě dostupných informací, včetně rozhodnutí o určení, každoročního prohlášení řídícího orgánu, výročních kontrolních zpráv, každoročního výroku auditora, výroční zprávy a auditů provedených vnitrostátními orgány a orgány Unie, jsou systémy řízení a kontroly v souladu s tímto nařízením a že účinně fungují.
3. Komise může požádat řídící orgán, aby podnikl nezbytné kroky a zajistil účinnost systémů řízení a kontroly a správnost výdajů.
HLAVA VI
TECHNICKÁ POMOC
Článek 34
Rozpočet na technickou pomoc
1. Na technickou pomoc může být přiděleno nejvýše 10 % celkového příspěvku Unie. V řádně odůvodněných případech může být po dohodě s Komisí přidělena vyšší částka.
2. Výše technické pomoci by měla odrážet skutečné potřeby programu, zejména by měla zohledňovat takové faktory, jako je celkový rozpočet programu, velikost územní oblasti, na niž se program vztahuje, a počet zúčastněných zemí.
Článek 35
Účel
1. Mezi činnosti v rámci technické pomoci patří příprava, řízení, monitorování, hodnocení, informace, komunikace, tvorba sítí, řešení stížností, činnosti v rámci kontroly a auditu související s prováděním programu a činnosti zaměřené na posílení správních kapacit pro provádění programu.
2. Technická pomoc pro činnosti uvedené v odstavci 1 by měla být používána na potřeby programových struktur i příjemců.
3. Výdaje na činnosti týkající se podpory a budování kapacit, které vzniknou mimo programovou oblast, mohou být kryty v rámci limitu uvedeného v čl. 39 odst. 2 za předpokladu, že jsou splněny podmínky uvedené v tomto článku.
Článek 36
Způsobilost
1. Požadavky na způsobilost stanovené v článku 48 se obdobně použijí na náklady na technickou pomoc. Náklady týkající se úředníků zúčastněných zemí, kteří jsou přiděleni na program, mohou být považovány za způsobilé jako náklady na technickou pomoc. Je třeba vyvarovat se systémů paralelního a doplňkového odměňování. Náklady uvedené v článku 49 se nepovažují za způsobilé jako náklady na technickou pomoc.
2. Náklady na přípravné kroky uvedené v článku 16 jsou způsobilé, je-li Komisi předložen program podle článku 4, a to nejdříve dne 1. ledna 2014, za předpokladu, že Komise program schválí podle článku 5.
Článek 37
Pravidla zadávání veřejných zakázek
1. Vyžaduje-li provádění ročního plánu využití rozpočtu na technickou pomoc zadávání veřejných zakázek, zakázka je zadána podle následujících pravidel:
a)
má-li subjekt sídlo v členském státě, použije buď právní a správní předpisy přijaté v souvislosti s právními předpisy Unie vztahujícími se na zadávání veřejných zakázek, nebo pravidla pro zadávání veřejných zakázek stanovená v hlavě IV druhé části nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a v hlavě II druhé části nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012;
b)
ve všech ostatních případech jsou příslušná pravidla pro zadávání veřejných zakázek popsána v dohodě o financování uvedené v článcích 8 a 9, nebo v dohodách uvedených v článcích 81 a 82.
2. Ve všech případech se použijí pravidla o státní příslušnosti a původu stanovená v článcích 8 a 9 nařízení (EU) č. 236/2014.
3. Zadávání veřejných zakázek pobočkami je omezeno na obvyklé běžné náklady a náklady na činnosti v oblasti komunikace a propagace.
HLAVA VII
PROJEKTY
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 38
Povaha podpory
1. Projekt je řadou činností vymezených a řízených ve vztahu k cílům, výstupům, výsledkům a dopadům, jichž má být dosaženo ve stanovené lhůtě a se stanoveným rozpočtem. Cíle, výstupy, výsledky a dopady přispějí k prioritám stanoveným k programu.
2. Finanční příspěvky na projekty z programu se poskytují formou grantů a výjimečně převodem prostředků na finanční nástroje. Projekty financované prostřednictvím grantů se řídí kapitolami 2 až 4.
3. Granty se poskytují na projekty vybrané prostřednictvím výzev k předkládání návrhů podle pravidel stanovených v programu s výjimkou řádně odůvodněných případů podle článku 41.
4. Podíl příspěvku Unie přiděleného na velké infrastrukturní projekty a příspěvky na finanční nástroje uvedené v článku 42 nesmí přesáhnout 30 %.
Článek 39
Podmínky pro financování
1. Projekty mohou získat finanční příspěvek z programu za předpokladu, že splňují všechny následující podmínky:
a)
mají zřejmý dopad na přeshraniční spolupráci, přinášejí výhody popsané v programovém dokumentu a vykazují přidanou hodnotu ke strategiím a programům Unie;
b)
jsou prováděny v programové oblasti;
c)
spadají do některé z těchto kategorií:
i)
integrované projekty, v nichž každý příjemce provádí na svém území část činností souvisejících s projektem;
ii)
symetrické projekty, v nichž jsou podobné činnosti prováděny v zúčastněných zemích souběžně;
iii)
projekty pro jedinou zemi, v nichž se projekty provádí převážně nebo úplně v jedné ze zúčastněných zemí, avšak ve prospěch všech nebo některých ze zúčastněných zemí, a v nichž lze nalézt přeshraniční dopady a výhody.
2. Projekty splňující kritéria uvedená v odstavci 1 mohou být prováděny částečně mimo programovou oblast za předpokladu, že jsou splněny následující podmínky:
a)
projekty jsou nezbytné k dosažení cílů programu a přínosné pro programovou oblast;
b)
celková výše prostředků přidělených v rámci programu na činnosti mimo programovou oblast nepřesahuje 20 % příspěvku Unie na úrovni programu;
c)
závazky řídících orgánů a auditních orgánů související s řízením, kontrolou a auditem týkajícím se projektů jsou plněny buď orgány provádějícími program, nebo prostřednictvím dohod uzavřených s orgány v zemích, v nichž jsou činnosti prováděny.
3. Dojde-li u projektu, který má infrastrukturní složku, do pěti let od jeho dokončení, nebo případně ve lhůtě stanovené v pravidlech pro státní podporu, k zásadní změně, která má vliv na povahu projektu, jeho cíle nebo podmínky provádění, které by ohrozily původní cíle projektu, vrátí se příspěvek Unie, poskytnutý na projekt. Částky neoprávněně vyplacené v souvislosti s projektem řídící orgán vymáhá zpět v poměrné výši vzhledem k období, po něž požadavek nebyl splněn.
4. Řídící orgán usiluje o vyloučení zdvojování činností mezi projekty financovanými Unií. Za tímto účelem může řídící orgán vést konzultace, které považuje za vhodné, a subjekty, s nimiž vede konzultace, včetně Komise, poskytnou nezbytnou podporu.
5. Řídící orgán předá hlavnímu příjemci každého vybraného projektu dokument, v němž jsou stanoveny podmínky podpory projektu, včetně konkrétních požadavků týkajících se produktů nebo služeb, jež má projekt přinést, finančního plánu a harmonogramu provádění.
Článek 40
Výzvy k předkládání návrhů
V souvislosti s každou výzvou k předkládání návrhů poskytne řídící orgán uchazečům dokument, v němž jsou stanoveny podmínky účasti ve výzvě, výběru a provádění projektu. Součástí tohoto dokumentu jsou i konkrétní požadavky týkající se výsledků, jichž má být v rámci projektu dosaženo, finanční plán a lhůta pro provádění.
Článek 41
Přímé zadání
1. Projekty mohou být zadány bez výzvy k předkládání návrhů pouze v následujících případech a za předpokladu, že v rozhodnutí o zadání je uvedeno řádné odůvodnění:
a)
subjekt, kterému se projekt zadává, má de iure nebo de facto monopol;
b)
projekt se týká činností zvláštní povahy, které vyžadují zvláštní druh subjektu na základě technické způsobilosti, vysokého stupně specializace nebo správních pravomocí.
2. Do programu se zahrne konečný seznam velkých infrastrukturních projektů navrhovaných pro výběr bez výzvy k předkládání návrhů. Po přijetí programu, avšak nejpozději 31. prosince 2017, poskytne řídící orgán Komisi úplné projektové žádosti, včetně informací uvedených v článku 43, společně s odůvodněním pro přímé zadání.
3. Do programu se zahrne orientační seznam jiných než velkých infrastrukturních projektů navrhovaných pro výběr bez výzvy k předkládání návrhů. Společný monitorovací výbor může kdykoli po přijetí programu rozhodnout o výběru dalších projektů bez výzvy k předkládání návrhů. V obou případech je třeba získat předchozí souhlas Komise. Řídící orgán za tímto účelem poskytne Komisi informace uvedené v článku 43 společně s odůvodněním pro přímé zadání.
4. Projekty navrhované pro výběr bez výzvy k předkládání návrhů schvaluje Komise postupem sestávajícím ze dvou kroků, který spočívá v předložení shrnutí projektu a následně úplné projektové žádosti. U každého z kroků Komise oznámí své rozhodnutí řídícímu orgánu do dvou měsíců ode dne předložení dokumentu. V případě potřeby lze tuto lhůtu prodloužit. Jestliže Komise navrhovaný projekt zamítne, sdělí řídícímu orgánu důvody tohoto zamítnutí.
Článek 42
Příspěvky na finanční nástroje
1. Program může přispět na finanční nástroj za předpokladu, že finanční nástroj je v souladu s prioritami programu.
2. Konečný seznam příspěvků na finanční nástroje je popsán v programu. Po přijetí programu, avšak nejpozději dne 31. prosince 2017, poskytne řídící orgán Komisi informace uvedené v článku 43.
3. Komise přezkoumá navržený příspěvek s cílem stanovit jeho přidanou hodnotu a jeho soulad s programem.
4. Postup schvalování se řídí pravidly těchto finančních nástrojů. Jestliže Komise zamítne navrhovaný příspěvek, oznámí řídícímu orgánu své důvody.
5. Příspěvky na tyto finanční nástroje se řídí pravidly platnými pro tyto finanční nástroje.
Článek 43
Obsah projektů
1. Dokumentace projektové žádosti obsahuje přinejmenším:
a)
analýzu problémů a potřeb zdůvodňujících projekt, která zohledňuje strategii programu a její očekávaný příspěvek k řešení příslušné priority;
b)
posouzení přeshraničního dopadu;
c)
logický rámec;
d)
posouzení udržitelnosti očekávaných výsledků projektu po jeho dokončení;
e)
objektivně ověřitelné ukazatele;
f)
informace o zeměpisném pokrytí a cílových skupinách projektu;
g)
očekávanou dobu provádění projektu a podrobný plán činnosti;
h)
v případě potřeby analýzu dopadů projektu na průřezové problémy uvedené v čl. 4 odst. 3 písm. d);
i)
požadavky na provádění projektu, včetně:
i)
stanovení příjemců a určení hlavního příjemce s poskytnutím záruk jeho způsobilosti v dotčené oblasti a jeho způsobilosti v oblasti správy a finančního řízení;
ii)
popisu struktury řízení a provádění projektu;
iii)
ujednání mezi příjemci podle článku 46;
iv)
ujednání o monitorování a hodnocení;
v)
informačních a komunikačních plánů a zejména opatření, jímž se uznává podpora projektu ze strany Unie;
j)
podrobného finančního plánu a rozpočtu.
2. Projektové žádosti pro projekty obsahující infrastrukturní složku ve výši nejméně 1 milion EUR dále obsahují:
a)
podrobný popis investice do infrastruktury a jejího umístění;
b)
s výjimkou řádně odůvodněných případů podrobný popis složky projektu, jež zajišťuje budování kapacit;
c)
úplnou studii proveditelnosti nebo rovnocennou provedenou studii, včetně analýzy možností, výsledků a nezávislého posouzení kvality;
d)
posouzení dopadu projektu na životní prostředí v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU (11) a s Úmluvou EHK OSN o posuzování vlivů na životní prostředí přesahující hranice států podepsanou v Espoo dne 25. února 1991 u zúčastněných zemí, které jsou jejími smluvními stranami;
e)
potvrzení příjemců o vlastnictví nebo o přístupu k pozemku;
f)
stavební povolení.
3. Výjimečně a v řádně odůvodněných případech může řídící orgán souhlasit s pozdějším předložením dokumentů uvedených v písmeni f).
Článek 44
Zveřejnění seznamu projektů
1. V zájmu zajištění transparentnosti projektů podporovaných v rámci programu vede řídící orgán seznam zadaných projektů v tabulkovém formátu, který umožňuje třídění, vyhledávání, čerpání, srovnávání a snadné zveřejňování údajů na internetu. Seznam projektů je přístupný na internetových stránkách programu a je aktualizován nejméně každých šest měsíců. Za účelem podpory následného využívání seznamu projektů soukromým sektorem, občanskou společností nebo vnitrostátními orgány veřejné správy mohou internetové stránky jasně uvádět odkaz na platná licenční pravidla, jimiž se řídí zveřejnění údajů.
2. V seznamu jsou obsaženy přinejmenším tyto údaje:
-
název příjemce (pouze právnické osoby; neuvádějí se jména fyzických osob),
-
název projektu,
-
shrnutí projektu,
-
období provádění projektu,
-
celkové způsobilé výdaje,
-
míru spolufinancování Unie,
-
PSČ projektu nebo jiný vhodný ukazatel místa,
-
územní pokrytí,
-
datum poslední aktualizace seznamu projektů.
3. Seznam projektů se předává Komisi nejpozději 30. června roku následujícího po rozpočtovém roce, v němž byly projekty vybrány. Tato informace se zveřejní na internetových stránkách orgánů Unie.
KAPITOLA 2
Příjemci
Článek 45
Účast na projektech
1. Do projektů jsou zapojeni příjemci nejméně z jednoho ze zúčastněných členských států a jedné ze zúčastněných partnerských zemí uvedených v příloze I nařízení (EU) č. 232/2014 nebo z Ruské federace.
2. Příjemci jsou fyzické nebo právnické osoby, jimž byl udělen grant na projekt. Příjemci mohou být fyzické osoby, vyžaduje-li to povaha nebo vlastnosti dané akce nebo cíl sledovaný žadatelem. O účasti fyzických osob se rozhoduje na úrovni programu.
3. Příjemci uvedení v odstavci 1 musí splňovat následující podmínky:
a)
jsou státními příslušníky kterékoli ze zúčastněných zemí nebo právnickými osobami, které mají skutečné sídlo v programové oblasti, nebo mezinárodními organizacemi s provozní základnou v programové oblasti. Evropské seskupení pro územní spolupráci může být příjemcem bez ohledu na to, kde má sídlo, za předpokladu, že jeho územní pokrytí se nachází v programové oblasti;
b)
splňují kritéria způsobilosti stanovená pro každý postup výběru;
c)
nespadají pod žádnou z výjimek stanovených v čl. 106 odst. 1 a článku 107 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
4. Kromě příjemců uvedených v odstavci 1 se mohou účastnit i příjemci, kteří nesplňují kritéria uvedená v odst. 3 písm. a), za předpokladu, že jsou splněny veškeré následující podmínky:
a)
mohou se účastnit v souladu s články 8 a 9 nařízení (EU) č. 236/2014;
b)
jejich účast vyžaduje povaha nebo cíle projektu a je nezbytná pro jeho účinné provádění;
c)
celková částka přidělená v rámci programu příjemcům, kteří nesplňují kritéria uvedená v odst. 3 písm. a), nepřesahuje limit stanovený v čl. 39 odst. 2 písm. b).
Článek 46
Povinnosti příjemců
1. V každém projektu je určen jeden hlavní příjemce, který zastupuje dané partnerství.
2. Všichni příjemci aktivně spolupracují na rozvoji a provádění projektů. Kromě toho spolupracují na poskytování zaměstnanců a/nebo na financování projektů. Každý příjemce má právní a finanční odpovědnost za činnosti, které provádí, a za část finančních prostředků Unie, které dostává. Konkrétní povinnosti a finanční odpovědnost příjemců jsou stanoveny v dohodě uvedené v odst. 3 písm. c).
3. Hlavní příjemce:
a)
od řídícího orgánu dostává finanční příspěvky na provádění činností souvisejících s projektem;
b)
zajišťuje, aby příjemci co nejrychleji a v plném souladu s ujednáními uvedenými v písmeni c) obdrželi celkový objem grantu. Žádná částka se neodečítá ani nezadržuje a nejsou vymáhány žádné zvláštní poplatky s rovnocenným účinkem, které by vedly ke snížení těchto částek určených příjemcům;
c)
v dohodě, která obsahuje ujednání, jež zaručují mimo jiné řádné finanční řízení finančních prostředků přidělených na projekt, včetně ujednání o vymáhání neoprávněně vyplacených prostředků, stanoví partnerská ujednání s příjemci;
d)
přijímá odpovědnost za zajištění provádění celého projektu;
e)
zajišťuje, aby výdaje vykázané příjemci byly vynakládány na provádění projektu a aby odpovídaly činnostem stanoveným ve smlouvě a dohodnutým se všemi příjemci;
f)
ověřuje, zda výdaje vykazované příjemci byly přezkoumány podle čl. 32 odst. 1.
KAPITOLA 3
Způsobilost výdajů
Článek 47
Formy grantů
1. Granty mohou mít kteroukoli z následujících forem:
a)
proplacení stanoveného podílu skutečně vynaložených způsobilých nákladů uvedených v článku 48;
b)
financování paušální sazbou, která se určí za použití procentního podílu z jedné nebo několika stanovených kategorií nákladů;
c)
jednorázové částky;
d)
proplacení na základě jednotkových nákladů;
e)
kombinace forem uvedených v písmenech a) až d) pouze v případech, kdy každá z forem pokrývá odlišné kategorie nákladů.
2. Granty ve formě uvedené v odst. 1 písm. a) se vypočítají na základě způsobilých nákladů skutečně vynaložených příjemcem, přičemž se přihlíží k předběžnému odhadu rozpočtu předloženému společně s návrhem a zahrnutému do smlouvy. Financování paušální sazbou uvedené v odst. 1 písm. b) se týká konkrétních kategorií způsobilých nákladů, které jsou jasně stanoveny předem při uplatnění procentní sazby. Jednorázové částky uvedené v odst. 1 písm. c) se týkají všech nebo některých konkrétních kategorií způsobilých nákladů, které jsou jasně stanoveny předem. Jednotkové náklady uvedené v odst. 1 písm. d) se týkají všech nebo některých konkrétních kategorií způsobilých nákladů, které jsou jasně stanoveny předem, a určí se jako částka za jednotku.
3. Účelem ani výsledkem grantů není vytvářet v rámci projektu zisk. Použijí se výjimky stanovené v čl. 125 odst. 4 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
Článek 48
Způsobilost nákladů
1. Granty nesmějí překročit celkový strop vyjádřený formou procentní a absolutní částky, který se stanovuje na základě odhadu způsobilých nákladů. Granty nesmějí překročit způsobilé náklady.
2. Způsobilými náklady se rozumějí náklady příjemce, které splňují veškerá tato kritéria:
a)
jsou vynaloženy v průběhu období provádění projektu. Konkrétně:
i)
Náklady související se službami a stavebními pracemi se týkají činností vykonávaných v průběhu období provádění. Náklady související s dodávkami se týkají dodávek a montáže položek v průběhu období provádění. Tento požadavek nesplňuje podpis smlouvy, vytvoření objednávky nebo uzavření jakéhokoli závazku v období provádění k výdajům za budoucí dodávky služeb, stavebních prací nebo dodávek po ukončení období provádění. Za vzniklé náklady nelze považovat převody hotovosti mezi hlavním příjemcem a ostatními příjemci.
ii)
Vzniklé náklady by měly být uhrazeny před předložením závěrečných zpráv. Jsou-li uvedeny v závěrečné zprávě společně s předpokládaným datem úhrady, mohou být zaplaceny později.
iii)
Výjimkou jsou náklady týkající se závěrečných zpráv, včetně ověření výdajů, auditu a konečného hodnocení projektu, které mohou vzniknout po období provádění projektu.
iv)
Jsou-li dodržena ustanovení článku 52 a násl., mohou být zahájeny postupy zadávání veřejných zakázek uvedené v článku 52 a násl. a příjemce (příjemci) může (mohou) uzavřít smlouvy před zahájením období provádění projektu.
b)
jsou uvedeny v odhadu celkového rozpočtu projektu;
c)
jsou nezbytné pro provádění projektu;
d)
lze je zjistit a ověřit, neboť jsou zaneseny zejména v účetních záznamech příjemce a jsou uvedeny v souladu s účetními standardy a obvyklými postupy pro účtování nákladů vztahujícími se příjemce;
e)
splňují požadavky platných právních předpisů v daňové a sociální oblasti;
f)
jde o přiměřené, odůvodněné náklady, které splňují požadavky řádného finančního řízení, zejména požadavky hospodárnosti a efektivnosti;
g)
jsou doloženy fakturami nebo doklady s rovnocennou průkazní hodnotou.
3. V následujících případech může být grant poskytnut zpětně:
a)
může-li žadatel prokázat nutnost zahájit projekt před podepsáním smlouvy. Náklady způsobilé pro financování však nesmí vzniknout před datem podání žádosti o grant, nebo
b)
na náklady související se studiemi a dokumentací týkající se projektů, jež zahrnují infrastrukturní složku.
Grant nemůže být zpětně udělen na již ukončené projekty.
4. Jsou-li splněny následující podmínky, jsou za způsobilé náklady považovány náklady vzniklé před podáním žádosti o grant u projektů, jimž byl grant udělen, s cílem umožnit vytváření pevných partnerství:
a)
náklady vzniknou po uveřejnění výzvy k předkládání návrhů;
b)
náklady se omezují na cestovné a diety pro zaměstnance příjemců za předpokladu, že splňují podmínky odst. 5 písm. b);
c)
náklady nepřekročí nejvyšší částku stanovenou na úrovni programu.
5. S výhradou odstavců 1 a 2 se za způsobilé považují následující přímé náklady příjemce:
a)
náklady na zaměstnance přidělené na projekt při splnění následujících kumulativních podmínek:
-
týkají se nákladů na činnosti, které by příjemce nevykonával, pokud by nebyl prováděn projekt,
-
náklady nepřekročí obvyklé náklady příjemce, neprokáže-li se, že je to nezbytné k provádění projektu,
-
náklady se týkají skutečných hrubých mezd, včetně nákladů na sociální pojištění a dalších nákladů spojených s odměňováním.
b)
cestovní náklady a diety zaměstnanců a dalších osob podílejících se na projektu za předpokladu, že nepřekročí náklady obvykle hrazené příjemcem v souladu s jeho pravidly a předpisy, ani sazby zveřejněné Komisí v době mise, jsou-li hrazeny na základě jednorázových částek, jednotkových nákladů nebo paušální sazby;
c)
náklady na nákup nebo pronájem vybavení (nového nebo použitého) a na dodávky speciálně pro účely projektu, odpovídají-li tržním cenám;
d)
náklady na spotřební zboží nakoupené speciálně pro projekt;
e)
náklady vyplývající ze smluv, které příjemce uzavřel pro účely projektu;
f)
náklady vyplývající přímo z požadavků, které ukládá toto nařízení a projekt (například informační kampaně a zviditelnění, hodnocení, externí audity, překlady), včetně nákladů na finanční služby (například náklady na bankovní převody a finanční záruky).
6. Podle článku 4 mohou být v rámci programu stanovena další pravidla způsobilosti pro program jako celek.
Článek 49
Nezpůsobilé náklady
1. Za nezpůsobilé jsou pokládány následující náklady související s prováděním projektu:
a)
dluhy a poplatky za dluhovou službu (úroky);
b)
rezervy na krytí ztrát či závazků;
c)
náklady vykázané příjemcem, které jsou již financovány z rozpočtu Unie;
d)
nákup pozemků nebo budov v objemu přesahujícím 10 % způsobilých výdajů dotčeného projektu;
e)
kurzové ztráty;
f)
cla, daně a poplatky včetně DPH, kromě případů, kdy podle příslušných vnitrostátních předpisů neexistuje nárok na vrácení, není-li v příslušných opatřeních ujednaných s partnerskými zeměmi přeshraniční spolupráce stanoveno jinak;
g)
půjčky třetím stranám;
h)
pokuty, finanční postihy a výlohy spojené s vedením sporů;
i)
věcné příspěvky tak, jak jsou definovány v čl. 14 odst. 1.
2. Podle článku 4 mohou být za nezpůsobilé stanoveny další kategorie nákladů v rámci programu.
Článek 50
Jednorázové částky, jednotkové náklady a financování paušální sazbou
1. Celkový objem financování na základě jednorázových částek, jednotkových nákladů a financování paušální sazbou nepřekročí 60 000 EUR na jednoho příjemce a na projekt, není-li v programu stanoveno jinak podle článku 4, avšak nepřekročí 100 000 EUR.
2. Používání jednorázových částek, jednotkových nákladů a financování paušální sazbou je podloženo alespoň:
a)
zdůvodněním vhodnosti daných forem financování s ohledem na povahu projektů, na rizika nesrovnalostí a podvodů a na náklady na kontrolu;
b)
uvedením nákladů nebo kategorií nákladů krytých formou jednorázových částek, jednotkových nákladů nebo financování paušální sazbou, čímž se vyloučí nezpůsobilé náklady uvedené v článku 49;
c)
popisem metod pro určení jednorázových částek, jednotkových nákladů nebo financování paušální sazbou a podmínek, které v rozumné míře zajistí, že budou dodrženy zásady neziskovosti a spolufinancování a vyloučí se dvojí financování. Tyto metody se opírají o:
i)
statistické údaje nebo obdobné objektivní ukazatele, nebo
ii)
individuální přístup k příjemcům grantu na základě certifikovaných nebo auditem ověřitelných historických údajů o příjemci nebo jeho obvyklých postupů účtování nákladů.
3. Poté, co řídící orgán jednotlivé částky posoudí a schválí, nejsou dále předmětem následných kontrol.
Článek 51
Nepřímé náklady
1. Nepřímé náklady mohou být vypočteny paušální sazbou až do výše 7 % způsobilých přímých nákladů s vyloučením nákladů vzniklých v souvislosti s poskytováním infrastruktury za předpokladu, že se tato sazba vypočte na základě spravedlivé, přiměřené a ověřitelné metody výpočtu.
2. Za nepřímé náklady projektu se považují ty způsobilé náklady, které nelze na základě podmínek pro způsobilost stanovených v článku 48 označit za zvláštní náklady přímo spojené s prováděním projektu a které k němu nemohou být přímo zaúčtovány. Nemohou zahrnovat nezpůsobilé náklady uvedené v článku 49 nebo náklady, které jsou již vykázány v jiné nákladové položce nebo kapitole projektového rozpočtu.
KAPITOLA 4
Oddíl 1
Zadávání veřejných zakázek
Článek 52
Platná pravidla
1. Vyžaduje-li provádění projektu, aby příjemce zadal veřejné zakázky na zboží, stavební práce nebo služby, použijí se následující pravidla:
a)
je-li příjemce veřejným zadavatelem nebo zadavatelem ve smyslu právních předpisů Unie platných pro postupy zadávání veřejných zakázek, může uplatnit vnitrostátní právní a správní předpisy přijaté v souvislosti s právními předpisy nebo pravidly Unie uvedenými v odstavci 2;
b)
je-li příjemce mezinárodní organizací, může uplatnit svá vlastní pravidla pro zadávání veřejných zakázek, pokud nabízejí záruky rovnocenné mezinárodně uznávaným normám;
c)
je-li příjemce orgánem veřejné moci partnerské země přeshraniční spolupráce, jehož spolufinancování je přeneseno na řídící orgán, může uplatnit vnitrostátní právní a správní předpisy za předpokladu, že to umožňuje dohoda o financování a jsou dodrženy obecné zásady stanovené v odst. 2 písm. a).
2. Ve všech ostatních případech je třeba splnit následující povinnosti:
a)
zakázka je zadána nejvýhodnější nabídce, nebo podle potřeby nejnižší cenové nabídce, s vyloučením jakéhokoli střetu zájmů;
b)
u zakázek s hodnotou vyšší než 60 000 EUR se použijí rovněž následující pravidla:
i)
je zřízena hodnotící komise pro posuzování žádostí a/nebo nabídek na základě kritérií pro vyloučení, výběr a zadání, která příjemce zveřejní předem v zadávací dokumentaci. Komise musí mít lichý počet členů a veškeré odborné a administrativní kapacity, aby k nabídkám/žádostem mohla vydat informované stanovisko;
ii)
musí být zajištěna dostatečná transparentnost, spravedlivá hospodářská soutěž a odpovídající předběžná propagace;
iii)
je zajištěno rovné zacházení, proporcionalita a zákaz diskriminace;
iv)
zadávací dokumentace musí být vypracována v souladu s osvědčenými mezinárodními postupy;
v)
lhůty pro předkládání žádostí nebo nabídek musí být dostatečně dlouhé, aby zainteresované strany měly přiměřenou dobu na přípravu nabídek;
vi)
zájemci a uchazeči jsou vyloučeni z účasti na zadávacím řízení, pokud se dostanou do některé ze situací popsaných v čl. 106 odst. 1 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012. Zájemci nebo uchazeči musí osvědčit, že se nenacházejí v žádné z těchto situací. Zakázky nemohou být dále zadány zájemcům nebo uchazečům, kteří se v průběhu zadávacího řízení dostanou do jedné ze situací uvedených v článku 107 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012;
vii)
použijí se postupy zadávacího řízení uvedené v článcích 53 až 56.
3. Ve všech případech se použijí pravidla o státní příslušnosti a původu stanovená v článcích 8 a 9 nařízení (EU) č. 236/2014.
Článek 53
Zadávací řízení na zakázky na služby
1. Zakázky na služby v hodnotě 300 000 EUR a více se zadávají formou mezinárodního omezeného výběrového řízení na základě uveřejnění oznámení o zakázce. Oznámení o zakázce se uveřejní ve všech vhodných sdělovacích prostředcích též mimo programovou oblast, je v něm uveden počet čtyř až osmi zájemců, kteří budou vyzváni k předložení nabídky, a zajišťuje skutečnou hospodářskou soutěž.
2. Zakázky na služby v hodnotě 60 000 až 300 000 EUR se zadávají prostřednictvím jednacího řízení bez uveřejnění. Příjemce provede konzultace alespoň se třemi poskytovateli podle vlastní volby a s jedním nebo více poskytovateli projedná podmínky zakázky.
Článek 54
Zadávací řízení na zakázky na dodávky
1. Zakázky na dodávky v hodnotě 300 000 EUR a více se zadávají formou mezinárodního otevřeného výběrového řízení na základě uveřejnění oznámení o zakázce ve všech vhodných sdělovacích prostředcích též mimo programovou oblast.
2. Zakázky na dodávky v hodnotě 100 000 a více, avšak méně než 300 000 EUR se zadávají prostřednictvím otevřeného nabídkového řízení na základě uveřejnění v programové oblasti. Každý způsobilý uchazeč musí mít stejné podmínky jako místní společnosti.
3. Zakázky na dodávky v hodnotě více než 60 000, avšak méně než 100 000 EUR se zadávají prostřednictvím jednacího řízení bez uveřejnění. Příjemce provede konzultace alespoň se třemi dodavateli podle vlastní volby a s jedním nebo s více dodavateli projedná podmínky zakázky.
Článek 55
Zadávací řízení na zakázky na stavební práce
1. Zakázky na stavební práce v hodnotě 5 000 000 EUR a více se zadávají prostřednictvím mezinárodního otevřeného výběrového řízení, nebo s ohledem na specifické zvláštnosti některých stavebních prací prostřednictvím mezinárodního omezeného výběrového řízení na základě uveřejnění oznámení o zakázce ve všech vhodných sdělovacích prostředcích též mimo programovou oblast.
2. Zakázky na stavební práce v hodnotě 300 000 a více, avšak méně než 5 000 000 EUR se zadávají prostřednictvím otevřeného výběrového řízení na základě uveřejnění v programové oblasti. Každý způsobilý uchazeč musí mít stejné podmínky jako místní společnosti.
3. Zakázky na stavební práce v hodnotě více než 60 000, avšak méně než 300 000 EUR se zadávají prostřednictvím jednacího řízení bez uveřejnění. Příjemce provede konzultace alespoň se třemi zadavateli podle vlastní volby a s jedním nebo s více zadavateli projedná podmínky zakázky.
Článek 56
Použití jednacího řízení
V případech uvedených v článcích 266, 268 a 270 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 se příjemce může rozhodnout použít jednací řízení na základě jediné nabídky.
Oddíl 2
Finanční podpora třetím stranám
Článek 57
Finanční podpora třetím stranám
1. Vyžaduje-li projekt poskytnutí finanční podpory třetím stranám, může být udělena pod podmínkou, že:
a)
každá třetí strana nabídne odpovídající záruky, pokud jde o zpětné získávání prostředků;
b)
jsou dodrženy zásady proporcionality, transparentnosti, řádného finančního řízení, rovného zacházení a zákazu diskriminace;
c)
jsou vyloučeny střety zájmů;
d)
finanční podpora není kumulativní a není poskytována zpětně, v zásadě zahrnuje spolufinancování a jejím účelem nebo účinkem není vytváření zisku pro jednotlivé třetí strany;
e)
podmínky pro poskytování finanční podpory jsou přísně stanoveny ve smlouvě tak, aby příjemce nejednal dle vlastního uvážení. Ve smlouvě jsou především stanoveny kategorie osob, které jsou způsobilé k podpoře, kritéria poskytnutí podpory (včetně kritérií pro stanovení přesné částky) a neměnný seznam typů činností, na něž je možné finanční podporu poskytnout;
f)
maximální objem finanční podpory, který může být vyplacen, nepřesáhne 60 000 EUR na každou třetí stranu s výjimkou případů, kdy je finanční podpora prvořadým cílem projektu.
2. Použijí se pravidla o státní příslušnosti a původu stanovená v článcích 8 a 9 nařízení (EU) č. 236/2014. Překračuje-li dílčí grant částku 60 000 EUR, použijí se obdobně pravidla týkající se účasti stanovená v čl. 52 písm. b) bodě vi).
HLAVA VIII
PLATBY, PŘEDKLÁDÁNÍ A SCHVALOVÁNÍ ÚČETNÍ ZÁVĚRKY, FINANČNÍ OPRAVY A ZPĚTNÉ ZÍSKÁVÁNÍ PROSTŘEDKŮ
KAPITOLA 1
Platby
Článek 58
Roční závazky
1. Při sdíleném řízení Komise učiní prvotní závazky poté, co přijme program podle článku 5.
2. Při nepřímém řízení Komise učiní prvotní závazky po přijetí programu a poté, co vstoupí v platnost dohoda, kterou se úkoly související s prováděním rozpočtu přenášejí na mezinárodní organizaci nebo na partnerskou zemi přeshraniční spolupráce podle článků 81 a 82.
3. Komise následně učiní příslušný závazek v každém rozpočtovém roce nejpozději dne 1. května. Objem ročních závazků se stanoví v souladu s finančním plánem s přihlédnutím k pokroku při provádění programu a dostupnosti finančních prostředků. Jakmile Komise učiní roční závazek, informuje o tom řídící orgán.
Článek 59
Společná pravidla pro platby
1. Platby řídícímu orgánu mohou mít podobu předběžného financování nebo vyplacení konečného zůstatku.
2. Je založen bankovní účet v eurech, který je konkrétně určen pro účely programu. Jsou-li platby Komise směrovány přes jiný bankovní účet, než je účet programu, související částky a jakýkoli vzniklý úrok jsou neprodleně a v plné výši převedeny na bankovní účet programu.
3. Žádná částka se neodečítá ani nezadržuje, ani nejsou na tyto částky ani na žádný vzniklý úrok ukládány žádné zvláštní poplatky či jiné poplatky s rovnocenným účinkem.
Článek 60
Společná pravidla pro výpočet předběžného financování
1. Řídící orgán může poté, co je informován o ročním závazku, požádat každý rozpočtový rok o převod až 80 % příspěvku Unie na dotčený rozpočtový rok jakožto předběžného financování. Počínaje druhým rozpočtovým rokem se k žádosti o předběžné financování přikládá prozatímní rozpočet s podrobnými údaji o závazcích řídícího orgánu a o platbách za obě účetní období následující po posledním výroku auditora zmíněném v článku 68. Komise po přezkoumání tohoto prozatímního rozpočtu, posouzení skutečných finančních potřeb programu a ověření dostupnosti finančních prostředků provede platbu celé částky požadované v rámci předběžného financování nebo její části nejpozději do 60 dnů po datu, k němuž Komise zaregistrovala žádost o platbu.
2. V průběhu rozpočtového roku může řídící orgán požádat o převod veškerých finančních prostředků, které již byly přiděleny, nebo jejich části jako dodatečného předběžného financování. Na podporu této žádosti může řídící orgán předložit průběžnou finanční zprávu, z níž je zřejmé, že skutečně vzniklé výdaje nebo výdaje, které mají vzniknout před koncem rozpočtového roku, překračují objem prostředků již vyplacených jako předběžné financování. Tyto následné převody představují dodatečné předběžné financování za předpokladu, že nejsou podloženy výrokem auditora zmíněným v článku 68.
3. Komise každý rozpočtový rok provádění programu zúčtuje předchozí platby v rámci předběžného financování na základě skutečně vzniklých způsobilých výdajů, které jsou podloženy výrokem auditora uvedeným v článku 68 po schválení účetní závěrky podle čl. 69 odst. 2. Na základě výsledků tohoto zúčtování může Komise provést nezbytné finanční opravy.
Článek 61
Přerušení platební lhůty
1. Pověřená schvalující osoba ve smyslu nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 může přerušit platební lhůtu u žádosti o platbu na maximální dobu šesti měsíců v kterémkoli z těchto případů:
a)
informace poskytnuté národním auditním subjektem nebo auditním subjektem Unie jasně ukazují na možné významné nedostatky ve fungování systému řízení a kontroly;
b)
pověřená schvalující osoba musí provést další ověření na základě informací, které obdržela o tom, že výdaj má spojitost s nedostatkem, který má vážné finanční důsledky;
c)
není předložen některý z dokumentů požadovaných podle článku 77;
d)
není předložen některý z dokumentů požadovaných podle článků 60 a 64.
Řídící orgán může povolit, aby bylo přerušení platební lhůty prodlouženo o další tři měsíce.
2. Pověřená schvalující osoba omezí přerušení platební lhůty pouze na tu část výdajů, na něž se vztahuje žádost o platbu dotčená situacemi uvedenými v odst. 1 prvním pododstavci, ledaže by nebylo možné určit část výdajů, které se to týká. Pověřená schvalující osoba o důvodech přerušení platební lhůty okamžitě informuje členský stát, v němž je sídlo řídícího orgánu, a řídící orgán a vyzve je k nápravě situace. Pověřená schvalující osoba ukončí přerušení platební lhůty, jakmile jsou přijata nezbytná opatření. Nebyla-li přijata nezbytná opatření, může být toto přerušení prodlouženo na dobu delší než šest měsíců.
Článek 62
Pozastavení plateb
1. Komise může pozastavit všechny platby nebo jejich část v kterémkoli z následujících případů:
a)
v účinném fungování systému řízení a kontroly programu existuje závažný nedostatek, který ohrožuje příspěvek Unie a v souvislosti s nímž nebyla přijata opatření k nápravě;
b)
zúčastněné země závažně porušily své povinnosti podle článku 31;
c)
výdaj má spojitost s nedostatkem, který nebyl napraven a má vážné finanční důsledky;
d)
existuje závažný nedostatek v kvalitě a spolehlivosti systému hodnocení a monitorování;
e)
monitorování, hodnocení nebo audit svědčí o tom, že program se neplní podle časových rámců podle článku 4 a v souladu se zprávami podle článku 77.
2. Poté, co Komise umožní řídícímu orgánu předložit připomínky, může přijmout rozhodnutí o pozastavení všech plateb v rámci předběžného financování nebo jejich části.
3. Komise ukončí pozastavení všech plateb nebo jejich části, pokud řídící orgán přijme nezbytná opatření, která umožňují pozastavení zrušit.
Článek 63
Platby hlavním příjemcům
1. Platby hlavním příjemcům mohou mít jednu z následujících forem:
a)
předběžné financování;
b)
prozatímní platba;
c)
platba konečného zůstatku.
2. Řídící orgán zajistí, aby platby hlavním příjemcům byly zpracovány co nejrychleji v souladu s podepsanou smlouvou. Žádná částka se neodečítá ani nezadržuje, není-li to stanoveno v podepsané smlouvě, ani se neukládají žádné zvláštní poplatky či jiné poplatky s rovnocenným účinkem, které by vedly ke snížení těchto částek.
Článek 64
Platba konečného zůstatku
1. Do 30. září 2024 předloží řídící orgán žádost o platbu konečného zůstatku společně s dokumenty uvedenými v čl. 77 odst. 5.
2. Konečný zůstatek je vyplacen do tří měsíců ode dne zúčtování účetní závěrky za poslední účetní rok nebo do jednoho měsíce od data schválení závěrečné zprávy o provádění, podle toho, co nastane později.
Článek 65
Výjimka při zrušení závazku
1. Částka, které se týká zrušení závazku, se sníží o částky, které řídící orgán nemohl Komisi vykázat z těchto důvodů:
a)
projekty byly pozastaveny soudním řízením nebo správním opravným prostředkem s odkladným účinkem; nebo
b)
důvody vyšší moci závažně ovlivňují provádění celého programu nebo jeho části;
c)
použití článků 61 nebo 62.
2. Řídící orgán, který se odvolává na vyšší moc podle odst. 1 písm. b), musí prokázat její přímé důsledky pro provádění celého programu nebo jeho části. Pro účely odst. 1 písm. a) a b) lze o snížení požádat jednou, pokud pozastavení nebo vyšší moc trvaly nejdéle jeden rok, nebo vícekrát podle doby trvání vyšší moci nebo počtu let, které uběhly mezi dnem soudního nebo správního rozhodnutí o pozastavení provádění daného projektu a dnem konečného soudního nebo správního rozhodnutí.
3. Řídící orgán zašle Komisi informace o výjimce podle odstavce 1 týkající se částky, která měla být přiznána do 31. prosince předchozího rozpočtového roku, do 15. února.
Článek 66
Postup zrušení závazku
1. Komise včas informuje řídící orgán vždy, když existuje riziko zrušení závazku podle článku 6 nařízení (EU) č. 236/2014.
2. Komise na základě informací obdržených k 15. únoru informuje řídící orgán o částce, jíž se týká zrušení vyplývající z těchto informací.
3. Řídící orgán má dva měsíce na to, aby odsouhlasil částku, která má být zrušena, nebo předložil své připomínky.
4. Řídící orgán předloží do 30. června Komisi revidovaný finanční plán, v němž se zohlední dopad snížení částky podpory na tematické cíle nebo technickou pomoc programu za dotčený rozpočtový rok. Pokud jej nepředloží, Komise upraví plán financování snížením příspěvku Unie na dotčený rozpočtový rok. Snížení se úměrně dotkne tematických cílů a technické pomoci.
5. Komise pozmění rozhodnutí o přijetí programu.
Článek 67
Používání eura
1. Řídící orgán a příjemce převedou výdaje vzniklé v jiné měně než v eurech na eura měsíčním účetním směnným kurzem Komise:
a)
za měsíc, v němž výdaj vznikl;
b)
za měsíc, v němž byl výdaj předložen k přezkoumání podle čl. 32 odst. 1;
c)
za měsíc, v němž byl výdaj oznámen hlavnímu příjemci.
2. Zvolená metoda se uvede v programu a platí po celou dobu trvání programu. Na technickou pomoc a na projekty mohou být použity odlišné metody.
KAPITOLA 2
Předložení a schválení účetní závěrky
Článek 68
Předložení účetní závěrky
1. Řídící orgán vypracuje účetní závěrku programu. Tato závěrka je nezávislá a samostatná a její součástí jsou pouze operace související s programem. Je vedena tak, aby umožňovala analytické monitorování programu podle priorit a technické pomoci.
2. Řídící orgán předloží Komisi ve své výroční zprávě do 15. února následující finanční informace:
a)
účetní závěrku za předchozí účetní období;
b)
prohlášení řídícího orgánu podepsané jeho zástupcem, v němž se potvrzuje, že:
i)
informace jsou prezentovány vhodným způsobem a jsou úplné a přesné;
ii)
výdaje byly použity k zamýšlenému účelu;
iii)
zavedené systémy kontroly poskytují nezbytné záruky legality uskutečněných operací;
c)
každoroční souhrn informací o kontrolách provedených řídícím orgánem, včetně rozboru povahy a rozsahu chyb a nedostatků zjištěných v systémech a přijatých či plánovaných nápravných opatření;
d)
výrok auditora k účetní závěrce;
e)
výroční auditní zprávu auditního orgánu přinášející shrnutí provedených auditů, včetně rozboru povahy a rozsahu chyb a nedostatků zjištěných jak na úrovni systému, tak na úrovni projektů, a přijatých či plánovaných nápravných opatření;
f)
odhad nákladů vzniklých v období od 1. července do 31. prosince předchozího roku;
g)
seznam projektů ukončených v průběhu účetního období.
3. Účetní závěrka uvedená v odst. 2 písm. a) se předkládá za každý program a na úrovni každé priority a technické pomoci obsahuje:
a)
vzniklé a zaplacené výdaje a dosažené a přijaté příjmy řídícího orgánu;
b)
částky zproštěné platební povinnosti a částky zpětně získané v průběhu účetního období, částky, které je třeba získat zpět do konce účetního období, a částky, které nelze získat zpět.
4. Výrok auditora zmíněný v odst. 2 písm. d) stanoví, zda závěrka poskytuje pravdivý a věrný obraz, zda jsou související transakce legální a řádné a zda zavedené kontrolní systémy řádně fungují. V tomto výroku se rovněž uvede, zda audit nezpochybňuje tvrzení obsažená v prohlášení řídícího subjektu zmíněném v odst. 2 písm. a).
Článek 69
Schválení účetní závěrky
1. Komise přezkoumá účetní závěrku a do 31. května roku následujícího po skončení účetního období informuje řídící orgán, zda souhlasí s tím, že účetní závěrka je úplná, přesná a pravdivá.
2. Komise na základě vzniklých způsobilých výdajů potvrzených výrokem auditora zmíněným v čl. 68 odst. 2 písm. d) zúčtuje předběžné financování.
3. Přijetím účetní závěrky nejsou dotčeny žádné následné finanční opravy podle článku 72.
Článek 70
Lhůta pro uchovávání dokladů
1. Řídící orgán a příjemci uchovávají veškeré dokumenty týkající se programu nebo projektu po dobu pěti let od data vyplacení zůstatku za program. Uchovávají především zprávy, podklady, účty, účetní doklady a veškeré další dokumenty týkající se financování programu (včetně veškerých dokumentů týkajících se zadání zakázky) a projektů.
2. Bez ohledu na odstavec 1 se doklady týkající se auditů, opravných prostředků, soudních sporů nebo vymáhání pohledávek vzniklých při provádění programu nebo projektu uchovávají až do doby, než jsou tyto audity, opravné prostředky, spory nebo pohledávky uzavřeny.
KAPITOLA 3
Finanční opravy a zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek
Oddíl 1
Finanční opravy
Článek 71
Finanční opravy prováděné řídícím orgánem
1. Za předcházení nesrovnalostem a jejich vyšetřování, provedení nutných finančních oprav a vymáhání neoprávněně vyplacených částek zodpovídá v první řadě řídící orgán. V případě systémových nesrovnalostí rozšíří řídící orgán své vyšetřování na všechny operace, které by mohly být dotčeny.
Řídící orgán provádí finanční opravy nutné v souvislosti s jednotlivými nebo systémovými nesrovnalostmi zjištěnými u projektů, technické pomoci nebo programu. Finanční opravy spočívají ve zrušení celého příspěvku Unie na projekt nebo technickou pomoc nebo jeho části. Řídící orgán přihlédne k povaze a závažnosti nesrovnalostí a k dané finanční ztrátě a uplatní přiměřenou finanční opravu. Finanční opravy zaznamená řídící orgán v roční účetní závěrce za účetní rok, ve kterém se o zrušení rozhodlo.
2. Příspěvek Unie zrušený podle odstavce 1 může být v rámci dotčeného programu opětovně použit s výhradou odstavce 3.
3. Příspěvek zrušený podle odstavce 1 nelze znovu použít na projekt, který byl předmětem finanční opravy ani - pokud je finanční oprava provedena z důvodu systémové nesrovnalosti - na žádný projekt ovlivněný touto systémovou nesrovnalostí.
Článek 72
Finanční opravy prováděné Komisí
1. Komise provede finanční opravy zrušením celého příspěvku Unie na program nebo jeho části a získáním příslušných částek od řídícího orgánu zpět tak, aby z financování Unie vyloučila výdaje, které porušují platné právní předpisy nebo jsou spojeny s nedostatky v systémech řízení a kontroly programu, které byly zjištěny Komisí nebo Evropským účetním dvorem.
2. Porušení platných právních předpisů vede k finanční opravě pouze v souvislosti s výdaji, které byly vykázány Komisi, a v případě, že je splněna jedna z těchto podmínek:
a)
porušení ovlivnilo výběr projektu nebo smlouvy na technickou pomoc, nebo existuje důvodné riziko, že toto porušení mělo takový dopad a z důvodu povahy dotčeného porušení není možné tento dopad stanovit;
b)
porušení ovlivnilo výši výdajů vykázaných v rámci programu, nebo existuje důvodné riziko, že toto porušení mělo takový dopad, avšak z důvodu povahy dotčeného porušení není možné jeho finanční dopad kvantifikovat.
3. Komise provede finanční opravy zejména v případech, kdy po nutném přezkoumání dospěje k některému z následujících závěrů:
a)
v systémech řízení a kontroly programu existuje zásadní nedostatek, který ohrozil již vyplacený příspěvek Unie;
b)
řídící orgán nesplnil před zahájením postupu finanční opravy podle tohoto odstavce své povinnosti podle článku 71;
c)
výdaje přiznané ve výroční nebo závěrečné zprávě jsou neoprávněné a řídící orgán je před zahájením postupu finanční opravy podle tohoto odstavce neopravil.
Komise při svých finančních opravách vychází z jednotlivých případů zjištěných nesrovnalostí, přičemž přihlíží k tomu, zda se jedná o systémovou nesrovnalost. Pokud nelze přesně vyčíslit výši neoprávněných výdajů, použije Komise finanční opravu na základě paušální sazby nebo extrapolace.
4. Při rozhodování o výši finanční opravy podle odstavce 3 Komise dodržuje zásadu proporcionality s ohledem na povahu a závažnost nesrovnalostí a rozsah a finanční důsledky nedostatků zjištěných v systému řízení a kontroly daného programu.
5. Jestliže Komise zakládá své stanovisko na zprávách jiných auditorů než auditorů vlastních útvarů, vypracuje vlastní závěry ohledně finančních důsledků poté, co vyslechne řídící orgán a dotyčné auditory.
6. Ukončením programu není dotčeno právo Komise provádět v pozdější fázi finanční úpravy ve vztahu k řídícímu orgánu.
7. Kritérii pro určení výše finančních oprav, jež mají být použity, a kritérii pro použití paušálních sazeb nebo extrapolovaných finančních oprav jsou kritéria přijatá na základě nařízení (EU) č. 1303/2013 (12), zejména jeho článku 144, a kritéria, jež jsou obsažena v rozhodnutí Komise ze dne 19. prosince 2013 (13).
Článek 73
Postup
1. Před přijetím rozhodnutí o finanční opravě informuje Komise řídící orgán o předběžných závěrech svého přezkumu a požádá řídící orgán, aby do dvou měsíců předložil své připomínky.
2. Navrhuje-li Komise finanční opravu na základě extrapolace nebo paušální sazby, dostane řídící orgán příležitost prokázat přezkoumáním příslušné dokumentace, že skutečný rozsah nesrovnalosti je menší, než jak byl posouzen Komisí. Po dohodě s Komisí může řídící orgán omezit rozsah uvedeného přezkumu na vhodnou část nebo vzorek příslušné dokumentace. S výjimkou řádně odůvodněných případů nesmí doba povolená pro takové přezkoumání překročit další dva měsíce od uplynutí lhůty dvou měsíců uvedené v odstavci 1.
3. Komise zohlední veškeré důkazy předložené řídícím orgánem ve lhůtách uvedených v odstavcích 1 a 2.
4. Nepřijme-li řídící orgán předběžné závěry Komise, pozve jej Komise ke slyšení, aby bylo zaručeno, že má Komise pro vyvození závěru ohledně uplatnění finanční opravy k dispozici všechny důležité informace a zjištění.
5. Řídící orgán může v případě dohody, a aniž je dotčen odstavec 6, opětovně použít zrušený příspěvek na dotčený program v souladu s čl. 71 odst. 2.
6. Za účelem uplatnění finančních oprav přijme Komise rozhodnutí do šesti měsíců ode dne slyšení nebo ode dne obdržení dalších informací, pokud řídící orgán souhlasil s tím, že tyto dodatečné informace po slyšení předloží. Komise vezme v úvahu veškeré informace a připomínky předložené v průběhu řízení. Pokud se slyšení neuskuteční, začíná šestiměsíční lhůta běžet dva měsíce po dni, kdy Komise odeslala pozvánku ke slyšení.
7. Zjistí-li Komise nebo Evropský účetní dvůr nesrovnalosti dokládající závažné nedostatky v účinném fungování systémů řízení a kontroly, sníží výsledná finanční oprava příspěvek Unie.
První pododstavec se nepoužije v případě závažných nedostatků v účinném fungování systémů kontroly a řízení, které byly před jejich zjištěním ze strany Komise nebo Evropského účetního dvora:
a)
zjištěny v prohlášení řídícího orgánu, výroční kontrolní zprávě nebo výroku auditora předložených Komisi v souladu s článkem 68 nebo v jiných auditních zprávách auditního orgánu předložených Komisi, a pokud byla přijata příslušná opatření; nebo
b)
předmětem vhodných nápravných opatření ze strany řídícího orgánu.
Posouzení závažných nedostatků v účinném fungování systémů řízení a kontroly vychází z právních předpisů platných v době, kdy byla předložena příslušná prohlášení řídících subjektů, výroční kontrolní zprávy a výroky auditora.
Komise při rozhodování o finanční opravě:
a)
dodržuje zásadu proporcionality tím, že zohlední povahu a rozsah závažných nedostatků v účinném fungování systémů řízení a kontroly a jejich finanční důsledky pro rozpočet Unie;
b)
pro účely použití paušální sazby nebo opravy extrapolací vyloučí výdaje, u nichž nesrovnalosti odhalil již řídící orgán a které byly předmětem úpravy v účetní uzávěrce, jakož i výdaje podléhající probíhajícímu posuzování jejich legality a správnosti;
c)
zohlední paušální sazbu nebo opravy extrapolací použité na výdaje ze strany řídícího orgánu z důvodu jiných závažných nedostatků, které řídící orgán odhalil při určování zbytkového rizika pro rozpočet Unie.
Oddíl 2
Zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek
Článek 74
Finanční odpovědnost a zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek
1. Řídící orgán je odpovědný za zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek.
2. Souvisí-li zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek s porušením právních závazků ze strany řídícího orgánu vyplývajícím z tohoto nařízení a nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, zodpovídá řídící orgán za vrácení příslušných částek Komisi.
3. Pokud se zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek týká systémových nedostatků v systémech řízení a kontroly, odpovídá řídící orgán za vrácení dotčených částek Komisi v souladu s rozdělením odpovědnosti mezi zúčastněné země, jak je stanoveno v programu.
4. Pokud se zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek týká nároku vůči příjemci se sídlem v některém členském státě a řídící orgán není schopen dlužnou částku získat zpět, zaplatí dlužnou částku řídícímu orgánu členský stát, v němž má příjemce sídlo, a vymáhá ji od příjemce zpět.
5. Pokud se zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek týká nároku vůči příjemci se sídlem v některé z partnerských zemí přeshraniční spolupráce a řídící orgán není schopen dlužnou částku získat zpět, nese daná partnerská země přeshraniční spolupráce, v níž má příjemce sídlo, odpovědnost v míře stanovené v příslušných dohodách o financování podle článků 8 a 9.
Článek 75
Vrácení platby řídícímu orgánu
1. Řídící orgán vymáhá neoprávněně vyplacené částky spolu s případnými úroky z prodlení od hlavního příjemce. Dotčení příjemci vrátí hlavnímu příjemci neoprávněně vyplacené částky v souladu s dohodou o partnerství, kterou spolu podepsali. Nepodaří-li se hlavnímu příjemci zajistit vrácení platby od dotčeného příjemce, řídící orgán tohoto příjemce formálně uvědomí, aby vrátil platbu hlavnímu příjemci. Pokud dotčený příjemce platbu nevrátí, požádá řídící orgán zúčastněnou zemi, v níž má dotčený příjemce sídlo, o vrácení neoprávněně vyplacených částek podle čl. 74 odst. 2 až 5.
2. Řídící orgán postupuje s patřičnou důsledností, aby s podporou zúčastněných zemí zajistil proplacení inkasních příkazů. Řídící orgán zejména zajistí, aby nárok byl určitý, v pevně stanovené výši a splatný. Pokud má řídící orgán v úmyslu vzdát se vrácení zjištěného dluhu, zajistí, aby toto zproštění bylo řádné a v souladu se zásadami řádného finančního řízení a proporcionality. Rozhodnutí o zproštění musí být předloženo společnému monitorovacímu výboru k předchozímu schválení.
3. Řídící orgán informuje Komisi o všech opatřeních přijatých za účelem zpětného získání neoprávněně vyplacených částek. Komise může kdykoli převzít úkol vymoci částky přímo od příjemce nebo od dotčené zúčastněné země.
4. Spisy předané zúčastněné zemi nebo Komisi musí obsahovat veškeré dokumenty potřebné pro zpětné získání neoprávněně vyplacených částek a doklady o opatřeních, která řídící orgán za účelem vymáhání dlužných částek přijal.
5. Smlouvy uzavřené řídícím orgánem musí obsahovat doložku umožňující Komisi nebo zúčastněné zemi, v níž má daný příjemce sídlo, vymáhat jakékoli částky dlužné řídícímu orgánu, které řídící orgán nebyl schopen získat zpět.
Článek 76
Vrácení platby Komisi
1. Vrácení platby dlužné Komisi se uskuteční přede dnem splatnosti uvedeným v inkasním příkazu. Lhůta splatnosti je 45 dnů ode dne vystavení výzvy k úhradě.
2. Každým prodlením při navracení částky vzniká nárok na úrok z prodlení, počínaje dnem splatnosti až do dne uskutečnění platby. Sazba tohoto úroku z prodlení je o tři a půl procentního bodu vyšší než sazba používaná Evropskou centrální bankou při jejích hlavních refinančních operacích první pracovní den měsíce, do kterého spadá den splatnosti. Částky, které mají být vráceny, mohou být započteny vůči jakýmkoli částkám dlužným příjemcům nebo zúčastněné zemi. Tím není dotčeno právo účastníků dohodnout se na splácení ve splátkách.
HLAVA IX
PODÁVÁNÍ ZPRÁV, MONITOROVÁNÍ A HODNOCENÍ
Článek 77
Výroční zprávy řídícího orgánu
1. Řídící orgán předloží do 15. února Komisi výroční zprávu schválenou společným monitorovacím výborem. Výroční zpráva se skládá z technické části a finanční části a týká se předchozího účetního období.
2. Technická část popisuje:
a)
pokrok dosažený při provádění programu a jeho priorit;
b)
podrobný seznam uzavřených smluv a seznam vybraných projektů, na něž ještě nebyly uzavřeny smlouvy, včetně seznamů rezerv;
c)
činnosti provedené v rámci technické pomoci;
d)
opatření přijatá za účelem monitorování a hodnocení projektů, jejich výsledky a kroky přijaté k nápravě zjištěných problémů;
e)
uskutečněné informační a komunikační činnosti.
3. Finanční část se vypracuje v souladu s čl. 68 odst. 2.
4. Výroční zpráva kromě toho obsahuje prognózu činností, které mají být provedeny v následujícím účetním období. Zahrnuje:
a)
aktualizovanou auditní strategii;
b)
pracovní program, finanční plán a plánované využití technické pomoci;
c)
roční plán monitorování a hodnocení v souladu s čl. 78 odst. 2;
d)
roční informační a komunikační plán v souladu s čl. 79 odst. 4.
5. Řídící orgán předloží do 30. září 2024 Komisi závěrečnou zprávu schválenou společným monitorovacím výborem. Tato závěrečná zpráva obdobně obsahuje informace požadované podle odstavců 2 a 3 výše za uplynulé účetní období a za celou dobu trvání programu.
Článek 78
Monitorování a hodnocení
1. Cílem monitorování a hodnocení programu je zlepšit kvalitu jeho navržení a provádění a posoudit a zlepšit jeho soudržnost, účelnost, účinnost a dopad. Skutečnosti zjištěné při monitorování a hodnocení se zohlední v cyklu plánování a provádění.
2. Po celou dobu trvání programu je jeho součástí orientační plán monitorování a hodnocení. Ke každému programu je následně vypracován roční plán monitorování a hodnocení, který provádí řídící orgán na základě pokynů a metodiky hodnocení Komise. Roční plán se předloží Komisi nejpozději 15. února.
3. Kromě každodenního monitorování provádí řídící orgán monitorování programu a projektu zaměřené na výsledky.
4. Komise má přístup ke všem zprávám o monitorování a hodnocení.
5. Komise může kdykoli zahájit hodnocení nebo monitorování programu nebo jeho části. Výsledky těchto činností, o nichž je informován společný monitorovací výbor a řídící orgán programu, mohou vést ke změnám v programu.
HLAVA X
VIDITELNOST
Článek 79
Viditelnost
1. Řídící orgán a příjemci jsou odpovědni za odpovídající informování veřejnosti.
2. Řídící orgán a příjemci zajistí odpovídající zviditelnění příspěvku Unie na programy a projekty s cílem posílit povědomí veřejnosti o činnosti Unie a vytvořit jednotný obraz podpory Unie ve všech zúčastněných zemích.
3. Řídící orgán zajistí, aby jeho propagační strategie a opatření přijatá příjemci za účelem zviditelnění byly v souladu s pokyny Komise.
4. Součástí programu je komunikační strategie na celou dobu jeho trvání a orientační informační a komunikační plán na první rok, včetně opatření za účelem zviditelnění. Ke každému programu je následně vypracován roční informační a komunikační plán, který provádí řídící orgán. Plán je předložen Komisi nejpozději 15. února.
ČÁST TŘETÍ
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
HLAVA I
NEPŘÍMÉ ŘÍZENÍ MEZINÁRODNÍMI ORGANIZACEMI
Článek 80
Mezinárodní organizace jako řídící orgán
1. Zúčastněné země mohou navrhnout, aby byl program řízen mezinárodní organizací.
2. Jako řídící orgán mohou být navrženy pouze mezinárodní organizace ve smyslu článku 43 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012.
3. Mezinárodní organizace musí splňovat požadavky stanovené v článku 60 nařízení (EU) č. 966/2012.
4. Před tím, než Komise program schválí, musí obdržet důkaz, že jsou splněny požadavky stanovené v odstavci 3.
Článek 81
Pravidla vztahující se na programy řízené mezinárodní organizací
1. Komise a příslušná mezinárodní organizace uzavřou dohodu, v níž jsou stanovena podrobná ujednání týkající se programu. V případě, že je z programu podle článku 42 poskytován příspěvek na finanční nástroj, musí být splněny podmínky a požadavky na podávání zpráv stanovené v článku 140 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
2. Na programy řízené mezinárodní organizací se použijí ustanovení druhé části, nestanoví-li dohoda podle odstavce 1 jinak.
HLAVA II
NEPŘÍMÉ ŘÍZENÍ PARTNERSKOU ZEMÍ PŘESHRANIČNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 82
Partnerská země přeshraniční spolupráce jako řídící orgán
1. Zúčastněné země mohou navrhnout, aby byl program řízen partnerskou zemí přeshraniční spolupráce.
2. Povaha úkolů svěřených určené partnerské zemi přeshraniční spolupráce je stanovena v dohodě uzavřené mezi Komisí a danou partnerskou zemí přeshraniční spolupráce podle ustanovení o nepřímém řízení obsažených v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a v nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012.
3. Dohoda zmíněná v odstavci 2 stanoví podrobná ujednání týkající se programu. Stanoví zejména, která ustanovení druhé části se použijí s ohledem na povahu úkolů, jimiž je pověřen řídící orgán, a na příslušné částky.
ČÁST ČTVRTÁ
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 83
Přechodná ustanovení
Nařízení Komise (ES) č. 951/2007 (14) nadále platí pro právní akty a závazky, jimiž se provádí rozpočtové roky před rokem 2014.
Článek 84
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. srpna 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 897/2014,
annettu 18 päivänä elokuuta 2014,
Euroopan naapuruusvälineen perustamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 232/2014 nojalla rahoitettavien rajatylittävän yhteistyön ohjelmien täytäntöönpanoa koskevien erityissäännösten vahvistamisesta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 291 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan naapuruusvälineen perustamisesta 11 päivänä maaliskuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 232/2014 (1) ja erityisesti sen 12 artiklan,
ottaa huomioon unionin ulkoisen toiminnan rahoitusvälineiden täytäntöönpanoa koskevista yhteisistä säännöistä ja menettelyistä 11 päivänä maaliskuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 236/2014 (2) ja erityisesti sen 6 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Yksi asetuksen (EU) N:o 232/2014 osa-alue on yhden tai useamman Euroopan unionin jäsenvaltion ja yhden tai useamman, asetuksen liitteessä I määritellyn kumppanimaan ja/tai Venäjän federaation välinen yhteistyö, jota tehdään maiden yhteisenä rajana olevalla unionin ulkorajan osalla rajatylittävän yhteistyön tehostamiseksi.
(2)
Asetuksella (EU) N:o 236/2014 vahvistetaan avun täytäntöönpanosäännöt, jotka ovat yhteiset kaikille ulkoisen toiminnan rahoitusvälineille.
(3)
Asetuksessa (EU) N:o 232/2014 säädetään rajatylittävän yhteistyön ohjelmien toteuttamista koskevat erityissäännökset sisältävien täytäntöönpanosääntöjen vahvistamisesta. Kyseisissä säännöissä säädetään muun muassa osarahoituksen määrästä ja menetelmistä; yhteisten toimintaohjelmien sisällöstä, laadinnasta, muuttamisesta ja päättämisestä; ohjelman rakenteiden tehtävästä, mukaan lukien niiden asema, tosiasiallinen määrittely, vastuuvelvollisuus ja vastuu, hallinnointi- ja valvontajärjestelmien kuvaus sekä unionin tuen teknistä hallinnointia ja varainhoitoa koskevat edellytykset; takaisinperintämenettelyistä kaikissa osallistujamaissa; seurannasta ja arvioinnista; näkyvyydestä ja tiedottamisesta; yhteistyössä suoritettavasta ja välillisestä hallinnoinnista.
(4)
Asetuksen (EU) N:o 232/2014 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitetään strategiset tavoitteet, joihin rajatylittävällä yhteistyöllä pyritään, yhteistyön temaattiset tavoitteet ja odotettavissa olevat alustavat tulokset sekä luettelo perustettavista yhteisistä toimintaohjelmista.
(5)
Rajatylittävää yhteistyötä olisi toteutettava monivuotisina yhteisinä toimintaohjelmina, jotka kattavat johonkin rajaan tai useamman rajan kokonaisuuteen liittyvän yhteistyön ja joihin sisältyy monivuotisia ensisijaisia tavoitteita, jotka edistävät johdonmukaisesti asetettuja temaattisia tavoitteita ja jotka voidaan toteuttaa unionin tuella.
(6)
On tarpeen laatia täytäntöönpanosäännöt, joissa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännökset asetuksen (EU) N:o 232/2014 nojalla rahoitettavien rajatylittävän yhteistyön ohjelmien toteuttamiseen ja joissa osallistujamaille suodaan tietty liikkumavara kunkin ohjelman organisoinnin ja toteutuksen yksityiskohtien suhteen ohjelman erityispiirteet huomioon ottaen. Tämän periaatteen ja tämän asetuksen mukaisesti osallistujamaiden olisi yhdessä tehtävä ehdotuksia yhteisiksi toiminta-ohjelmiksi komissiolle, joka hyväksyy ne asetuksen (EU) N:o 232/2014 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
(7)
Ottaen huomioon, että kaikki osallistujamaat on otettava mukaan ohjelman päätöksentekorakenteisiin, kun taas täytäntöönpanotehtävät annetaan yleensä jäsenvaltiossa toimivalle hallintoviranomaiselle, tarvitaan organisaatiorakennetta sääteleviä sääntöjä, jotka kattavat hallintoviranomaisen tehtävät sekä tehtävänjaon ohjelman rakenteisiin kuuluvien elinten välillä ja kunkin elimen sisällä.
(8)
Vuosien 2007-2013 ohjelmakaudelta saatujen kokemusten perusteella komissio ei automaattisesti kanna lopullista vastuuta kumppanimaissa suoritettavasta takaisinperinnästä. Siksi täytäntöönpanosääntöihin sisältyy uusia säännöksiä, joilla osallistujamaille annetaan enemmän hallinnointi-, valvonta- ja tarkastusvastuuta. Ohjelmissa on määriteltävä niiden hallinto- ja valvontajärjestelmät, jotka perustuvat näihin sääntöihin. Kumppanimaiden on avustettava hallintoviranomaisia ohjelmien toteutuksessa perustamalla kansalliset viranomaiset, valvonnan yhteyspisteet ja tarkastajaryhmä.
(9)
Asetuksen (EU) N:o 232/2014 10 artiklan 8 kohdan mukaisesti osallistujamaiden on tarvittaessa tehtävä hallintoviranomaisen kanssa sopimus, joka sisältää kumppanimaiden tai Venäjän federaation kanssa tehtyihin rahoitussopimuksiin sisältymättömiä määräyksiä.
(10)
Vuosien 2007-2013 ohjelmakaudelta saatujen kokemusten perusteella ei ole enää pakollista noudattaa avustusten myöntämistä koskevia menettelyjä ja sääntöjä, jotka komissio on laatinut ulkoista toimintaa varten. Ohjelmissa pitäisi olla lupa soveltaa osallistujamaiden kehittämiä menettelyjä edellyttäen, että tiettyjä tässä asetuksessa säädettyjä normeja noudatetaan.
(11)
Asetuksen (EU) N:o 232/2014 7 artiklan 7 kohdan mukaisesti tämän asetuksen perusteella myönnettävä rahoitus voidaan yhdistää rahoitukseen, jota myönnetään muiden asiaankuuluvien unionin asetusten perusteella. Tämä mahdollistaa asetuksen (EU) N:o 232/2014 nojalla myönnetyn rahoituksen siirtämisen ohjelmiin, joita rahoitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1299/2013 (3) nojalla. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 231/2014 (4) on vastaavanlaiset säännöt rahoituksen siirtämisestä asetukseen (EU) N:o 232/2014, jotta voitaisiin kattaa jälkimmäisen asetuksen edunsaajien osallistuminen rajatylittävään yhteistyöhön tässä asetuksessa säädetyllä tavalla. Näillä uusilla säännöillä yksinkertaistetaan menettelyjä, joita sovelletaan näiden maiden osallistumiseen kyseisiin ohjelmiin.
(12)
Koska ohjelmat pannaan yleensä täytäntöön yhteistyössä hallinnoiden, hallinto- ja valvontajärjestelmien pitäisi olla linjassa unionin sääntöjen, varsinkin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (5), komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 (6) ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (7), kanssa. Komission olisi varmistettava, että unionin varoja käytetään ohjelmien täytäntöönpanon aikana asiassa sovellettavien sääntöjen mukaisesti.
(13)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat asetuksella (EU) N:o 232/2014 perustetun komitean lausunnon mukaisia.
(14)
Jotta ohjelmat voidaan suunnitella ja panna täytäntöön hyvissä ajoin, tämän asetuksen olisi tultava voimaan sitä päivää seuraavana kolmantena päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
ENSIMMÄINEN OSA
KOHDE JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Kohde
Tällä asetuksella annetaan rajatylittävän yhteistyön ohjelmien täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännökset asetuksen (EU) N:o 232/2014 12 artiklassa ja asetuksen (EU) N:o 236/2014 6 artiklan 2 kohdassa esitetyn mukaisesti.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’ohjelmalla’ asetuksen (EU) N:o 232/2014 10 artiklassa tarkoitettua yhteistä toimintaohjelmaa;
b)
’osallistujamailla’ kaikkia ohjelmaan osallistuvia jäsenvaltioita, rajatylittävän yhteistyön kumppanimaita ja Euroopan talousalueen maita;
c)
’ohjelmasuunnitteluasiakirjalla’ asetuksen (EU) N:o 232/2014 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua asiakirjaa, jossa vahvistetaan strategiset tavoitteet, luettelo ohjelmista, niiden alustavat monivuotiset määrärahat ja maantieteellinen tukikelpoisuus;
d)
’ohjelma-alueella’ ydinalueita, rajoittuvia alueita, asetuksen (EU) N:o 232/2014 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja merkittäviä yhteiskunta-, talous- ja kulttuurielämän keskuksia ja 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja alueyksikköjä;
e)
’ydinalueilla’ asetuksen (EU) N:o 232/2014 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja alueyksikköjä sekä liittymistä valmistelevan tukivälineen maantieteellisissä yksiköissä ja Euroopan talousalueen maissa sijaitsevia raja-alueita ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitetyn mukaisesti;
f)
’rajoittuvilla alueilla’ asetuksen (EU) N:o 232/2014 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja alueyksikköjä sekä liittymistä valmistelevan tukivälineen maantieteellisissä yksiköissä ja Euroopan talousalueen maissa sijaitseviin ydinalueisiin rajoittuvia alueyksikköjä;
g)
’yhteisellä seurantakomitealla’ yhteistä komiteaa, jonka tehtävänä on seurata ohjelman täytäntöönpanoa;
h)
’hallintoviranomaisella’ viranomaista tai elintä, jonka osallistujamaat ovat nimenneet vastaamaan ohjelman hallinnoinnista;
i)
’kansallisella viranomaisella’ kunkin osallistujamaan nimeämää tahoa, jolla on ylin vastuu hallintoviranomaisen tukemisesta ohjelman täytäntöönpanossa omalla alueellaan;
j)
’yhteisellä teknisellä sihteeristöllä’ osallistujamaiden perustamaa elintä, joka avustaa ohjelman eri elimiä;
k)
’rahoitusvälineillä’ unionin rahoitustukea, jota myönnetään täydentävyyden pohjalta yhden tai useamman unionin toimintapoliittisen tavoitteen tukemiseen. Tällaiset välineet voivat olla muodoltaan pääomasijoituksia tai oman pääoman luonteisia sijoituksia, lainoja tai vakuuksia taikka muita riskinjakovälineitä, ja niitä voidaan tarvittaessa yhdistää avustuksiin;
l)
’rajatylittävän yhteistyön kumppanimailla’ asetuksen (EU) N:o 232/2014 liitteessä I lueteltuja maita ja alueita, Venäjän federaatiota ja asetuksen (EU) N:o 231/2014 liitteessä I lueteltuja edunsaajia, kun jälkimmäisestä asetuksesta myönnetään osarahoitusta;
m)
’sääntöjenvastaisuudella’ mitä tahansa rahoitussopimuksen, muun sopimuksen tai sovellettavan lain rikkomista, joka johtuu ohjelman täytäntöönpanoon osallistuvan talouden toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja joka tuottaa tai voisi tuottaa vahinkoa unionin talousarviolle siihen kohdistuvan perusteettoman menoerän vuoksi;
n)
’unionin rahoitusosuudella’ ohjelman tai hankkeen tukikelpoisten menojen sitä osaa, jonka unioni rahoittaa;
o)
’sopimuksella’ mitä tahansa ohjelman puitteissa tehtyä hankinta- tai avustussopimusta;
p)
’suurilla infrastruktuurihankkeilla’ hankkeita, joihin sisältyy työ-, toimi- tai palvelukokonaisuus, jolla on tarkkaan määritetty jakamaton tarkoitus ja selvästi määritetyt yhteisen edun mukaiset tavoitteet sellaisten investointien toteuttamiseksi, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia ja hyötyjä, ja joiden talousarviosta vähintään 2,5 miljoonaa euroa on osoitettu infrastruktuurin hankintaan;
q)
’välittävällä toimielimellä’ julkista tai yksityistä elintä, joka toimii hallintoviranomaisen alaisuudessa tai hoitaa sen puolesta edunsaajien täytäntöönpanohankkeisiin liittyviä tehtäviä;
r)
’toimeksisaajalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka kanssa on tehty hankintasopimus;
s)
’edunsaajalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka kanssa on tehty avustussopimus;
t)
’tilivuodella’ 1 päivänä heinäkuuta alkavaa ja 30 päivänä kesäkuuta päättyvää jaksoa, lukuun ottamatta ensimmäistä tilivuotta, jonka osalta tarkoitetaan menojen tukikelpoisuuden alkamispäivänä alkavaa ja 30 päivänä kesäkuuta 2015 päättyvää jaksoa. Viimeinen tilivuosi on 1 päivänä heinäkuuta 2023 alkava ja 30 päivänä syyskuuta 2024 päättyvä jakso. Kun on kyse välillisestä hallinnoinnista 80 artiklassa tarkoitetun kansainvälisen järjestön kanssa, tilivuosi on sama kuin varainhoitovuosi;
u)
’varainhoitovuodella’ 1 päivänä tammikuuta alkavaa ja 31 päivänä joulukuuta päättyvää jaksoa.
TOINEN OSA
YHTEISET SÄÄNNÖKSET
I OSASTO
YLEINEN TÄYTÄNTÖÖNPANOKEHYS
1 LUKU
Ohjelmat
3 artikla
Laadinta
Kaikki osallistujamaat osallistuvat ohjelmien laadintaan yhteisymmärryksessä asetuksen (EU) N:o 232/2014, ohjelmasuunnitteluasiakirjan ja tämän asetuksen mukaisesti.
4 artikla
Sisältö
Kunkin ohjelman on sisällettävä seuraavat tiedot:
1.
Johdanto: lyhyt kuvaus ohjelman laadintavaiheista, myös tiedot kuulemisista ja toimista, joilla osallistujamaita ja muita sidosryhmiä on kannustettu osallistumaan ohjelman laadintaan.
2.
Ohjelma-alueen kuvaus:
a)
ydinalueet: luettelo ohjelmasuunnitteluasiakirjassa vahvistetuista tukikelpoisista alueyksiköistä ja tapauksen mukaan niiden laajennuksista asetuksen (EU) N:o 232/2014 8 artiklan 4 kohdan ja ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitettyjen vaatimusten mukaisesti;
b)
rajoittuvat alueet tapauksen mukaan: luettelo rajoittuvista alueista, perustelut niiden mukaan ottamiselle ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitettyjen vaatimusten mukaisesti ja osallistujamaiden päättämät ehdot niiden ohjelmaan osallistumiselle;
c)
asetuksen (EU) N:o 232/2014 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut merkittävät yhteiskunta-, talous- ja kulttuurielämän keskukset tapauksen mukaan: luettelo keskuksista ensisijaisten tavoitteiden mukaisesti jaoteltuina, perustelut niiden mukaan ottamiselle ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitettyjen vaatimusten mukaisesti ja osallistujamaiden päättämät ehdot niiden ohjelmaan osallistumiselle;
d)
ohjelma-alueen kartta, jossa mainitaan kunkin alueyksikön nimi ja tehdään tapauksen mukaan ero a, b ja c alakohdassa tarkoitettujen alueyksiköiden välillä;
e)
ohjelma-alueen kuvauksen lisäksi ohjelmassa on tapauksen mukaan ilmoitettava aikomus hyödyntää asetuksen (EU) N:o 232/2014 10 artiklan 5 kohtaa ohjelmasuunnitteluasiakirjassa vahvistetuin ehdoin.
3.
Ohjelmastrategia:
a)
kuvaus ohjelmastrategiasta, mukaan lukien temaattisten tavoitteiden valinta ja niitä vastaavat ensisijaiset tavoitteet ohjelmasuunnitteluasiakirjan vaatimusten mukaisesti;
b)
valitun strategian perustelut seuraavien pohjalta:
-
analyysi ohjelma-alueen sosioekonomisesta tilanteesta ja ympäristön tilasta: vahvuudet, heikkoudet ja analyysiin perustuvat keskipitkän aikavälin tarpeet;
-
kuvaus rajatylittävän yhteistyön ohjelmista saaduista kokemuksista;
-
sidosryhmien laajempaan kuulemiseen perustuvat tiedot yhdenmukaisuudesta muiden ohjelmien kanssa, joita unioni rahoittaa asianomaisissa maissa ja asianomaisilla alueilla, ja analyysi yhdenmukaisuudesta kansallisten ja alueellisten strategioiden ja politiikkojen kanssa;
-
riskianalyysi ja hillitsemistoimenpiteet;
c)
kuvaus objektiivisesti todennettavissa olevista indikaattoreista, erityisesti seuraavista:
-
kunkin ensisijaisen tavoitteen osalta odotettavissa olevat tulokset sekä vastaavat tulosindikaattorit lähtö- ja tavoitearvoineen;
-
kunkin ensisijaisen tavoitteen osalta tuotosindikaattorit, joiden oletetaan vaikuttavan tulosten syntymiseen, kvantifioitu tavoitearvo mukaan lukien;
d)
kuvaus keinoista, joilla seuraavat monialaiset kysymykset voidaan tapauksen mukaan valtavirtaistaa: demokratia ja ihmisoikeudet, ympäristön kestävyys, sukupuolten tasa-arvo ja hiv/aids.
4.
Toimivaltaisten viranomaisten ja hallintoelinten rakenteet ja nimittäminen:
a)
yhteisen seurantakomitean kokoonpano ja tehtävät;
b)
hallintoviranomainen ja sen nimitysprosessi;
c)
kaikkien osallistujamaiden kansalliset viranomaiset, erityisesti kunkin osallistujamaan 20 ja 31 artiklassa tarkoitettu viranomainen ja tapauksen mukaan muut kuin e ja f alakohdassa tarkoitetut tukirakenteet;
d)
menettely yhteisen teknisen sihteeristön ja tapauksen mukaan sivutoimipisteiden perustamiseksi ja niiden tehtävien määrittelemiseksi;
e)
tarkastusviranomainen ja tarkastajaryhmän jäsenet;
f)
valvonnan yhteyspisteeksi kussakin osallistujamaassa nimetty elin (nimetyt elimet) ja sen (niiden) tehtävät 32 artiklan mukaisesti.
5.
Ohjelman täytäntöönpano:
a)
lyhyt kuvaus hallinto- ja valvontajärjestelmistä 30 artiklan mukaisesti,
b)
ohjelman täytäntöönpanon aikataulu;
c)
kuvaus hankkeiden valintamenettelyistä 30 artiklan mukaisesti;
d)
kuvaus tuen luonteesta kunkin ensisijaisen tavoitteen osalta 38 artiklan mukaisesti, mukaan lukien luettelo hankkeista, jotka valitaan ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella, tai rahoitusvälineisiin maksettavista rahoitusosuuksista. Kuvaus sisältää myös alustavan aikataulun 41 artiklan mukaisesti rahoitettavien hankkeiden valinnalle;
e)
kuvaus teknisen avun suunnitellusta käytöstä ja sovellettavista sopimuksentekomenettelyistä;
f)
kuvaus seuranta- ja arviointijärjestelmistä sekä ohjelman koko keston kattava alustava seuranta- ja arviointisuunnitelma;
g)
viestintästrategia koko ohjelmakaudelle ja alustava tiedotus- ja viestintäsuunnitelma ensimmäiselle vuodelle;
h)
tiedot Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/42/EY (8) vahvistettujen sääntelyvaatimusten täyttymisestä;
i)
alustava rahoitussuunnitelma, johon sisältyy kaksi taulukkoa (ilman jaottelua osallistujamaittain):
-
taulukko, jossa eritellään alustavat vuotuiset maksusitoumus- ja maksumäärärahat tuelle, jota unioni aikoo myöntää kuhunkin temaattiseen tavoitteeseen ja tekniseen tukeen. Ensimmäisen vuoden määrärahoihin sisältyvät 16 artiklassa tarkoitettujen valmistelutoimien kustannukset;
-
taulukko, jossa eritellään alustavat määrät unionin tuelle ja osarahoitukselle koko ohjelmakauden ajaksi kunkin temaattisen tavoitteen ja teknisen tuen osalta;
j)
48 ja 49 artiklassa tarkoitetut menojen tukikelpoisuussäännöt;
k)
vastuiden jakaminen osallistujamaiden kesken 74 artiklan mukaisesti;
l)
osarahoituksen siirtoa, käyttöä ja seurantaa koskevat säännöt;
m)
kuvaus hallintoviranomaisen ja komission välisessä raportoinnissa ja tiedonvaihdossa käytettävistä IT-järjestelmistä;
n)
ohjelman kieli/kielet 7 artiklan mukaisesti.
5 artikla
Hyväksyminen
1. Vuoden kuluessa ohjelmasuunnitteluasiakirjan hyväksymisestä osallistujamaat tekevät yhdessä komissiolle ohjelmaehdotuksen, joka sisältää kaikki 4 artiklassa tarkoitetut osat. Ennen ehdotuksen jättämistä komissiolle osallistujamaat vahvistavat kirjallisesti hyväksyvänsä ohjelman sisällön.
2. Komissio todentaa, että ohjelma sisältää kaikki 4 artiklassa tarkoitetut osat. Komissio arvioi ohjelman johdonmukaisuutta suhteessa asetukseen (EU) N:o 232/2014, ohjelmasuunnitteluasiakirjaan, tähän asetukseen ja mihin tahansa unionin asiaankuuluvaan säädökseen. Arvioinnissa tarkastellaan erityisesti seuraavia:
a)
analyysin laatu ja johdonmukaisuus suhteessa ehdotettuihin ensisijaisiin tavoitteisiin ja muihin unionin rahoittamiin ohjelmiin;
b)
rahoitussuunnitelmaan tarkkuus;
c)
direktiivin 2001/42/EY vaatimusten mukaisuus.
3. Kolmen kuukauden kuluessa ohjelman jättöpäivästä komissio esittää siitä huomautuksia ja pyytää tarvittaessa sen tarkistamista. Osallistujamaiden on toimitettava kaikki tarvittavat tiedot kahden kuukauden kuluessa komission pyynnöstä. Komissio hyväksyy ohjelman kuuden kuukauden kuluessa sen jättöpäivästä edellyttäen, että kaikki sen esittämät huomautukset on otettu asianmukaisesti huomioon. Komissio voi tarvittavien tarkistusten luonteesta riippuen pidentää näitä määräaikoja.
4. Jokainen ohjelma hyväksytään komission päätöksellä ohjelman koko keston ajaksi asetuksen (EU) N:o 232/2014 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
6 artikla
Mukautukset ja tarkistaminen
1. Mukautuksia, jotka eivät merkittävästi muuta ohjelman luonnetta ja tavoitteita, ei pidetä olennaisina. Tällaisia ovat erityisesti
a)
enintään 20 prosentin kumulatiiviset muutokset kuhunkin temaattiseen tavoitteeseen tai tekniseen apuun alun perin kohdennettuun unionin rahoitusosuuteen tai 2 kohdan mukaiset muutokset, joissa on kyse siirrosta temaattisten tavoitteiden välillä tai siirrosta teknisestä tuesta temaattisiin tavoitteisiin;
b)
enintään 20 prosentin kumulatiiviset muutokset kuhunkin temaattiseen tavoitteeseen alun perin kohdennettuun unionin rahoitusosuuteen tai 2 kohdan mukaiset muutokset, joissa on kyse siirrosta temaattisista tavoitteista tekniseen tukeen.
Hallintoviranomainen voi tehdä suoraan a alakohdassa tarkoitetut muutokset ohjelman rahoitussuunnitelmaan, kunhan yhteinen seurantakomitea on ne ensin hyväksynyt. Hallintoviranomaisen on ilmoitettava komissiolle näistä muutoksista viimeistään seuraavassa vuosikertomuksessa ja annettava komissiolle kaikki tarvittavat lisätiedot.
Kun on kyse b alakohdassa tarkoitetuista muutoksista ohjelman rahoitussuunnitelmaan, hallintoviranomaisen on saatava ennakkohyväksyntä sekä yhteiseltä seurantakomitealta että komissiolta.
2. Ohjelmia voidaan tarkistaa seuraavista syistä ja yhteisen seurantakomitean perustellusta pyynnöstä tai komission aloitteesta sen jälkeen, kun se on kuullut yhteistä seurantakomiteaa:
a)
ohjelmasuunnitteluasiakirjan uudelleentarkastelu;
b)
suuret sosioekonomiset muutokset tai olennaiset muutokset ohjelma-alueella;
c)
täytäntöönpano-ongelmat;
d)
edellä 1 kohdassa tarkoitettua joustomarginaalia suuremmat muutokset rahoitussuunnitelmassa tai mikä tahansa muutos, joka muuttaa merkittävästi ohjelman luonnetta tai tavoitteita;
e)
tarkastukset, seuranta ja arviointi.
3. Ohjelmien tarkistuspyynnöt on perusteltava asianmukaisesti ja niissä on huomioitava muutosten odotettavissa oleva vaikutus ohjelmaan.
4. Komissio arvioi sille 2 ja 3 kohdan mukaisesti toimitettuja tietoja. Jos komissio esittää huomautuksia, hallintoviranomaisen on toimitettava kaikki tarvittavat lisätiedot komissiolle. Komissio hyväksyy tarkistuspyynnön viiden kuukauden kuluessa sen esittämisestä edellyttäen, että kaikki sen esittämät huomautukset on otettu asianmukaisesti huomioon.
5. Ohjelman tarkistus 2 kohdassa tai 66 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa hyväksytään komission päätöksellä, ja se saattaa edellyttää 8 ja 9 artiklassa tarkoitettujen rahoitussopimusten muuttamista.
7 artikla
Kielten käyttö
1. Kunkin ohjelman työkielenä on käytettävä yhtä tai useampaa unionin virallista kieltä. Osallistujamaat voivat myös päättää käyttää muita kuin unionin virallisia kieliä työkielinä. Työkiel(t)en valinta on kuvattava ohjelmassa 4 artiklan mukaisesti.
2. Ohjelmien kumppanuusaspektin huomioon ottaen edunsaajat voivat toimittaa hallintoviranomaiselle hankettaan koskevat asiakirjat kansallisella kielellään, jos tämä mahdollisuus on erikseen mainittu ohjelmassa ja yhteinen seurantakomitea huolehtii mahdollisesti tarvittavien tulkkaus- ja käännöspalvelujen järjestämisestä hallintoviranomaisen välityksellä.
3. Ohjelmaan valittujen kaikkien kielten tulkkaus- ja käännöskulut katetaan ohjelmatasolla teknisen avun määrärahoista ja hanketasolla yksittäisten hankkeiden määrärahoista.
2 LUKU
Rahoitussopimukset
8 artikla
Rahoitussopimukset rajatylittävän yhteistyön kumppanimaiden kanssa
1. Komissio tekee rahoitussopimuksen kunkin rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan kanssa. Rahoitussopimuksen voivat allekirjoittaa myös muut osallistujamaat ja hallintoviranomainen tai maa, jossa hallintoviranomainen sijaitsee.
2. Rahoitussopimus allekirjoitetaan viimeistään sitä vuotta seuraavan vuoden lopussa, jona komissio tekee päätöksen ohjelman hyväksymisestä. Jos ohjelmaan osallistuu useampi kuin yksi rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa, kaikki osapuolet allekirjoittavat kuitenkin vähintään yhden rahoitussopimuksen ennen kyseistä ajankohtaa. Muut rajatylittävän yhteistyön kumppanimaat voivat allekirjoittaa rahoitussopimuksensa myöhemmin. Rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan kanssa sovitun ohjelman ulkoista osiota ei voi aloittaa ennen kuin rahoitussopimus kyseisen kumppanimaan kanssa on tullut voimaan. Jos ohjelma osarahoitetaan asetuksen (EU) N:o 232/2014 mukaisesti ja siihen osallistuu useampi kuin yksi rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa, kaikki osapuolten on allekirjoitettava vähintään yksi rahoitussopimus yhden, asetuksen (EU) N:o 232/2014 liitteessä I luetellun osallistuvan kumppanimaan tai Venäjän federaation kanssa viimeistään sitä vuotta seuraavan vuoden lopussa, jona komissio tekee päätöksen ohjelman hyväksymisestä.
9 artikla
Rahoitussopimukset rahoitukseen osallistuvien rajatylittävän yhteistyön kumppanimaiden kanssa
1. Jos rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan osarahoitusosuus siirretään hallintoviranomaiselle, 8 artiklassa tarkoitetun rahoitussopimuksen allekirjoittavat myös muut osallistuvat jäsenvaltiot ja rajatylittävän yhteistyön kumppanimaat sekä hallintoviranomainen tai maa, jossa hallintoviranomainen sijaitsee.
2. Rahoitussopimuksen on sisällettävä määräyksiä rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan osarahoitusosuudesta, esimerkiksi
a)
määrä;
b)
aiottu käyttö ja käyttöehdot, myös ehdot rahoituksen hakemiselle;
c)
maksuehdot;
d)
varainhoito;
e)
tietojen säilyttäminen;
f)
raportointivelvoitteet;
g)
tarkastukset;
h)
sääntöjenvastaisuudet ja takaisinperintä.
3 LUKU
Muut sopimukset tai yhteisymmärryspöytäkirjat
10 artikla
Sisältö
Hallintoviranomainen voi tehdä osallistujamaiden kanssa yhteisymmärryspöytäkirjan tai minkä tahansa muun ohjelmaa koskevan sopimuksen, joka sisältää määräyksiä varsinkin kansallisesta osarahoituksesta, rahoitusvastuista, tarkastuksesta ja takaisinperinnästä.
Tällaisen yhteisymmärryspöytäkirjan tai muun sopimuksen sisällön on oltava tämän asetuksen säännösten ja rahoitussopimuksen/-sopimusten määräysten mukainen.
4 LUKU
Täytäntöönpano
11 artikla
Täytäntöönpanotavat
Ohjelmat pannaan yleensä täytäntöön jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä hallinnoiden asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 59 artiklan mukaisesti. Osallistujamaat voivat ehdottaa täytäntöönpanoa niin, että rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa tai kansainvälinen organisaatio hallinnoi sitä välillisesti asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 60 artiklan mukaisesti.
Ohjelmiin, jotka pannaan täytäntöön välillisesti hallinnoiden, sovelletaan tämän asetuksen kolmatta osaa.
II OSASTO
OSARAHOITUS
12 artikla
Osarahoitusosuus
1. Osarahoituksen määrä on vähintään 10 prosenttia unionin rahoitusosuudesta.
2. Osarahoitus jaetaan mahdollisuuksien mukaan tasapuolisesti koko ohjelman keston ajalle sen varmistamiseksi, että 10 prosentin vähimmäistavoite saavutetaan ohjelman loppuun mennessä.
3. Ohjelmasta myönnetyn avun on oltava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettujen unionin valtiontukisääntöjen mukaista.
13 artikla
Osarahoituslähteet
1. Osarahoituksen on oltava peräisin muista lähteistä kuin unionilta.
2. Osallistujamaat voivat kussakin ohjelmassa päättää vapaasti osarahoituksen lähteen, määrän ja jakautumisen.
3. Jos rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa sitoutuu siirtämään osarahoitusosuutensa hallintoviranomaiselle, järjestelyt osarahoituksen myöntämiseksi, käyttämiseksi ja seuraamiseksi on vahvistettava 9 artiklassa tarkoitetussa rahoitussopimuksessa ja tapauksen mukaan 10 artiklassa tarkoitetuissa sopimuksissa.
4. Kaikissa muissa tapauksissa osarahoitukseen sovellettavat järjestelyt voidaan vahvistaa 10 artiklassa tarkoitetuissa sopimuksissa.
14 artikla
Luontoissuoritukset
1. Kolmannen osapuolen maksutta tarjoamat muut kuin taloudelliset resurssit katsotaan luontoissuorituksiksi ohjelma- tai hanketasolla. Hankkeeseen tai ohjelmaan osoitetusta henkilöstöstä aiheutuvia kustannuksia ei katsota luontoissuorituksiksi, mutta ne voidaan katsoa osaksi 12 artiklassa tarkoitettua osarahoituksen 10 prosentin vähimmäismäärää, kun maksajana ovat edunsaajat tai osallistujamaat.
2. Luontoissuoritukset eivät ole tukikelpoisia kustannuksia, eikä niitä voida katsoa osaksi 12 artiklassa tarkoitettua osarahoituksen 10 prosentin vähimmäismäärää.
III OSASTO
TÄYTÄNTÖÖNPANOJAKSO
15 artikla
Täytäntöönpanojakso
Kunkin ohjelman täytäntöönpanojakso alkaa aikaisintaan päivänä, jona komissio hyväksyy ohjelman, ja loppuu viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2024.
16 artikla
Ohjelman aloitusvaihe
1. Yhteistyössä hallinnoitaessa ohjelma alkaa osallistuvissa jäsenvaltioissa siitä, kun ne vastaanottavat 25 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen, jonka mukaan komissio ei aio pyytää kyseisessä artiklassa tarkoitettuja asiakirjoja tai esittää huomautuksia. Osallistujamaat voivat aloittaa sitä ennen hallinto- ja valvontajärjestelmien perustamisen edellyttämät valmistelutoimet. Kustannukset ovat tukikelpoisia 36 artiklan mukaisesti.
2. Kun ohjelmaa hallinnoidaan välillisesti 80 ja 82 artiklassa tarkoitetulla tavalla, se alkaa osallistuvissa jäsenvaltioissa sen jälkeen, kun sopimus, jolla talousarvion toteutustehtäviä siirretään kansainväliselle organisaatiolle tai rajatylittävän yhteistyön kumppanimaalle, on tullut voimaan.
3. Lisäksi voidaan toteuttaa seuraavat ohjelman aloittamisen edellyttämät valmistelutoimet:
a)
hallintoviranomaisen ja tapauksen mukaan yhteisen teknisen sihteeristön perustaminen;
b)
yhteisen seurantakomitean ensimmäiset kokoukset, joihin osallistuu myös edustajia sellaisista rajatylittävän yhteistyön kumppanimaista, jotka eivät ole vielä allekirjoittaneet rahoitussopimusta tai joiden rahoitussopimus ei ole vielä tullut voimaan;
c)
hankevalinnan tai sopimusten tekomenettelyiden valmistelu ja käynnistäminen, joihin sovelletaan rahoitussopimusten voimaantuloon sidottua keskeyttämislauseketta.
4. Ennen rahoitussopimusten voimaantuloa rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan kanssa voidaan aloittaa ainoastaan 1 ja 3 kohdassa tarkoitetut valmistelutoimet.
17 artikla
Ohjelman keskeyttäminen
1. Jos yksikään rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa ei ole allekirjoittanut rahoitussopimusta ennen 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua päivää, ohjelma keskeytetään.
Euroopan aluekehitysrahaston jo sidotut vuotuiset erät ovat käytettävissä tavanomaisen ajan, mutta niitä voidaan käyttää ainoastaan asianomaisissa jäsenvaltioissa toteutettavaan toimintaan ja niistä on täytynyt tehdä sopimus ennen komission keskeyttämispäätöstä. Hallintoviranomainen toimittaa loppukertomuksen kolmen kuukauden kuluessa sopimusten päättämisestä komissiolle, joka toimii asiassa 2 ja 3 kohdan mukaisesti.
2. Jos ohjelmaa ei voida toteuttaa osallistujamaiden välisissä suhteissa ilmenevien ongelmien vuoksi tai muista perustelluista syistä, komissio voi päättää keskeyttää ohjelman ennen täytäntöönpanojakson päättymispäivää yhteisen seurantakomitean pyynnöstä tai omasta aloitteestaan yhteistä seurantakomiteaa kuultuaan.
3. Jos ohjelma päätetään keskeyttää, hallintoviranomainen toimittaa loppukertomuksen kuuden kuukauden kuluessa komission päätöksestä. Komissio suorittaa loppumaksun tai antaa tarvittaessa perintämääräyksen sen jälkeen, kun aiemmat ennakkorahoitusmaksut on tarkastettu ja hyväksytty. Komissio vapauttaa myös sitoumusten jäljellä olevan määrän.
Vaihtoehtoisesti se voi päättää vähentää ohjelman määrärahoja 6 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti.
4. Euroopan aluekehitysrahaston tuki, joka vastaa vielä sitomattomia vuotuisia eriä tai sidottuja ja saman varainhoitovuoden aikana kokonaan tai osittain vapautettuja vuotuisia eriä, joita ei ole uudelleen kohdennettu toiseen, samaan ulkoisen yhteistyön ohjelmien luokkaan kuuluvaan ohjelmaan, on 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa kohdennettava sisäisiin rajatylittävän yhteistyön ohjelmiin asetuksen (EU) N:o 1299/2013 4 artiklan mukaisesti.
Asetuksesta (EU) N:o 232/2014 myönnettävä tuki, joka vastaa vielä sitomattomia vuotuisia eriä tai sidottuja ja saman varainhoitovuoden aikana kokonaan tai osittain vapautettuja vuotuisia eriä, on käytettävä toisten, asetuksen (EU) N:o 232/2014 nojalla tukikelpoisten ohjelmien tai hankkeiden rahoittamiseen.
18 artikla
Hankkeet
1. Sopimukset suurista infrastruktuurihankkeista, jotka valitaan ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella, on allekirjoitettava ja maksut rahoitusvälineisiin suoritettava ennen 30 päivää kesäkuuta 2019.
2. Kaikki muut sopimukset on allekirjoitettava ennen 31 päivää joulukuuta 2021.
3. Hankkeiden kaikkien ohjelmasta rahoitettavien toimien on loputtava viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2022.
19 artikla
Ohjelman päättäminen
1. Ainoastaan ohjelman päättämiseen liittyviä toimia voidaan toteuttaa 1 päivän tammikuuta 2023 ja 30 päivän syyskuuta 2024 välisenä aikana.
2. Ohjelma katsotaan päätetyksi, kun
a)
kaikki ohjelman puitteissa tehdyt sopimukset on päätetty;
b)
loppumaksu on maksettu tai palautettu;
c)
komissio on vapauttanut jäljellä olevat määrärahat.
3. Ohjelman päättäminen ei vaikuta komission oikeuteen tehdä myöhemmin hallintoviranomaisen tai edunsaajien osalta rahoitusoikaisuja, jos ohjelman tai hankkeiden loppusummaa on tarkistettava päättämispäivän jälkeen suoritetun valvonnan tai tarkastuksen johdosta.
IV OSASTO
OHJELMAN RAKENTEET
20 artikla
Viranomaisten ja hallintoelinten nimittäminen
1. Osallistujamaat valitsevat hallintoviranomaiseksi kansallisen, alueellisen tai paikallisen viranomaisen tai julkisoikeudellisen yhteisön taikka julkisen palvelun tehtäviä suorittavan yksityisoikeudellisen elimen. Sama hallintoviranomainen voidaan valita useampaan kuin yhteen ohjelmaan.
2. Osallistujamaat nimeävät yhdeksi ainoaksi tarkastusviranomaiseksi kansallisen, alueellisen tai paikallisen viranomaisen tai elimen, jonka toiminta on riippumatonta hallintoviranomaisesta. Tarkastusviranomaisen on sijaittava samassa jäsenvaltiossa kuin hallintoviranomainen. Sama tarkastusviranomainen voidaan valita useampaan kuin yhteen ohjelmaan.
3. Tiettyjä hallintoviranomaisen tehtäviä suorittamaan voidaan nimetä yksi tai useampi välittäjäelin, joka toimii hallintoviranomaisen alaisuudessa. Hallintoviranomaisen ja välittäjäelinten väliset järjestelyt on vahvistettava kirjallisesti. Välittäjäelimen on osoitettava vakavaraisuutensa ja asianomaista alaa koskeva pätevyytensä sekä hallinnolliset ja varainhoidolliset valmiutensa.
4. Osallistujamaiden on vahvistettava hallinto- ja valvontajärjestelmissä ja tapauksen mukaan 8 ja 9 artiklassa tarkoitetuissa rahoitussopimuksissa ja/tai 10 artiklassa tarkoitetuissa sopimuksissa säännöt, joita sovelletaan niiden suhteisiin hallintoviranomaiseen ja tarkastusviranomaiseen, kyseisten viranomaisten välisiin suhteisiin sekä kyseisten viranomaisten ja komission välisiin suhteisiin.
5. Jäsenvaltio, jossa hallintoviranomainen sijaitsee, voi omasta aloitteestaan nimetä koordinointielimen, jonka tehtävänä on pitää yhteyttä komissioon ja toimittaa sille tietoja, koordinoida muiden nimettyjen elinten toimintaa ja edistää lainsäädännön yhdenmukaista soveltamista.
6. Kunkin osallistujamaan on nimettävä
a)
kansallinen viranomainen tukemaan hallintoviranomaista ohjelman hallinnoinnissa moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti;
b)
valvonnan yhteyspiste tukemaan hallintoviranomaista ohjelmasta johtuvien velvoitteiden valvonnassa;
c)
edustaja 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun tarkastajien ryhmään;
d)
edustajat 21 artiklassa tarkoitettuun yhteiseen seurantakomiteaan.
1 LUKU
Yhteinen seurantakomitea
21 artikla
Yhteinen seurantakomitea
Osallistujamaiden on perustettava yhteinen seurantakomitea kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona komissio on hyväksynyt ohjelman.
22 artikla
Yhteisen seurantakomitean kokoonpano
1. Yhteinen seurantakomitea koostuu kunkin osallistujamaan nimeämästä yhdestä tai useammasta edustajasta. Edustajia ei nimetä yksityishenkilöinä vaan tehtävien perusteella. Yhteinen seurantakomitea voi nimetä muita henkilöitä tarkkailijoiksi.
2. Osallistujamaiden on huolehdittava kaikkien asianomaisten toimijoiden ja varsinkin paikallisten sidosryhmien, myös kansalaisjärjestöjen ja paikallisviranomaisten, soveltuvasta osallistumisesta aina, kun se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, sen varmistamiseksi, että ne osallistuvat ohjelman täytäntöönpanoon.
3. Komissio osallistuu yhteisen seurantakomitean työhön tarkkailijana. Se on kutsuttava yhteisen seurantakomitean jokaiseen kokoukseen samanaikaisesti osallistujamaiden edustajien kanssa. Komissio päättää kunkin yhteisen seurantakomitean kokouksen osalta, osallistuuko se kokoukseen ja miltä osin.
4. Yhteisen seurantakomitean puheenjohtajana toimii joku sen jäsenistä, hallintoviranomaisen edustaja tai kuka tahansa muu henkilö työjärjestyksessä esitetyn mukaisesti.
5. Yhteisen seurantakomitean sihteeriksi nimetään hallintoviranomaisen, yhteisen teknisen sihteeristön tai 20 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun välittäjäelimen edustaja.
23 artikla
Toiminta
1. Yhteinen seurantakomitea laatii ja hyväksyy työjärjestyksensä yksimielisesti.
2. Yhteinen seurantakomitea pyrkii tekemään päätöksensä yksimielisesti. Tietyistä, varsinkin hankkeiden lopulliseen valintaan ja niille myönnettävien avustusten määriin liittyvistä päätöksistä voidaan järjestää äänestys työjärjestyksen mukaisesti.
3. Jokaisella osallistujamaalla on yhtäläinen äänioikeus sen nimeämien edustajien lukumäärästä riippumatta.
4. Sihteerillä, komissiolla ja muilla tarkkailijoilla ei ole äänioikeutta.
5. Yhteisen seurantakomitean puheenjohtaja toimii moderaattorina ja johtaa puhetta. Puheenjohtajalla on osallistujamaata edustaessaan äänioikeus.
6. Yhteinen seurantakomitea kokoontuu vähintään kerran vuodessa. Puheenjohtaja kutsuu sen koolle hallintoviranomaisen pyynnöstä tai minkä tahansa osallistujamaan tai komission asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä. Komitea voi myös tehdä päätöksiä kirjallisessa menettelyssä puheenjohtajan, hallintoviranomaisen tai minkä tahansa osallistujamaan aloitteesta työjärjestyksensä mukaisesti.
7. Yhteisen seurantakomitean kokousten päätteeksi laaditaan pöytäkirja, jonka puheenjohtaja ja sihteeri allekirjoittavat. Pöytäkirjasta toimitetaan jäljennös osallistujamaiden edustajille, komissiolle ja mahdollisille muille tarkkailijoille.
24 artikla
Yhteisen seurantakomitean tehtävät
1. Yhteinen seurantakomitea seuraa ohjelman täytäntöönpanoa ja edistymistä sen ensisijaisissa tavoitteissa käyttäen objektiivisesti todennettavissa olevia indikaattoreita ja niihin liittyviä tavoitearvoja, jotka on määritelty ohjelmassa. Yhteinen seurantakomitea tarkastelee kaikkia ohjelman tuloksiin vaikuttavia kysymyksiä.
2. Yhteinen seurantakomitea voi antaa hallintoviranomaiselle suosituksia ohjelman täytäntöönpanosta ja arvioinnista. Sen on seurattava antamiensa suositusten pohjalta toteutettuja toimia.
3. Erityisesti yhteinen seurantakomitea
a)
hyväksyy hallintoviranomaisen työohjelman ja rahoitussuunnitelman, mukaan lukien teknisen avun suunniteltu käyttö;
b)
seuraa, miten hallintoviranomainen toteuttaa työohjelmaa ja rahoitussuunnitelmaa;
c)
hyväksyy ohjelmasta rahoitettavien hankkeiden valintakriteerit;
d)
vastaa ohjelmasta rahoitettaviin hankkeisiin sovellettavasta arviointi- ja valintamenettelystä;
e)
hyväksyy ohjelman tarkistamista koskevat ehdotukset;
f)
käy läpi kaikki hallintoviranomaisen toimittamat kertomukset ja ryhtyy tarvittaessa aiheellisiin toimenpiteisiin;
g)
tutkii kaikki hallintoviranomaisen sen tietoon saattamat riita-asiat;
h)
tarkastaa ja hyväksyy 77 artiklassa tarkoitetun vuosikertomuksen;
i)
tarkastaa ja hyväksyy 78 artiklassa tarkoitetun vuotuisen seuranta- ja arviointisuunnitelman;
j)
tarkastaa ja hyväksyy 79 artiklassa tarkoitetut vuotuiset tiedotus- ja viestintäsuunnitelmat.
4. Poiketen siitä, mitä 3 kohdan d alakohdassa säädetään, yhteinen seurantakomitea voi perustaa alaisuuteensa hankkeiden valintakomitean.
2 LUKU
Hallintoviranomainen
25 artikla
Nimittäminen
1. Osallistujamaiden valitsema hallintoviranomainen käy sijaintijäsenvaltiossaan läpi nimitysmenettelyn, joka vahvistetaan asianmukaisella tasolla tehtävällä päätöksellä.
2. Nimitysmenettely perustuu riippumattoman tarkastuselimen kertomukseen ja lausuntoon. Tarkastuselin arvioi, vastaavatko hallinto- ja valvontajärjestelmät, mukaan lukien välittäjäelinten rooli niissä, tämän asetuksen liitteessä I vahvistettuja nimityskriteerejä. Tarkastuselin ottaa tapauksen mukaan huomioon sen, ovatko ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmät samankaltaisia kuin edellisellä ohjelmakaudella käytössä olleet järjestelmät, sekä kaiken näytön järjestelmien tehokkaasta toiminnasta.
Riippumattomana tarkastuselimenä toimii tarkastusviranomainen tai muu julkis- tai yksityisoikeudellinen elin, jolla on tarvittavat tarkastusvalmiudet, ja sen toiminta on riippumatonta hallintoviranomaisesta. Se hoitaa tehtävänsä kansainvälisesti hyväksyttyjä tilintarkastusstandardeja noudattaen.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava 1 kohdassa tarkoitettu muodollinen päätös komissiolle mahdollisimman pian sen jälkeen, kun komissio on hyväksynyt ohjelman.
4. Komissio voi pyytää riippumattoman tarkastuselimen kertomusta ja lausuntoa sekä kuvausta hallinto- ja valvontajärjestelmistä, erityisesti niiden hankevalintaa koskevista osista, kahden kuukauden kuluessa 1 kohdassa tarkoitetun muodollisen päätöksen vastaanottamisesta. Jos komissio ei aio pyytää näitä asiakirjoja, se ilmoittaa asiasta jäsenvaltiolle mahdollisimman pian. Jos komissio pyytää näitä asiakirjoja, se voi esittää niistä huomautuksia kahden kuukauden kuluessa niiden vastaanottamisesta, ja asiakirjoihin on tehtävä tarvittavat tarkistukset huomautusten huomioon ottamiseksi. Jos komissiolla ei ole alustavia tai myöhemmässä vaiheessa esitettäviä huomautuksia, se ilmoittaa asiasta jäsenvaltiolle mahdollisimman pian.
5. Jos olemassa olevat tarkastus- ja valvontatulokset osoittavat, että nimetty viranomainen ei enää täytä 2 kohdassa tarkoitettuja kriteerejä, jäsenvaltion on asianmukaisella tasolla vahvistettava tarvittavat korjaavat toimet ja asetettava ongelman vakavuuden mukainen koeaika, jonka kuluessa korjaavat toimet on toteutettava.
Jos nimetty viranomainen ei toteuta tarvittavia korjaavia toimia jäsenvaltion asettaman koeajan puitteissa, jäsenvaltion on asianmukaisella tasolla peruttava sen nimitys.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä
-
nimetyn viranomaisen asettamisesta koeajalle sekä korjaavista toimista ja niitä koskevasta koeajasta; tai
-
koeajan päättymisestä, kun korjaavat toimenpiteet on toteutettu; tai
-
viranomaisen nimityksen perumisesta.
Jäsenvaltion ilmoitus siitä, että nimetty elin on asetettu koeajalle, ei johda maksupyyntöjen käsittelyn keskeyttämiseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 61 artiklan soveltamista.
Jos hallintoviranomaisen nimitys perutaan, osallistujamaiden on nimitettävä uusi 20 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu viranomainen tai elin jatkamaan hallintoviranomaisen tehtäviä. Kyseinen elin tai viranomainen käy läpi 2 kohdassa tarkoitetun nimitysmenettelyn, ja komissiolle on ilmoitettava asiasta 4 kohdan mukaisesti. Tämä muutos edellyttää ohjelman tarkistamista 6 artiklan mukaisesti.
26 artikla
Hallintoviranomaisen tehtävät
1. Hallintoviranomainen vastaa ohjelman hallinnoinnista moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen ja huolehtii siitä, että yhteisen seurantakomitean päätökset noudattavat asiassa sovellettavia lakeja ja määräyksiä.
2. Ohjelman hallinnoinnin osalta hallintoviranomainen
a)
tukee yhteisen seurantakomitean työtä ja toimittaa sille tietoja, joita se tarvitsee tehtäviensä hoitamiseksi, erityisesti tiedot edistymisestä ohjelman oletettujen tulosten ja tavoitteiden saavuttamisessa;
b)
laatii vuosikertomuksen ja loppukertomuksen ja toimittaa ne komissiolle saatuaan yhteisen seurantakomitean hyväksynnän;
c)
jakaa välittäjäelinten, yhteisen teknisen sihteeristön, tarkastusviranomaisen ja edunsaajien kanssa tietoja, jotka ovat olennaisia niiden tehtävien hoitamisen tai hankkeiden täytäntöönpanon kannalta;
d)
ottaa käyttöön tietokonejärjestelmän sellaisten tietojen syöttämistä ja tallentamista varten, joita tarvitaan kunkin hankkeen seurannassa, arvioinnissa, varainhoidossa, valvonnassa ja tarkastamisessa, tapauksen mukaan myös tiedot hankkeen yksittäisistä osallistujista, ja ylläpitää kyseistä järjestelmää. Erityisesti järjestelmään syötetään ja tallennetaan kunkin hankkeen tekniset kertomukset ja varainhoitokertomukset. Järjestelmästä saa kaikki tiedot, joita tarvitaan maksupyyntöjen ja tilinpäätösten tekemiseen, myös tiedot perittävistä ja perityistä määristä sekä hankkeelle tai ohjelmalle myönnetyn rahoitusosuuden koko määrän tai osan peruuttamisen seurauksena vähennetyistä määristä;
e)
toteuttaa tapauksen mukaan ympäristövaikutusten arviointeja ohjelmatasolla;
f)
panee tiedotus- ja viestintäsuunnitelmat täytäntöön 79 artiklan mukaisesti;
g)
panee seuranta- ja arviointisuunnitelmat täytäntöön 78 artiklan mukaisesti.
3. Hankkeiden valinnan ja hallinnoinnin osalta hallintoviranomainen
a)
laatii ja käynnistää valintamenettelyt:
b)
hallinnoi hankkeiden valintamenettelyjä;
c)
toimittaa johtavalle edunsaajalle asiakirjan, jossa esitetään hankekohtaiset tukiehdot, mukaan lukien rahoitussuunnitelma ja täytäntöönpanon määräajat;
d)
allekirjoittaa sopimukset edunsaajien kanssa;
e)
hallinnoi hankkeita.
4. Teknisen avun osalta hallintoviranomainen
a)
hallinnoi sopimusten tekomenettelyjä;
b)
allekirjoittaa sopimukset toimeksisaajien kanssa;
c)
hallinnoi sopimuksia.
5. Ohjelman varainhoidon ja valvonnan osalta hallintoviranomainen
a)
todentaa, että palvelut, tavaratoimitukset ja urakat on suoritettu, toimitettu ja/tai asennettu, että edunsaajien ilmoittamat menot on maksettu niille ja että asiassa on noudatettu sovellettavaa lakia, ohjelman sääntöjä ja hanketuen ehtoja;
b)
varmistaa, että hankkeen täytäntöönpanoon osallistuvilla edunsaajilla on käytössään joko erillinen kirjanpitojärjestelmä tai soveltuva kirjanpitokoodi kaikille hankkeeseen liittyville tapahtumille;
c)
ottaa käyttöön tehokkaita ja oikeasuhteisia petostentorjuntatoimenpiteitä havaitut riskit huomioon ottaen;
d)
ottaa käyttöön menettelyt, joilla varmistetaan, että kaikki menoja ja tarkastuksia koskevat asiakirjat, joita tarvitaan asianmukaisen jäljitysketjun turvaamiseksi, säilytetään 30 artiklan vaatimusten mukaisesti;
e)
laatii 68 artiklassa tarkoitetut johdon vahvistuslauman ja vuotuisen yhteenvedon;
f)
laatii ja toimittaa maksupyynnöt komissiolle 60 artiklan mukaisesti;
g)
laatii tilinpäätöksen;
h)
ottaa huomioon kaikkien tarkastusviranomaisen suorittamien tai sen alaisuudessa suoritettujen tarkastusten tulokset maksupyyntöjä laatiessaan ja toimittaessaan;
i)
säilyttää komissiolle ilmoitettuja menoja ja edunsaajille suoritettuja maksuja koskevan kirjanpitoaineiston sähköisessä muodossa;
j)
pitää kirjaa takaisin perittävistä määristä ja määristä, joita on vähennetty koko avustuksen tai sen osan peruuttamisen johdosta.
6. Edellä olevan 5 kohdan a alakohdan mukaisten tarkastusten on sisällettävä seuraavat menettelyt:
a)
hallinnolliset tarkastukset kustakin edunsaajien esittämästä maksupyynnöstä;
b)
hanketarkastukset paikan päällä.
Paikan päällä tehtävien tarkastusten tiheys ja kattavuus on suhteutettava hankkeelle myönnetyn avustuksen määrään ja riskitasoon, joka on määritetty näissä tarkastuksissa ja tarkastusviranomaisen suorittamissa tarkastuksissa hallinto- ja valvontajärjestelmien muodostamalle kokonaisuudelle.
7. Edellä olevan 6 kohdan b alakohdan mukaiset tarkastukset paikan päällä voidaan suorittaa otantaperiaatteella.
8. Mikäli hallintoviranomaisen isäntänä toimiva instituutio on myös ohjelman edunsaaja, 5 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tarkastuksia koskevilla järjestelyillä on varmistettava tehtävien asianmukainen eriyttäminen.
27 artikla
Yhteinen tekninen sihteeristö ja sen sivutoimipisteet
1. Osallistujamaat voivat päättää perustaa yhteisen teknisen sihteeristön, joka on kuvattava ohjelmassa 4 artiklan mukaisesti.
2. Yhteinen tekninen sihteeristö avustaa hallintoviranomaista, yhteistä seurantakomiteaa ja tapauksen mukaan tarkastusviranomaista niiden tehtävien hoitamisessa. Se tiedottaa mahdollisille edunsaajille ohjelmissa tarjolla olevista rahoitusmahdollisuuksista ja avustaa edunsaajia hankkeen täytäntöönpanossa. Se voidaan myös nimittää 20 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuksi välittäjäelimeksi.
3. Osallistujamaihin voidaan niiden päätöksellä perustaa sivutoimipisteitä. Niiden rooli on kuvattava ohjelmassa; siihen voi kuulua viestintää, tiedottamista ja hallintoviranomaisen avustamista hankkeen arvioinnissa ja täytäntöönpanon seurannassa. Sivutoimipisteille ei voi missään tapauksessa siirtää tehtäviä, joihin liittyy julkisen vallan käyttöä tai hankkeita koskevaa päätösvaltaa.
4. Yhteinen tekninen sihteeristö ja sen sivutoimipisteet rahoitetaan teknisen avun määrärahoista.
3 LUKU
Tarkastusviranomainen
28 artikla
Tarkastusviranomaisen tehtävät
1. Ohjelman tarkastusviranomaisen on varmistettava, että tarkastukset tehdään hallinto- ja valvontajärjestelmistä, tarkoituksenmukaisesta otoksesta hankkeita ja ohjelman tilinpäätöksestä.
2. Tarkastusviranomaisen apuna on tarkastajaryhmä, johon kuuluu edustaja kustakin ohjelmaan osallistuvasta maasta.
3. Jos tarkastukset suorittaa jokin muu elin kuin tarkastusviranomainen, tarkastusviranomaisen on varmistettava, että tällaisen elimen toiminta on riippumatonta vaaditulla tavalla.
4. Tarkastusviranomaisen on huolehdittava siitä, että tarkastustyössä noudatetaan kansainvälisesti hyväksyttyjä tilintarkastusstandardeja.
5. Tarkastusviranomaisen on toimitettava komissiolle tarkastusstrategia yhdeksän kuukauden kuluessa siitä, kun ensimmäinen rahoitussopimus on allekirjoitettu 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tarkastusstrategiassa on esitettävä tilinpäätöstä ja hankkeita koskevat tarkastusmenetelmät, hanketarkastuksissa sovellettava otantamenetelmä sekä kuluvan tilivuoden ja kahden seuraavan tilivuoden tarkastussuunnitelma. Tarkastusstrategiaa on päivitettävä vuosittain vuodesta 2017 vuoden 2024 loppuun. Jos yhteistä hallinto- ja valvontajärjestelmää sovelletaan useampaan kuin yhteen ohjelmaan, kyseisille ohjelmille voidaan laatia yksi ainoa tarkastusstrategia. Päivitetty tarkastusstrategia toimitetaan komissiolle yhdessä ohjelman vuosikertomuksen kanssa.
6. Tarkastusviranomaisen on laadittava 68 artiklan mukaisesti
a)
tarkastuslausuma edeltävän tilivuoden tilinpäätöksestä;
b)
vuotuinen tarkastuskertomus.
Jos yhteistä hallinto- ja valvontajärjestelmää sovelletaan useampaan kuin yhteen ohjelmaan, b alakohdassa vaaditut tiedot voidaan esittää yhdessä ainoassa kertomuksessa.
29 artikla
Yhteistyö tarkastusviranomaisen kanssa
Komissio tekee yhteistyötä tarkastusviranomaisen kanssa sen tarkastussuunnitelmien ja -menetelmien yhteensovittamiseksi ja jakaa tulokset asianomaisen ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmien tarkastuksista.
V OSASTO
HALLINTO- JA VALVONTAJÄRJESTELMÄT
30 artikla
Hallinto- ja valvontajärjestelmien yleiset periaatteet
1. Hallinto- ja valvontajärjestelmiin sisältyvät seuraavat:
a)
kunkin hallinnointiin ja valvontaan osallistuvan elimen tehtävät, myös tehtävien jakautuminen kussakin elimessä, ja niiden organisaatio tehtävien eriyttämistä elinten välillä ja sisällä koskevan periaatteen mukaisesti;
b)
menettelyt ilmoitettujen menojen oikeellisuuden ja asianmukaisuuden varmistamiseksi;
c)
sähköiset tietojärjestelmät kirjanpitoa, tietojen tallentamista, seurantaa ja raportointia varten;
d)
seuranta- ja raportointijärjestelmät, jos vastuullinen elin siirtää tehtävien suorittamisen toiselle elimelle;
e)
järjestelyt hallinto- ja valvontajärjestelmien toiminnan tarkastamiseksi;
f)
järjestelmät ja menettelyt riittävän jäljitysketjun turvaamiseksi;
g)
menettelyt sääntöjenvastaisuuksien, myös petosten, ehkäisemiseksi, toteamiseksi ja korjaamiseksi sekä aiheettomasti maksettujen summien takaisin perimiseksi mahdolliset korot mukaan lukien;
h)
menettelyt teknistä apua koskevien sopimusten tekemiseksi ja hankkeiden valitsemiseksi;
i)
osallistujamaiden kansallisten viranomaisten rooli ja vastuut 31 artiklan mukaisesti.
2. Hallintoviranomaisen on varmistettava, että ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmät perustetaan tämän asetuksen säännösten mukaisesti ja että kyseiset järjestelmät toimivat tehokkaasti.
31 artikla
Osallistujamaiden kansalliset viranomaiset ja vastuut
1. Edellä olevan 20 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti nimitetyn kansallisen viranomaisen on muun muassa
a)
vastattava hallinto- ja valvontajärjestelmien perustamisesta ja tehokkaasta toiminnasta kansallisella tasolla;
b)
varmistettava ohjelman täytäntöönpanoon kansallisella tasolla osallistuvien instituutioiden yleinen koordinointi, mukaan lukien instituutiot, jotka toimivat valvonnan yhteyspisteinä ja tarkastajaryhmän jäseninä;
c)
edustettava maataan yhteisessä seurantakomiteassa.
Rajatylittävän yhteistyön kumppanimaiden osalta kansallinen viranomainen on viime kädessä vastuussa 8 ja 9 artiklassa tarkoitetun rahoitussopimuksen määräysten täytäntöönpanosta.
2. Osallistujamaat tukevat hallintoviranomaista sen hoitaessa 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua velvollisuuttaan.
3. Osallistujamaiden on omilla alueillaan ehkäistävä, havaittava ja korjattava sääntöjenvastaisuudet, myös petokset, ja perittävä takaisin aiheettomasti maksetut määrät mahdollisine korkoineen 74 artiklan mukaisesti. Niiden on viipymättä ilmoitettava sääntöjenvastaisuuksista hallintoviranomaiselle ja komissiolle ja tiedotettava niille hallinnollisten ja oikeudellisten menettelyjen etenemisestä.
4. Osallistujamaiden vastuista edunsaajalle aiheettomasti maksettujen määrien osalta säädetään 74 artiklassa.
5. Komission tekemä rahoitusoikaisu ei vaikuta hallintoviranomaisen velvollisuuteen hoitaa takaisinperinnät 74 ja 75 artiklan mukaisesti eikä jäsenvaltioiden velvollisuuteen periä takaisin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (9) 14 artiklan mukaisesti.
32 artikla
Tarkastus- ja valvontarakenteet
1. Tarkastaja tai edunsaajasta riippumaton toimivaltainen virkamies tarkastaa menot, jotka edunsaaja on ilmoittanut maksupyynnön tueksi. Tarkastaja tai toimivaltainen viranomainen tarkastaa, ovatko edunsaajan ilmoittamat kustannukset ja hankkeen tulot todellisia, asianmukaisesti kirjattuja ja sopimuksen ehtojen mukaisesti tukikelpoisia.
Tarkastus tehdään sovitun menettelyn mukaisesti, ja siinä noudatetaan seuraavia:
a)
IFAC:n (International Federation of Accountants) julkaisema International Standard on Related Services 4400 -standardi (Engagements to perform Agreed-upon Procedures regarding Financial Information);
b)
Code of Ethics for Professional Accountants -säännöt, jotka on laatinut ja julkaissut IFAC:n alainen eettisiä tilintarkastusstandardeja käsittelevä kansainvälinen lautakunta (International Ethics Standards Board for Accountants).
Virkamiesten osalta kyseiset menettelyt ja standardit vahvistetaan kansallisella tasolla kansainväliset standardit huomioon ottaen.
Tarkastajan on täytettävä vähintään yksi seuraavista vaatimuksista:
a)
tämän on oltava jäsen kansallisessa tilintarkastus- tai tarkastuselimessä tai -laitoksessa, joka puolestaan on IFAC:n jäsen;
b)
tämän on oltava kansallisen tilintarkastus- tai tarkastuselimen tai -laitoksen jäsen. Jos kyseinen elin tai laitos ei ole IFAC:n jäsen, tarkastajan on sitouduttava noudattamaan IFAC:n standardeja ja eettisiä normeja työssään;
c)
tämän on oltava jäsenvaltion julkisen valvontaelimen julkiseen rekisteriin rekisteröitynyt lakisääteinen tilintarkastaja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2006/43/EY (10) vahvistettujen julkisen valvonnan periaatteiden mukaisesti;
d)
tämän on oltava rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan julkisen valvontaelimen julkiseen rekisteriin rekisteröitynyt lakisääteinen tilintarkastaja edellyttäen, että kyseiseen rekisteriin sovelletaan asianomaisen maan lainsäädännössä vahvistettuja julkisen valvonnan periaatteita.
Virkamiehellä on oltava tarkastustyössä tarvittava tekninen asiantuntemus.
2. Myös hallintoviranomainen tekee omat, 26 artiklan 5 kohdan a alakohdassa ja 6 kohdassa tarkoitetut tarkastukset. Valvonnan yhteyspisteet voivat avustaa hallintoviranomaista tarkastusten tekemisessä koko ohjelma-alueella.
Osallistujamaiden on toteutettava kaikki mahdolliset toimenpiteet hallintoviranomaisen tukemiseksi sen valvontatehtävissä.
3. Tarkastusviranomaisen on 28 artiklan mukaisesti varmistettava, että tarkastukset tehdään hallinto- ja valvontajärjestelmistä, tarkoituksenmukaisesta otoksesta hankkeita ja ohjelman tilinpäätöksestä. Edellä 28 artiklan 2 kohdassa mainittu tarkastajaryhmä on perustettava kolmen kuukauden kuluessa hallintoviranomaisen nimittämisestä. Ryhmä laatii oman työjärjestyksensä. Sen puheenjohtajana toimii ohjelman tarkastusviranomainen.
Kukin osallistujamaa voi valtuuttaa tarkastusviranomaisen suorittamaan tehtävänsä suoraan sen alueella.
4. Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetun elimen (tarkoitettujen elinten) riippumattomuus on taattava.
33 artikla
Unionin harjoittama valvonta
1. Komissio, Euroopan petostentorjuntavirasto, Euroopan tilintarkastustuomioistuin ja kuka tahansa näiden instituutioiden ja elinten valtuuttama ulkopuolinen tarkastaja saa asiakirjoja tutkimalla ja/tai paikalla tarkastuksia tekemällä todentaa, miten rahoitustukea saava(t) hallintoviranomainen, edunsaajat, toimeksisaajat, alihankkijat ja kolmannet osapuolet käyttävät unionin varoja. Kussakin sopimuksessa on nimenomaisesti määrättävä, että nämä instituutiot ja elimet saavat käyttää toimitiloja, asiakirjoja ja tietoja koskevaa valvontavaltaansa riippumatta siitä, missä muodossa tiedot on tallennettu.
2. Komissio varmistaa saatavilla olevien tietojen perusteella, että hallinto- ja valvontajärjestelmät ovat tämän asetuksen mukaisia ja toimivat tehokkaasti. Tällaisia tietoja ovat esimerkiksi nimityspäätös, vuotuinen johdon vahvistuslausuma, vuotuiset valvontakertomukset, vuotuinen tarkastuslausuma, vuosikertomus sekä kansallisten ja unionin elinten suorittamat tarkastukset.
3. Komissio voi pyytää hallintoviranomaista toteuttamaan tarvittavat toimet hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkuuden ja menojen asianmukaisuuden varmistamiseksi.
VI OSASTO
TEKNINEN APU
34 artikla
Teknisen avun määrärahat
1. Tekniseen apuun voidaan kohdentaa enintään 10 prosenttia unionin myöntämästä kokonaisrahoituksesta. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa ja komission suostumuksella määrä voi olla suurempi.
2. Teknisen avun määrä olisi sovitettava ohjelman todellisiin tarpeisiin ottaen huomioon erityisesti ohjelman kokonaismäärärahat, sen maantieteellisen soveltamisalan laajuus ja osallistujamaiden määrä.
35 artikla
Tarkoitus
1. Tekninen apu kattaa ohjelman täytäntöönpanoon liittyvät toimet eli valmistelun, hallinnoinnin, seurannan, arvioinnin, tiedotuksen, viestinnän, verkottumisen, erimielisyyksien ratkomisen, valvonnan ja tarkastuksen sekä toimet täytäntöönpanossa tarvittavien hallinnollisten valmiuksien parantamiseksi.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja teknisen avun toimia olisi käytettävä sekä ohjelman rakenteiden että edunsaajien tarpeisiin.
3. Edistämisestä ja valmiuksien kehittämisestä ohjelma-alueen ulkopuolella aiheutuneet menot voidaan kattaa 39 artiklan 2 kohdassa vahvistettuun enimmäismäärään asti edellyttäen, että kyseisessä kohdassa asetetut ehdot täyttyvät.
36 artikla
Tukikelpoisuus
1. Jäljempänä 48 artiklassa esitettyjä tukikelpoisuusvaatimuksia sovelletaan teknisen avun kustannuksiin soveltuvin osin. Osallistujamaiden ohjelmaan kiinnitettyihin virkamiehiin liittyvät kustannukset voidaan katsoa tukikelpoisiksi teknisen avun kustannuksiksi. Rinnakkaisia korvausjärjestelmiä ja lisäkorvauksia on vältettävä. Jäljempänä 49 artiklassa tarkoitettuja kustannuksia ei katsota tukikelpoisiksi teknisen avun kustannuksiksi.
2. Edellyttäen että komissio hyväksyy ohjelman 5 artiklan mukaisesti, 16 artiklassa tarkoitettujen valmistelutoimien kustannukset ovat tukikelpoisia ajankohdasta, jona ohjelma toimitetaan komissiolle 4 artiklan mukaisesti, mutta eivät ennen 1 päivää tammikuuta 2014.
37 artikla
Hankintasäännöt
1. Jos teknisen avun määrärahojen käyttöä koskevan vuotuisen suunnitelman täytäntöönpano edellyttää hankintoja, hankintasopimuksen tekemisessä on noudatettava seuraavia sääntöjä:
a)
jos hankintaviranomainen on jäsenvaltioon sijoittautunut yhteisö, se soveltaa joko kansallisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka on annettu julkisiin hankintoihin sovellettavan unionin lainsäädännön yhteydessä, tai hankintasääntöjä, jotka on vahvistettu asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 toisen osan IV osastossa ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 toisen osan II osastossa;
b)
kaikissa muissa tapauksissa sovellettavat hankintasäännöt kuvataan 8 ja 9 artiklassa tarkoitetussa rahoitussopimuksessa tai 81 ja 82 artiklassa tarkoitetuissa sopimuksissa.
2. Kaikissa tapauksissa on noudatettava kansalaisuutta ja alkuperää koskevia sääntöjä, jotka on vahvistettu asetuksen (EU) N:o 236/2014 8 ja 9 artiklassa.
3. Sivutoimipisteiden tekemät hankinnat rajoitetaan tavanomaisiin toimintakuluihin sekä viestinnästä ja näkyvyyttä lisäävistä toimista aiheutuviin kuluihin.
VII OSASTO
HANKKEET
1 LUKU
Yleiset säännökset
38 artikla
Tuen luonne
1. Hanke muodostuu joukosta toimia, jotka määritellään ja joita hallinnoidaan suhteessa niihin tavoitteisiin, tuotoksiin, tuloksiin ja vaikutuksiin, jotka sillä pyritään saavuttamaan määrätyn ajan ja käytettävissä olevien määrärahojen puitteissa. Kyseiset tavoitteet, tuotokset, tulokset ja vaikutukset tukevat ohjelman ensisijaisia tavoitteita.
2. Hankkeille ohjelmasta myönnettävä rahoitus annetaan avustuksina ja poikkeuksellisesti rahoitusvälineisiin tehtävinä siirtoina. Avustuksilla rahoitettaviin hankkeisiin sovelletaan 2-4 luvun säännöksiä.
3. Avustuksia myönnetään hankkeille, jotka on valittu ehdotuspyyntömenettelyllä ohjelmassa asetettujen sääntöjen mukaisesti 41 artiklassa tarkoitettuja asianmukaisesti perusteltuja poikkeustapauksia lukuun ottamatta.
4. Isoille infrastruktuurihankkeille myönnettävä unionin rahoitusosuus ja 42 artiklassa tarkoitetut rahoitusvälineisiin maksettavat rahoitusosuudet voivat olla enintään 30 prosenttia.
39 artikla
Rahoitusehdot
1. Hankkeet voivat saada ohjelmasta rahoitusta, jos ne täyttävät kaikki seuraavat ehdot:
a)
niillä on selvät rajatylittävät vaikutukset ja hyödyt ohjelmasuunnitteluasiakirjassa esitetyn mukaisesti ja ne tuottavat lisäarvoa unionin strategioihin ja ohjelmiin;
b)
ne toteutetaan ohjelma-alueella;
c)
ne kuuluvat johonkin seuraavista ryhmistä:
i)
integroidut hankkeet, joissa kukin edunsaaja toteuttaa osan hankkeen toimista omalla alueellaan;
ii)
symmetriset hankkeet, joissa osallistujamaissa toteutetaan samanaikaisesti samankaltaisia toimia;
iii)
vain yhtä maata koskevat hankkeet, jotka toteutetaan pääasiassa tai kokonaan yhdessä osallistujamaassa mutta joista hyötyvät kaikki osallistujamaat tai osa niistä ja joiden rajatylittävät vaikutukset ja hyödyt ovat tiedossa.
2. Hankkeet, jotka täyttävät 1 kohdassa asetetut kriteerit, voidaan toteuttaa osittain ohjelma-alueen ulkopuolella, jos kaikki seuraavat ehdot täyttyvät:
a)
hankkeet ovat välttämättömiä ohjelman tavoitteiden saavuttamiseksi ja niistä on hyötyä ohjelma-alueelle;
b)
ohjelma-alueen ulkopuolisiin toimiin ohjelmasta myönnetyn rahoituksen kokonaismäärä on enintään 20 prosenttia unionin rahoituksesta ohjelmatasolla;
c)
hankkeen hallinnointia, valvontaa ja tarkastusta koskevista hallintoviranomaisen ja tarkastusviranomaisen velvollisuuksista vastaavat joko ohjelmaviranomaiset tai niistä tehdään sopimus niiden maiden viranomaisten kanssa, joissa toimi toteutetaan.
3. Hankkeessa, johon kuuluu infrastruktuuriosio, on maksettava unionin rahoitusosuus takaisin, jos viiden vuoden kuluessa hankkeen päättämisestä tai, tapauksen mukaan, valtiontukisäännöissä asetetussa määräajassa siihen tehdään olennainen muutos, joka vaikuttaa sen luonteeseen, tavoitteisiin tai täytäntöönpanoehtoihin tavalla, joka kyseenalaistaisi sen alkuperäiset tavoitteet. Hallintoviranomaisen on perittävä takaisin hankkeen puitteissa aiheettomasti maksetut määrät suhteutettuna ajanjaksoon, jonka aikana vaatimus ei täyttynyt.
4. Hallintoviranomaisen on pyrittävä estämään päällekkäiset toimet unionin rahoittamissa hankkeissa. Sitä varten hallintoviranomainen voi järjestää aiheellisiksi katsomiaan kuulemisia, ja kuultujen tahojen, myös komission, on annettava tarvittava tuki.
5. Hallintoviranomaisen on toimitettava kunkin valitun hankkeen johtavalle edunsaajalle asiakirja, jossa esitetään hankkeen tukiedellytykset, mukaan lukien erityisvaatimukset, jotka koskevat hankkeessa tuotettavia tuotteita tai suoritettavia palveluja, rahoitussuunnitelmaa ja täytäntöönpanoaikataulua.
40 artikla
Ehdotuspyynnöt
Hallintoviranomaisen on toimitettava kunkin ehdotuspyynnön hakijoille asiakirja, jossa esitetään ehdot pyyntöön osallistumiselle sekä hankkeiden valinnalle ja täytäntöönpanolle. Asiakirjaan sisältyy myös erityisvaatimuksia, jotka koskevat hankkeen tuotoksia, rahoitussuunnitelmaa ja täytäntöönpanoaikataulua.
41 artikla
Ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella tapahtuva valinta
1. Hanke voidaan valita ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella ainoastaan seuraavissa tapauksissa ja edellyttäen, että valinta perustellaan asianmukaisesti sitä koskevassa päätöksessä:
a)
hankkeen toteuttava elin on oikeudellisesti tai tosiasiallisesti monopoliasemassa;
b)
hanke liittyy toimiin, joiden erityispiirteet edellyttävät tietyntyyppistä elintä sen teknisen osaamisen, pitkälle viedyn erikoistumisen tai hallintovallan perusteella.
2. Ohjelmaan sisällytetään lopullinen luettelo isoista infrastruktuurihankkeista, joita ehdotetaan valittavaksi ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella. Hallintoviranomaisen on toimitettava komissiolle ohjelman hyväksymisen jälkeen mutta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017 täydelliset hankehakemukset, myös 43 artiklassa tarkoitetut tiedot sekä perustelut menettelyn ulkopuolella tapahtuvalle valinnalle.
3. Ohjelmaan sisällytetään alustava luettelo muista kuin isoista infrastruktuurihankkeista, joita ehdotetaan valittavaksi ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella. Yhteinen seurantakomitea voi päättää valita ylimääräisiä hankkeita ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella milloin tahansa ohjelman hyväksymisen jälkeen. Molemmissa tapauksissa tarvitaan komission ennakkohyväksyntä. Tätä varten hallintoviranomaisen on toimitettava komissiolle 43 artiklassa tarkoitetut tiedot sekä perustelut ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella tapahtuvalle valinnalle.
4. Komissio hyväksyy hankkeet, joita ehdotetaan valittavaksi ehdotuspyyntömenettelyn ulkopuolella, kaksivaiheisella menettelyllä: ensimmäisessä vaiheessa toimitetaan hanketiivistelmä ja toisessa täydellinen hankehakemus. Molemmissa vaiheissa komissio ilmoittaa päätöksensä hallintoviranomaiselle kahden kuukauden kuluessa asiakirjan toimituspäivästä. Määräaikaa voidaan tarvittaessa jatkaa. Jos komissio hylkää hanke-ehdotuksen, se ilmoittaa hallintoviranomaiselle hylkäämisperusteet.
42 artikla
Rahoitusvälineisiin maksettavat rahoitusosuudet
1. Ohjelmasta voidaan rahoittaa rahoitusvälinettä edellyttäen, että asianomainen väline on ohjelman ensisijaisten tavoitteiden mukainen.
2. Ohjelmaan sisällytetään lopullinen luettelo rahoitusvälineisiin maksettavista rahoitusosuuksista. Hallintoviranomaisen on toimitettava komissiolle 43 artiklassa tarkoitetut tiedot ohjelman hyväksymisen jälkeen mutta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017.
3. Komissio tarkastelee ehdotettua rahoitusosuutta määrittääkseen sen lisäarvon ja johdonmukaisuuden suhteessa ohjelmaan.
4. Hyväksymismenettelyssä noudatetaan rahoitusvälineiden sääntöjä. Jos komissio hylkää ehdotetun rahoitusosuuden, se ilmoittaa hallintoviranomaiselle hylkäämisperusteet.
5. Rahoitusvälineisiin maksettaviin rahoitusosuuksiin sovelletaan kyseisiä rahoitusvälineitä koskevia sääntöjä.
43 artikla
Hankkeiden sisältö
1. Hankkeiden hakuasiakirjoihin on sisällyttävä vähintään seuraavat:
a)
analyysi ongelmista ja tarpeista, joiden perusteella hanketta ehdotetaan, ottaen huomioon ohjelmastrategia ja se, miten strategian odotetaan edistävän vastaavan ensisijaisen tavoitteen saavuttamiseen;
b)
arvio rajatylittävästä vaikutuksesta;
c)
logiikka;
d)
arvio hankkeen oletettujen tulosten kestävyydestä hankkeen päättymisen jälkeen;
e)
objektiivisesti todennettavissa olevat indikaattorit;
f)
tiedot hankkeen maantieteellisestä soveltamisalasta ja kohderyhmistä;
g)
hankkeen oletettu toteutusajanjakso ja yksityiskohtainen työsuunnitelma;
h)
tapauksen mukaan analyysi hankkeen vaikutuksista 4 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettuihin monialaisiin kysymyksiin;
i)
hankkeen täytäntöönpanovaatimukset, muun muassa seuraavat:
i)
edunsaajien määrittely ja johtavan edunsaajan nimeäminen. Johtavan edunsaajan on annettava takeet pätevyydestään asianomaisella alalla sekä hallinnollisista ja varainhoidollisista valmiuksistaan;
ii)
kuvaus hankkeen hallinto- ja täytäntöönpanorakenteesta;
iii)
edunsaajien väliset järjestelyt 46 artiklan mukaisesti;
iv)
seuranta- ja arviointijärjestelyt;
v)
tiedotus- ja viestintäsuunnitelmat ja varsinkin toimenpiteet, joilla levitetään tietoa unionin tuesta hankkeelle;
j)
yksityiskohtainen rahoitussuunnitelma ja talousarvio.
2. Vähintään miljoonan euron infrastruktuuriosion sisältävien hankkeiden hakemuksiin on sisällyttävä lisäksi seuraavat:
a)
yksityiskohtainen kuvaus infrastruktuuri-investoinnista ja infrastruktuurin sijainnista;
b)
yksityiskohtainen kuvaus hankkeeseen sisältyvästä valmiuksienkehittämisosiosta asianmukaisesti perusteltuja tapauksia lukuun ottamatta;
c)
kattava toteutettavuustutkimus tai vastaava, vaihtoehtojen arviointi, tulokset ja riippumaton laadunarviointi mukaan lukien;
d)
arvio hankkeen ympäristövaikutuksista Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/92/EU (11) mukaisesti ja niiden osallistujamaiden osalta, jotka ovat valtioiden rajat ylittävien ympäristövaikutusten arvioinnista Espoossa 25 päivänä helmikuuta 1991 tehdyn YK:n Euroopan talouskomission yleissopimuksen osapuolia, kyseisen sopimuksen mukaisesti;
e)
todiste siitä, että edunsaajat joko omistavat maan tai niillä on siihen käyttöoikeus;
f)
rakennuslupa.
3. Hallintoviranomainen voi poikkeuksellisesti ja asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa hyväksyä f alakohdassa tarkoitettujen asiakirjojen toimittamisen myöhemmin.
44 artikla
Hankeluettelon julkaiseminen
1. Ohjelmasta tuettavien hankkeiden läpinäkyvyyden varmistamiseksi hallintoviranomaisen on ylläpidettävä valituista hankkeista laskentataulukon muotoon laadittua luetteloa, joka mahdollistaa tietojen järjestämisen, etsimisen, poimimisen, vertailemisen ja helpon julkaisemisen internetissä. Hankeluettelo on saatavilla ohjelman verkkosivuilla ja sitä päivitetään vähintään kuuden kuukauden välein. Yksityissektorin, kansalaisyhteiskunnan ja kansallisten julkishallintojen rohkaisemiseksi käyttämään hankeluetteloa uudelleen, verkkosivuilla voidaan antaa selvä viittaus sovellettaviin lisenssisääntöihin, joiden nojalla tiedot julkaistaan.
2. Luettelossa on oltava vähintään seuraavat tiedot:
-
edunsaajan nimi (ainoastaan oikeussubjektit, luonnollisia henkilöitä ei saa mainita nimeltä);
-
hankkeen nimi;
-
hanketiivistelmä;
-
hankkeen toteutusajanjakso;
-
tukikelpoiset kokonaismenot;
-
unionin osarahoitusosuus;
-
hankkeen postinumero tai muu soveltuva sijainnin indikaattori;
-
maantieteellinen soveltamisala;
-
hankeluettelon viimeisimmän päivityksen päivämäärä.
3. Hankeluettelo on toimitettava komissiolle viimeistään sitä varainhoitovuotta seuraavan vuoden kesäkuun 30 päivänä, jona hankkeet valittiin. Nämä tiedot julkaistaan unionin toimielinten verkkosivuilla.
2 LUKU
Edunsaajat
45 artikla
Osallistuminen hankkeisiin
1. Hankkeessa on oltava edunsaajia vähintään yhdestä ohjelmaan osallistuvasta jäsenvaltiosta ja yhdestä asetuksen (EU) N:o 232/2014 liitteessä I luetellusta ohjelmaan osallistuvasta kumppanimaasta tai Venäjän federaatiosta.
2. Edunsaajat ovat luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, joille on myönnetty hankeavustus. Luonnolliset henkilöt voivat olla edunsaajia, jos toimen luonne tai ominaisuudet tai hakijan asettama tavoite sitä edellyttävät. Luonnollisten henkilöiden osallistumisesta päätetään ohjelmatasolla.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen edunsaajien on täytettävä kaikki seuraavat ehdot:
a)
Niiden on oltava jonkin osallistujamaan kansalaisia tai oikeushenkilöitä, jotka ovat sijoittautuneet ohjelma-alueelle, tai kansainvälisiä järjestöjä, joiden keskustoimipaikka on ohjelma-alueella. Eurooppalainen alueellisen yhteistyön yhtymä voi olla sijoittautumispaikastaan riippumatta edunsaaja edellyttäen, että sen maantieteellinen toiminta-alue sijaitsee ohjelma-alueen sisällä.
b)
Niiden on täytettävä kullekin valintamenettelylle asetetut tukikelpoisuuskriteerit.
c)
Ne eivät ole yhdessäkään asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 106 artiklan 1 kohdassa ja 107 artiklassa tarkoitetuista poissulkemiseen johtavista tilanteista.
4. Edunsaajat, jotka eivät täytä 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja kriteerejä, voivat osallistua 1 kohdassa tarkoitettujen edunsaajien lisäksi edellyttäen, että kaikki seuraavat ehdot täyttyvät:
a)
Ne voivat osallistua asetuksen (EU) N:o 236/2014 8 ja 9 artiklan mukaisesti.
b)
Hankkeen luonne, tavoitteet ja tehokas täytäntöönpano edellyttävät niiden osallistumista.
c)
Edunsaajille, jotka eivät täytä 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja kriteerejä, ohjelmasta myönnetyn rahoituksen kokonaismäärä ei ylitä 39 artiklan 2 kohdan b alakohdassa asetettua enimmäismäärää.
46 artikla
Edunsaajien velvollisuudet
1. Kussakin hankkeessa on nimettävä yksi johtava edunsaaja kumppanuuden edustajaksi.
2. Kaikkien edunsaajien on osallistuttava aktiivisesti hankkeiden kehittämiseen ja toteuttamiseen. Lisäksi niiden on tehtävä yhteistyötä henkilöstön osoittamisessa hankkeisiin ja/tai hankkeiden rahoittamisessa. Kukin edunsaaja on oikeudellisesti ja taloudellisesti vastuussa toteuttamistaan toimista ja sille osoitetusta unionin varojen osuudesta. Edunsaajien erityisvelvollisuudet ja taloudelliset velvollisuudet vahvistetaan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetussa sopimuksessa.
3. Johtava edunsaaja
a)
vastaanottaa hallintoviranomaiselta hankkeen toimien toteuttamiseen tarkoitetun rahoitusosuuden;
b)
varmistaa, että edunsaajat saavat avustuksen koko määrän mahdollisimman pian c alakohdassa tarkoitettujen järjestelyjen mukaisesti. Siitä ei saa vähentää tai pidättää mitään määriä eikä siitä saa periä vaikutukseltaan vastaavia erityismaksuja, jotka vähentäisivät edunsaajille maksettavia määriä;
c)
vahvistaa kumppanuusjärjestelyt edunsaajien kanssa sopimuksella, joka sisältää muun muassa hankkeeseen kohdennettujen varojen moitteettoman varainhoidon takaavat määräykset, mukaan lukien järjestelyt aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperimiseksi;
d)
vastaa koko hankkeen täytäntöönpanon varmistamisesta;
e)
varmistaa, että edunsaajien esittämät menot ovat aiheutuneet hankkeen täytäntöönpanosta ja vastaavat sopimuksessa esitettyjä, kaikkien edunsaajien kesken sovittuja toimia;
f)
todentaa, että edunsaajien esittämät menot on tarkastettu 32 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
3 LUKU
Menojen tukikelpoisuus
47 artikla
Avustusmuodot
1. Avustuksia voidaan myöntää seuraavissa muodoissa:
a)
48 artiklassa tarkoitettujen tosiasiallisesti syntyneiden tukikelpoisten kustannusten tietyn osuuden korvaus;
b)
kiinteämääräinen rahoitus, joka määritetään soveltamalla tiettyä prosenttiosuutta yhteen tai useampaan tarkemmin määriteltyyn kustannuslajiin;
c)
kertakorvaukset;
d)
korvaus yksikkökustannusten perusteella;
e)
a-d alakohdassa tarkoitettujen muotojen yhdistelmä ainoastaan siinä tapauksessa, että niistä kukin kattaa eri kustannuslajin.
2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa muodossa olevat avustukset lasketaan edunsaajalle tosiasiallisesti aiheutuneiden tukikelpoisten kustannusten perusteella, joiden alustava ennakkoarvio on esitetty ehdotuksen yhteydessä ja sisällytetty sopimukseen. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu kiinteämääräinen rahoitus kattaa tukikelpoisten kustannusten tietyt lajit, jotka on selvästi yksilöity etukäteen tiettyä prosenttiosuutta soveltamalla. Edellä 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut kertakorvaukset kattavat yleisesti ottaen kaikki tai tietyt tukikelpoiset kustannuslajit, jotka on selvästi yksilöity etukäteen. Edellä 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetut yksikkökustannukset kattavat kaikki tai tietyt tukikelpoisten kustannusten lajit, jotka on selvästi yksilöity etukäteen ilmoittamalla menon yksikkökohtainen määrä.
3. Avustuksen tarkoituksena tai tuloksena ei saa olla voiton tuottaminen hankkeessa. Sovelletaan asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 125 artiklan 4 kohdassa säädettyjä poikkeuksia.
48 artikla
Kustannusten tukikelpoisuus
1. Avustukset eivät saa ylittää enimmäismäärää, joka ilmaistaan prosenttiosuutena ja arvioitujen tukikelpoisten kustannusten perusteella vahvistettavana absoluuttisena arvona. Avustukset eivät saa ylittää tukikelpoisia kustannuksia.
2. Tukikelpoisia kustannuksia ovat edunsaajalle tosiasiallisesti aiheutuneet kustannukset, jotka täyttävät kaikki seuraavat kriteerit:
a)
kustannukset syntyvät hankkeen toteutusajanjaksolla. Tällaisia ovat erityisesti seuraavat:
i)
Palveluista ja työsuorituksista aiheutuvien kustannusten on liityttävä toimiin, jotka suoritetaan toteutusajanjaksolla. Tarvikkeista aiheutuvien kustannusten on liityttävä tavaroiden toimitukseen ja asennukseen toteutusajanjaksolla. Sopimuksen allekirjoittaminen, tilauksen tekeminen tai menoihin sitoutuminen toteutusajanjaksolla palvelujen tarjoamiseksi, työsuoritusten tekemiseksi tai tarvikkeiden toimittamiseksi toteutusajanjakson päätyttyä ei vastaa tätä vaatimusta. Johtavan edunsaajan ja muiden edunsaajien välisiä käteissiirtoja ei katsota aiheutuneiksi kustannuksiksi.
ii)
Aiheutuneet kustannukset pitäisi maksaa ennen loppukertomusten toimittamista. Ne voidaan maksaa jälkikäteen edellyttäen, että ne on mainittu loppukertomuksessa yhdessä arvioidun maksupäivämäärän kanssa.
iii)
Kustannuksiin, jotka liittyvät loppukertomuksiin, menojen todentaminen, tarkastukset ja hankkeen loppuarviointi mukaan lukien, sovelletaan poikkeusta, koska kyseiset kustannukset voivat aiheutua hankkeen toteutusajanjakson jälkeen.
iv)
Edunsaaja(t) on voinut (ovat voineet) aloittaa 52 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa tarkoitetut sopimusten tekomenettelyt ja tehdä sopimukset ennen hankkeen toteutusajanjakson alkamista edellyttäen, että 52 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen määräyksiä on noudatettu;
b)
kustannukset on ilmoitettu hankkeen alustavassa kokonaisbudjetissa;
c)
kustannukset ovat hankkeen toteutuksen kannalta välttämättömiä;
d)
kustannukset ovat yksilöitävissä ja todennettavissa ja ne on viety edunsaajan kirjanpitoon ja määritetty kirjanpitostandardien ja edunsaajaan sovellettavien tavanomaisten kustannuslaskentakäytäntöjen mukaisesti;
e)
kustannukset täyttävät sovellettavassa vero- ja sosiaalilainsäädännössä asetetut vaatimukset;
f)
kustannukset ovat kohtuullisia ja perusteltuja ja täyttävät moitteettoman varainhoidon vaatimukset erityisesti taloudellisuuden ja tehokkuuden osalta;
g)
kustannusten tueksi on esittää lasku tai vastaava kirjanpitotosite.
3. Avustus voidaan myöntää takautuvasti seuraavissa tapauksissa:
a)
jos hakija voi osoittaa, että hanke oli tarpeen aloittaa ennen sopimuksen allekirjoittamista. Tukikelpoiset kustannukset eivät kuitenkaan ole saaneet aiheutua ennen avustushakemuksen jättöpäivää; tai
b)
kustannukset liittyvät sellaisen hankkeen selvityksiin ja asiakirjoihin, johon kuuluu infrastruktuuriosio.
Avustusta ei voida myöntää takautuvasti hankkeeseen, joka on jo päättynyt.
4. Jotta kumppanuuksista saataisiin vahvoja, avustuksen saaneissa hankkeissa ennen avustushakemuksen jättämistä aiheutuneet kustannukset ovat tukikelpoisia edellyttäen, että myös seuraavat ehdot täyttyvät:
a)
kustannukset ovat aiheutuneet ehdotuspyynnön julkaisemisen jälkeen;
b)
kustannukset rajoittuvat edunsaajien palveluksessa olevan henkilöstön matka- ja oleskelukustannuksiin ja täyttävät 5 kohdan b alakohdassa asetetut ehdot;
c)
kustannukset eivät ylitä ohjelmatasolla vahvistettua enimmäismäärää.
5. Jollei 1 ja 2 kohdasta muuta johdu, seuraavat edunsaajan välittömät kustannukset ovat tukikelpoisia:
a)
hankkeeseen osoitetun henkilöstön kustannukset seuraavin kumulatiivisin ehdoin:
-
kustannukset liittyvät toimiin, joihin edunsaaja ei ryhtyisi, jos hanketta ei toteutettaisi,
-
kustannukset eivät saa ylittää edunsaajalle tavanomaisesti aiheutuvia kustannuksia, paitsi jos voidaan osoittaa, että ne ovat hankkeen toteuttamisen kannalta välttämättömiä,
-
kustannukset liittyvät todellisiin bruttopalkkoihin, sosiaaliturvamaksut ja muut palkkaukseen liittyvät kustannukset mukaan lukien;
b)
henkilöstön ja muiden hankkeeseen osallistuvien henkilöiden matka- ja oleskelukustannukset edellyttäen, että ne eivät ylitä edunsaajan sääntöjensä ja määräystensä mukaisesti tavallisesti maksamia kustannuksia eivätkä komission matkan ajankohtana julkaisemia määriä, jos korvaus suoritetaan kertakorvauksena, yksikkökustannusten perusteella tai kiinteämääräisenä;
c)
nimenomaan hanketta varten hankittujen laitteiden (uusien tai käytettyjen) ja tarvikkeiden osto- tai vuokrakulut edellyttäen, että ne vastaavat markkinahintoja;
d)
nimenomaan hanketta varten ostettujen kulutushyödykkeiden kustannukset;
e)
edunsaajien osana hanketta tekemistä sopimuksista aiheutuvat kustannukset;
f)
tässä asetuksessa ja hankkeessa asetetuista vaatimuksista suoraan aiheutuvat kustannukset (esimerkiksi tiedotus, näkyvyyttä lisäävät toimet, arvioinnit, ulkoiset tarkastukset ja käännökset), mukaan lukien rahoituspalvelujen kustannukset (esimerkiksi tilisiirroista ja pankkitakauksista aiheutuvat kustannukset).
6. Edellä olevan 4 artiklan nojalla voidaan vahvistaa ylimääräisiä koko ohjelmaa koskevia tukikelpoisuussääntöjä.
49 artikla
Ei-tukikelpoiset kustannukset
1. Seuraavat hankkeen täytäntöönpanoon liittyvät kustannukset eivät ole tukikelpoisia:
a)
velat ja velanhoitomaksut (korko);
b)
varaukset tappioiden tai velkojen varalta;
c)
edunsaajan ilmoittamat ja unionin talousarviosta jo katetut kustannukset;
d)
maan tai rakennusten osto hintaan, joka on enemmän kuin 10 prosenttia asianomaisen hankkeen tukikelpoisista kustannuksista;
e)
kurssitappiot;
f)
tullit, verot ja muut maksut, myös arvonlisävero, paitsi jos niitä ei kansallisen verolainsäädännön mukaan palauteta, jollei rajatylittävän yhteistyön kumppanimaiden kanssa neuvotelluista määräyksistä muuta johdu;
g)
lainat kolmansille osapuolille;
h)
sakot, muut taloudelliset seuraamukset ja oikeudenkäyntikulut;
i)
luontoissuoritukset 14 artiklan 1 kohdassa määritellyn mukaisesti.
2. Muita kustannuslajeja voidaan 4 artiklan nojalla määritellä tietyn ohjelman osalta tukeen kelpaamattomiksi.
50 artikla
Kertakorvaukset, yksikkökustannukset ja kiinteämääräinen rahoitus
1. Rahoituksen kokonaismäärä kertakorvausten, yksikkökustannusten ja kiinteämääräisen rahoituksen perusteella voi olla enintään 60 000 euroa edunsaajaa ja hanketta kohti, ellei ohjelmassa 4 artiklan nojalla toisin määrätä, jolloin enimmäismäärä on 100 000 euroa.
2. Kertakorvausten, yksikkökustannusten ja kiinteämääräisen rahoituksen käytön tukena on oltava vähintäänkin seuraavat:
a)
tällaisten rahoitusmuotojen soveltuvuusperustelut ottaen huomioon hankkeen luonne, sääntöjenvastaisuuksien ja petosten riski ja valvonnasta aiheutuvat kustannukset;
b)
kertakorvauksilla, yksikkökustannuksilla tai kiinteämääräisellä rahoituksella katettujen kustannusten tai kustannuslajien yksilöinti niin, että huomioon ei oteta 49 artiklassa tarkoitettuja tukeen kelpaamattomia kustannuksia;
c)
kuvaus kertakorvausten, yksikkökustannusten tai kiinteämääräisen rahoituksen määritysmenetelmistä sekä edellytyksistä, joilla voidaan kohtuudella varmistaa voitontavoittelukiellon ja osarahoitusperiaatteiden noudattaminen ja päällekkäisen rahoituksen välttäminen. Nämä menetelmät perustuvat
i)
tilastotietoihin tai samankaltaisiin objektiivisiin keinoihin; tai
ii)
edunsaajakohtaiseen lähestymistapaan, joka perustuu sertifioituihin tai tarkastettavissa oleviin edunsaajaa koskeviin aiempiin tietoihin tai edunsaajan tavanomaisiin kustannuslaskentakäytäntöihin.
3. Sen jälkeen kun hallintoviranomainen on arvioinut ja hyväksynyt määrät, niitä ei riitauteta jälkitarkastuksissa.
51 artikla
Välilliset kustannukset
1. Välilliset kustannukset voidaan laskea kiinteämääräisinä niin, että niiden osuus välittömistä tukikelpoisista kustannuksista on enintään 7 prosenttia, pois lukien infrastruktuurin toimittamisesta aiheutuvat kustannukset ja edellyttäen, että käytetty laskumenetelmä on oikeudenmukainen, tasapuolinen ja todennettavissa.
2. Hankkeen välillisinä kustannuksina pidetään tukikelpoisia kustannuksia, joita ei voida yksilöidä hankkeen täytäntöönpanoon suoraan liittyvinä kustannuksina ja joita ei voi kirjata suoraan sen kuluiksi 48 artiklassa määriteltyjen tukikelpoisuusehtojen mukaisesti. Niihin ei saa sisältyä 49 artiklassa tarkoitettuja ei-tukikelpoisia kustannuksia eikä kustannuksia, jotka on jo ilmoitettu hankkeen toisessa kustannuserässä tai toisessa budjettikohdassa.
4 LUKU
1 jakso
Hankinnat
52 artikla
Sovellettavat säännöt
1. Jos hankkeen täytäntöönpano edellyttää, että edunsaaja hankkii tavaroita, työsuorituksia tai palveluja, hankintaan sovelletaan seuraavia sääntöjä:
a)
jos edunsaaja on hankintamenettelyihin sovellettavassa unionin lainsäädännössä tarkoitettu hankintaviranomainen tai hankintayksikkö, se voi soveltaa kansallisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka on annettu unionin lainsäädännön tai 2 kohdan sääntöjen yhteydessä;
b)
jos edunsaaja on kansainvälinen järjestö, se voi soveltaa omia hankintasääntöjään, jos ne tarjoavat kansainvälisesti hyväksyttyjä standardeja vastaavat takeet;
c)
jos edunsaaja on rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan viranomainen, jonka osarahoitusosuus siirretään hallintoviranomaiselle, se voi soveltaa kansallisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä edellyttäen, että rahoitussopimus sen sallii ja 2 kohdan a alakohdassa esitettyjä yleisiä periaatteita noudatetaan.
2. Kaikissa muissa tapauksissa on noudatettava seuraavia velvollisuuksia:
a)
sopimus tehdään taloudellisesti edullisimmasta tarjouksesta tai tapauksen mukaan halvimmasta tarjouksesta niin, että vältetään eturistiriitojen syntyminen;
b)
arvoltaan yli 60 000 euron sopimuksiin sovelletaan myös seuraavia sääntöjä:
i)
perustetaan arviointikomitea arvioimaan hakemuksia ja/tai tarjouksia edunsaajan tarjouskilpailuasiakirjoissa ennakkoon julkaisemien poissulkemis-, valinta- ja sopimuksentekokriteereiden pohjalta. Komiteassa on oltava pariton määrä jäseniä, joilla on oltava tarvittavat tekniset ja hallinnolliset valmiudet antaa asiantunteva lausunto tarjouksista/hakemuksista;
ii)
on varmistettava riittävä läpinäkyvyys, tasapuolinen kilpailu ja asianmukainen ennakkotiedotus;
iii)
on varmistettava tasa-arvoinen kohtelu, suhteellisuus ja syrjimättömyys;
iv)
tarjouskilpailuasiakirjat on laadittava parhaita kansainvälisiä käytäntöjä noudattaen;
v)
hakemusten tai tarjousten tekemiselle asetettujen määräaikojen on oltava tarpeeksi pitkiä, jotta asiasta kiinnostuneilla on riittävästi aikaa tarjoustensa laatimiseen;
vi)
ehdokkaat tai tarjousten tekijät suljetaan hankintamenettelyn ulkopuolelle, jos ne ovat jossakin asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 106 artiklan 1 kohdassa kuvatuista tilanteista. Ehdokkaiden tai tarjousten tekijöiden on todistettava, ettei yksikään kyseistä tilanteista koske niitä. Sopimusta ei saa myöskään tehdä sellaisen ehdokkaan tai tarjouksen tekijän kanssa, joka hankintamenettelyn aikana joutuu johonkin asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 107 artiklassa kuvatuista tilanteista;
vii)
53-56 artiklassa vahvistettuja hankintamenettelyjä on noudatettava.
3. Kaikissa tapauksissa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 236/2014 8 ja 9 artiklassa vahvistettuja kansalaisuutta ja alkuperää koskevia sääntöjä.
53 artikla
Palvelusopimuksia koskevat hankintamenettelyt
1. Arvoltaan vähintään 300 000 euron palvelusopimukset tehdään kansainvälisellä rajoitetulla tarjouskilpailumenettelyllä sen jälkeen, kun asiasta on julkaistu ilmoitus. Ilmoitus julkaistaan kaikissa soveltuvissa medioissa ohjelma-alueen ulkopuolella, ja siinä vahvistetaan niiden ehdokkaiden määrä (4-8), joilta pyydetään tarjousta; näin varmistetaan aito kilpailu.
2. Arvoltaan yli 60 000 mutta alle 300 000 euron suuruiset palvelusopimukset tehdään kilpailuun perustuvalla neuvottelumenettelyllä, josta ei ilmoiteta. Edunsaajan on kuultava vähintään kolmea valitsemaansa palvelun tarjoajaa ja neuvoteltava niistä vähintään yhden kanssa sopimuksen ehdoista.
54 artikla
Tavarantoimitussopimuksia koskevat hankintamenettelyt
1. Arvoltaan vähintään 300 000 euron tavarantoimitussopimukset tehdään kansainvälisellä avoimella tarjouskilpailumenettelyllä sen jälkeen, kun asiasta on julkaistu ilmoitus kaikissa soveltuvissa medioissa ohjelma-alueen ulkopuolella.
2. Tavarantoimitussopimukset, joiden arvo on vähintään 100 000 mutta alle 300 000 euroa, tehdään avoimella, ohjelma-alueella julkaistavaan tarjouspyyntöön perustuvalla menettelyllä. Kaikille tukikelpoisille tarjouksen tekijöille on annettava samat mahdollisuudet kuin paikallisille yrityksille.
3. Arvoltaan yli 60 000 mutta alle 100 000 euron suuruiset tavarantoimitussopimukset tehdään kilpailuun perustuvalla neuvottelumenettelyllä, josta ei ilmoiteta. Edunsaajan on kuultava vähintään kolmea valitsemaansa tavaran toimittajaa ja neuvoteltava niistä vähintään yhden kanssa sopimuksen ehdoista.
55 artikla
Urakkasopimuksia koskevat hankintamenettelyt
1. Arvoltaan vähintään 5 000 000 euron suuruiset urakkasopimukset tehdään kansainvälisellä avoimella tarjouskilpailumenettelyllä tai tiettyjen työsuoritusten erityispiirteiden takia rajoitetulla tarjouskilpailumenettelyllä sen jälkeen, kun asiasta on julkaistu ilmoitus kaikissa soveltuvissa medioissa ohjelma-alueen ulkopuolella.
2. Urakkasopimukset, joiden arvo on vähintään 300 000 mutta alle 5 000 000 euroa, tehdään avoimella, ohjelma-alueella julkaistavaan tarjouspyyntöön perustuvalla menettelyllä. Kaikille tukikelpoisille tarjouksen tekijöille on annettava samat mahdollisuudet kuin paikallisille yrityksille.
3. Arvoltaan yli 60 000 mutta alle 300 000 euron suuruiset urakkasopimukset tehdään kilpailuun perustuvalla neuvottelumenettelyllä, josta ei ilmoiteta. Edunsaajan on kuultava vähintään kolmea valitsemaansa urakoitsijaa ja neuvoteltava niistä vähintään yhden kanssa sopimuksen ehdoista.
56 artikla
Neuvottelumenettelyn käyttö
Edunsaaja voi päättää käyttää delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 266, 268 ja 270 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa neuvottelumenettelyä yhden ainoan tarjouksen perusteella.
2 jakso
Rahoitustuki kolmansille osapuolille
57 artikla
Rahoitustuki kolmansille osapuolille
1. Jos hanke edellyttää rahoitustuen myöntämistä kolmansille osapuolille, sitä voidaan antaa edellyttäen, että
a)
kukin kolmas osapuoli tarjoaa riittävät takeet määrien takaisin perinnästä;
b)
noudatetaan suhteellisuuden, läpinäkyvyyden, moitteettoman varainhoidon, tasa-arvoisen kohtelun ja syrjimättömyyden periaatteita;
c)
estetään eturistiriitojen syntyminen;
d)
se ei ole kumulatiivista, sitä ei myönnetä takautuvasti, se sisältää periaatteessa osarahoitusta ja sen tarkoituksena tai tuloksena ei saa olla voiton tuottaminen kullekin kolmannelle osapuolelle;
e)
sen myöntämisehdot on määritelty sopimuksessa tarkkaan edunsaajan harkintavallan käytön estämiseksi. Sopimuksessa on erityisesti määriteltävä tukikelpoisten henkilöiden ryhmät ja sopimuksentekokriteerit (myös kriteerit tarkan määrän määrittämiseksi) ja vahvistettava luettelo erityyppisistä toimista, joille voidaan myöntää tällaista rahoitustukea;
f)
rahoitustuen enimmäismäärä on 60 000 euroa kolmatta osapuolta kohti, paitsi jos rahoitustuki on hankkeen päätavoite.
2. Asiassa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 236/2014 8 ja 9 artiklassa vahvistettuja kansalaisuutta ja alkuperää koskevia sääntöjä. Jos edelleen myönnetty avustus on suurempi kuin 60 000 euroa, 52 artiklan 2 kohdan b alakohdan vi alakohdassa vahvistettuja osallistumissääntöjä sovelletaan soveltuvin osin.
VIII OSASTO
MAKSUT, TILIEN ESITTÄMINEN JA HYVÄKSYMINEN, RAHOITUSOIKAISUT JA TAKAISINPERINTÄ
1 LUKU
Maksut
58 artikla
Vuotuiset sitoumukset
1. Yhteistyössä tapahtuvassa hallinnoinnissa komissio tekee alustavat sitoumukset sen jälkeen, kun se on hyväksynyt ohjelman 5 artiklan mukaisesti.
2. Välillisesti hallinnoitaessa komissio tekee alustavat sitoumukset ohjelman hyväksymisen ja sen jälkeen kun sopimus, jolla talousarvion toteutustehtäviä delegoidaan 81 artiklassa tarkoitetulle kansainväliselle järjestölle tai 82 artiklassa tarkoitetulle rajatylittävän yhteistyön kumppanimaalle, on tullut voimaan.
3. Tämän jälkeen komissio tekee vastaavan sitoumuksen viimeistään kunkin varainhoitovuoden 1 päivänä toukokuuta. Vuotuisten sitoumusten määrä määritetään rahoitussuunnitelman mukaisesti ottaen huomioon ohjelman edistyminen ja varojen saatavuus. Komissio ilmoittaa vuotuisen sitoumuksen tekemisestä hallintoviranomaiselle.
59 artikla
Maksuja koskevat yhteiset säännöt
1. Maksut hallintoviranomaisille voidaan suorittaa ennakkomaksuna tai loppumaksuna.
2. Ohjelmaa varten on avattava euromääräinen pankkitili. Jos komission suorittamat maksut kanavoidaan toisen pankkitilin kuin ohjelman pankkitilin kautta, kyseiset määrät ja mahdollisesti kertyneet korot siirretään ohjelman pankkitilille viipymättä ja täysimääräisinä.
3. Kyseisistä määristä ja mahdollisesti kertyneistä koroista ei saa vähentää tai pidättää mitään määriä eikä periä erityismaksuja tai muita vaikutukseltaan vastaavia maksuja.
60 artikla
Ennakkomaksun laskemista koskevat yhteiset säännöt
1. Hallintoviranomainen voi kunakin varainhoitovuotena sen jälkeen, kun sille on ilmoitettu vuotuisesta sitoumuksesta, pyytää ennakkomaksuna määrää, joka on enintään 80 prosenttia unionin kyseisen varainhoitovuoden rahoitusosuudesta. Toisesta varainhoitovuodesta alkaen ennakkomaksupyyntöihin on liitettävä alustava talousarvio, jossa esitetään yksityiskohtaisesti hallintoviranomaisen sitoumukset ja maksut 68 artiklassa tarkoitettua viimeisintä tarkastuslausumaa seuraavien kahden tilivuoden osalta. Komissio tarkistaa alustavan talousarvion, arvioi ohjelman todelliset rahoitustarpeet ja todentaa varojen saatavuuden, minkä jälkeen se suorittaa pyydetyn ennakkomaksun kokonaan tai osittain viimeistään 60 päivän kuluttua päivästä, jona maksupyyntö on kirjattu komissiossa.
2. Hallintoviranomainen voi varainhoitovuoden aikana pyytää jo sidottujen varojen siirtämistä ylimääräisenä ennakkomaksuna joko kokonaan tai osittain. Pyyntönsä tueksi hallintoviranomainen antaa välivaiheen rahoituskertomuksen, josta käy ilmi, että varainhoitovuoden loppuun mennessä todella aiheutuneet tai todennäköisesti aiheutuvat menot ovat suuremmat kuin jo maksetun ennakkomaksun määrä. Tällaiset myöhemmät siirrot katsotaan ylimääräiseksi ennakkomaksuksi, mikäli niitä ei tueta 68 artiklassa tarkoitetussa tarkastuslausumassa.
3. Kunakin ohjelman täytäntöönpanon varainhoitovuotena komissio tarkastaa ja hyväksyy edelliset ennakkomaksut todella aiheutuneiden tukikelpoisten menojen, joita tuetaan 68 artiklassa tarkoitetussa tarkastuslausumassa, perusteella sen jälkeen, kun tilit on hyväksytty 69 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tämän tarkastus- ja hyväksymismenettelyn tulosten perusteella komissio voi tarvittaessa tehdä rahoitusoikaisuja.
61 artikla
Maksun määräajan kulumisen keskeyttäminen
1. Asetuksessa (EU, Euratom) N:o 966/2012 tarkoitettu valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi keskeyttää maksupyyntöä vastaavan maksun määräajan kulumisen enintään kuudeksi kuukaudeksi missä tahansa seuraavista tilanteista:
a)
kansallisen tai unionin tarkastuselimen toimittamien tietojen mukaan on olemassa selvää näyttöä, joka viittaa huomattaviin puutteisiin hallinto- ja valvontajärjestelmän toiminnassa;
b)
valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on tehtävä lisätarkastuksia saatuaan tietoja, joiden perusteella hän epäilee, että menot ovat kytköksissä sääntöjenvastaisuuteen, jolla on vakavia taloudellisia seurauksia;
c)
jokin 77 artiklassa vaadituista asiakirjoista on jätetty toimittamatta;
d)
jokin 60 ja 64 artiklassa vaadituista asiakirjoista on jätetty toimittamatta.
Hallintoviranomainen voi hyväksyä kolmen kuukauden jatkoajan maksun määräajan kulumisen keskeytykseen.
2. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on rajattava keskeytys koskemaan sitä osaa maksupyynnön kattamista menoista, johon 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut seikat vaikuttavat, paitsi jos kyseistä osaa ei ole mahdollista yksilöidä. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on ilmoitettava hallintoviranomaisen sijaintijäsenvaltiolle ja hallintoviranomaiselle välittömästi keskeyttämisen syyt ja pyydettävä niitä korjaamaan tilanne. Valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on päätettävä keskeytys heti, kun tarvittavat toimenpiteet on toteutettu. Jos tarvittavia toimenpiteitä ei ole toteutettu, keskeytystä voidaan jatkaa pidempään kuin kuusi kuukautta.
62 artikla
Maksujen keskeyttäminen
1. Komissio voi keskeyttää maksut kokonaan tai osittain missä tahansa seuraavista tilanteista:
a)
ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaassa toiminnassa on vakava puute, joka on vaarantanut unionin rahoitusosuuden ja jonka osalta ei ole toteutettu korjaavia toimenpiteitä;
b)
osallistujamaat rikkovat vakavalla tavalla 31 artiklan mukaisia velvoitteitaan;
c)
menot ovat kytköksissä sääntöjenvastaisuuteen, jota ei ole korjattu ja jolla on vakavia taloudellisia seurauksia;
d)
arviointi- ja seurantajärjestelmän laadussa ja luotettavuudessa on vakava puute;
e)
seurannasta, arvioinnista tai tarkastuksesta on saatu näyttöä, jonka mukaan ohjelma ei tuota tulosta 4 artiklassa annetuissa määräajoissa eikä 77 artiklassa esitetyn mukaisesti.
2. Komissio voi päättää keskeyttää ennakkomaksut kokonaan tai osittain sen jälkeen, kun se on antanut hallintoviranomaiselle mahdollisuuden esittää huomautuksia.
3. Komissio päättää kaikkia maksuja tai niiden osaa koskevan keskeytyksen, kun hallintoviranomainen on toteuttanut keskeytyksen päättämisen edellyttämät toimenpiteet.
63 artikla
Maksut johtaville edunsaajille
1. Maksut johtaville edunsaajille voidaan suorittaa yhdessä seuraavista muodoista:
a)
ennakkomaksu;
b)
välimaksu;
c)
loppumaksu.
2. Hallintoviranomaisen on varmistettava, että maksut johtaville edunsaajille suoritetaan mahdollisimman pian allekirjoitetun sopimuksen mukaisesti. Niistä ei saa vähentää tai pidättää mitään määriä, ellei allekirjoitetusta sopimuksesta muuta johdu, eikä periä erityismaksuja tai muita vaikutukseltaan vastaavia maksuja, jotka vähentäisivät näiden maksujen määrää.
64 artikla
Loppumaksun suorittaminen
1. Hallintoviranomaisen on toimitettava loppumaksupyyntö ja 77 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut asiakirjat viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2024.
2. Loppumaksu maksetaan viimeistään kolmen kuukauden kuluttua viimeisen tilivuoden tilien tarkastus- ja hyväksymispäivästä tai yhden kuukauden kuluttua lopullisen täytäntöönpanokertomuksen hyväksymispäivästä sen mukaan, kumpi päivämäärä on myöhempi.
65 artikla
Vapauttamista koskevat poikkeukset
1. Vapauttamisen kohteena olevasta määrästä on vähennettävä määrät, joita hallintoviranomainen ei ole voinut ilmoittaa komissiolle seuraavista syistä:
a)
hankkeet on keskeytetty sellaisen oikeudellisen menettelyn tai hallinnollisen muutoksenhaun vuoksi, jolla on lykkäävä vaikutus;
b)
ylivoimainen este, joka vaikeuttaa vakavalla tavalla koko ohjelman tai sen osan täytäntöönpanoa;
c)
61 ja 62 artiklan soveltaminen.
2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun ylivoimaiseen esteeseen vetoavan hallintoviranomaisen on osoitettava, mitä välittömiä seurauksia ylivoimaisella esteellä on koko ohjelman tai sen osan täytäntöönpanolle. Edellä olevien 1 kohdan a ja b alakohdan soveltamiseksi vähennystä voidaan pyytää kerran, jos keskeytys tai ylivoimainen este on kestänyt enintään yhden vuoden, tai niin monta kertaa kuin ylivoimaisen esteen kesto tai niiden vuosien määrä edellyttää, jotka ovat kuluneet hankkeen täytäntöönpanon keskeyttäneen oikeudellisen tai hallinnollisen päätöksen ja lopullisen oikeudellisen tai hallinnollisen päätöksen välillä.
3. Hallintoviranomaisen on lähetettävä komissiolle viimeistään 15 päivänä helmikuuta tiedot 1 kohdassa tarkoitetuista poikkeuksista sen määrän osalta, joka on ilmoitettava viimeistään edellisen varainhoitovuoden 31 päivänä joulukuuta.
66 artikla
Vapautusmenettely
1. Komissio ilmoittaa hallintoviranomaiselle hyvissä ajoin asetuksen (EU) N:o 236/2014 6 artiklaan perustuvan vapauttamisen riskistä.
2. Komissio ilmoittaa 15 päivästä helmikuuta alkaen saamiensa tietojen perusteella hallintoviranomaiselle määrän, joka kyseisten tietojen perusteella vapautetaan.
3. Hallintoviranomaisella on kaksi kuukautta aikaa hyväksyä vapautettava määrä tai esittää huomautuksia.
4. Hallintoviranomaisen on toimitettava komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta tarkistettu rahoitussuunnitelma, josta käy ilmi pienennetyn tuen vaikutus ohjelman temaattisiin tavoitteisiin tai tekniseen apuun kyseisenä varainhoitovuotena. Jos suunnitelmaa ei toimiteta, komissio tarkistaa rahoitussuunnitelmaa pienentämällä unionin rahoitusosuutta kyseisen varainhoitovuoden osalta. Vähennys vaikuttaa temaattisiin tavoitteisiin ja tekniseen apuun samassa suhteessa.
5. Komissio muuttaa ohjelman hyväksymispäätöstä.
67 artikla
Euron käyttö
1. Hallintoviranomainen ja edunsaaja muuntavat muut kuin euromääräiset menot euroiksi käyttämällä komission kuukausittaista kirjanpitokurssia kuukaudelta, jona meno
a)
aiheutui;
b)
esitettiin tarkastettavaksi 32 artiklan 1 kohdan mukaisesti; tai
c)
ilmoitettiin johtavalle edunsaajalle.
2. Valittu menetelmä vahvistetaan ohjelmassa, ja sitä sovelletaan koko ohjelman keston ajan. Tekniseen apuun ja hankkeisiin voidaan soveltaa muita menetelmiä.
2 LUKU
Tilien esittäminen ja hyväksyminen
68 artikla
Tilien esittäminen
1. Hallintoviranomainen vastaa ohjelman kirjanpidosta. Kirjanpidon on oltava riippumatonta ja erillistä, ja siihen viedään ainoastaan ohjelmaan liittyvä rahaliikenne. Kirjanpidon on mahdollistettava ohjelman analyyttinen seuranta ensisijaisten painopisteiden ja teknisen avun osalta.
2. Hallintoviranomaisen on vuosikertomuksessaan toimitettava komissiolle viimeistään 15 päivänä helmikuuta seuraavat rahoitustiedot:
a)
edellisen tilivuoden kirjanpito;
b)
hallintoviranomaisen edustajan allekirjoittama johdon vahvistuslausuma, jossa vahvistetaan, että
i)
tiedot on esitetty asianmukaisesti ja ne ovat täydellisiä ja paikkansapitäviä;
ii)
menot on käytetty aiottuun tarkoitukseensa;
iii)
käytössä olevat valvontajärjestelmät antavat riittävät takeet siitä, että tilien perustana olevat toimet ovat laillisia;
c)
vuotuinen yhteenveto hallintoviranomaisen suorittamista valvontatoimista, mukaan lukien analyysi järjestelmissä havaittujen virheiden ja puutteiden luonteesta ja laajuudesta sekä niiden korjaamiseksi toteutetut tai suunnitellut toimet;
d)
tilinpäätöstä koskeva tarkastuslausuma;
e)
tarkastusviranomaisen laatima vuotuinen tarkastuskertomus, joka sisältää yhteenvedon suoritetuista tarkastuksista, analyysin järjestelmän ja hankkeiden tasolla havaittujen virheiden ja puutteiden luonteesta ja laajuudesta sekä toteutetut tai suunnitellut korjaavat toimet;
f)
arvio edellisvuoden 1 päivän heinäkuuta ja 31 päivän joulukuuta välisenä aikana aiheutuneista menoista;
g)
luettelo hankkeista, jotka on päätetty tilivuoden aikana.
3. Kustakin ohjelmasta esitetään 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu kirjanpito, johon on sisällyttävä kunkin ensisijaisen tavoitteen sekä teknisen avun osalta seuraavat:
a)
hallintoviranomaiselle aiheutuneet ja sen maksamat menot sekä sen ansaitsemat ja saamat tulot;
b)
määrät, joista on luovuttu tai jotka on peritty takaisin tilivuoden aikana, tilivuoden loppuun mennessä takaisin perittävät määrät sekä määrät, joita ei saada perityiksi takaisin.
4. Edellä 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetussa tarkastuslausumassa on otettava kantaa siihen, antaako kirjanpito totuudenmukaisen kuvan, ovatko ilmoitetut toimet laillisia ja sääntöjenmukaisia ja toimivatko käyttöön otetut valvontajärjestelmät moitteettomasti. Lausunnossa on myös ilmoitettava, antaako tarkastustyö aihetta epäillä 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa johdon vahvistuslausumassa esitettyjä väitteitä.
69 artikla
Tilien hyväksyminen
1. Komissio tarkastaa tilit ja ilmoittaa hallintoviranomaiselle viimeistään tilivuotta seuraavan vuoden 31 päivänä toukokuuta, pitääkö se tilejä täydellisinä, täsmällisinä ja totuudenmukaisina.
2. Komissio tarkastaa ja hyväksyy ennakkomaksut aiheutuneiden tukikelpoisten kustannusten perusteella, sellaisina kuin ne on todennettu 68 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetussa tarkastuslausumassa.
3. Tilien hyväksyminen ei estä 72 artiklan mukaisesti myöhemmin tehtäviä rahoitusoikaisuja.
70 artikla
Kirjanpitojakso
1. Hallintoviranomaisen ja edunsaajien on säilytettävä kaikki ohjelmaan tai hankkeeseen liittyvät asiakirjat viiden vuoden ajan ohjelman loppumaksun suorituspäivästä. Niiden on säilytettävä varsinkin kertomukset, tositteet, kirjanpito ja kirjanpitoasiakirjat sekä kaikki muut ohjelman ja hankkeiden rahoitukseen liittyvät asiakirjat (myös kaikki sopimustentekoon liittyvät asiakirjat).
2. Ohjelman tai hankkeen täytäntöönpanoon liittyviä tarkastuksia, muutoksenhakuja, riita-asioita tai korvausvaatimuksia koskevat asiakirjat on säilytettävä, kunnes kyseiset tarkastukset, muutoksenhaut, riita-asiat tai korvausvaatimukset on viety päätökseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
3 LUKU
Rahoitusoikaisut ja takaisinperintä
1 jakso
Rahoitusoikaisut
71 artikla
Hallintoviranomaisen tekemät rahoitusoikaisut
1. Hallintoviranomainen on ensisijaisesti vastuussa sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemisestä ja tutkimisesta, tarvittavien rahoitusoikaisujen tekemisestä ja takaisinperinnästä. Kun on kyse järjestelmästä johtuvasta sääntöjenvastaisuudesta, hallintoviranomaisen on laajennettava tutkimuksiaan niin, että ne kattavat kaikki toimet, joihin sääntöjenvastaisuuksia on mahdollisesti kohdistunut.
Hallintoviranomaisen on tehtävä tarvittavat rahoitusoikaisut, jotka liittyvät hankkeissa, teknisessä avussa tai ohjelmassa havaittuihin yksittäisiin tai järjestelmästä johtuviin sääntöjenvastaisuuksiin. Rahoitusoikaisut toteutetaan peruuttamalla kokonaan tai osittain unionin rahoitusosuus hankkeelle tai tekniselle avulle. Hallintoviranomaisen on otettava huomioon sääntöjenvastaisuuksien luonne, vakavuus ja niistä aiheutunut taloudellinen tappio ja tehtävä oikeasuhteinen oikaisu. Hallintoviranomaisen on sisällytettävä rahoitusoikaisut sen tilivuoden tilinpäätökseen, jona peruuttamisesta päätetään.
2. Jollei 3 kohdasta muuta johdu, 1 kohdan mukaisesti peruutettu unionin rahoitusosuus voidaan käyttää uudelleen asianomaisessa ohjelmassa.
3. Edellä olevan 1 kohdan mukaisesti peruutettua rahoitusosuutta ei saa käyttää uudelleen rahoitusoikaisun kohteena olevassa hankkeessa eikä, silloin kun rahoitusoikaisu on tehty järjestelmästä johtuvan sääntöjenvastaisuuden vuoksi, missään hankkeessa, johon järjestelmästä johtuva sääntöjenvastaisuus vaikuttaa.
72 artikla
Komission tekemät rahoitusoikaisut
1. Komissio tekee rahoitusoikaisut peruuttamalla ohjelmalle myönnetyn unionin rahoitusosuuden kokonaan tai osittain ja suorittamalla takaisinperinnän hallintoviranomaiselta, jotta unionin rahoituksen ulkopuolelle suljetaan menot, jotka rikkovat sovellettavaa lainsäädäntöä tai liittyvät ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmien puutteisiin, jotka komissio tai Euroopan tilintarkastustuomioistuin ovat havainneet.
2. Sovellettavan lainsäädännön rikkominen johtaa rahoitusoikaisuun vain komissiolle ilmoitettujen menojen osalta ja siinä tapauksessa, että jokin seuraavista edellytyksistä täyttyy:
a)
rikkominen on vaikuttanut hankkeen valintaan tai teknisen avun sopimuksen tekemiseen tai on olemassa perusteltu riski, että sillä on ollut tällainen vaikutus, jota ei rikkomuksen luonteen vuoksi ole kuitenkaan mahdollista todeta;
b)
rikkominen on vaikuttanut ohjelmassa ilmoitettujen menojen määrään tai on olemassa perusteltu riski, että sillä on ollut tällainen vaikutus, jota ei rikkomuksen luonteen vuoksi ole kuitenkaan mahdollista kvantifioida rahallisesti.
3. Komissio tekee rahoitusoikaisuja erityisesti silloin, kun se on tarvittavat tarkistukset suoritettuaan tehnyt jonkin seuraavista päätelmistä:
a)
ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmissä on vakava puute, joka on vaarantanut jo maksetun unionin rahoitusosuuden;
b)
hallintoviranomainen ei ole täyttänyt 71 artiklan mukaisia velvoitteitaan ennen tämän kohdan mukaisen rahoitusoikaisumenettelyn aloittamista;
c)
vuosi- tai loppukertomuksessa ilmoitetut menot ovat sääntöjenvastaisia eikä hallintoviranomainen ole oikaissut niitä ennen tämän kohdan mukaisen rahoitusoikaisumenettelyn aloittamista.
Komissio tekee rahoitusoikaisunsa havaittujen yksittäisten sääntöjenvastaisuuksien perusteella ottaen huomioon sen, onko sääntöjenvastaisuus järjestelmästä johtuva. Jos sääntöjenvastaisten menojen tarkkaa määrää ei ole mahdollista laskea, komissio soveltaa kiinteämääräistä tai ekstrapoloitua rahoitusoikaisua.
4. Päättäessään 3 kohdan mukaisen rahoitusoikaisun määrästä komissio noudattaa suhteellisuusperiaatetta ottamalla huomioon sääntöjenvastaisuuden luonteen ja vakavuuden sekä ohjelmassa havaittujen hallinto- ja valvontajärjestelmien puutteiden laajuuden ja taloudelliset vaikutukset.
5. Jos komissio perustaa kantansa muiden kuin omien tarkastajiensa kertomuksiin, se kuulee hallintoviranomaista ja tarkastajia ennen taloudellisia seuraamuksia koskevien päätelmiensä tekemistä.
6. Ohjelman päättäminen ei rajoita komission oikeutta suorittaa hallintoviranomaiseen kohdistuvia rahoitusoikaisuja myöhemmin.
7. Rahoitusoikaisun suuruuden määrittämisessä käytettävien kriteereiden ja kiinteämääräisen tai ekstrapoloidun rahoitusoikaisun soveltamisessa käytettävien kriteereiden on oltava asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (12) ja erityisesti sen 144 artiklan mukaisia sekä 19 päivänä joulukuuta 2013 annetun komission päätöksen (13) mukaisia.
73 artikla
Menettely
1. Ennen rahoitusoikaisua koskevan päätöksen tekemistä komissio ilmoittaa hallintoviranomaiselle tarkastuksensa alustavat päätelmät ja pyytää sitä esittämään huomautuksensa kahden kuukauden kuluessa.
2. Jos komissio ehdottaa ekstrapolaatioon perustuvaa tai kiinteämääräistä rahoitusoikaisua, hallintoviranomaiselle on annettava mahdollisuus osoittaa asianomaisia asiakirjoja tarkastelemalla, että sääntöjenvastaisuus ei tosiasiassa ole niin laaja kuin komissio arvioi. Komission suostumuksella hallintoviranomainen voi rajoittaa kyseisen tarkastelun laajuuden sopivaan aineiston osaan tai otokseen. Tarkasteluun varattu aika saa asianmukaisesti perusteltuja tapauksia lukuun ottamatta olla enintään toiset kaksi kuukautta 1 kohdassa tarkoitetun kahden kuukauden määräajan jälkeen.
3. Komissio ottaa huomioon kaikki hallintoviranomaisen 1 ja 2 kohdassa asetetuissa määräajoissa toimittamat todisteet.
4. Jos hallintoviranomainen ei hyväksy komission alustavia päätelmiä, komissio kutsuu sen kuultavaksi, jotta voidaan varmistaa, että kaikki asiaankuuluvat tiedot ja huomautukset ovat käytettävissä rahoitusoikaisun soveltamista koskevien komission päätelmien tekemistä varten.
5. Hallintoviranomainen voi suostumuksen saatuaan käyttää asianomaisen ohjelman peruutetun rahoitusosuuden uudelleen 71 artiklan 2 kohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 kohdan soveltamista.
6. Rahoitusoikaisujen soveltamista varten komissio tekee päätöksen kuuden kuukauden kuluessa kuulemisesta tai lisätietojen vastaanottamisesta, jos hallintoviranomainen suostuu kuulemisen johdosta toimittamaan tällaisia lisätietoja. Komissio ottaa huomioon kaikki menettelyn kuluessa toimitetut tiedot ja huomautukset. Jos kuulemista ei järjestetä, kuuden kuukauden määräaika alkaa kahden kuukauden kuluttua päivästä, jona komissio lähetti kutsun saapua kuultavaksi.
7. Jos komissio tai Euroopan tilintarkastustuomioistuin havaitsee sääntöjenvastaisuuksia, jotka ovat osoitus vakavasta puutteesta hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaassa toiminnassa, niiden johdosta tehtävä rahoitusoikaisu pienentää unionin rahoitusosuutta.
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta, kun kyseessä on sellainen vakava puute hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaassa toiminnassa, joka ennen päivää, jona komissio tai Euroopan tilintarkastustuomioistuin havaitsi sen,
a)
oli tuotu esille komissiolle varainhoitoasetuksen 68 artiklan mukaisesti toimitetussa johdon vahvistuslausumassa, vuotuisessa tarkastuskertomuksessa tai tarkastuslausumassa taikka tarkastusviranomaisen komissiolle toimittamissa muissa tarkastuskertomuksissa ja aiheellisiin toimenpiteisiin oli ryhdytty; tai
b)
oli johtanut hallintoviranomaisen toteuttamiin aiheellisiin korjaaviin toimenpiteisiin.
Hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaan toiminnan vakavien puutteiden arvioinnin on perustuttava asiaankuuluvien johdon vahvistuslausumien, vuotuisten tarkastuskertomusten ja tarkastuslausuntojen toimittamisen ajankohtana sovellettavaan lainsäädäntöön.
Päättäessään rahoitusoikaisusta komissio
a)
noudattaa suhteellisuusperiaatetta ottamalla huomioon hallinto- ja valvontajärjestelmän tehokkaan toiminnan vakavan puutteen luonteen ja vakavuuden sekä sen rahoitusvaikutukset unionin talousarvioon;
b)
jättää kiinteämääräisen tai ekstrapoloidun oikaisun soveltamiseksi huomiotta hallintoviranomaisen aiemmin havaitsemat sääntöjenvastaiset menot, joiden osalta tilitystä on mukautettu, ja menot, joiden laillisuuden ja sääntöjenmukaisuuden arviointi on meneillään;
c)
ottaa huomioon hallintoviranomaisen menoihin soveltamat kiinteämääräiset tai ekstrapoloidut oikaisut sellaisten muiden vakavien puutteiden osalta, jotka hallintoviranomainen on havainnut määrittäessään unionin talousarviolle koituvaa jäännösriskiä.
2 jakso
Takaisinperintä
74 artikla
Rahoitusvastuut ja takaisinperintä
1. Hallintoviranomainen vastaa aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperinnästä.
2. Jos perintä liittyy hallintoviranomaiselle tästä asetuksesta ja asetuksesta (EU, Euratom) N:o 966/2012 johtuvien lakisääteisten velvollisuuksien rikkomiseen, hallintoviranomaisen on maksettava asianomaiset määrät takaisin komissiolle.
3. Jos perintä liittyy järjestelmästä johtuviin puutteisiin ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmissä, hallintoviranomaisen on maksettava asianomaiset määrät takaisin komissiolle ohjelmassa vahvistetun osallistujamaiden välisen vastuunjaon mukaisesti.
4. Jos perintä liittyy jäsenvaltioon sijoittautuneeseen edunsaajaan kohdistuvaan korvausvaatimukseen eikä hallintoviranomainen pysty perimään saatavaa, asianomaisen jäsenvaltion on maksettava saatava hallintoviranomaiselle ja perittävä se takaisin edunsaajalta.
5. Jos perintä liittyy rajatylittävän yhteistyön kumppanimaahan sijoittautuneeseen edunsaajaan kohdistuvaan korvausvaatimukseen eikä hallintoviranomainen pysty perimään saatavaa, rajatylittävän yhteistyön kumppanimaan, jossa edunsaaja sijaitsee, vastuu määritetään 8 ja 9 artiklassa tarkoitetuissa rahoitussopimuksissa.
75 artikla
Takaisinmaksu hallintoviranomaiselle
1. Hallintoviranomainen perii aiheettomasti maksetut määrät takaisin johtavalta edunsaajalta viivästyskorkoineen. Asianomaisten edunsaajien on maksettava johtavalle edunsaajalle takaisin aiheettomasti maksetut määrät niiden välillä allekirjoitetun kumppanuussopimuksen mukaisesti. Jos johtava edunsaaja ei onnistu saamaan rahoja asianomaiselta edunsaajalta, hallintoviranomaisen on muodollisesti kehotettava viimeksi mainittua palauttamaan rahat johtavalle edunsaajalle. Jos edunsaaja ei palauta rahoja, hallintoviranomaisen on pyydettävä osallistujamaata, johon asianomainen edunsaaja on sijoittautunut, palauttamaan aiheettomasti maksetut määrät 74 artiklan 2-5 kohdan mukaisesti.
2. Hallintoviranomaisen on noudatettava asianmukaista huolellisuutta sen varmistamiseksi, että perintämääräykset pannaan täytäntöön osallistujamaiden tuella. Hallintoviranomaisen on erityisesti varmistettava, että saatava on selvä, rahassa määritelty ja erääntyvä. Jos hallintoviranomainen aikoo luopua vahvistetun saamisen perimisestä, sen on varmistettava, että luopuminen on asianmukaista sekä moitteettoman varainhoidon periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukaista. Luopumispäätökselle tarvitaan yhteisen seurantakomitean ennakkohyväksyntä.
3. Hallintoviranomaisen on tiedotettava komissiolle kaikista saatavien takaisin perimiseksi toteutetuista toimenpiteistä. Komissio voi milloin tahansa ottaa perintätehtävän itselleen ja periä saatavat joko suoraan edunsaajalta tai asianomaiselta osallistujamaalta.
4. Osallistujamaalle tai komissiolle siirretyn aineiston on sisällettävä kaikki perinnässä tarvittavat asiakirjat sekä näyttö toimenpiteistä, joihin hallintoviranomainen on ryhtynyt saatavien takaisin perimiseksi.
5. Hallintoviranomaisen tekemiin sopimuksiin on sisällyttävä lauseke, joka antaa komissiolle tai osallistujamaalle, johon edunsaaja on sijoittautunut, mahdollisuuden periä hallintoviranomaisen saatavat, joita se ei ole itse onnistunut perimään.
76 artikla
Takaisinmaksu komissiolle
1. Takaisinmaksut komissiolle on suoritettava ennen perintämääräyksessä ilmoitettua päivämäärä. Eräpäivä on 45 vuorokautta velkomiskirjeen päivämäärästä.
2. Takaisinmaksun viivästyminen johtaa viivästyskorkoon, joka lasketaan eräpäivästä tosiasialliseen maksupäivään. Korkoprosentti on 3,5 prosenttiyksikköä korkeampi kuin Euroopan keskuspankin tärkeimpiin jälleenrahoitustoimiinsa soveltama korko sen kuukauden, johon eräpäivä ajoittuu, ensimmäisenä työpäivänä. Takaisin maksettavat määrät voidaan kuitata edunsaajalle tai osallistujamaalle syystä tai toisesta maksettavilla määrillä. Tämä ei vaikuta osapuolten oikeuteen sopia maksujen suorittamisesta erissä.
IX OSASTO
RAPORTOINTI, SEURANTA JA ARVIOINTI
77 artikla
Hallintoviranomaisen vuosikertomukset
1. Hallintoviranomaisen on toimitettava yhteisen seurantakomitean hyväksymä vuosikertomus komissiolle viimeistään 15 päivänä helmikuuta. Vuosikertomus muodostuu teknisestä ja taloudellisesta osasta, jotka koskevat edellistä tilivuotta.
2. Teknisessä osassa on annettava kuvaus seuraavista:
a)
edistyminen ohjelman täytäntöönpanossa ja sen ensisijaisten painopisteiden saavuttamisessa;
b)
yksityiskohtainen luettelo allekirjoitetuista sopimuksista sekä luettelo hankkeista, jotka on valittu mutta joista ei ole vielä tehty sopimusta, myös varallaololuettelot:
c)
toteutetut teknisen avun toimet;
d)
toteutetut toimenpiteet, joilla seurataan ja arvioidaan hankkeita, niiden tuloksia ja havaittujen ongelmien korjaamiseksi toteutettuja toimia;
e)
toteutetut tiedotus- ja viestintätoimet.
3. Taloudellinen osa on laadittava 68 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
4. Vuosikertomukseen on lisäksi sisällyttävä ennuste seuraavana tilivuotena toteutettavista toimista. Se käsittää seuraavat:
a)
päivitetty tarkastusstrategia;
b)
työohjelma, rahoitussuunnitelma ja teknisen avun suunniteltu käyttö;
c)
vuotuinen seuranta- ja arviointisuunnitelma 78 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
d)
vuotuinen tiedotus- ja viestintäsuunnitelma 79 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
5. Hallintoviranomaisen on toimitettava yhteisen seurantakomitean hyväksymä loppukertomus komissiolle viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2024. Loppukertomukseen on sisällyttävä soveltuvin osin 2 ja 3 kohdassa vaaditut tiedot viimeisimmältä tilivuodelta ja koko ohjelman keston ajalta.
78 artikla
Seuranta ja arviointi
1. Ohjelman seurannan ja arvioinnin tavoitteena on parantaa suunnittelun ja täytäntöönpanon laatua sekä arvioida ja parantaa sen johdonmukaisuutta, tuloksellisuutta, tehokkuutta ja vaikutusta. Seurannan ja arviointien tulokset otetaan huomioon ohjelmasuunnittelussa ja täytäntöönpanossa.
2. Ohjelmaan on sisällytettävä sen koko keston kattava alustava seuranta- ja arviointisuunnitelma. Kussakin ohjelmassa on laadittava vuotuinen seuranta- ja arviointisuunnitelma, jonka hallintoviranomainen panee täytäntöön komission ohjeita ja arviointimenetelmiä noudattaen. Vuotuinen suunnitelma on toimitettava komissiolle viimeistään 15 päivänä helmikuuta.
3. Päivittäisen seurannan lisäksi hallintoviranomainen vastaa ohjelman ja hankkeiden tulosperusteisesta seurannasta.
4. Kaikkien seuranta- ja arviointikertomusten on oltava komission käytettävissä.
5. Komissio voi milloin hyvänsä käynnistää ohjelman tai sen osan arvioinnin tai seurannan. Niiden tulokset, jotka toimitetaan yhteiselle seurantakomitealle ja hallintoviranomaiselle, saattavat johtaa mukautusten tekemiseen ohjelmaan.
X OSASTO
NÄKYVYYS
79 artikla
Näkyvyys
1. Vastuu sen varmistamisesta, että yleisölle annetaan asianmukaiset tiedot, on sekä hallintoviranomaisella että edunsaajilla.
2. Hallintoviranomaisen ja edunsaajien on varmistettava ohjelmille ja hankkeille myönnetyn unionin rahoitusosuuden riittävä näkyvyys, jotta voidaan lisätä unionin toimien tunnettuutta yleisön keskuudessa ja luoda unionin tuesta yhtenäinen kuva kaikissa osallistujamaissa.
3. Hallintoviranomaisen on varmistettava, että sen näkyvyysstrategiassa ja edunsaajien toteuttamissa näkyvyystoimenpiteissä noudatetaan komission ohjeita.
4. Ohjelmaan on sisällytettävä sen koko keston kattava viestintästrategia sekä ensimmäistä vuotta koskeva alustava tiedotus- ja viestintäsuunnitelma, mukaan lukien näkyvyystoimenpiteet. Kussakin ohjelmassa on laadittava vuotuinen tiedotus- ja viestintäsuunnitelma, jonka hallintoviranomainen panee täytäntöön. Suunnitelma on toimitettava komissiolle viimeistään 15 päivänä helmikuuta.
KOLMAS OSA
ERITYISSÄÄNNÖKSET
I OSASTO
VÄLILLINEN HALLINNOINTI KANSAINVÄLISTEN JÄRJESTÖJEN KANSSA
80 artikla
Kansainväliset järjestöt hallintoviranomaisena
1. Osallistujamaat voivat ehdottaa ohjelman hallinnoijaksi kansainvälistä järjestöä.
2. Hallintoviranomaiseksi voidaan ehdottaa ainoastaan delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 43 artiklassa tarkoitettuja kansainvälisiä järjestöjä.
3. Kansainvälisen järjestön on täytettävä asetuksen (EU) N:o 966/2012 60 artiklassa asetetut vaatimukset.
4. Ennen kuin komissio hyväksyy ohjelman, sillä on oltava näyttö siitä, että 3 kohdan vaatimukset täyttyvät.
81 artikla
Kansainvälisen järjestön hallinnoimaan ohjelmaan sovellettavat säännöt
1. Komissio ja kansainvälinen järjestö tekevät sopimuksen, jossa vahvistetaan ohjelmaan sovellettavat yksityiskohtaiset järjestelyt. Jos ohjelmasta rahoitetaan rahoitusvälinettä 42 artiklan mukaisesti, on noudatettava asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 140 artiklassa asetettuja edellytyksiä ja raportointivaatimuksia.
2. Kansainvälisen järjestön hallinnoimiin ohjelmiin sovelletaan toisen osan säännöksiä, ellei 1 kohdassa tarkoitetusta sopimuksesta muuta johdu.
II OSASTO
VÄLILLINEN HALLINNOINTI RAJATYLITTÄVÄN YHTEISTYÖN KUMPPANIMAAN KANSSA
82 artikla
Rajatylittävän yhteistyön kumppanimaat hallintoviranomaisena
1. Osallistujamaat voivat ehdottaa ohjelman hallinnoijaksi rajatylittävän yhteistyön kumppanimaata.
2. Nimetylle rajatylittävän yhteistyön kumppanimaalle uskottujen tehtävien luonne vahvistetaan sopimuksessa, jonka komissio ja rajatylittävän yhteistyön kumppanimaa allekirjoittavat asetukseen (EU, Euratom) N:o 966/2012 ja delegoituun asetukseen (EU) N:o 1268/2012 sisältyvien välillistä hallinnointia koskevien säännösten mukaisesti.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa sopimuksessa vahvistetaan ohjelmaan sovellettavat yksityiskohtaiset järjestelyt. Erityisesti siinä vahvistetaan, mitä toisen osan säännöksiä sovelletaan hallintoviranomaiselle uskottujen tehtävien luonne ja asianomaiset määrät huomioon ottaen.
NELJÄS OSA
LOPPUSÄÄNNÖKSET
83 artikla
Siirtymäsäännökset
Komission asetusta (EY) N:o 951/2007 (14) sovelletaan edelleen oikeudellisiin asiakirjoihin ja sitoumuksiin, jotka koskevat talousarvion täytäntöönpanoa ennen varainhoitovuotta 2014.
84 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 18 päivänä elokuuta 2014.