NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1230/2012
ze dne 12. prosince 2012,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 661/2009, pokud jde o požadavky pro schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel týkající se jejich hmotností a rozměrů, a mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 661/2009 ze dne 13. července 2009 o požadavcích pro schvalování typu motorových vozidel, jejich přípojných vozidel a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla z hlediska obecné bezpečnosti (1), a zejména na čl. 14 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (2), a zejména na čl. 39 odst. 2, 3 a 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 661/2009 je zvláštní nařízení pro účely schvalování typu podle směrnice 2007/46/ES.
(2)
Nařízením (ES) č. 661/2009 se zrušuje směrnice Rady 92/21/EHS ze dne 31. března 1992 o hmotnostech a rozměrech motorových vozidel kategorie M1 (3), jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/27/ES ze dne 22. července 1997 o hmotnostech a rozměrech určitých kategorií motorových vozidel a jejich přípojných vozidel a o změně směrnice 70/156/EHS (4). Požadavky týkající se hmotností a rozměrů motorových vozidel a jejich přípojných vozidel stanovené v uvedených směrnicích by měly být převzaty do tohoto nařízení a v případě potřeby změněny tak, aby se přizpůsobily vývoji vědeckých a technických poznatků.
(3)
Nařízení (ES) č. 661/2009 obsahuje základní ustanovení týkající se požadavků pro schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, pokud jde o jejich hmotnosti a rozměry. Je proto nutné pro takové schválení typu stanovit rovněž zvláštní postupy, zkoušky a požadavky.
(4)
Směrnice Rady 96/53/ES ze dne 25. července 1996, kterou se pro určitá silniční vozidla provozovaná v rámci Společenství stanoví maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz a maximální přípustné hmotnosti pro mezinárodní provoz (5), stanovuje určité maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz v členských státech. Při konstrukci vozidel je proto důležité, aby byly zohledněny rozměry, které jsou již v rámci Unie harmonizovány v zájmu podpory a zajištění volného pohybu zboží.
(5)
Směrnice 97/27/ES členským státům umožňovala udělovat ES schválení typu vozidlům, jejichž krajní rozměry překračovaly maximální přípustné rozměry stanovené v uvedené směrnici. Rovněž členským státům umožňovala odmítnout registraci vozidel, jimž bylo uděleno ES schválení typu, pokud jejich krajní rozměry nesplňovaly požadavky stanovené na základě svých vnitrostátních právních předpisů. Je důležité, aby byla zachována možnost povolit za určitých podmínek schválení typu vozidel překračujících přípustné mezní hodnoty, prokáží-li se v členských státech, v nichž je silniční infrastruktura uzpůsobena takovému stavu, výhody z hlediska silniční dopravy a životního prostředí. Pokud se počet vozidel, jež mohou využít odchylného schvalování typu podle článku 23 směrnice 2007/46/EC, pokud jde o maximální přípustné rozměry, omezí na počet nezbytný pro účely tohoto nařízení, měla by být zajištěna možnost povolit taková vozidla na základě systémů pro schválení typu vozidla vyráběného v malých sériích či jednotlivě. Přílohu XII směrnice 2007/46/ES je proto třeba změnit, aby zahrnovala taková početní omezení.
(6)
Směrnice 96/53/ES stanoví maximální přípustné hmotnosti, jež se použijí pouze pro mezinárodní provoz. Uvedená směrnice však členským státům umožňuje, aby pro vnitrostátní provoz i nadále používaly své vnitrostátní právní předpisy. V důsledku toho zřejmě nelze v krátké době harmonizovat maximální technicky přípustnou hmotnost naloženého vozidla a maximální technicky přípustnou hmotnost na nápravy nebo na skupinu náprav za účelem provozu v členských státech. Vzhledem k existenci neharmonizovaných pravidel týkajících se konstrukce silniční infrastruktury je však vhodné požadovat na členských státech, aby pro registraci/provoz stanovily maximální přípustné hmotnosti vozidel s povolením pro vnitrostátní či mezinárodní provoz podle směrnice 96/53/ES a aby zavedly postup umožňující takové stanovení.
(7)
Vzhledem ke zkušenostem získaným při používání právních předpisů Unie týkajících se hmotností a rozměrů vozidel je nezbytné, aby byly stanoveny jasně definované pojmy. Některé z těchto pojmů již byly stanoveny ve směrnicích 97/27/ES a 92/21/EHS. Z důvodu jednotnosti je vhodné tyto definice převzít a v případě potřeby je přizpůsobit s ohledem na vývoj technických a vědeckých poznatků.
(8)
Vzhledem k tomu, že definice skutečné hmotnosti jednotlivého vozidla je zahrnuta do tohoto nařízení, je nezbytné příslušným způsobem změnit přílohu IX směrnice 2007/46/ES, aby se zabránilo nejasnostem při vyplňování prohlášení o shodě.
(9)
Vzhledem k tomu, že bílá kniha „Plán jednotného evropského dopravního prostoru - vytvoření konkurenceschopného dopravního systému účinně využívajícího zdroje“ (6) zdůraznila nutnost zlepšit aerodynamické vlastnosti silničních vozidel a výzkum prokázal, že montáží aerodynamických zařízení na vozidla lze zásadním způsobem snížit spotřebu paliva motorových vozidel a tím i emise CO2, je důležité, aby byla montáž takových aerodynamických zařízení na vozidla povolena. Aerodynamická zařízení by měla být zařazena do seznamu zařízení nebo vybavení, jež se nebere v úvahu při stanovení krajních rozměrů, neboť se tato zařízení skládají z přídavných zařízení, jež v důsledku své konstrukce přesahují krajní zadní nebo boční části vozidel. Tento jejich přesah zadní či boční části je však zásadně nutno omezit tak, aby nebyla ohrožena bezpečnost silničního provozu a aby byla zachována možnost intermodální dopravy. V tomto nařízení by proto měly být stanoveny nezbytné technické požadavky.
(10)
Dostupný software umožňuje využití virtuálních zkušebních metod, jež vycházejí z počítačových simulací. Vzhledem k tomu, že tyto simulace umožňují úspornější a méně náročné zkoušky, je vhodné umožnit, aby byly využity při kontrole, zda vozidlo může projet po úplné kruhové trajektorii (360°), a při měření maximálního vybočení zádi vozidla při projíždění vozidla uvnitř trajektorie. Proto je rovněž nezbytné doplnit toto nařízení na seznam regulačních aktů uvedených v příloze XVI směrnice 2007/46/ES.
(11)
V zájmu zajištění řádného fungování systému schvalování typu je třeba aktualizovat přílohy směrnice 2007/46/ES.
(12)
Přílohy I, III, IX, XII a XVI směrnice 2007/46/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny. Jelikož ustanovení přílohy XII jsou dostatečně podrobná a není třeba dalších prováděcích kroků ze strany členských států, je vhodné je nahradit nařízením v souladu s čl. 39 odst. 8 směrnice 2007/46/ES.
(13)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Technického výboru - motorová vozidla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví požadavky pro ES schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, pokud jde o jejich hmotnosti a rozměry.
2. Toto nařízení se vztahuje na neúplná, úplná a dokončená vozidla kategorií M, N a O.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí, vedle definic uvedených ve směrnici 2007/46/ES a v nařízení (ES) č. 661/2009, tyto definice:
1)
„typem vozidla“ se rozumí skupina vozidel, jak je definována v části B přílohy II směrnice 2007/46/ES;
2)
„standardním vybavením“ se rozumí základní konfigurace vozidla, jež je vybaveno všemi prvky požadovanými regulačními akty uvedenými v příloze IV nebo XI směrnice 2007/46/ES, včetně veškerých prvků, které jsou namontovány, aniž by tím vznikaly nějaké další požadavky na konfiguraci nebo úroveň vybavení;
3)
„volitelným vybavením“ se rozumí veškeré prvky, jež nejsou součástí standardního vybavení a za jejichž montáž na vozidlo odpovídá výrobce, a které může zákazník objednat;
4)
„hmotností v pohotovostním stavu“ se rozumí
a)
u motorových vozidel:
hmotnost vozidla, jehož palivová nádrž (palivové nádrže) se naplní alespoň na 90 % svého objemu, včetně hmotnosti řidiče, paliva a kapalin, vybaveného standardním vybavením podle specifikací výrobce, a jsou-li součástí vybavení, i hmotnost karosérie, kabiny, spojovacího zařízení a náhradního kola (náhradních kol), jakož i nářadí;
b)
v případě přípojného vozidla:
hmotnost vozidla, včetně paliva a kapalin, vybaveného standardním vybavením podle specifikací výrobce, a jsou-li součástí vybavení, i hmotnost karosérie, dalšího (dalších) spojovacího (spojovacích) zařízení a náhradního kola (náhradních kol) a nářadí;
5)
„hmotností volitelného vybavení“ se rozumí hmotnost vybavení, jež může být namontováno na vozidle vedle standardního vybavení podle specifikací výrobce;
6)
„skutečnou hmotností vozidla“ se rozumí hmotnost v pohotovostním stavu a hmotnost volitelného vybavení namontovaného na jednotlivém vozidle;
7)
„maximální technicky přípustnou hmotností naloženého vozidla“ (M) se rozumí maximální hmotnost stanovená pro vozidlo na základě jeho konstrukčních vlastností a konstrukční výkonnosti; technicky přípustná hmotnost naloženého přívěsu nebo návěsu zahrnuje statickou hmotnost přenesenou na přípojné vozidlo, je-li připojeno;
8)
„maximální technicky přípustnou hmotností naložené jízdní soupravy“ (MC) se rozumí maximální hmotnost stanovená pro kombinaci motorového vozidla a jednoho nebo více přípojných vozidel na základě jeho konstrukčních vlastností a konstrukční výkonnosti nebo maximální hmotnost určená pro jízdní soupravu složenou z tahače návěsu a návěsu;
9)
„maximální technicky přípustnou přípojnou hmotností“ (TM) se rozumí maximální hmotnost jednoho nebo více přípojných vozidel, jež mohou být tažena tažným vozidlem, odpovídající celkové hmotnosti přenášené na zem koly nápravy nebo skupiny náprav jakéhokoli přípojného vozidla připojeného k tažnému vozidlu;
10)
„nápravou“ se rozumí společná osa rotace dvou či více kol, hnací či volně se otáčející, složená z jedné či více částí umístěných ve stejné rovině kolmé k podélné střednici vozidla;
11)
„skupinou náprav“ se rozumí více náprav, jež mají vzdálenost mezi nápravami omezenu na vzdálenost mezi nápravami definovanou coby vzdálenost „d“ v příloze I směrnice 96/53/ES a jež spolupůsobí díky zvláštní konstrukci odpružení;
12)
„jednotlivou nápravou“ se rozumí náprava, kterou nelze považovat za součást skupiny náprav;
13)
„maximální technicky přípustnou hmotností na nápravu“ (m) se rozumí hmotnost, která odpovídá maximálnímu přípustnému statickému svislému zatížení přenášenému koly nápravy na zem, danému konstrukčními vlastnostmi nápravy a vozidla a jejich konstrukční výkonností;
14)
„maximální technicky přípustnou hmotností na skupinu náprav“ (μ) se rozumí hmotnost, která odpovídá maximálnímu přípustnému statickému svislému zatížení přenášenému koly skupiny náprav na zem, danému konstrukčními vlastnostmi skupiny náprav a vozidla a jejich konstrukční výkonností;
15)
„spojovacím zařízením“ se rozumí mechanické zařízení včetně jeho součástí, jak je vymezeno v bodech 2.1 až 2.6 předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 55 - Jednotná ustanovení týkající se schvalování mechanických spojovacích částí jízdních souprav vozidel (7) a spojení vozidel nakrátko, jak je vymezeno v bodě 2.1.1 předpisu EHK OSN č. 102 - Jednotná ustanovení pro schvalování I.A zařízení pro spojení vozidel nakrátko (ZSVN) II. vozidel, pokud jde o montáž schváleného typu ZSVN (8);
16)
„bodem spojení“ se rozumí střed působení spojovacího zařízení namontovaného na tažené vozidlo v rámci spojovacího zařízení namontovaného na tažné vozidlo;
17)
„hmotností spojovacího zařízení“ se rozumí hmotnost vlastního spojovacího zařízení a součástí potřebných k montáži spojovacího zařízení na vozidlo;
18)
„maximální technicky přípustnou hmotností působící v bodě spojení“ se rozumí:
a)
u tažného vozidla hmotnost odpovídající maximálnímu přípustnému statickému svislému zatížení v bodě spojení (hodnota „S“ nebo „U“) tažného vozidla, danému konstrukčními vlastnostmi spojovacího zařízení a tažného vozidla;
b)
v případě návěsu, přívěsu s nápravami uprostřed nebo tuhého přívěsu hmotnost odpovídající maximálnímu přípustnému statickému svislému zatížení (hodnota „S“ nebo „U“), jež má být přenášena přípojným vozidlem na tažné vozidlo v bodě spojení, danému konstrukčními vlastnostmi spojovacího zařízení a přípojného vozidla;
19)
„hmotností cestujících“ se rozumí jmenovitá hmotnost v závislosti na kategorii vozidla násobená počtem míst k sezení, včetně míst k sezení pro členy posádky a míst k stání, jsou-li takové, jež však nezahrnuje řidiče;
20)
„hmotností řidiče“ se rozumí jmenovitá hmotnost 75 kg působící v referenčním bodě místa k sezení řidiče;
21)
„užitečnou hmotností“ se rozumí rozdíl mezi maximální technicky přípustnou hmotností naloženého vozidla a hmotností v pohotovostním stavu zvětšenou o hmotnost cestujících a volitelného vybavení;
22)
„délkou“ se rozumí rozměr stanovený v bodech 6.1.1, 6.1.2 a 6.1.3 normy ISO 612:1978; tato definice se použije rovněž pro kloubová vozidla složená ze dvou či více částí;
23)
„šířkou“ se rozumí rozměr stanovený v bodě 6.2 normy ISO 612:1978;
24)
„výškou“ se rozumí rozměr stanovený v bodě 6.3 normy ISO 612:1978;
25)
„rozvorem“ se rozumí toto:
a)
rozměr uvedený v bodě 6.4.1 normy ISO 612:1978;
b)
v případě přívěsu s jednou nápravou uprostřed vodorovná vzdálenost mezi svislou osou spojovacího zařízení a středem nápravy;
c)
v případě přívěsu s více než jednou nápravou uprostřed vodorovná vzdálenost mezi svislou osou spojovacího zařízení a středem první nápravy;
26)
„vzdáleností mezi nápravami“ se rozumí vzdálenost mezi dvěma sousedními nápravami uvedenými v bodě 6.4 normy ISO 612:1978 v případě vozidel s více než dvěma nápravami; v případě, že jsou na vozidle namontovány pouze dvě nápravy, nebo v případě návěsu, přívěsu nebo tuhého přívěsu se vzdáleností mezi nápravami, jež je uvedená v bodě 6.4.2 normy ISO 612:1978, rozumí „rozvor“ definovaný v odstavci 25;
27)
„rozchodem“ se rozumí vzdálenost uvedená v bodě 6.5 normy ISO 612:1978;
28)
„předsazením točnice“ se rozumí vzdálenost uvedená v bodě 6.19.2 normy ISO 612: 1978, přičemž se zohlední poznámka uvedená v bodě 6.19 této uvedené normy;
29)
„předním poloměrem upevnění návěsu“ se rozumí vodorovná vzdálenost od osy návěsného čepu a kterýmkoliv bodem předku návěsu;
30)
„předním převisem“ se rozumí vodorovná vzdálenost mezi svislou rovinou procházející přes první nápravu nebo osou čepu v případě návěsu a nejpřednějším bodem vozidla;
31)
„zadním převisem“ se rozumí vodorovná vzdálenost mezi svislou rovinou procházející před poslední zadní nápravu a nejzadnější částí vozidla; je-li na vozidle namontováno spojovací zařízení pevně, je nejzadnějším bodem vozidla bod spojení;
32)
„délkou ložné plochy“ se rozumí vzdálenost od nejpřednějšího vnitřního bodu k nejzadnějšímu vnitřnímu bodu ložného prostoru, měřená vodorovně v podélné rovině vozidla;
33)
„vybočením zádi“ se rozumí vzdálenost mezi skutečným krajním bodem dosaženým zadním koncem vozidla při jízdě za podmínek stanovených v oddíle 7 části B nebo oddíle 6 části C přílohy I tohoto nařízení;
34)
„zařízením pro zdvihání nápravy“ se rozumí mechanismus namontovaný na vozidle za účelem zdvižení nápravy nad zem a jejího spouštění na zem;
35)
„zdvihatelnou nápravou“ se rozumí náprava, jež může být zdvižena ze své obvyklé polohy a opětovně spuštěna prostřednictvím zařízení pro zdvihání nápravy;
36)
„zatížitelnou nápravou“ se rozumí náprava, jejíž zatížení lze měnit bez zvedání pomocí zařízení pro zdvihání nápravy;
37)
„pneumatickým odpružením“ se rozumí systém odpružení, u kterého je nejméně 75 % pružicího účinku vyvoláno pneumatickou pružinou;
38)
„třídou autobusu nebo autokaru“ se rozumí skupina vozidel, jak je definována v bodech 2.1.1 a 2.1.2 předpisu EHK OSN č. 107 - Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel kategorie M2 nebo M3 z hlediska jejich celkové konstrukce (9);
39)
„kloubovým vozidlem“ se rozumí vozidlo kategorie M2 nebo M3, jak je definováno v bodě 2.1.3 předpisu EHK OSN č. 107;
40)
„nedělitelným nákladem“ se rozumí náklad, který nemůže být pro účely silniční dopravy rozdělen na dva nebo více nákladů bez nepřiměřených výdajů nebo nebezpečí poškození a který v důsledku své hmotnosti nebo rozměrů nemůže být dopravován vozidlem, jehož hmotnosti a rozměry vyhovují maximálním přípustným hmotnostem a rozměrům použitelným v členském státě.
Článek 3
Povinnosti výrobců
1. Výrobce stanoví pro každou verzi v rámci typu vozidla bez ohledu na stav dokončenosti vozidla tyto hmotnosti:
a)
maximální technicky přípustnou hmotnost naloženého vozidla;
b)
maximální technicky přípustnou hmotnost naložené jízdní soupravy;
c)
maximální technicky přípustnou přípojnou hmotnost;
d)
maximální technicky přípustnou hmotnost na nápravy nebo maximální technicky přípustnou hmotnost na skupinu náprav;
e)
maximální technicky přípustné hmotnosti působící v bodě (bodech) spojení, přičemž se zohlední technické vlastnosti spojovacích zařízení, jež případně jsou nebo mohou být namontována na vozidlo.
2. Výrobce při stanovení hmotností uvedených v odstavci 1 zohlední nejlepší postupy osvědčené technické praxe a nejlepší dostupné technické znalosti, aby se minimalizovala nebezpečí mechanického selhání, zejména pak ta, jež jsou způsobena únavou materiálů, a předešlo se poškození silniční infrastruktury.
3. Výrobce vezme při stanovení hmotností uvedených v odstavci 1 v úvahu maximální rychlost danou konstrukcí vozidla.
Vybaví-li výrobce vozidlo zařízením pro omezení rychlosti, je maximální konstrukční rychlost skutečnou rychlostí, kterou umožňuje dosáhnout zařízení pro omezení rychlosti.
4. Výrobce při stanovení hmotností uvedených v odstavci 1 neukládá žádná omezení užívání vozidla, s výjimkou omezení týkajících se parametrů pneumatik, jež mohou být konstrukčně přizpůsobeny k dané rychlosti, jak je umožněno podle předpisu EHK OSN č. 54 - Jednotná ustanovení pro schvalování typu pneumatik užitkových vozidel a jejich přípojných vozidel (10) a podle části 5 přílohy II nařízení Komise (EU) č. 458/2011 (11).
5. Výrobce v případě nedokončených vozidel, včetně vozidel s karosérií typu podvozek-kabina, jež vyžadují další stupeň dokončení, poskytne veškeré příslušné informace výrobcům dalšího stupně, aby bylo zajištěno, že požadavky podle tohoto nařízení budou i nadále dodržovány.
Výrobce pro účely prvního pododstavce určí polohu těžiště hmotnosti odpovídající součtu zatížení.
6. Nedokončená vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3, jež nemají namontovánu karosérii, se konstruují tak, aby umožnila výrobcům dalšího stupně splnit požadavky podle oddílů 7 a 8 části B a oddílů 6 a 7 části C přílohy I.
Článek 4
Ustanovení pro ES schvalování typu vozidla, pokud jde o jeho hmotnosti a rozměry
1. Výrobce nebo jeho zástupce předloží schvalovacímu orgánu žádost o ES schválení typu pro typ vozidla z hlediska jeho hmotností a rozměrů.
2. Žádost musí být vyhotovena podle vzoru informačního dokumentu uvedeného v příloze V části A.
3. Pro účely výpočtů rozložení hmotnosti předá výrobce schvalovacímu orgánu typu pro každou technickou konfiguraci v rámci typu vozidla, definovanou souborem hodnot všech relevantních bodů uvedených v příloze V, informace nezbytné k určení těchto hmotností:
a)
maximální technicky přípustné hmotnosti naloženého vozidla;
b)
maximální technicky přípustné hmotnosti na nápravy nebo na skupinu náprav;
c)
maximální technicky přípustné přípojné hmotnosti;
d)
maximální technicky přípustné hmotnosti působící v bodě (bodech) spojení;
e)
maximální technicky přípustné hmotnosti naložené jízdní soupravy.
Informace se poskytují v tabulce nebo jiné vhodné podobě po dohodě se schvalovacím orgánem.
4. Pokud volitelné vybavení podstatným způsobem ovlivňuje hmotnosti a rozměry vozidla, výrobce poskytne příslušné technické zkušebně údaje o umístění, hmotnosti a geometrické poloze těžiště ve vztahu k nápravám volitelného vybavení, jež lze na vozidlo namontovat.
5. Odchylně od odstavce 4 může výrobce, skládá-li se volitelné vybavení z několika částí nacházejících se v různých místech vozidla, poskytnout technické zkušebně pouze rozložení hmotnosti volitelného vybavení na nápravy.
6. U skupin náprav uvede výrobce rozložení celkové hmotnosti, která působí na skupinu, mezi jednotlivé nápravy.
Je-li to nezbytné, uvede výrobce vzorec rozložení hmotnosti nebo předloží příslušné grafy rozložení.
7. Jestliže to schvalovací orgán nebo technická zkušebna považuje za nutné, může po výrobci požadovat, aby poskytl pro účely inspekce jedno vozidlo představující typ, který má být schválen.
8. Výrobce vozidla může schvalovacímu orgánu předložit žádost o uznání rovnocennosti odpružení s pneumatickým odpružením.
Schvalovací orgán uzná rovnocennost odpružení s pneumatickým odpružením, jsou-li splněny požadavky podle přílohy III.
Uznala-li technická zkušebna rovnocennost, vystaví zkušební protokol. Schvalovací orgán připojí zkušební protokol a technický popis odpružení k certifikátu ES schválení typu.
9. Jsou-li splněny požadavky stanovené v přílohách I až IV tohoto nařízení, udělí schvalovací orgán schválení typu v souladu se systémem číslování stanoveným v příloze VII směrnice 2007/46/ES.
Tentýž členský stát nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla.
10. Pro účely odstavce 9 schvalovací orgán vyhotoví certifikát ES schválení typu podle vzoru uvedeného v příloze V části B.
11. Pro účely čl. 12 odst. 2 směrnice 2007/46/ES se použijí přípustné odchylky uvedené v dodatku 2 k příloze I.
Článek 5
Maximální přípustné hmotnosti pro registraci/provoz
1. Vnitrostátní orgány stanoví pro účely registrace a uvedení do provozu vozidel, pro něž bylo uděleno schválení typu podle tohoto nařízení, pro každou variantu a verzi v rámci typu vozidla veškeré následující hmotnosti, jež jsou podle směrnice 96/53/ES povoleny pro vnitrostátní či mezinárodní provoz:
a)
maximální přípustnou hmotnost naloženého vozidla pro registraci/provoz;
b)
maximální přípustnou hmotnost pro registraci/provoz na nápravu (nápravy);
c)
maximální přípustná hmotnost pro registraci/provoz na skupinu náprav;
d)
maximální přípustnou přípojnou hmotnost pro registraci/provoz;
e)
maximální přípustnou hmotnost naložené jízdní soupravy pro registraci/provoz.
Vnitrostátní orgány stanoví postup pro určení maximálních přípustných hmotností pro registraci/provoz uvedených v prvním pododstavci. Určí příslušný orgán pověřený stanovením těchto hmotností a stanoví informace, jež musí být uvedenému příslušnému orgánu předloženy.
2. Maximální přípustné hmotnosti pro registraci/provoz určené postupem uvedeným v odstavci 1 nesmí překročit maximální hmotnosti uvedené v čl. 3 odst. 1.
3. V zájmu zajištění řádného fungování systémů vozidla, zejména brzdového systému a systému řízení, konzultuje příslušný orgán otázky rozdělení hmotnosti na nápravy nebo skupinu náprav s výrobcem.
4. Vnitrostátní orgány při určování maximálních přípustných hmotností pro registraci/provoz zajistí, aby byly neustále dodržovány požadavky regulačních aktů uvedených v příloze IV a XI směrnice 2007/46/ES.
5. Dospějí-li vnitrostátní orgány k závěru, že požadavky některého z regulačních aktů uvedených v příloze IV a XI směrnice 2007/46/ES, s výhradou tohoto nařízení, již nejsou splněny, budou vyžadovat, aby byly provedeny nové zkoušky a případně uděleno nové schválení typu nebo prodloužení schvalovacím orgánem, jenž udělil původní schválení typu na základě dotčeného regulačního aktu.
Článek 6
Výjimky
1. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 3 směrnice 96/53/ES, může být uděleno ES schválení typu vozidlům, jejichž rozměry překračují požadavky tohoto nařízení a jež jsou určena pro přepravu nedělitelných nákladů. V takovém případě musí certifikát schválení typu a prohlášení o shodě jasně uvádět, že toto vozidlo je určeno pouze k přepravě nedělitelných nákladů.
2. Členské státy mohou podle článků 23 a 24 směrnice 2007/46/ES udělit schválení vozidlům překračujícím maximální přípustné rozměry stanovené v bodě 1.1 částí B, C, a D přílohy I tohoto nařízení.
Schválení typu podle článku 23 směrnice 2007/46/ES podléhají početním omezením stanoveným v části A oddíle 3 přílohy XII uvedené směrnice.
Článek 7
Přechodná ustanovení
1. Vnitrostátní orgány povolí prodej a uvedení do provozu vozidel, pro něž bylo schválení typu uděleno před datem uvedeným v čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 661/2009, a nadále budou udělovat prodloužení schválení udělených v souladu s požadavky uvedenými ve směrnici 92/21/EHS a ve směrnici 97/27/ES.
2. Odchylně od odstavce 1 končí platnost ES schválení typu udělených podle článku 7 směrnice 97/27/ES k datu uvedenému v čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 661/2009.
Podle článku 27 směrnice 2007/46/ES však členské státy mohou, požádá-li o to výrobce, registrovat vozidla z výběhu série, jejichž ES schválení typu již není platné, a povolovat jejich prodej nebo uvádění do provozu.
3. Po uplynutí dne 10. ledna 2014 musí výrobci vydávat prohlášení o shodě, jež jsou v souladu s tímto nařízením.
Do dne 9. ledna 2014 výrobci uvádějí skutečnou hmotnost vozidla v položce 52 prohlášení o shodě, není-li uvedena v jiné položce prohlášení o shodě.
Článek 8
Změny směrnice 2007/46/ES
Přílohy I, III, IX a XVI směrnice 2007/46/ES se mění v souladu s přílohou VI tohoto nařízení.
Příloha XII směrnice 2007/46/ES se nahrazuje přílohou VII tohoto nařízení.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na nové typy vozidel, kterým se schválení typu udělí ode dne 1. listopadu 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. prosince 2012.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 1230/2012,
annettu 12 päivänä joulukuuta 2012,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 661/2009 täytäntöönpanosta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen massojen ja mittojen tyyppihyväksyntävaatimusten osalta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/46/EY muuttamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon moottoriajoneuvojen, niiden perävaunujen sekä niihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden yleiseen turvallisuuteen liittyvistä tyyppihyväksyntävaatimuksista 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 661/2009 (1) ja erityisesti sen 14 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
ottaa huomioon puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle 5 päivänä syyskuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/46/EY (2) (Puitedirektiivi) ja erityisesti sen 39 artiklan 2, 3 ja 5 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetus (EY) N:o 661/2009 on erillisasetus, joka on annettu direktiivin 2007/46/EY mukaisen tyyppihyväksyntämenettelyn soveltamiseksi.
(2)
Asetuksella (EY) N:o 661/2009 kumotaan 31 päivänä maaliskuuta 1992 M1 -luokan moottoriajoneuvojen massoista ja mitoista annettu neuvoston direktiivi 92/21/ETY (3) sekä tiettyihin luokkiin kuuluvien moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen massoista ja mitoista ja direktiivin 70/156/ETY muuttamisesta 22 päivänä heinäkuuta 1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/27/EY (4). Kyseisissä direktiiveissä vahvistetut moottoriajoneuvojen massoja ja mittoja koskevat vaatimukset olisi sisällytettävä tähän asetukseen, ja niitä olisi tarpeen mukaan mukautettava tekniikan ja tieteen kehitykseen.
(3)
Asetuksessa (EY) N:o 661/2009 vahvistetaan perussäännökset vaatimuksille, joita sovelletaan moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntään siltä osin kuin on kyse niiden massoista ja mitoista. Sen vuoksi on aiheellista vahvistaa myös kyseisessä tyyppihyväksynnässä sovellettavat menettelyt, testit ja vaatimukset.
(4)
Tiettyjen yhteisössä liikkuvien tieliikenteen ajoneuvojen suurimmista kansallisessa ja kansainvälisessä liikenteessä sallituista mitoista ja suurimmista kansainvälisessä liikenteessä sallituista painoista 25 päivänä heinäkuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/53/EY (5) vahvistetaan tietyt suurimmat hyväksytyt mitat jäsenvaltioiden sekä kansallista että kansainvälistä liikennettä varten. Sen vuoksi on ajoneuvojen valmistuksen kannalta tärkeätä ottaa huomioon ne mitat, jotka on jo unionissa yhdenmukaistettu, jotta varmistetaan tavaroiden vapaa liikkuvuus.
(5)
Direktiivillä 97/27/EY jäsenvaltioille annettiin lupa myöntää EY-tyyppihyväksyntä ajoneuvoille, joiden ulkomitat eivät vastaa kyseisellä direktiivillä sallittuja suurimpia mittoja. Lisäksi kyseisellä direktiivillä sallittiin jäsenvaltioiden kieltäytyä rekisteröimästä sellaisia ajoneuvoja, joille oli myönnetty EY-tyyppihyväksyntä, mutta joiden ulkomitat eivät vastanneet jäsenvaltion lainsäädäntöä. On tärkeätä säilyttää tietyin ehdoin mahdollisuus myöntää tyyppihyväksyntä ajoneuvoille, joiden mitat ylittävät sallitut raja-arvot sellaisissa jäsenvaltioissa, joissa tieinfrastruktuuri sen sallii, kun tämä on tieliikenteen ja ympäristön kannalta edullista. Sen vuoksi olisi varmistettava mahdollisuus myöntää hyväksyntä tällaisille ajoneuvoille piensarjatyyppihyväksyntä- tai yksittäishyväksyntämenettelyjen mukaisesti sillä ehdolla, että niiden ajoneuvojen määrä, joihin sovelletaan suurimpien sallittujen mittojen osalta direktiivin 2007/46/EY 23 artiklan mukaista poikkeusta, rajoittuu siihen, mikä on tämän asetuksen soveltamiseksi tarpeellista. Sen vuoksi direktiivin 2007/46/EY liite XII olisi muutettava kyseisten määrällisten rajoitusten sisällyttämiseksi siihen.
(6)
Direktiivissä 96/53/EY vahvistetaan suurimmat sallitut painot, joita sovelletaan vain kansainvälisessä liikenteessä. Direktiivin mukaisesti jäsenvaltiot voivat kuitenkin edelleen soveltaa kansallista lainsäädäntöään kansallisessa liikenteessään. Sen vuoksi suurimman teknisesti sallitun kokonaismassan ja suurimman teknisesti sallitun akselimassan tai akseliryhmän massan yhdenmukaistaminen jäsenvaltioissa tapahtuvaa liikennöintiä varten ei näytä olevan mahdollista lyhyellä aikavälillä. Koska tieinfrastruktuurin rakennetta koskevia sääntöjä ei ole yhdenmukaistettu, on kuitenkin asianmukaista edellyttää, että jäsenvaltiot määrittävät rekisteröinnissä ja käytössä sallitut ajoneuvojen suurimmat massat kansallisessa tai kansainvälisessä liikenteessä direktiivin 96/53/EY mukaisesti ja vahvistavat menettelyn tällaista määritystä varten.
(7)
Ajoneuvojen massoja ja mittoja koskevan unionin lainsäädännön soveltamisesta saatujen kokemusten perusteella käsitteet on tarpeen määritellä selkeästi. Osa näistä käsitteistä on jo määritelty direktiiveissä 97/27/EY ja 92/21/ETY. Johdonmukaisuuden vuoksi on asianmukaista käyttää kyseisiä määritelmiä ja mukauttaa niitä tarpeen mukaan tekniikan ja tieteen kehitykseen.
(8)
Koska tähän asetukseen on sisällytetty yksittäisen ajoneuvon todellisen massan määritelmä, on tarpeen muuttaa direktiivin 2007/46/EY liitettä IX vastaavasti, jotta vältetään sekaannukset vaatimustenmukaisuustodistusta täytettäessä.
(9)
Valkoisessa kirjassa ”Yhtenäistä Euroopan liikennealuetta koskeva etenemissuunnitelma - Kohti kilpailukykyistä ja resurssitehokasta liikennejärjestelmää” (6) korostettiin tarvetta parantaa maantieajoneuvojen aerodynamiikkaa. Tutkimus on osoittanut, että moottoriajoneuvojen polttoaineenkulutusta ja siten CO2-päästöjä voitaisiin merkittävästi vähentää asentamalla niihin aerodynamiikkaa parantavia laitteita. Siksi on tärkeätä sallia kyseisten laitteiden asentaminen ajoneuvoihin. Koska aerodynamiikkaa parantavat laitteet muodostuvat lisäosista, jotka rakenteensa vuoksi sijoittuvat ajoneuvon uloimpien osien ulkopuolelle takana tai sivuilla, ne olisi sisällytettävä luetteloon laitteista ja varusteista, joita ei oteta huomioon ulkomittoja määritettäessä. Näiden osien ulkonevuudelle ajoneuvon takana ja sivuilla on kuitenkin tarpeen asettaa rajat, jotta liikenneturvallisuus ei heikkene eikä intermodaalikuljetuksille aiheudu haittaa. Tässä asetuksessa olisi vahvistettava tarvittavat tekniset vaatimukset.
(10)
Saatavilla olevien ohjelmistojen ansiosta on mahdollista käyttää tietokoneavusteisiin menetelmiin perustuvia virtuaalitestausmenetelmiä. Nämä menetelmät parantavat testauksen kustannustehokkuutta ja vähentävät niistä aiheutuvaa rasitetta, joten on asianmukaista säätää mahdollisuudesta käyttää niitä tarkastettaessa kykeneekö ajoneuvo kääntymään täyden 360 asteen ympyrän sisällä ja mitattaessa suurinta pyyhkäisyetäisyyttä ajoneuvon takana ajoneuvon kääntyessä ympyrän sisällä. Sen vuoksi on tarpeen lisätä tämä asetus direktiivin 2007/46/EY liitteessä XVI olevaan säädösluetteloon.
(11)
Jotta voidaan varmistaa tyyppihyväksyntämenettelyn asianmukaisuus, on tarpeen saattaa direktiivin 2007/46/EY liitteet ajan tasalle.
(12)
Sen vuoksi direktiivin 2007/46/EY liitteet I, III, IX, XII ja XVI olisi muutettava. Koska liitteen XII säännökset ovat riittävän yksityiskohtaisia eivätkä edellytä jäsenvaltioilta lisätoimia niiden saattamiseksi osaksi lainsäädäntöään, on asianmukaista korvata se asetuksella direktiivin 2007/46/EY 39 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
(13)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat moottoriajoneuvoja käsittelevän teknisen komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan vaatimukset, joita sovelletaan moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen EY-tyyppihyväksyntään siltä osin kuin on kyse niiden massoista ja mitoista.
2. Tätä asetusta sovelletaan M-, N- ja O-luokkien keskeneräisiin, valmiisiin ja valmistuneisiin ajoneuvoihin.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan direktiivissä 2007/46/EY ja asetuksessa (EY) N:o 661/2009 vahvistettujen määritelmien lisäksi seuraavia määritelmiä:
1)
’Ajoneuvotyypillä’ tarkoitetaan direktiivin 2007/46/EY liitteessä II olevassa B osassa määriteltyä ajoneuvojoukkoa.
2)
’Vakiovarusteilla’ tarkoitetaan ajoneuvon peruskokoonpanoa, johon sisältyvät kaikki direktiivin 2007/46/EY liitteessä IV ja XI mainituissa säädöksissä vaaditut ominaisuudet sekä ominaisuudet, jotka asennetaan ilman kokoonpanoa tai varustetasoa koskevia lisävaatimuksia.
3)
’Lisävarusteilla’ tarkoitetaan kaikkia niitä ominaisuuksia, jotka eivät kuulu vakiovarusteisiin, jotka asennetaan ajoneuvoon valmistajan vastuulla ja jotka asiakas voi tilata.
4)
’Ajokuntoisen ajoneuvon massalla’ tarkoitetaan
a)
moottoriajoneuvon osalta
valmistajan erittelyn mukaisilla vakiovarusteilla varustetun ajoneuvon massaa mukaan luettuina kuljettajan, polttoaineen (säiliöt vähintään 90-prosenttisesti täytettyinä) ja nesteiden massat sekä korin, ohjaamon, kytkentälaitteiden, varapyörien ja työkalujen massat, jos nämä on asennettu
b)
perävaunun osalta
valmistajan erittelyn mukaisilla vakiovarusteilla varustetun ajoneuvon massaa mukaan luettuina nesteiden massat sekä korin, lisäkytkentälaitteiden, varapyörien ja työkalujen massat, jos nämä on asennettu.
5)
’Lisävarusteiden massalla’ tarkoitetaan niiden varusteiden massaa, jotka voidaan asentaa ajoneuvoon vakiovarusteiden lisäksi valmistajan erittelyjen mukaisesti.
6)
’Ajoneuvon todellisella massalla’ tarkoitetaan ajokuntoisen ajoneuvon massaa lisättynä yksittäiseen ajoneuvoon asennettujen lisävarusteiden massalla.
7)
’Suurimmalla teknisesti sallitulla kokonaismassalla’(M) tarkoitetaan ajoneuvolle määritettyä suurinta massaa, joka perustuu ajoneuvon rakenteeseen ja ominaisuuksiin; perävaunun tai puoliperävaunun suurimpaan teknisesti sallittuun kokonaismassaan sisältyy staattinen massa, joka välittyy vetävään ajoneuvoon, kun ajoneuvot on kytketty toisiinsa.
8)
’Suurimmalla teknisesti sallitulla yhdistelmän kokonaismassalla’(MC) tarkoitetaan moottoriajoneuvon ja yhden tai useamman perävaunun yhdistelmälle määritettyä suurinta massaa, joka perustuu ajoneuvon rakenteeseen ja ominaisuuksiin, tai vetävän ajoneuvon ja puoliperävaunun yhdistelmälle määritettyä suurinta massaa.
9)
’Suurimmalla teknisesti sallitulla hinattavalla massalla’(TM) tarkoitetaan vetävän ajoneuvon hinattavana olevan yhden tai useamman perävaunun suurinta massaa, joka on vetävään ajoneuvoon kytketyn perävaunun akselin tai akseliryhmän pyörien välityksellä maahan kohdistuva kokonaiskuormitus.
10)
’Akselilla’ tarkoitetaan pyörimisakselia, joka on yhteinen kahdelle tai useammalle pyörälle, joka voi olla vetävä tai vapaasti pyörivä ja joka voi koostua useammasta segmentistä, jotka sijaitsevat samalla tasolla kohtisuorassa ajoneuvon pituussuuntaiseen keskilinjaan nähden.
11)
’Akseliryhmällä’ tarkoitetaan sellaisten akseleiden joukkoa, joiden välinen etäisyys on jokin direktiivin 96/53/EY liitteessä I tarkoitetuista etäisyyksistä d ja jotka toimivat jousituksen erityisrakenteen vuoksi toisistaan riippuvaisesti.
12)
’Yksittäisakselilla’ tarkoitetaan akselia, jota ei voida pitää osana akseliryhmää.
13)
’Suurimmalla teknisesti sallitulla akselimassalla’ (m) tarkoitetaan akselilla olevien pyörien kautta maahan välittyvää suurinta sallittua staattista pystysuuntaista kuormitusta vastaavaa massaa, joka perustuu akselin ja ajoneuvon rakenteeseen ja ominaisuuksiin.
14)
’Suurimmalla teknisesti sallitulla akseliryhmän massalla’ (μ) tarkoitetaan akseliryhmällä olevien pyörien kautta maahan välittyvää suurinta sallittua staattista pystysuuntaista kuormitusta vastaavaa massaa, joka perustuu akseliryhmän ja ajoneuvon rakenteeseen ja ominaisuuksiin.
15)
’Kytkentälaitteella’ tarkoitetaan asiakirjan Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 55 - Ajoneuvoyhdistelmien mekaanisten kytkinosien hyväksyntää koskevat yhdenmukaiset vaatimukset (7) kohdissa 2.1-2.6 määriteltyä mekaanista laitetta ja sen osia sekä asiakirjan Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 102 - Yhdenmukaiset hyväksymisvaatimukset, jotka koskevat I. lyhytkytkentälaitteita, II. ajoneuvoja hyväksytyn lyhytkytkentälaitetyypin asentamisen osalta (8) kohdassa 2.1.1 määriteltyä lyhytkytkentälaitetta.
16)
’Kytkentäkohdalla’ tarkoitetaan vedettävään ajoneuvoon kiinnitetyn kytkentälaiteen ja vetävään ajoneuvoon kiinnitetyn kytkentälaitteen välisen kytkennän keskikohtaa.
17)
’Kytkentälaitteen massalla’ tarkoitetaan kytkentälaiteen omaa massaa sekä niiden osien massaa, jotka tarvitaan sen kiinnittämiseksi ajoneuvoon.
18)
’Suurimmalla teknisesti sallitulla massalla kytkentäkohdassa’ tarkoitetaan
a)
vetävän ajoneuvon osalta massaa, joka vastaa kytkentälaitteen ja vetävän ajoneuvon rakenteeseen perustuvaa, vetävän ajoneuvon kytkentäkohtaan kohdistuvaa suurinta sallittua staattista pystysuoraa kuormitusta (S- tai U-arvo);
b)
puoliperävaunun, keskiakseliperävaunun ja nivelöimättömällä vetoaisalla varustetun perävaunun osalta massaa, joka vastaa perävaunusta vetävään ajoneuvoon kytkentäkohdassa välittyvää, kytkentälaitteen ja perävaunun rakenteeseen perustuvaa suurinta sallittua staattista pystysuoraa kuormitusta (S- tai U-arvo).
19)
’Matkustajien massalla’ tarkoitetaan ajoneuvoluokan mukaista laskennallista massaa kerrottuna istumapaikkojen määrällä sekä mahdollisten miehistön istumapaikkojen ja seisomapaikkojen määrällä kuljettajaa lukuun ottamatta.
20)
’Kuljettajan massalla’ tarkoitetaan laskennallista 75 kg:n massaa, joka sijaitsee kuljettajan istuimen vertailupisteessä.
21)
’Hyötymassalla’ tarkoitetaan suurimman teknisesti sallitun kokonaismassan ja ajokuntoisen ajoneuvon, matkustajien ja lisävarusteiden yhteenlasketun massan välistä erotusta.
22)
’Pituudella’ tarkoitetaan standardin ISO 612:1978 kohdissa 6.1.1, 6.1.2 ja 6.1.3 määriteltyä mittaa; tätä määritelmää sovelletaan myös kahdesta tai useammasta osasta koostuviin nivelajoneuvoihin.
23)
’Leveydellä’ tarkoitetaan standardin ISO 612:1978 kohdassa 6.2 määriteltyä mittaa.
24)
’Korkeudella’ tarkoitetaan standardin ISO 612:1978 kohdassa 6.3 määriteltyä mittaa.
25)
’Akselivälillä’ tarkoitetaan
a)
standardin ISO 612:1978 kohdassa 6.4.1 määriteltyä mittaa;
b)
yhdellä akselilla varustetun keskiakseliperävaunun osalta kytkentälaitteen pystysuuntaisen keskilinjan ja akselin keskipisteen välistä vaakaetäisyyttä;
c)
useammalla kuin yhdellä akselilla varustetun keskiakseliperävaunun osalta kytkentälaitteen pystyakselin ja ensimmäisen akselin keskipisteen välistä vaakaetäisyyttä.
26)
’Akselien välisellä etäisyydellä’ tarkoitetaan standardin ISO 612:1978 kohdassa 6.4 tarkoitettua kahden peräkkäisen akselin välistä etäisyyttä. Kun ajoneuvossa on kaksi akselia, tai kun kyseessä on puoliperävaunu, varsinainen perävaunu tai nivelöimättömällä vetoaisalla varustettu perävaunu, standardin ISO 612:1978 kohdassa 6.4.2 tarkoitetulla akselien välisellä etäisyydellä tarkoitetaan 25 kohdan mukaista ’akseliväliä’.
27)
’Raideleveydellä’ tarkoitetaan standardin ISO 612:1978 kohdassa 6.5 määriteltyä mittaa.
28)
’Vetopöydän etäisyydellä akseliston painopisteestä’ tarkoitetaan standardin ISO 612:1978 kohdassa 6.19.2 tarkoitettua etäisyyttä, kun otetaan huomioon kyseisen standardin kohdassa 6.19 tarkoitettu huomautus.
29)
’Puoliperävaunun etuosan asennussäteellä’ tarkoitetaan vetotapin keskiön ja puoliperävaunun etuosan minkä tahansa pisteen välistä vaakaetäisyyttä.
30)
’Etuylityksellä’ tarkoitetaan ensimmäisen akselin tai puoliperävaunun vetotapin keskiön kautta kulkevan pystytason ja ajoneuvon etumaisen pisteen välistä vaakaetäisyyttä.
31)
’Takaylityksellä’ tarkoitetaan viimeisen taka-akselin kautta kulkevan pystytason ja ajoneuvon takimmaisen pisteen välistä vaakaetäisyyttä; jos ajoneuvo on varustettu kytkentälaitteella, jota ei voida irrottaa, ajoneuvon takimmainen piste on kytkentäkohta.
32)
’Kuormatilan pituudella’ tarkoitetaan etäisyyttä kuormatilan etumaisesta sisäpuolisesta pisteestä kuormatilan takimmaiseen sisäpuoliseen pisteeseen mitattuna vaakasuoraan ajoneuvon pitkittäistasossa.
33)
’Pyyhkäisyetäisyydellä ajoneuvon takana’ tarkoitetaan niiden ääripisteiden etäisyyttä, jotka ajoneuvon takapää saavuttaa, kun ajoneuvo kääntyy tämän asetuksen liitteessä I olevan B osan 7 kohdassa tai C osan 6 kohdassa määritellyissä olosuhteissa.
34)
’Akselinnostolaitteella’ tarkoitetaan ajoneuvoon asennettua laitetta, jolla akselin pyörät voidaan nostaa irti maasta ja laskea ne maahan.
35)
’Nostettavalla akselilla’ tarkoitetaan akselia, jota voidaan nostaa normaaliasennostaan ja laskea takaisin akselinnostolaitteella.
36)
’Kuormitettavalla akselilla’ tarkoitetaan akselia, johon kohdistuvaa kuormitusta voidaan muuttaa nostamatta akselia akselinnostolaitteen avulla.
37)
’Ilmajousituksella’ tarkoitetaan jousitusjärjestelmää, jossa vähintään 75 prosenttia jousivaikutuksesta aiheutuu ilmajousituksesta.
38)
’Linja-auton alaluokalla’ tarkoitetaan E-säännön nro 107, Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 107 - M2- tai M3- luokan ajoneuvojen yleisen rakenteen hyväksymistä koskevat yhdenmukaiset vaatimukset (9), kohdissa 2.1.1 ja 2.1.2 määriteltyä ajoneuvojen joukkoa.
39)
’Nivelajoneuvolla’ tarkoitetaan E-säännön nro 107 kohdassa 2.1.3 määriteltyä luokan M2 tai M3 ajoneuvoa.
40)
’Jakamattomalla kuormalla’ tarkoitetaan kuormaa, jota ei voida tiekuljetuksessa jakaa kahteen tai useampaan kuormaan aiheuttamatta tarpeettomia kustannuksia tai vahingonvaaraa ja jota sen massan tai mittojen takia ei voida kuljettaa ajoneuvolla, jonka massa ja mitat ovat jäsenvaltiossa voimassa olevien suurimpien hyväksyttyjen massojen ja mittojen mukaiset.
3 artikla
Valmistajia koskevat velvoitteet
1. Valmistajan on ajoneuvotyypin kunkin version osalta ilmoitettava seuraavat massat riippumatta siitä, mikä on ajoneuvon valmistusaste:
a)
suurin teknisesti sallittu kokonaismassa;
b)
yhdistelmän suurin teknisesti sallittu kokonaismassa;
c)
suurin teknisesti sallittu hinattava massa;
d)
suurin teknisesti sallittu akselimassa tai suurin teknisesti sallittu akseliryhmän massa;
e)
suurimmat teknisesti sallitut massat kytkentäkohdassa tai -kohdissa, kun otetaan huomioon ajoneuvoon asennettujen tai mahdollisesti asennettavien kytkentälaitteiden tekniset ominaisuudet.
2. Määrittäessään 1 kohdassa tarkoitettuja massoja valmistajan on otettava huomioon parhaat tekniset käytänteet ja paras tekninen tietämys erityisesti materiaalien väsymisestä aiheutuvien mekaanisten vikojen välttämiseksi ja tieinfrastruktuurin vaurioitumisen ehkäisemiseksi.
3. Määrittäessään 1 kohdassa tarkoitettuja massoja valmistajan on otettava huomioon ajoneuvon suurin rakenteellinen nopeus.
Jos valmistaja on varustanut ajoneuvon nopeudenrajoittimella, suurimpana rakenteellisena nopeutena pidetään nopeudenrajoittimen sallimaa todellista nopeutta.
4. Määrittäessään 1 kohdassa tarkoitettuja massoja valmistaja ei saa asettaa ajoneuvon käytölle muita rajoituksia kuin ne, jotka koskevat renkaan kantavuutta, jota voidaan säätää nopeuden mukaan rakenteellisesti, mikä sallitaan Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) säännössä nro 54 - Yhdenmukaiset vaatimukset, jotka koskevat hyötyajoneuvojen ja niiden perävaunujen ilmarenkaiden hyväksyntää (10) sekä komission asetuksen (EU) N:o 458/2011 (11) liitteessä II olevassa 5 kohdassa.
5. Lisävalmistusvaihetta edellyttävien keskeneräisten ajoneuvojen, kuten alusta-ohjaamorakenteisten ajoneuvojen, osalta valmistajan on toimitettava seuraavien vaiheiden valmistajille kaikki tarpeelliset tiedot, jotka tarvitaan tämän asetuksen vaatimusten noudattamista varten.
Ensimmäisen alakohdan soveltamista varten valmistajan on ilmoitettava kuormituksen kokonaismäärää vastaavan massan painopisteen sijainti.
6. Luokkien M2, M3, N2 ja N3 keskeneräiset ajoneuvot, joita ei ole varustettu korilla, on suunniteltava siten, että seuraavien vaiheiden valmistajat kykenevät täyttämään liitteessä I olevan B osan 7 ja 8 kohdan ja C osan 6 ja 7 kohdan vaatimukset.
4 artikla
Ajoneuvon EY-tyyppihyväksyntää sen massojen ja mittojen osalta koskevat säännökset
1. Valmistajan on itse tai edustajansa välityksellä toimitettava tyyppihyväksyntäviranomaiselle hakemus, joka koskee ajoneuvon EY-tyyppihyväksyntää sen massojen ja mittojen osalta.
2. Hakemus on laadittava liitteessä V olevassa A osassa esitetyn ilmoituslomakemallin mukaisesti.
3. Valmistajan on toimitettava tyyppihyväksyntäviranomaiselle massan jakautumista koskevia laskelmia varten kunkin kyseiseen ajoneuvotyyppiin kuuluvan, liitteen V asianomaisten kohtien mukaisten arvojen mukaan määräytyvän teknisen konfiguraation osalta tiedot, joiden perusteella voidaan määrittää seuraavat massat:
a)
suurin teknisesti sallittu kokonaismassa;
b)
suurin teknisesti sallittu akselimassa tai akseliryhmän massa;
c)
suurin teknisesti sallittu hinattava massa;
d)
suurin teknisesti sallittu massa kytkentäkohdassa tai -kohdissa;
e)
yhdistelmän suurin teknisesti sallittu kokonaismassa.
Tiedot on toimitettava tyyppihyväksyntäviranomaisen hyväksymällä tavalla taulukkona tai muussa soveltuvassa muodossa.
4. Jos lisävarusteet vaikuttavat merkittävästi ajoneuvon massoihin ja mittoihin, valmistajan on toimitettava tekniselle tarkastuslaitokselle tiedot ajoneuvoon mahdollisesti asennettavien lisävarusteiden geometrisen painopisteen sijainnista akseleiden suhteen.
5. Jos lisävaruste koostuu useasta osasta, jotka sijaitsevat eri kohdissa ajoneuvoa, valmistaja voi poikkeuksena 4 kohdan säännöksistä toimittaa tekniselle tarkastuslaitokselle vain tiedot lisävarusteiden massan jakautumisesta akseleille.
6. Akseliryhmän osalta valmistajan on ilmoitettava akseliryhmään kohdistuvan kokonaismassan jakautumisesta eri akseleille.
Valmistajan on mahdollisuuksien mukaan esitettävä jakautumisen ilmaisevat kaavat tai kaaviokuvat.
7. Jos hyväksyntäviranomainen tai tutkimuslaitos katsoo sen tarpeelliseksi, valmistajan on asetettava saataville hyväksyttäväksi haettua tyyppiä edustava ajoneuvo tarkastusta varten.
8. Ajoneuvon valmistaja voi esittää tyyppihyväksyntäviranomaiselle hakemuksen jousituksen ilmajousitusta vastaavaksi tunnustamista varten.
Tyyppihyväksyntäviranomaisen on tunnustettava jousitus ilmajousitusta vastaavaksi, jos liitteessä III vahvistetut vaatimukset täyttyvät.
Kun tekninen tutkimuslaitos on tunnustanut vastaavuuden, sen on annettava testausraportti. Tyyppihyväksyntäviranomaisen on liitettävä testausraportti ja jousituksen tekninen kuvaus EY-tyyppihyväksyntätodistukseen.
9. Jos tämän asetuksen liitteissä I-IV vahvistetut vaatimukset täyttyvät, hyväksyntäviranomaisen on myönnettävä tyyppihyväksyntä direktiivin 2007/46/EY liitteessä VII vahvistetun numerointijärjestelmän mukaisesti.
Jäsenvaltio ei saa antaa samaa numeroa toiselle ajoneuvotyypille.
10. Edellä olevan 9 kohdan soveltamista varten tyyppihyväksyntäviranomaisen on annettava EY-tyyppihyväksyntätodistus, joka on laadittu liitteessä V olevassa B osassa annetun mallin mukaan.
11. Liitteen I lisäyksessä 2 tarkoitettuja sallittuja poikkeuksia sovelletaan direktiivin 2007/46/EY 12 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi.
5 artikla
Suurimmat sallitut massat rekisteröinnissä ja käytössä
1. Kansallisten viranomaisten on tämän asetuksen mukaisesti tyyppihyväksyttyjen ajoneuvojen rekisteröintiä ja käyttöönottoa varten määritettävä ajoneuvotyypin kutakin varianttia ja versiota varten kaikki seuraavat massat, jotka ovat sallittuja kansallisessa tai kansainvälisessä liikenteessä direktiivin 96/53/EY mukaisesti.
a)
suurin rekisteröinnissä/käytössä sallittu kokonaismassa;
b)
suurin rekisteröinnissä/käytössä sallittu akselimassa;
c)
suurin rekisteröinnissä/käytössä sallittu akseliryhmän massa;
d)
suurin rekisteröinnissä/käytössä sallittu hinattava massa;
e)
suurin rekisteröinnissä/käytössä sallittu yhdistelmän massa.
Kansallisten viranomaisten on vahvistettava menettely ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen rekisteröinnissä/käytössä sallittujen suurimpien massojen määrittämistä varten. Viranomaisten on nimettävä kyseisten massojen määrittämisestä vastaava toimivaltainen viranomainen sekä eriteltävä tiedot, jotka kyseiselle toimivaltaiselle viranomaiselle on toimitettava.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti määritetyt rekisteröinnissä/käytössä sallitut suurimmat massat eivät saa ylittää 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja suurimpia massoja.
3. Toimivaltaisen viranomaisen on kuultava valmistajaa massojen jakautumisesta akseleille tai akseliryhmille, jotta voidaan varmistaa ajoneuvon järjestelmien, varsinkin jarru- ja ohjausjärjestelmien, asianmukainen toiminta.
4. Rekisteröinnissä/käytössä sallittuja suurimpia massoja määritettäessä kansallisten viranomaisten on varmistettava, että direktiivin 2007/46/EY liitteissä IV ja XI lueteltujen säädösten vaatimukset täyttyvät edelleen.
5. Jos kansalliset viranomaiset katsovat, että tätä asetusta lukuun ottamatta jonkin direktiivin 2007/46/EY liitteissä IV ja XI mainitun säädöksen vaatimukset eivät enää täyty, niiden on vaadittava, että kyseisen säädöksen mukaisen tyyppihyväksynnän myöntänyt tyyppihyväksyntäviranomainen tekee uudet testit ja myöntää uuden tyyppihyväksynnän tai tapauksen mukaan hyväksynnän laajennuksen.
6 artikla
Poikkeukset
1. EY-tyyppihyväksyntä voidaan myöntää jakamattoman kuorman kuljettamiseen tarkoitetuille ajoneuvoille, joiden mitat ylittävät tässä asetuksessa vahvistetut arvot, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 96/53/EY 4 artiklan 3 kohdan säännösten soveltamista. Tyyppihyväksyntätodistuksessa ja vaatimustenmukaisuustodistuksessa on tällöin selvästi ilmoitettava, että ajoneuvo on tarkoitettu ainoastaan jakamattomien kuormien kuljettamiseen.
2. Jäsenvaltiot voivat direktiivin 2007/46/EY 23 ja 24 artiklan mukaisesti myöntää hyväksyntöjä ajoneuvoille, joiden mitat ylittävät tämän asetuksen liitteessä I olevan B, C ja D osan 1.1 kohdassa vahvistetut suurimmat sallitut mitat.
Direktiivin 2007/46/EY 23 artiklan mukaisesti myönnettyihin tyyppihyväksyntöihin sovelletaan kyseisen direktiivin liitteessä XII olevan A osan 3 kohdassa vahvistettuja määrällisiä rajoituksia.
7 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Kansallisten viranomaisten on sallittava sellaisten ajoneuvojen myynti ja käyttöönotto, jotka on tyyppihyväksytty ennen asetuksen (EY) N:o 661/2009 13 artiklan 2 kohdassa mainittua päivämäärää, ja edelleen myönnettävä laajennuksia direktiivin 92/21/ETY ja 97/27/EY mukaisesti annetuille hyväksynnöille.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, direktiivin 97/27/EY 7 artiklan mukaisesti myönnettyjen EY-tyyppihyväksyntöjen voimassaolo päättyy asetuksen (EY) N:o 661/2009 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna päivänä.
Direktiivin 2007/46/EY 27 artiklan mukaisesti jäsenvaltiot voivat valmistajan pyynnöstä rekisteröidä sarjan viimeisiä ajoneuvoja ja sallia niiden myynnin tai käyttöönoton, vaikka niiden EY-tyyppihyväksyntä ei ole enää voimassa.
3. Valmistajien on 10 päivästä tammikuuta 2014 alkaen toimitettava tämän asetuksen mukaisia vaatimustenmukaisuustodistuksia.
Valmistajien on 9 päivään tammikuuta 2014 saakka ilmoitettava ajoneuvon todellinen massa vaatimustenmukaisuustodistuksen kohdassa 52, paitsi jos se on ilmoitettu jossakin muussa vaatimustenmukaisuustodistuksen kohdassa.
8 artikla
Muutokset direktiiviin 2007/46/EY
Muutetaan direktiivin 2007/46/EY liitteet I, III, IX ja XVI tämän asetuksen liitteen VI mukaisesti.
Korvataan direktiivin 2007/46/EY liite XII tämän asetuksen liitteellä VII.
9 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan uusiin ajoneuvotyyppeihin joille myönnetään tyyppihyväksyntä 1 päivänä marraskuuta 2012 tai sen jälkeen.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 12 päivänä joulukuuta 2012.