NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 499/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se doplňují nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 a (EU) č. 1306/2013 prostřednictvím změny prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011, pokud jde o odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (1), a zejména na čl. 37 písm. c) bod iv) a písm. d) bod xiii), čl. 173 odst. 1 písm. b), c) a f), čl. 181 odst. 2 a čl. 231 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (2), a zejména na čl. 64 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 543/2011 (3) bylo přijato na základě nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (4), jež bylo zrušeno a nahrazeno nařízením (EU) č. 1308/2013.
(2)
Nařízení (EU) č. 1308/2013 obsahuje některá nová ustanovení týkající se odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny. Tato ustanovení je třeba doplnit, pokud jde o finanční příspěvky členů organizace producentů v odvětví ovoce a zeleniny (dále jen „organizace producentů“), uvádění celé produkce na trh prostřednictvím příslušné organizace producentů, externí zajišťování činností, demokratickou odpovědnost, stanovování stropů pro výdaje na řešení krizí a prevenci, podmínky pro opětovnou výsadbu sadů jako opatření na předcházení krizím a jejich řešení, některé prvky postupu v případě, že nebyla dodržena kritéria uznávání, a uplatnění režimu vstupní ceny i podmínky pro skládání jistoty.
(3)
Článek 160 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví, že stanovy organizace producentů ukládají členům povinnost, aby celou svoji produkci uváděli na trh prostřednictvím své příslušné organizace producentů. S cílem umožnit flexibilitu v odvětví ovoce a zeleniny je vhodné za určitých podmínek producentům povolit, aby svoji produkci uváděli na trh i jinak než prostřednictvím organizace producentů.
(4)
Podle článku 26 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 se hlavní činnost organizace producentů má týkat koncentrace nabídky a uvádění produktů, které vyprodukují její členové a pro které je uznána, na trh. Je třeba upřesnit, jakým způsobem je tato činnost prováděna, zejména v případě externího zajišťování činností. Aby členské státy mohly provádět nezbytné kontroly, měly by navíc organizace producentů vést záznamy, které umožní členskému státu ověřit, zda organizace producentů plní své úkoly.
(5)
Článek 27 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví, že organizace producentů musí zůstat odpovědné za činnosti zajišťované externě. Je vhodné přesněji stanovit, jak má být zajištěno, aby takové činnosti zůstaly pod kontrolou organizace producentů, která tyto činnosti zadala externě.
(6)
Článek 31 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví, že členské státy musí přijmout veškerá opatření, která považují za nezbytná k tomu, aby se předešlo jakémukoliv zneužití pravomoci nebo vlivu jedním nebo několika členy některé organizace producentů. Organizace producentů by měly členským státům prokázat demokratickou odpovědnost, pokud jde o členy jejich organizace. Za tím účelem by mělo být omezeno maximální procento hlasovacích práv a podílů, které může mít fyzická nebo právnická osoba v organizaci producentů.
(7)
V čl. 153 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví, že stanovy organizace producentů předepisují členské příspěvky nezbytné k jejímu financování. S cílem zajistit, aby členové organizace producentů platili požadované finanční příspěvky potřebné pro vytvoření a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 32 uvedeného nařízení, je nezbytné stanovit, že tato povinnost musí být uvedena ve stanovách organizace producentů.
(8)
Aby se zabránilo situacím, kdy by opatření pro předcházení krizím a jejich řešení vedla k nerovnoměrnému financování v rámci sdružení organizací producentů, měly by být na úrovni jednotlivých organizací producentů vypočteny stropy pro výdaje na předcházení krizím a jejich řešení v rámci operačních programů sdružení organizací producentů. Kromě toho by měly být také stanoveny podmínky pro opětovnou výsadbu sadů jako opatření pro předcházení krizím a jejich řešení. Aby se zamezilo nerovnoměrnému financování operačních programů, měl by být stanoven maximální procentní podíl výdajů, který lze vyčlenit na opětovnou výsadbu sadů.
(9)
Článek 114 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví sankce, které mají být uplatněny v případě nedodržení kritérií uznání. Podle čl. 154 odst. 4 nařízení (EU) č. 1308/2013 musí členské státy provádět v pravidelných intervalech kontroly, aby se ujistily, že organizace producentů dodržují kritéria uznání, ukládat těmto organizacím sankce v případě nedodržování opatření nebo v případě nesrovnalostí a v případě nutnosti rozhodnout o odebrání uznání. Systém, který rozlišuje mezi závažným a méně závažným nedodržením kritérií uznání, by byl účinnější a nedocházelo by k rozdílným výkladům členskými státy. Je proto vhodné zavést zjednodušený postup a odstupňované ukládání sankcí podle článku 64 nařízení (EU) č. 1306/2013, aby se zabránilo organizacím producentů, které nadále nesplňují kritéria uznání, neoprávněně využívat podpory Unie.
(10)
Článek 181 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví použití celního kodexu pro odbavení zboží, na které se vztahuje režim vstupní ceny. Jelikož dotyčné zboží rychle podléhá zkáze a jeho hodnota v okamžiku celního odbavení není vždy stanovena, je nezbytné, aby Komise mohla přijmout pravidla pro účely kontroly věrohodnosti vstupní ceny zásilky uvedené v prohlášení ve srovnání s paušální dovozní hodnotou v zájmu urychlení celního odbavení. Kromě toho zkušenosti získané při uplatňování režimu vstupní ceny ukázaly, že je vhodné požadovat složení jistoty, pokud celní hodnota určená podle hodnoty transakce uvedené v článku 29 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (5) překročí o více než 8 % paušální dovozní hodnotu vypočítanou Komisí.
(11)
Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(12)
V zájmu zajištění hladkého přechodu operačních programů schválených podle nařízení (ES) č. 1234/2007 na nová pravidla podle nařízení (EU) č. 1308/2013 by měla být stanovena přechodná ustanovení.
(13)
Ustanovení o předcházení krizím a jejich řešení by se měla uplatňovat od 1. ledna 2014, tj. ode dne, od kterého se použijí příslušná nová ustanovení nařízení (EU) č. 1308/2013. Aby se organizace producentů mohly přizpůsobit novým pravidlům týkajícím se požadavků na externí zajišťování činností a demokratickou odpovědnost, měla by se příslušná ustanovení použít až ode dne 1. ledna 2015. Článek 181 nařízení (EU) č. 1308/2013 se použije ode dne 1. října 2014, a proto by se měla příslušná nová ustanovení tohoto nařízení o kontrole věrohodnosti vstupní ceny zásilky uvedené v prohlášení a o podmínkách skládání jistoty použít od téhož dne,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 se mění takto:
1)
V čl. 26 odst. 1 se doplňuje nový druhý a třetí pododstavec, které znějí:
„Uvádění na trh musí provádět organizace producentů nebo v případě externího zajišťování činností podle článku 27 musí probíhat pod kontrolou organizace producentů. Uvádění na trh zahrnuje rozhodnutí o prodeji produktu, výběr distribučního řetězce, a pokud k prodeji nedojde formou aukce, jednání o jeho množství a ceně.
Organizace producentů po dobu nejméně 5 let uchovává záznamy, včetně účetních dokladů, které prokazují, že organizace producentů koncentrovala nabídku a uváděla na trh produkty svých členů, pro které byla uznána.“
2)
Vkládá se nový článek 26a, který zní:
„Článek 26a
Uvádění produkce na trh mimo organizaci producentů
Pokud je k tomu organizace producentů oprávní a pokud je to v souladu s podmínkami stanovenými organizací producentů, členové této organizace producentů mohou:
1.
prodat přímo ve svých podnicích nebo mimo ně spotřebitelům pro jejich osobní spotřebu nejvýše pevně stanovený procentní podíl své produkce nebo produktů, přičemž tento procentní podíl stanoví členské státy nejméně na 10 %;
2.
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, množství produktů, jejichž objem je nepatrný ve srovnání s objemem tržní produkce jejich organizace;
3.
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, produkty, které svou povahou běžně nejsou pokryty obchodními činnostmi dotyčné organizace producentů.“
3)
Článek 27 se nahrazuje tímto:
„Článek 27
Externí zajišťování činností
1. Činnosti, jejichž zajištění externími subjekty mohou členské státy povolit podle článku 155 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (6), se vztahují k cílům organizací producentů uvedeným v čl. 152 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení a mohou mimo jiné zahrnovat shromažďování, skladování, balení a uvádění produktu členů organizace producentů na trh.
2. Organizace producentů zajišťující nějakou činnost externě uzavře pro účely provádění příslušné činnosti s jiným subjektem, včetně jednoho nebo několika svých členů nebo dceřiného podniku, obchodní dohodu formou písemné smlouvy. Organizace producentů zůstává nadále odpovědná za provádění činnosti zajišťované externě i za celkovou kontrolu řízení a dohled nad obchodní dohodou o provádění uvedené činnosti.
3. Celková kontrola řízení a dohled uvedené v odstavci 2 musí být účinné a vyžadují, aby smlouva o externím zajišťování činnosti:
a)
umožnila organizaci producentů vydávat závazné pokyny a obsahovala ustanovení, která umožní organizaci producentů ukončit smlouvu, pokud poskytovatel služeb nesplňuje podmínky smlouvy o externím zajištění činnosti;
b)
stanovila podrobné podmínky, včetně povinnosti podávat zprávy a lhůt, které umožní organizaci producentů hodnotit činnosti zajišťované externě a vykonávat nad nimi skutečnou kontrolu.
Smlouvy o externím zajištění činnosti, jakož i zprávy uvedené v písmenu b) uchovává organizace producentů po dobu nejméně 5 let pro účely následných kontrol a musí být na požádání přístupné všem členům.
(6) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 671).“" 						
4)
Článek 31 se nahrazuje tímto:
„Článek 31
Demokratická odpovědnost organizací producentů
1. Členské státy stanoví maximální procentní část hlasovacích práv a podílů, kterou může mít fyzická nebo právnická osoba v organizaci producentů. Maximální procentní část hlasovacích práv a podílů musí být nižší než 50 % celkových hlasovacích práv a nižší než 50 % podílů. V řádně odůvodněných případech mohou členské státy stanovit vyšší maximální procentní část podílů, které může mít právnická osoba v organizaci producentů, za předpokladu, že se v každém případě zamezí zneužití pravomoci touto právnickou osobou.
Odchylně od prvního pododstavce se v případě organizací producentů provádějících operační program dne 17. května 2014 maximální procentní část podílů stanovená členským státem při použití prvního pododstavce uplatní až po skončení operačního programu.
2. Orgány členských států provádějí kontroly hlasovacích práv a podílů, a to včetně kontrol totožnosti fyzických nebo právnických osob majících členské podíly v organizaci producentů, které jsou samy právnickou osobou.
3. Pokud je organizace producentů jasně vymezenou složkou právnické osoby, členské státy přijmou opatření a omezí či zruší pravomoci uvedené právnické osoby, pokud jde o změnu, schvalování nebo zamítání rozhodnutí organizace producentů.“
5)
V článku 53 se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
„3. Stanovy organizace producentů v odvětví ovoce a zeleniny vyžadují od jejích členů, aby platili finanční příspěvky stanovené ve stanovách sdružení pro potřeby vytvoření a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 32 nařízení (EU) č. 1308/2013.“
6)
V článku 62 se doplňuje nový odstavec 5, který zní:
„5. Strop pro výdaje na opatření pro předcházení krizím a jejich řešení podle čtvrtého pododstavce čl. 33 odst. 3 nařízení (EU) č. 1308/2013 se v rámci operačních programů sdružení organizací producentů vypočte na úrovni jednotlivých organizací producentů, které jsou jeho členy.“
7)
Vkládá se nový článek 89a, který zní:
„Článek 89a
Opětovná výsadba sadů po povinném vyklučení
Pokud členské státy zahrnou do svých vnitrostátních strategií opětovnou výsadbu sadů po povinném vyklučení ze zdravotních nebo fytosanitárních důvodů provedeném jako krizové opatření, musí stanovit vhodné druhy a případně odrůdy i podmínky týkající se uplatňování uvedeného opatření. V případě klučení z fytosanitárních důvodů musí opatření přijatá členskými státy ohledně opětovné výsadby sadů splňovat podmínky směrnice Rady 2000/29/ES (7).
Na opětovnou výsadbu sadů se nesmí použít více než 20 % celkových výdajů v rámci operačních programů. Členské státy mohou rozhodnout, že stanoví nižší procento.
(7) Směrnice Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství (Úř. věst. L 169, 10.7.2000, s. 1).“" 						
8)
Článek 114 se nahrazuje tímto:
„Článek 114
Nedodržení kritérií uznání
1. Pokud členský stát zjistí, že organizace producentů nesplňuje jedno z kritérií uznání v souvislosti s požadavky článků 21, 23, čl. 26 odst. 1 a 2 a článku 31, zašle dotyčné organizaci producentů nejpozději do dvou měsíců ode dne, kdy byla uvedená skutečnost zjištěna, doporučeně dopis s upozorněním na chybu, v němž budou uvedena nápravná opatření a lhůty, do kdy je třeba tato opatření přijmout; tyto lhůty nepřesáhnou čtyři měsíce. Od okamžiku zjištění nedodržení členské státy pozastaví platby podpory až do okamžiku přijetí nápravných opatření k jejich spokojenosti.
2. Nedodržení kritérií uznání podle odstavce 1 ve lhůtě stanovené členským státem má za následek pozastavení uznání organizace producentů. Členský stát oznámí organizaci producentů dobu pozastavení, která nepřesáhne 12 měsíců od data přijetí dopisu s upozorněním organizací producentů. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v dané věci.
Během doby pozastavení uznání může organizace producentů pokračovat ve své činnosti, ale podpory se přestanou vyplácet až do okamžiku, kdy je pozastavení uznání zrušeno. Roční částka podpory se sníží o 2 % za každý započatý kalendářní měsíc, v němž bylo uznání pozastaveno.
Pozastavení končí dnem kontroly, která prokáže, že předmětná kritéria uznání byla dodržena.
3. Pokud nejsou kritéria dodržena do konce doby pozastavení stanovené příslušným orgánem členského státu, členský stát odejme uznání s účinností ode dne, od něhož přestaly být podmínky uznání dodržovány, nebo pokud není možné toto datum určit, ode dne, kdy bylo nedodržení zjištěno. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v této věci. Neuhrazená podpora se nevyplatí a podpora vyplacená neoprávněně se vrátí.
4. Pokud členský stát zjistí, že organizace producentů nedodržuje nějaké jiné kritérium uznání stanovené v článku 154 nařízení (EU) č. 1308/2013, než které je uvedeno v odstavci 1, zašle dotyčné organizaci producentů nejpozději do dvou měsíců ode dne, kdy byla uvedená skutečnost zjištěna, doporučeně dopis s upozorněním na chybu, v němž budou uvedena nápravná opatření a lhůty, do kdy je třeba tato opatření přijmout; tyto lhůty nepřesáhnou čtyři měsíce.
5. Nejsou-li nápravná opatření přijata podle odstavce 4 ve lhůtě stanovené členským státem, dojde k pozastavení plateb a ke snížení roční výše podpory o 1 % za každý započatý kalendářní měsíc, který překračuje tuto lhůtu. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v této věci.
6. Pokud však organizace producentů členskému státu prokáže, že není schopna dodržovat kritéria uznání stanovená v čl. 154 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013, pokud jde o minimální objem nebo hodnotu tržní produkce, které stanoví členské státy, v důsledku přírodních katastrof, nepříznivých klimatických jevů nebo chorob či škůdců, přestože podnikla nezbytná opatření na prevenci rizik, může členský stát pro daný rok této organizaci producentů udělit výjimku ohledně minimálního objemu nebo hodnoty tržní produkce.
7. V případech použití odstavců 1, 2, 4 a 5 mohou členské státy provádět platby po uplynutí lhůty stanovené v článku 70, je-li to pro uplatňování tohoto článku nezbytné. Tyto platby však musí být uskutečněny nejpozději 15. října druhého roku následujícího po roce provádění programu.“
9)
Článek 137 se nahrazuje tímto:
„Článek 137
Základ vstupní ceny
1. Ustanovení čl. 181 odst. 1 nařízení (EU) č. 1308/2013 se použije na produkty uvedené v příloze XVI.
2. Pokud se celní hodnota produktů uvedených v příloze XVI části A určí podle hodnoty transakce uvedené v článku 29 nařízení (EHS) č. 2913/92 a tato celní hodnota je vyšší o více než 8 % než paušální částka vypočtená Komisí jako paušální dovozní hodnota v době přijetí prohlášení o propuštění produktů do volného oběhu, musí dovozce složit jistotu podle čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93. Pro tento účel se částka dovozního cla, které mohou nakonec produkty uvedené v příloze XVI části A podléhat, rovná částce dlužného cla, pokud byl dotčený produkt zařazen na základě dotyčné paušální dovozní hodnoty.
První pododstavec se nepoužije, pokud je paušální dovozní hodnota vyšší než vstupní ceny uvedené v příloze I části III oddílu I příloze 2 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (8) a pokud deklarant žádá o okamžité zaúčtování částky cla, která může být pro zboží nakonec vyměřena namísto složení jistoty.
3. Pokud se celní hodnota produktů uvedených v příloze XVI části A vypočte podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92, odečte se clo podle čl. 136 odst. 1 tohoto nařízení. V uvedeném případě složí dovozce jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná výši cla, které by zaplatil, kdyby byly produkty zařazeny na základě platné paušální dovozní hodnoty.
4. Celní hodnota zboží dováženého do komisního prodeje je určena přímo podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 a pro tento účel se použije paušální dovozní hodnota vypočítaná v souladu s článkem 136 během platných lhůt.
5. Dovozce má jeden měsíc od data prodeje dotčených produktů, s výhradou maximální lhůty čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, na to, aby prokázal, že šarže byla prodána za podmínek potvrzujících správnost cen uvedených v článku 29 nařízení (EHS) č. 2913/92, nebo aby určil celní hodnotu uvedenou v čl. 30 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení. Nedodržení jednoho z těchto konečných termínů má za následek propadnutí jistoty, aniž je dotčeno použití odstavce 6.
Složená jistota se uvolní v tom rozsahu, ve kterém je celním orgánům poskytnut uspokojivý důkaz o podmínkách odbytu. V opačném případě jistota propadá na zaplacení dovozních cel.
Aby dovozce prokázal, že šarže byla prodána za podmínek stanovených v prvním pododstavci, předloží kromě faktury veškeré doklady nezbytné pro provádění příslušných celních kontrol v souvislosti s prodejem a odbytem jednotlivých produktů dotyčné šarže, včetně dokladů týkajících se dopravy, pojištění, manipulace a skladování šarže.
Pokud obchodní normy uvedené v článku 3 vyžadují, aby byla na obalu uvedena odrůda produktu nebo tržní druh ovoce a zeleniny, je třeba uvést odrůdu produktu nebo tržní druh ovoce a zeleniny, jež tvoří součást šarže, v dokladech o dopravě, na fakturách a ve vydacím listu.
6. Lhůtu čtyř měsíců uvedenou v odstavci 5 prvním pododstavci mohou příslušné orgány členského státu na základě řádně zdůvodněné žádosti dovozce prodloužit maximálně o tři měsíce.
Pokud příslušné orgány členských států při kontrole zjistí, že nebyly splněny požadavky tohoto článku, vymáhají dlužné clo podle článku 220 nařízení (EHS) č. 2913/92. Do částky vymahatelného cla nebo částky, kterou ještě zbývá uhradit, se započítá také úrok ode dne propuštění zboží do volného oběhu až do dne úhrady. Použije se úroková sazba platná pro úhradu pohledávek podle vnitrostátního práva.
(8) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, 7.9.1987, s. 1).“" 						
Článek 2
Přechodná ustanovení
Pokud členský stát schválil operační program podle třetího pododstavce čl. 64 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 před 20. lednem 2014, daný operační program se považuje za schválený podle nařízení (ES) č. 1234/2007.
Aniž jsou dotčeny články 65 a 66 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011, může na žádost organizace producentů operační program, který byl schválen podle nařízení (ES) č. 1234/2007:
a)
pokračovat až do konce;
b)
být upraven tak, aby splňoval požadavky nařízení (EU) č. 1308/2013; nebo
c)
být nahrazen novým operačním programem schváleným podle nařízení (EU) č. 1308/2013.
Článek 3
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 odst. 6 a 7 a článku 2 se použijí ode dne 1. ledna 2014.
Ustanovení čl. 1 odst. 9 se použije od dne 1. října 2014.
Ustanovení čl. 1 odst. 3 a 4 se použijí ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. března 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 499/2014,
annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EU) N:o 1308/2013 sekä (EU) N:o 1306/2013 täydentämisestä muuttamalla hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealaa koskevaa komission täytäntöönpanoasetusta (EU) N:o 543/2011
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (1) ja erityisesti sen 37 artiklan c kohdan iv alakohdan ja d kohdan xiii alakohdan, 173 artiklan 1 kohdan b, c ja f alakohdan, 181 artiklan 2 kohdan sekä 231 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (2) ja erityisesti sen 64 artiklan 6 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 543/2011 (3) annettiin neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (4) perusteella, joka on kumottu ja korvattu asetuksella (EU) N:o 1308/2013.
(2)
Asetukseen (EU) N:o 1308/2013 sisältyy joitakin uusia säädöksiä, jotka koskevat hedelmä- ja vihannesalaa sekä hedelmä- ja vihannesjalostealaa. Näitä säännöksiä on täydennettävä seuraavilta osin: hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaation, jäljempänä ’tuottajaorganisaatio’, jäsenten rahoitusosuus, koko tuotannon kaupan pitäminen tuottajaorganisaation välityksellä, toimintojen ulkoistaminen, demokraattinen vastuullisuus, kriisien hallinnan ja ennaltaehkäisemisen menojen enimmäismäärien vahvistaminen, hedelmäpuiden uudelleenistutus kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpiteenä, tietyt osat menettelyssä hyväksymisedellytysten täyttymättä jäämisen tapauksessa, tulohintajärjestelmän soveltaminen ja vakuuden asettamisedellytykset.
(3)
Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 160 artiklassa säädetään, että tuottajaorganisaation perussäännössä on edellytettävä organisaation tuottajajäsenten pitävän koko kyseisen tuotantonsa kaupan organisaation kautta. Joustavuuden luomiseksi hedelmä- ja vihannesalalla on aiheellista, että tuottajat voivat tietyin edellytyksin pitää tuotantonsa kaupan tuottajaorganisaation ulkopuolella.
(4)
Täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 26 artiklan mukaan tuottajaorganisaation päätoiminnan on liityttävä sen jäsenten niiden tuotteiden tarjonnan keskittämiseen ja markkinoille saattamiseen, joiden osalta organisaatio on hyväksytty. On tarpeen täsmentää, miten tätä toimintaa harjoitetaan, erityisesti silloin kun tehtäviä ulkoistetaan. Jotta jäsenvaltiot voivat tehdä tarvittavat tarkastukset, tuottajaorganisaation olisi lisäksi säilytettävä kirjanpito, jonka perusteella jäsenvaltio voi tarkistaa, että tuottajaorganisaatio hoitaa tehtävänsä.
(5)
Täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 27 artiklassa säädetään, että tuottajaorganisaatioiden on oltava vastuussa myös ulkoistetuista toiminnoista. On aiheellista täsmentää keinot, joilla varmistetaan, että ulkoistetut toiminnot pysyvät ne ulkoistaneen tuottajaorganisaation valvonnassa.
(6)
Asetuksen (EU) N:o 543/2011 31 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet, jotta vältetään yhden tai useamman tuottajaorganisaation jäsenen voiman tai vaikutusvallan väärinkäytökset. Tuottajaorganisaatioiden on esitettävä jäsenvaltioille todisteet demokraattisesta vastuullisuudestaan tuottajajäsenilleen. Tätä varten olisi asetettava raja suurimmalle prosenttiosuudelle äänioikeuksista ja osuuksista, joka kenellä tahansa luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä voi tuottajaorganisaatiossa olla.
(7)
Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 153 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan tuottajaorganisaation perussäännössä on määrättävä tuottajaorganisaation rahoittamiseen tarvittavien maksujen perimisestä sen jäseniltä. Jotta voidaan varmistaa, että tuottajaorganisaation jäsenet maksavat mainitun asetuksen 32 artiklassa säädetyn toimintarahaston perustamiseen ja kartuttamiseen tarvittavat rahoitusosuudet, on tarpeen säätää tällaisen velvoitteen sisällyttämisestä tuottajaorganisaation perussääntöön.
(8)
Jotta vältettäisiin tilanteet, joissa kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpiteet aiheuttavat tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymän rahoitukseen epätasaisuutta, tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymien toimintaohjelmien mukaisten kriisien hallinnan ja ennaltaehkäisemisen menojen enimmäismäärät olisi laskettava kunkin jäsentuottajaorganisaation tasolla. Lisäksi olisi vahvistettava edellytykset kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpiteinä tehtäville hedelmätarhojen uudelleenistutuksille. Toimintaohjelmien rahoituksen epätasaisuuden välttämiseksi olisi vahvistettava enimmäisprosenttiosuus menoille, jotka voidaan käyttää hedelmätarhojen uudelleenistutuksiin.
(9)
Täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 114 artiklassa vahvistetaan seuraamukset, joita on sovellettava, jos hyväksymisedellytyksiä ei noudateta. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 154 artiklan 4 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on suoritettava säännöllisin väliajoin tarkastuksia varmistaakseen, että tuottajaorganisaatiot noudattavat hyväksymisedellytyksiä, määrättävä kyseisille organisaatioille sovellettavia seuraamuksia, jos säännöksiä ei ole noudatettu tai jos ilmenee sääntöjenvastaisuuksia, sekä päätettävä tarvittaessa siitä, peruutetaanko hyväksyntä. Järjestelmä, jossa erotetaan toisistaan huomattavat ja vähäisemmät hyväksymisedellytysten täyttymättä jäämiset, olisi tehokkaampi ja sillä vältettäisiin jäsenvaltioiden eriävät tulkinnat. Sen vuoksi on aiheellista ottaa käyttöön asetuksen (EU) N:o 1306/2013 64 artiklassa säädetyn mukainen yksinkertaistettu menettely ja asteittaiset seuraamukset, jotta tuottajaorganisaatiot, jotka eivät täytä hyväksymisedellytyksiä, eivät enää saa aiheettomasti unionin tukea.
(10)
Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 181 artiklassa säädetään tullikoodeksin soveltamisesta tulohintajärjestelmään kuuluvien tuotteiden tulliselvityksessä. Koska kyseiset tavarat ovat helposti pilaantuvia eikä niiden arvoa tulliselvitystä tehtäessä ole aina vahvistettu, on tarpeen antaa komissiolle mahdollisuus hyväksyä sääntöjä lähetyksen ilmoitetun tulohinnan todenperäisyyden tarkistamiseksi käyttämällä kiinteää tuontiarvoa tulliselvitysmenettelyjen nopeuttamiseksi. Lisäksi tulohintajärjestelmän soveltamisesta saatu kokemus on osoittanut, että on aiheellista vaatia vakuuden asettamista, kun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (5) 29 artiklassa tarkoitetun kauppa-arvon mukaisesti määritetty tullausarvo on enemmän kuin 8 prosenttia suurempi kuin komission laskema kiinteä tuontiarvo.
(11)
Sen vuoksi täytäntöönpanoasetusta (EU) N:o 543/2011 olisi muutettava.
(12)
Jotta varmistetaan asetuksella (EY) N:o 1234/2007 hyväksyttyjen toimintaohjelmien joustava siirtyminen asetuksen (EU) N:o 1308/2013 uusien sääntöjen soveltamiseen, olisi säädettävä siirtymäsäännöksiä.
(13)
Säännöksiä kriisien ehkäisemisestä ja hallinnasta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2014 eli siitä päivästä, josta lähtien asetuksen (EU) N:o 1308/2013 uusia säännöksiä sovelletaan. Jotta tuottajaorganisaatiot ehtivät sopeutua toiminnan ulkoistamista ja demokraattista vastuullisuutta koskeviin uusiin sääntöihin, asianomaisia säännöksiä olisi sovellettava vasta 1 päivästä tammikuuta 2015. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 181 artiklaa sovelletaan 1 päivästä lokakuuta 2014, joten tämän asetuksen vastaavia uusia säännöksiä lähetyksen tulohinnan todenperäisyyden tarkistamisesta ja vakuuden asettamisedellytyksistä olisi sovellettava samasta päivästä alkaen,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 543/2011 seuraavasti:
1)
Lisätään 26 artiklan 1 kohtaan toinen ja kolmas alakohta seuraavasti:
”Markkinoille saattajan on oltava tuottajaorganisaatio tai markkinoille saattamisen on tapahduttava tuottajaorganisaation valvonnassa, jos on kyse 27 artiklan mukaisesta ulkoistamisesta. Markkinoille saattamiseen on sisällyttävä päätös myytävästä tuotteesta, valitusta jakelukanavasta ja, jollei myynti tapahdu huutokaupalla, tuotteen määrä- ja hintaneuvotteluista.
Tuottajaorganisaation on säilytettävä vähintään viiden vuoden ajan myös kirjanpitotositteet sisältävä kirjanpito, jolla osoitetaan, että tuottajaorganisaatio on keskittänyt jäsenten niiden tuotteiden tarjontaa, joiden osalta se on hyväksytty, ja saattanut markkinoille niitä tuotteita, joiden osalta se on hyväksytty.”
2)
Lisätään 26 a artikla seuraavasti:
”26 a artikla
Tuotannon kaupan pitäminen tuottajaorganisaation ulkopuolella
Tuottajajäsenet voivat tuottajaorganisaation luvalla ja silloin, kun se on tuottajaorganisaation vahvistamien ehtojen ja edellytysten mukaista,
1)
myydä enintään tietyn prosenttiosuuden tuotannostaan tai tuotteistaan suoraan tilalla tai tilan ulkopuolella kuluttajille näiden omiin tarpeisiin; jäsenvaltio vahvistaa tämän osuuden, jonka on oltava vähintään 10 prosenttia;
2)
pitää kaupan itse tai oman organisaation osoittaman toisen tuottajaorganisaation välityksellä tuotteita, joiden määrä on oman tuottajaorganisaation kaupan pidettävän tuotannon määrään nähden vähäinen;
3)
pitää kaupan itse tai oman organisaationsa osoittaman toisen tuottajaorganisaation välityksellä tuotteita, jotka ominaispiirteidensä vuoksi eivät ensisijaisesti kuulu tuottajajäsenen oman tuottajaorganisaation kaupallisen toiminnan piiriin.”
3)
Korvataan 27 artikla seuraavasti:
”27 artikla
Ulkoistaminen
1. Toimintojen, joiden ulkoistamisen jäsenvaltio voi sallia Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (6) 155 artiklan mukaisesti, on liityttävä mainitun asetuksen 152 artiklan 1 kohdan c alakohdassa vahvistettuihin tuottajaorganisaatioiden tavoitteisiin ja niihin voivat kuulua muun muassa tuottajaorganisaation jäsenten tuotteen kerääminen, varastoiminen, pakkaaminen ja kaupan pitäminen.
2. Jonkin toiminnon ulkoistavalla tuottajaorganisaatiolla on oltava kyseisen toiminnon suorittamisesta kaupallinen järjestely kirjallisena sopimuksena toisen yksikön kanssa, joista yksi tai useampi voi myös olla jäsen tai tytäryhtiö. Tuottajaorganisaatio on vastuussa kyseisen toiminnon suorittamisen varmistamisesta sekä toiminnon suorittamiseen liittyvän kaupallisen järjestelyn kokonaishallinnasta ja -valvonnasta.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun kokonaishallinnan ja -valvonnan on oltava tehokasta ja siinä on edellytettävä, että ulkoistamista koskeva sopimus
a)
antaa tuottajaorganisaatiolle valmiuden antaa sitovia ohjeita ja siihen sisältyy säännöksiä, joiden nojalla tuottajaorganisaatio voi purkaa sopimuksen, jos palveluntarjoaja ei täytä ulkoistamista koskevan sopimuksen ehtoja ja edellytyksiä;
b)
sisältää yksityiskohtaiset ehdot ja edellytykset, joihin kuuluvat raportointivelvoitteet ja määräajat, joiden avulla tuottajaorganisaatio voi arvioida ja tosiasiallisesti valvoa ulkoistettuja toimintoja.
Tuottajaorganisaation on säilytettävä ulkoistamista koskevat sopimukset ja b alakohdassa tarkoitetut kertomukset vähintään 5 vuotta jälkitarkastuksia varten, ja niiden on oltava kaikkien jäsenten saatavilla pyynnöstä.
(6) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1308/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/01 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 671).”" 						
4)
Korvataan 31 artikla seuraavasti:
”31 artikla
Tuottajaorganisaatioiden demokraattinen vastuullisuus
1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava äänioikeuksien ja osuuksien enimmäisprosenttiosuus, joka kenellä tahansa luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä voi tuottajaorganisaatiossa olla. Äänioikeuksien ja osuuksien enimmäisprosenttiosuuden on oltava alle 50 prosenttia kaikista äänioikeuksista ja alle 50 prosenttia osuuksista. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa jäsenvaltiot voivat vahvistaa suuremman enimmäisprosenttiosuuden osuuksille, joita oikeushenkilöllä voi olla tuottajajärjestöstä, jos tällaisen oikeushenkilön harjoittama vallan väärinkäyttö vältetään kaikissa tapauksissa.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, kun kyseessä ovat toimintaohjelmaa 17 päivänä toukokuuta 2014 täytäntöönpanevat tuottajaorganisaatiot, jäsenvaltioiden ensimmäisen alakohdan mukaisesti vahvistamia osuuksien enimmäisprosenttiosuuksia sovelletaan vasta kun toimintaohjelma on päättynyt.
2. Jäsenvaltioiden viranomaisten on tehtävä äänestysoikeuksien ja osuusmäärien tarkastuksia, joihin kuuluvat myös sellaisten yksilöiden tai oikeushenkilöiden henkilöyden tarkastukset, joilla on itse oikeushenkilöitä olevien tuottajaorganisaation jäsenten osuuksia.
3. Jos tuottajaorganisaatio on oikeussubjektin tarkoin määritelty osa, jäsenvaltion on vahvistettava toimenpiteitä rajoittaakseen valtaa, joka mainitulla oikeussubjektilla on tuottajaorganisaatioiden päätösten muuttamisen, hyväksymisen tai hylkäämisen osalta, tai evätäkseen kyseisen vallan.”
5)
Lisätään 53 artiklaan 3 kohta seuraavasti:
”3. Hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaation perussäännössä on edellytettävä, että sen tuottajajäsenet maksavat rahoitusosuudet, joista määrätään organisaation säännöissä asetuksen (EU) N:o 1308/2013 32 artiklassa säädetyn toimintarahaston perustamiseksi ja kartuttamiseksi.”
6)
Lisätään 62 artiklaan 5 kohta seuraavasti:
”5. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 33 artiklan 3 kohdan neljännessä alakohdassa tarkoitettu kriisien hallinnan ja ennaltaehkäisemisen menojen enimmäismäärä tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymien toimintaohjelmissa on laskettava kunkin jäsentuottajaorganisaation tasolla.”
7)
Lisätään 89 a artikla seuraavasti:
”89 a artikla
Hedelmätarhojen uudelleenistutukset pakollisen raivauksen jälkeen
Jos jäsenvaltiot sisällyttävät kansallisiin strategioihinsa hedelmätarhojen uudelleenistutuksen terveyteen tai kasvien terveyteen liittyvistä syistä kriisitoimenpiteenä tehtävän pakollisen raivauksen jälkeen, niiden on määriteltävä ne lajit ja tarvittaessa lajikkeet, joita tämä koskee, ja toimenpiteen soveltamisedellytykset. Jos raivaus tapahtuu kasvien terveyteen liittyvistä syistä, jäsenvaltioiden on hedelmätarhojen uudelleenistutusta varten toteuttamissaan toimenpiteissä noudatettava neuvoston direktiiviä 2000/29/EY (7).
Hedelmätarhojen uudelleenistutukset saavat kattaa enintään 20 prosenttia toimintaohjelmien kokonaismenoista. Jäsenvaltiot voivat päättää vahvistavansa pienemmän prosenttiosuuden.
(7) Neuvoston direktiivi 2000/29/EY, annettu 8 päivänä toukokuuta 2000, kasvien ja kasvituotteiden haitallisten organismien jäsenvaltioihin kulkeutumisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä (EYVL L 169, 10.7.2000, s. 1).”" 						
8)
Korvataan 114 artikla seuraavasti:
”114 artikla
Hyväksymisedellytysten täyttymättä jääminen
1. Jos jäsenvaltio on todennut, ettei tuottajaorganisaatio täytä jotakin 21 ja 23 artiklan, 26 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 31 artiklan vaatimuksiin liittyvää hyväksymisedellytystä, sen on viimeistään 2 kuukauden kuluttua siitä, kun puute on havaittu, toimitettava kyseiselle tuottajaorganisaatiolle kirjattuna lähetyksenä varoituskirje, jossa mainitaan todettu puute sekä korjaavat toimenpiteet ja kyseisten toimenpiteiden toteuttamisen määräajat, jotka saavat enimmillään olla 4 kuukautta. Jäsenvaltioiden on keskeytettävä tuen maksaminen siitä lähtien kun puute on todettu, kunnes korjaavat toimenpiteet on toteutettu jäsenvaltiota tyydyttävällä tavalla.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen hyväksymisedellytysten täyttymättä jäämisen jäsenvaltion asettamassa määräajassa on johdettava tuottajaorganisaation hyväksynnän voimassaolon keskeyttämiseen. Jäsenvaltion on ilmoitettava tuottajaorganisaatiolle hyväksynnän keskeyttämisjaksosta, joka saa olla enintään 12 kuukautta siitä, kun tuottajaorganisaatio on saanut varoituskirjeen. Tämä ei kuitenkaan estä soveltamasta horisontaalista kansallista lainsäädäntöä, jossa voidaan säätää tällaisen toimen keskeyttämisestä kun asiaan liittyviä oikeudenkäyntejä on käynnistetty.
Hyväksynnän keskeyttämisjakson aikana tuottajaorganisaatio voi jatkaa toimintaansa, mutta tukein maksu jäädytetään, kunnes hyväksynnän voimassaolon keskeyttäminen lakkaa. Tuen vuotuista määrää on alennettava 2 prosenttia jokaista hyväksynnän keskeyttämisen aikana alkavaa kalenterikuukautta kohti.
Keskeyttäminen päättyy sen tarkastuksen tekopäivänä, jossa osoitetaan, että kyseiset hyväksyntäedellytykset täyttyvät.
3. Jos vaatimukset eivät täyty jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen asettaman keskeytysajan päättyessä, jäsenvaltion on peruttava hyväksyntä siitä päivästä alkaen, jona hyväksymisedellytykset eivät enää täyttyneet, tai, jos kyseistä päivää ei ole mahdollista määrittää, siitä päivästä alkaen, jona puute todettiin. Tämä ei kuitenkaan estä soveltamasta horisontaalista kansallista lainsäädäntöä, jossa voidaan säätää tällaisen toimen keskeyttämisestä kun asiaan liittyviä oikeudenkäyntejä on käynnistetty. Jäljellä olevaa tukea ei makseta ja aiheettomasti maksettu tuki on perittävä takaisin.
4. Jos jäsenvaltio on todennut, ettei tuottajaorganisaatio täytä jotakin asetuksen (EU) N:o 1308/2013 154 artiklassa vahvistettua, muuta kuin 1 kohdassa mainittua hyväksymisedellytystä, sen on viimeistään 2 kuukauden kuluttua puutteen havaitsemisesta toimitettava kyseiselle tuottajaorganisaatiolle kirjattuna lähetyksenä varoituskirje, jossa mainitaan todettu puute sekä korjaavat toimenpiteet ja kyseisten toimenpiteiden toteuttamisen määräajat, jotka saavat enimmillään olla 4 kuukautta.
5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettujen korjaavien toimenpiteiden tekemättä jättämisen jäsenvaltion asettamassa määräajassa on johdettava maksujen keskeyttämiseen ja vuotuisen tukimäärän vähentämiseen yhdellä prosentilla jokaista määräajan ylittymisaikana alkavaa kalenterikuukautta kohti. Tämä ei kuitenkaan estä soveltamasta horisontaalista kansallista lainsäädäntöä, jossa voidaan säätää tällaisen toimen keskeyttämisestä kun asiaan liittyviä oikeudenkäyntejä on käynnistetty.
6. Jos tuottajaorganisaatio kuitenkin toimittaa jäsenvaltiolle todisteet siitä, että luonnonkatastrofit, epäsuotuisat sääolot, taudit tai tuholaiseläimet ovat kaikista tarvittavista riskinehkäisytoimenpiteistä huolimatta vaikuttaneet siihen, ettei tuottajaorganisaatio pysty täyttämään asetuksen (EU) N:o 1308/2013 154 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyjä hyväksymisedellytyksiä jäsenvaltioissa säädetyn kaupan pidettävän tuotannon vähimmäismäärän tai -arvon osalta, jäsenvaltio voi kyseisen vuoden osalta poiketa kaupan pidettävän tuotannon vähimmäismäärästä tai -arvosta kyseisen tuottajaorganisaation kohdalla.
7. Jos tämän artiklan 1, 2, 4 ja 5 kohtaa sovelletaan, jäsenvaltio voi suorittaa maksuja 70 artiklassa vahvistetun määräajan päätyttyä, jos se on tarpeen tämän artiklan soveltamiseksi. Näitä myöhempiä maksuja ei kuitenkaan voida enää suorittaa ohjelman täytäntöönpanoa seuraavan toisen vuoden 15 päivän lokakuuta jälkeen.”
9)
Korvataan 137 artikla seuraavasti:
”137 artikla
Tulohintaperusta
1. Liitteessä XVI lueteltuihin tuotteisiin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1308/2013 181 artiklan 1 kohtaa.
2. Kun liitteessä XVI olevassa A osassa lueteltujen tuotteiden tullausarvo määritellään asetuksen (ETY) N:o 2913/92 29 artiklassa tarkoitetun kauppa-arvon mukaisesti ja tullausarvo on tuotteiden liikkeeseen laskemista koskevan ilmoituksen tekohetkellä enemmän kuin 8 prosenttia suurempi kuin komission laskema kiinteä tuontiarvo, tuojan on asetettava asetuksen (ETY) N:o 2454/93 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus. Tällöin liitteessä XVI olevassa A osassa lueteltujen tuotteiden tuontitullin lopullinen määrä on yhtä suuri kuin tulli, jonka tuoja olisi maksanut, jos asianomaisen tuotteen luokittelu olisi tehty kyseisen kiinteän tuontiarvon perusteella.
Ensimmäistä alakohtaa ei kuitenkaan sovelleta, jos kiinteä tuontiarvo on korkeampi kuin neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (8) liitteessä I olevan III osan I jakson liitteessä 2 luetellut tulohinnat ja tavaranhaltija pyytää, että vakuuden asettamisen sijasta tileihin kirjataan välittömästi se tullien määrä, joka tavaroista voidaan lopullisesti kantaa.
3. Kun liitteessä XVI olevassa A osassa lueteltujen tuotteiden tullausarvo lasketaan asetuksen (ETY) N:o 2913/92 30 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti, tullia vähennetään tämän asetuksen 136 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Tuojan on tällöin on asetettava asetuksen (ETY) N:o 2454/93 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus, joka on yhtä suuri kuin tullit, jotka tuoja olisi maksanut, jos tuotteiden luokittelu olisi tehty kiinteän tuontiarvon perusteella.
4. Kaupintamyyntiin tuotavien tavaroiden tullausarvo määritetään suoraan asetuksen (ETY) N:o 2913/92 30 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti, ja tätä tarkoitusta varten sovelletaan 136 artiklan mukaisesti laskettua kiinteää tuontiarvoa voimassa olevina soveltamisajanjaksoina.
5. Tuojalla on käytettävissään kyseisten tuotteiden myynnistä alkava yhden kuukauden määräaika - vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan ilmoituksen hyväksymispäivämäärästä alkavan neljän kuukauden määräajan rajoissa - osoittaakseen, että erä on myyty ehdoin, jotka varmistavat asetuksen (ETY) N:o 2913/92 29 artiklassa tarkoitettujen hintojen todenperäisyyden, tai määrittääkseen mainitun asetuksen 30 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun tullausarvon. Yhdenkin edellä mainitun määräajan noudattamatta jättäminen aiheuttaa asetetun vakuuden menettämisen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 kohdan soveltamista.
Asetettu vakuus on vapautettava siltä osin kuin todisteet myyntiin saattamista koskevien edellytysten täyttymisestä esitetään tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla. Muutoin vakuus menetetään tuontitullien maksuksi.
Osoittaakseen, että erä on myyty ensimmäisessä alakohdassa säädetyin edellytyksin, tuojan on laskun lisäksi annettava kaikki tarvittavat asiakirjat asiaankuuluvien tullitarkastusten tekemiseksi erän jokaisen tuotteen myynnistä ja myyntiin saattamisesta, erän kuljetukseen, vakuutukseen, käsittelyyn ja varastointiin liittyvät asiakirjat mukaan luettuina.
Jos 3 artiklassa tarkoitetuissa kaupan pitämisen vaatimuksissa edellytetään, että hedelmien ja vihannesten lajike tai kauppanimi merkitään pakkaukseen, erään sisältyvien hedelmien ja vihannesten lajike tai kauppanimi on merkittävä kuljetusasiakirjoihin, kauppalaskuihin ja toimitusvahvistukseen.
6) Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi pidentää 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua neljän kuukauden määräaikaa enintään kolmella kuukaudella tuojan asianmukaisesti perustellusta hakemuksesta.
Jos jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset toteavat tarkastuksen yhteydessä, etteivät tässä artiklassa säädetyt edellytykset täyty, niiden on perittävä maksettavaksi kuuluva tulli asetuksen (ETY) N:o 2913/92 220 artiklan mukaisesti. Perittävän tai perittäväksi jäävän tullin määrää vahvistettaessa on otettava huomioon sille tavaran vapaaseen liikkeeseen luovuttamispäivästä perinnän suorittamispäivään kasvanut korko. Sovellettava korkokanta on kansallisessa lainsäädännössä perintätoimien osalta voimassa oleva korkokanta.
(8) Neuvoston asetus (ETY) N:o 2658/87, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1987, tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista (EYVL L 256, 7.9.1987, s. 1).”" 						
2 artikla
Siirtymäsäännökset
Jos jäsenvaltio on hyväksynyt toimintaohjelman täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 64 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti ennen 20 päivää tammikuuta 2014, kyseistä toimintaohjelmaa pidetään asetuksella (EY) N:o 1234/2007 hyväksyttynä.
Rajoittamatta täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 65 ja 66 artiklan soveltamista asetuksella (EY) N:o 1234/2007 hyväksyttyyn toimintaohjelmaan voidaan tuottajaorganisaation pyynnöstä soveltaa seuraavaa:
a)
sitä voidaan jatkaa sen päättymiseen asti;
b)
se voidaan muuttaa asetuksen (EU) N:o 1308/2013 vaatimusten mukaiseksi; tai
c)
se voidaan korvata uudella asetuksella (EU) N:o 1308/2013 hyväksytyllä toimintaohjelmalla.
3 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sen 1 artiklan 6 ja 7 kohtaa sekä 2 artiklaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
Sen 1 artiklan 9 kohtaa sovelletaan 1 päivästä lokakuuta 2014.
Sen 1 artiklan 3 ja 4 kohtaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2015.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 11 päivänä maaliskuuta 2014.