ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. září 2013
o vyrovnáních podle vyhlášky o statkových hnojivech K 75/98 (ex NN 45/98) provedené Belgií (regionem Flandry)
(oznámeno pod číslem C(2013) 5818)
(Pouze nizozemské a francouzské znění je závazné)
(2013/530/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), a zejména čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
po výzvě pro zainteresované strany, aby předložily své připomínky (1),
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Po přijetí stížnosti, že vlámská vláda vyplácí zemědělcům nezákonnou podporu v souvislosti s používáním hnojiv a statkových hnojiv (dále jen „opatření“), požádaly útvary Evropské komise dopisem ze dne 4. února 1998 belgické orgány, aby poskytly informace o provedení rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995 o vyrovnání splatném zemědělcům za povinnosti podle právních předpisů o hnojivech (dále jen „vyhláška o statkových hnojivech“).
(2)
Komise obdržela tyto informace v dopise od vlámského ministerstva životního prostředí a zaměstnanosti ze dne 18. března 1998 a v dopise od stálého zastoupení Belgie ze dne 31. března 1998.
(3)
Dne 15. dubna 1998 se konalo jednání mezi zástupci příslušných belgických orgánů a útvarů Evropské komise.
(4)
Telexem ze dne 10. července 1998 Komise požádala belgické orgány o doplňující informace, které obdržela v odpovědi belgických orgánů v dopise ze dne 7. srpna 1998, zaevidovaném dne 10. srpna 1998.
(5)
Podle informací od belgických orgánů byly platby prováděny v roce 1996. Opatření však nebylo oznámeno Komisi v souladu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU). Z tohoto důvodu byl spis zaevidován v registru neoznámených podpor pod číslem NN 45/98. Avšak ačkoli byl režim v platnosti v letech 1996 a 1997, Komise zaznamenala závazek belgických orgánů v jejich dopise ze dne 7. srpna 1998 nevyplatit podporu za rok 1997, dokud Komise nepřijme rozhodnutí o slučitelnosti podpory se společným trhem. Belgické úřady informovaly Komisi, že záměrem vlámské vlády bylo začlenit tento režim vyrovnání do vlámského programu podpory podle nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 (2).
(6)
Dopisem ze dne 21. ledna 1999 Komise informovala Belgii, že se ve věci opatření rozhodla zahájit řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU.
(7)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno dne 17. dubna 1999 v Úředním věstníku (3).
(8)
Komise vyzvala zainteresované strany k předložení jejich připomínek k opatření.
(9)
Komise neobdržela od zainteresovaných stran žádné připomínky.
(10)
Oznámení týkající se jiných vlámských případů ve věci statkových hnojiv (C12/1999, N105/1999, N311/99) byla belgickými orgány stažena.
(11)
Dne 6. března 2012 Komise obdržela stížnost od zemědělce na platbu vyrovnání za rok 1996 v souladu s vyhláškou o statkových hnojivech. Na jednání zástupců belgických (vlámských) orgánů a útvarů Evropské komise dne 16. dubna 2012 Komise požádala belgické orgány o předložení jejich stanovisek ke stížnosti.
(12)
Dne 9. listopadu 2012 požádala Evropská komise o další informace. Belgické orgány odpověděly dopisem ze dne 14. ledna 2013.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
1. NÁZEV
(13)
Vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech
2. ROZPOČET
(14)
Celkový rozpočet na opatření na rok 1996 činil 427 511 868 BEF (belgických franků) rozdělených takto:
(a)
vyrovnání sníženého výnosu
-
travní porost 250 279 282 BEF
-
kukuřice 50 102 650 BEF
(b)
vyrovnání nákladů na likvidaci statkových hnojiv 65 486 397 BEF
(c)
vyrovnání nákladů na uskladnění statkových hnojiv 34 276 829 BEF
(d)
vyrovnání nákupu dalšího hnojiva 27 366 710 BEF
(15)
Vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech byla vyplacena za rok 1996.
(16)
V souladu s vyhláškou o statkových hnojivech je vyrovnání splatné zemědělcům, jejichž zemědělský podnik leží zcela nebo zčásti v oblasti vodní plochy nebo toku nebo v přírodní oblasti. Týká se 7,502 z celkových 40,673 zemědělských podniků s ornou půdou nebo hospodářskými zvířaty ve Flandrech (18,5 %). Z hlediska plochy spadá z celkových 649,223 ha v rámci orné půdy nebo hospodářských zvířat 47,948 ha (7,5 %) do oblastí vodních ploch a toků a 21,919 ha (3 %) spadá do přírodních oblastí.
(17)
Cílem režimu podpory je umožnit zemědělcům s půdou v environmentálně citlivých oblastech, aby byli schopni přizpůsobit se přísnějším normám v oblasti používání statkových hnojiv, a vyrovnat těmto zemědělcům ekonomickou ztrátu, kterou utrpí. Podpora se vypočítá na základě ušlých příjmů s ohledem na běžné zemědělské postupy mimo tyto citlivé oblasti. Podle belgických orgánů bylo vyrovnání nezbytné také proto, aby se předešlo sociálním nepokojům.
(18)
Podpora je poskytována zemědělcům v těchto citlivých oblastech s cílem vyrovnat jim:
(a)
pokles produkce způsobený menší mírou hnojení a používání statkových hnojiv;
(b)
další náklady na likvidaci statkových hnojiv;
(c)
další náklady na uskladnění statkových hnojiv;
(d)
další nákup chemických hnojiv.
(19)
Podle informací, které poskytly belgické orgány, vycházejí platby pro zemědělce, mající za cíl vyrovnat povinnosti dané právními předpisy o hnojivech, ze čtyř právních předpisů:
(a)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995 o vyrovnání splatném zemědělcům v souvislosti s povinnostmi podle právních předpisů o hnojivech;
(b)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanovuje vyrovnání za roky 1996 a 1997 podle čl. 15 odst. 9 vyhlášky ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním statkovými hnojivy;
(c)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 19. března 1996, kterým se stanovují pravidla pro další povinnosti s ohledem na likvidaci a pomoc s dalšími přebytky statkových hnojiv v oblastech, kde se uplatňují přísnější normy pro rozmetání statkových hnojiv;
(d)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 15. července 1997, kterým se upravuje rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanovuje vyrovnání za roky 1996 a 1997 podle čl. 15 odst. 9 vyhlášky ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním statkovými hnojivy.
(20)
Ani jeden z těchto právních předpisů nebyl oznámen Komisi v souladu s článkem 93 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU).
(21)
Podle belgických orgánů se politika týkající se statkových hnojiv ve Flandrech opírá o vyhlášku ze dne 20. prosince 1995, kterou se mění vyhláška ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním hnojivy. Cílem této vyhlášky je zmírnění environmentálních problémů způsobených obohacováním povrchových a podzemních vod a vyplavováním fosfátů a dusičnanů do půdy s rizikem proniknutí do podzemních a povrchových vod. Podle zprávy o životním prostředí a přírodě ve Flandrech stojí zemědělství za 56 % čistého zatížení životního prostředí dusíkem a fosforem. Úniky amoniaku ze stájí hospodářských zvířat a rozmetání močůvky představují 21 % znečišťujících emisí ve Flandrech.
(22)
Vyhláška o statkových hnojivech vytyčuje cíle týkající se dosažení a/nebo zachování požadovaných kvalitativních norem pro půdu, vodu (povrchovou a podzemní) a ovzduší. Stanovuje postupné zpřísňování omezení používání statkových hnojiv. Umožňuje tak úpravy během přechodného období. Normy upravující používání hnojiv se budou postupně zpřísňovat, s výjimkou obzvláště ohrožených oblastí, konkrétně v oblastech vodních ploch nebo toků nebo v přírodních oblastech, kde přísnější pravidla vstoupila v platnost okamžitě.
(23)
Vyhláška také stanovuje zmrazení produkce statkových hnojiv a počtu hospodářských zvířat ve Flandrech na úrovni z roku 1992. Za tímto účelem se zavádí politika místních povolení. Současně se pro větší zemědělské podniky povolené objemy/počty při obnově povolení sníží až o 25 %. Živočišná výroba dostala čas (do roku 2002) na to, aby nalezla způsoby, jak omezit přebytky statkových hnojiv a jejich dopad.
(24)
Přísnější omezení vstoupila v účinnost okamžitě dne 1. ledna 1996 v těchto oblastech:
(a)
povodí a chráněná území;
(b)
přírodní rezervace, chráněné přírodní oblasti, lesní půda;
(c)
oblasti podle směrnice o ochraně ptáků;
(d)
údolí a ekologicky hodnotná zemědělská půda;
(e)
půda citlivá na dusičnany;
(f)
půda znečištěná fosfáty.
(25)
Podle belgických orgánů byly při určování těchto citlivých oblastí zohledněny požadavky směrnice Rady 91/676/EHS (4) o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů a směrnice Rady 79/409/EHS (5) o ochraně volně žijících ptáků.
(26)
V souladu s vyhláškou o statkových hnojivech se v období od 1. ledna 1996 do 31. prosince 1998 v celých Flandrech, s výjimkou oblastí vodních ploch a toků a přírodních oblastí, uplatňovaly následující všeobecná omezení používání hnojiv a statkových hnojiv. Tato omezení byla vyjádřena v kilogramech oxidu fosforečného, v kilogramech dusíku z chemických hnojiv a v kilogramech celkového ročního povoleného množství dusíku, jak ukazuje níže uvedená tabulka.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
170
250
450
Kukuřice
160 (1996)
155 (1997)
150 (1998)
200
325
Plodiny s nízkou potřebou dusíku (6)
125
125
170
Ostatní plodiny
150
225
325
(27)
Belgické orgány také jako ukazatel toho, jaké cíle chtějí plnit od roku 2003, zveřejnily následující omezení.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík z hospodářských zvířat, statkových hnojiv a jiných hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
125
250
250
450
Kukuřice
100
130
225
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku (7)
100
70
125
125
Ostatní plodiny
100
150
200
275
(28)
Kromě těchto kvantitativních omezení je na běžné zemědělské půdě zakázáno rozmetávat statková hnojiva nebo jiná biohnojiva během následujících období: od 21. září do 21. ledna, o všech nedělích a státních svátcích, o všech sobotách, kromě sobot v době od 1. února do 15. května, v noci (mezi 22:00 hod a 7:00 hod), když je země zaplavená, zmrzlá nebo pokrytá sněhem.
(29)
Přísnější normy se uplatňují v oblastech vodních ploch a toků, a to s ohledem na produkci pitné vody nebo z toho důvodu, že tyto oblasti jsou obzvláště citlivé na vyplavování dusičnanů. Výraz „oblast vodních ploch a toků“ představuje:
(a)
povodí a ochranná pásma typu II a III pro podzemní vody, vymezená podle vyhlášky ze dne 24. ledna 1984, kterou se zavádí opatření v oblasti hospodaření s podzemními vodami;
(b)
citlivé oblasti určené vlámskou vládou jako oblasti vyžadující přísnější normy v povodích povrchových vod určených k výrobě pitné vody, vymezených podle zákona ze dne 26. března 1971 o ochraně povrchových vod před znečištěním;
(c)
oblasti s půdou citlivou na dusičnany, kde jsou vyžadovány přísnější normy, stanovené vlámskou vládou a vymezené vyhláškou ze dne 24. ledna 1984, kterou se zavádí opatření v oblasti hospodaření s podzemními vodami.
(30)
Následující tabulka uvádí normy upravující používání statkových hnojiv použitelné od 1. ledna 1996 pro oblasti vodních ploch a toků. Tato pravidla vycházejí z obvyklých výnosů pro vyjmenované skupiny plodin a z environmentálně přijatelných ztrát pro tyto oblasti. Množství jsou vyjádřena v kilogramech P2O5 a kilogramech dusíku na hektar ročně.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík ze statkových hnojiv hospodářských zvířat a jiných hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
120
200
200
350
Kukuřice
100
150
170
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku
80
70
125
125
Ostatní plodiny
100
150
170
275
(31)
V oblastech vodních ploch a toků je rozmetávání statkových hnojiv zakázáno v době od 1. září do 21. ledna včetně, s výjimkou pásem A a B v oblastech využívaných k zachytávání povrchových vod, kde se zákaz prodlužuje do 15. února včetně.
(32)
Výraz „přírodní oblast“ představuje:
(a)
údolní oblasti a ekologicky hodnotnou zemědělskou půdu vyznačenou na mapách pro rozvoj venkova podle zákona ze dne 29. března 1962 o organizaci celostátního a městského územního rozvoje;
(b)
zvláštní ochranné zóny vymezené rozhodnutím vlámské vlády ze dne 17. října 1988;
(c)
specifická stanoviště a přilehlé nárazníkové zóny;
(d)
lesní oblasti, přírodní rezervace, oblasti rozvoje přírody nebo chráněné přírodní oblasti, vyznačené na mapách pro rozvoj venkova podle zákona ze dne 29. března 1962 o organizaci celostátního a městského územního rozvoje, s přechodným opatřením použitelným do 31. prosince 1997.
(33)
Níže uvedená tabulka obsahuje normy upravující používání statkových hnojiv použitelné od 1. ledna 1996 pro přírodní oblasti. Tato pravidla vycházejí z výnosových norem pro vyjmenované skupiny plodin a z environmentálně přijatelných ztrát pro tyto oblasti. Množství jsou vyjádřena v kilogramech P2O5 a kilogramech dusíku na hektar ročně.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
120
200
400
Kukuřice
100
150
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku
80
70
125
Ostatní plodiny
100
150
275
(34)
V přírodních oblastech je rozmetání statkových hnojiv zakázáno v období od 1. září do 21. ledna včetně a na travním porostu důležitém pro ochranu ptáků lze hnojení statkovými hnojivy zakázat také od 1. dubna do 30. června. Dále je zakázáno používat jakýkoli druh hnojiva v lesních oblastech, přírodních rezervacích, oblastech rozvoje přírody nebo chráněných přírodních oblastech v období od 1. ledna 1998, s výjimkou trusu hospodářských zvířat pasoucích se na dané půdě, přičemž maximální povolená hustota ustájení činí dvě velké dobytčí jednotky na hektar měřené ročně. Rodinná hospodářství mohou získat přechodné osvobození od tohoto zákazu.
(35)
Podle vyhlášky o statkových hnojivech se vyrovnání vyplácí automaticky pouze v případě travního porostu a kukuřice. U ostatních plodin se předpokládá, že snížené míry používání hnojiv nebudou mít za následek pokles produkce. Avšak i v tomto případě může zemědělec získat vyrovnání, pokud je schopen ztráty doložit.
(36)
Vyrovnání změny výnosu na travním porostu se vypočítá na základě rozdílu mezi povolenou normou pro hnojiva v oblastech mimo citlivé zóny a povolenými normami v citlivých zónách s tím, že se rozlišuje mezi oblastmi, které se nacházejí v oblastech vodních ploch a toků, a oblastmi, které se nacházejí v přírodních oblastech. Cílem podpory je vyrovnat ztrátu výnosu a ziskovosti způsobenou těmito omezeními.
(37)
Výchozím bodem pro výpočet podpory jsou průměrná upravená hrubá zisková rozpětí (semi-gross margins, SGM) v BEF/ha za poslední tři roky předcházející poskytnutí vyrovnání podle zákona o dani z příjmu. Rozlišuje se mezi půdou, která se využívá pro chov na mléko, a jiným travním porostem. Pro účely výpočtu upraveného hrubého ziskového rozpětí jsou Flandry rozděleny na třináct oblastí v závislosti na agronomických charakteristikách dotčené oblasti.
(38)
V případě travních porostů využívaných k produkci mléka je nejvyšší upravené hrubé ziskové rozpětí v oblasti Kempenlandu v provincii Antverpy (55 700 BEF/ha), nejnižší pak v oblasti dun (33 167 BEF/ha), přičemž průměr pro Flandry jako celek činí 44 160 BEF/ha. V případě travních porostů nevyužívaných k produkci mléka je nejvyšší upravené hrubé ziskové rozpětí v písčitém/hlinitopísčitém regionu Západních Flander (36 100 BEF/ha), nejnižší pak v oblasti dun (24 633 BEF/ha), přičemž průměr pro Flandry jako celek činí 31 941 BEF/ha.
(39)
U oblastí vodních ploch a toků vychází vyrovnání ze skutečnosti, že maximální povolená míra používání dusíku je stanovena na 350 kg/ha, zatímco v normálních oblastech činí 450 kg/ha. To odpovídá snížení o 22 %. Podle zákona o klesající návratnosti belgické orgány počítají, že výsledkem toho bude pokles výnosů o 15 %. Vliv na ziskovost zemědělského podniku však bude větší. Belgické orgány počítají s tím, že v průměru činí upravené hrubé ziskové rozpětí po odpočtu fixních nákladů 40 % celkového výnosu. Pokles výnosu o 15 % tak bude mít za následek pokles upraveného hrubého ziskového rozpětí o 37,5 % (15 % × 100/40). Základem platby vyrovnání snížených výnosů v dotčené oblasti je tak upravené hrubé ziskové rozpětí × 37,5 %. Současně s tím jsou zemědělci v oblastech vodních ploch a toků povinni používat o 50 kg/ha méně chemických hnojiv. To představuje úsporu ve výši 800 BEF (50 kg N × 16 BEF/kg). Tato částka se tudíž odečítá od splatné podpory.
(40)
V případě přírodních oblastí vychází vyrovnání ze stejných zásad. V přírodních oblastech činí maximální povolená míra používání dusíku 400 kg/ha v porovnání se 450 kg/ha v normálních oblastech, což odpovídá poklesu o 11 %. Belgické orgány počítají, že výsledkem bude snížení výnosů o 7 %. Snížení výnosu o 7 % bude mít za následek pokles upraveného hrubého ziskového rozpětí o 17,5 % (7 % × 100/40). Základem platby vyrovnání snížených výnosů v přírodních oblastech je tak upravené hrubé ziskové rozpětí × 17,5 %. Navíc je provedeno stejné snížení podpory o 800 BEF (viz bod 39 výše) s ohledem na úspory z omezeného používání hnojiv.
(41)
Níže uvedená tabulka shrnuje nejvyšší, nejnižší a průměrné sazby splatné podpory.
Travní porosty využívané k produkci mléka
Upravené hrubé ziskové rozpětí
Sazba podpory, oblasti vodních ploch a toků
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0001.xml.jpg
Sazba podpory, přírodní oblasti
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0002.xml.jpg
Kempenland v provincii Antverpy
55 700
20 088
8 948
Duny
33 167
11 638
5 004
Průměr
44 160
15 760
9 928
Ostatní travní porosty
Upravené hrubé ziskové rozpětí
Sazba podpory, oblasti vodních ploch a toků
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0003.xml.jpg
Sazba podpory, přírodní oblasti
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0004.xml.jpg
Západní Flandry- písčitý/hlinitopísčitý region
36 100
12 738
5 518
Duny
24 633
8 437
3 511
Průměr
31 941
11 177
4 789
(42)
Belgické orgány zdůrazňují, že se jedná o maximální sazby vyrovnání na hektar. Celková plocha travního porostu způsobilého k vyrovnání činí 31 003 ha, z toho je 17 468 ha v oblastech vodních ploch a toků a 13 535 ha v přírodních oblastech. Maximální teoretické vyrovnání, které mohlo být vyplaceno, činí 202 822 411 BEF v oblastech vodních ploch a toků a 65 900 155 BEF v přírodních oblastech. Avšak vzhledem k nižším sazbám podpory pro travní porosty nepoužívané k produkci mléka činilo skutečné vyrovnání poskytnuté na travní porosty 250 275 012 BEF za rok, z čehož částka 186 505 640 BEF byla poskytnuta v oblastech vodních ploch a toků a částka 63 769 372 BEF v přírodních oblastech. Podle belgických orgánů je tento rozdíl mezi maximálními teoretickými sazbami podpory a sazbami skutečně vyplacené podpory způsoben celou řadou faktorů, zejména skutečností, že vyrovnání bylo vyplaceno pouze pro plochy travního porostu, který týž zemědělský podnik využíval jako travní porost již v roce 1994.
(43)
U kukuřice se uplatňuje paušální podpora při ztrátě produkce ve výši 3 600 BEF/ha za předpokladu, že se kukuřice stále pěstuje na témže pozemku a není vyseta na původně travním porostu, který byl zorán. Tato podpora vychází z odhadů, že průměrná produkce sušiny u kukuřice činí 14 500 kg/ha a průměrná ztráta výnosu v důsledku přísnějších norem je 900 kg/ha. Na základě odhadované nákladové ceny 4 BEF/kg sušiny je výsledkem ušlý příjem ve výši 3 600 BEF.
(44)
Mimoto jsou zemědělci vybízeni k tomu, aby po kukuřici seli trávu, čímž omezí odvádění dusičnanů z půdy a vyplavování dusičnanů. Na to byla poskytnuta další podpora ve výši 3 600 BEF/ha. Podle belgických orgánů tato podpora pokrývá pouze náklady na travní semeno.
(45)
Podpora je poskytována zemědělským podnikům v oblastech vodních ploch a toků a v přírodních oblastech s cílem pokrýt další náklady na likvidaci přebytků statkových hnojiv, které vyplývají z nižších limitů pro používání těchto hnojiv.
(46)
Podpora je poskytována, pokud má zemědělský podnik další přebytky statkových hnojiv, které se nahromadily následkem přísnějších norem upravujících používání statkových hnojiv. Pro účely výpočtu podpory se rozlišuje mezi:
(a)
rodinnými zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty a jinými zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty, které v letech 1993 až 1996 nezískaly další ornou půdu; při výpočtu možností likvidace statkových hnojiv je brána v úvahu plocha orné půdy podle registru z roku 1996;
(b)
zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty jiného než rodinného typu, které v letech 1993 až 1996 získaly další půdu; plocha, která se bere v úvahu při určování možností likvidace statkových hnojiv, vychází z orné půdy evidované v roce 1994 (situace v zemědělském podniku v roce 1993).
(47)
Pro účely výpočtu podpory se používá vážený průměr na základě výpočtu počtu zvířat jednotlivých druhů (skot, prasata, drůbež, jiné) ve Flandrech a typické minerální složení statkových hnojiv od každého druhu z hlediska obsahu minerálů.
(48)
Na tomto základě se odhaduje, že každá tuna statkových hnojiv obsahuje 6,6 kg dusíku a 4,2 kg oxidu fosforečného.
(49)
Podpora se vyplácí za jednotku minerálů (na kilogram oxidu fosforečného (P2O5) a za kilogram dusíku (N)) způsobilých k vyrovnání. Lokalita zemědělského podniku určuje výši platby. Splatná podpora činí:
(a)
13 BEF / jednotku: pro zemědělské podniky v „bílé“ obci s revidovanou produkcí 75 kg P2O5/ha;
(b)
20 BEF / jednotku: pro zemědělské podniky v „šedé“ obci s revidovanou produkcí 75 až 125 kg P2O5/ha;
(c)
27 BEF / jednotku: pro jeden zemědělský podnik v obci s revidovanou produkcí 125 kg P2O5/ha.
(50)
Částky podpory jsou vyšší v obcích s vyšší revidovanou produkcí, protože statková hnojiva se musí převážet na delší vzdálenosti.
(51)
Kromě toho se podpora platí také jako vyrovnání zemědělcům, kteří již nemohou využívat dohody se sousedními zemědělskými podniky o rozmetávání přebytečných statkových hnojiv na půdě těchto podniků. Aby zemědělský podnik měl nárok na podporu, musel uzavřít dohodu o likvidaci přebytečných statkových hnojiv v roce 1995 s uživatelem, který má pozemky v oblasti, kde se uplatňují přísnější normy, a musí mít sídlo v obci s revidovanou produkcí nad 100 kg P2O5/ha. Vyrovnání se platí za jednotku minerálů, tj. za množství v kg P2O5 a za kg N, o něž bylo těmto uživatelům poskytnuto méně. Maximální množství, které může být způsobilé k vyrovnání, odpovídá rozdílu v možnostech likvidace mezi obvyklými normami upravujícími používání statkových hnojiv a normami, které se uplatňují v oblastech s přísnějšími pravidly. Lokalita zemědělského podniku určuje výši platby, která činí:
(a)
27 BEF / jednotku: jeden zemědělský podnik v obci s revidovanou produkcí 125 kg P2O5/ha;
(b)
20 BEF / jednotku pro všechny ostatní zemědělské podniky.
(52)
Rodinné zemědělské podniky s hospodářskými zvířaty s přebytky statkových hnojiv na pozemcích v dílčím kluizenském povodí pro zachycování povrchových vod nebo na půdě citlivé na dusičnany na březích řeky Mázy (Maas) mohou využít povinnosti skladu statkových hnojiv přijímat další přebytky těchto hnojiv v důsledku přísnějších norem upravujících používání statkových hnojiv. V tomto případě se vyrovnání likvidace a uskladnění statkových hnojiv snižuje v poměru k množství minerálů, v souvislosti s nimiž byla využita pomoc skladu statkových hnojiv.
(53)
Jelikož rozmetání statkových hnojiv v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech bylo zakázáno v období od 1. září, a nikoli od 21. září jako na ostatních územích, dostali se někteří zemědělci do potíží, protože statková hnojiva jsou v mnoha zemědělských podnicích rozmetávána po sklizni a řada plodin je sklízena až po (každoročním) datu začátku zákazu. To již v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech nebylo možné. Belgické úřady odhadují, že v důsledku toho by tyto podniky požadovaly další zařízení pro uskladnění statkových hnojiv na tři měsíce.
(54)
Rozdíl v normách upravujících používání statkových hnojiv v běžných oblastech a v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech odpovídá zhruba 50 kg P2O5/ha. Jelikož jedna tuna statkových hnojiv obsahuje v průměru 5,2 kg P2O5, 50 kg P2O5/ha odpovídá přibližně 10 tunám požadované skladovací kapacity na hektar.
(55)
Na základě odhadu, že náklady na stavbu skladovacího zařízení o objemu 500 m3 činí 1 263 120 BEF, belgické orgány předpokládají, že poskytnutí nezbytné skladovací kapacity zahrnuje investici zhruba 2 500 BEF na tunu skladovací kapacity, která bude amortizována za 20 let, a odpovídá tudíž ekvivalentu 125 BEF/t/rok. Roční vyrovnání ve výši 1 250 BEF/ha je proto splatné zemědělcům produkujícím statková hnojiva od hospodářských zvířat s ornou půdou v oblastech, kde se uplatňují přísnější pravidla pro používání a rozmetání statkových hnojiv.
(56)
Zemědělci, kteří v roce 1996 obdrželi toto vyrovnání uskladnění statkových hnojiv podle vyhlášky o statkových hnojivech, nemohou v témže roce z Vlámského zemědělského investičního fondu získat dotace na úroky nebo kapitálové příplatky na vybudování zařízení pro uskladnění statkových hnojiv od hospodářských zvířat.
(57)
Jelikož zemědělci s pozemky v oblastech vodních ploch a toků nemohou plně pokrýt povolené množství dusíku na hektar používáním živočišných statkových hnojiv, belgické úřady předpokládají, že zemědělci v těchto oblastech se budou snažit zachovat úroveň produkce pomocí dalšího chemického hnojiva, a to zejména na „ostatní plodiny“ a na kukuřici.
(58)
Předpokládá se, že tyto zemědělské podniky použijí dalších 60 kg N/ha za cenu 16 BEF/kg. Splatná podpora tudíž činí 960 BEF (60 × 16), přičemž tato částka byla zaokrouhlena na paušální sazbu ve výši 1 000 BEF/ha.
(59)
Zemědělci, kteří měli v roce 1994 ornou půdu nacházející se v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech, mohou požádat sklad statkových hnojiv, který odpovídá za správu režimu podpory, o vyrovnání za tyto oblasti. Na mapách a plánech musí vyznačit své jednotlivé pozemky s ornou půdou a s osevním plánem pro rok 1994 a pro rok žádosti. Nachází-li se orná půda v několika oblastech nebo zónách, vyrovnání se vypočítá na základě nejpřísnějších norem pro používání a rozmetání statkových hnojiv. Sklad statkových hnojiv žádosti přezkoumá a dotčené osoby informuje o tom, jaké vyrovnání bude vyplaceno, a to na základě veškerých informací, které má k dispozici. Vyrovnání se neplatí, pokud jeho výše nedosahuje částky 1 000 BEF. Žadatelé mají právo odvolat se k vlámskému ministerstvu životního prostředí, které musí rozhodnout do šesti měsíců, jinak se odvolání považuje za přijaté.
(60)
Sklad statkových hnojiv, policie a úředníci oddělení inspekce životního prostředí úřadu pro správu životního prostředí, přírody, pozemků a vody a jiní úředníci jsou oprávněni kontrolovat, zda zemědělci plní své povinnosti podle vyhlášky o statkových hnojivech. Pokud jsou zjištěna porušení povinností, mohou být zemědělci požádáni o vrácení podpory. Podpora nesmí být podle vyhlášky o statkových hnojivech poskytnuta na půdu, která je vyňata z produkce.
III. POSOUZENÍ PODPORY
(61)
Opatření popsaná výše představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Vyrovnání pochází ze státních zdrojů a vyplácí se určitým kategoriím zemědělců, tj. těm, kteří sídlí v oblastech vodních ploch a toků nebo přírodních oblastech. Tato podpora narušuje hospodářskou soutěž nebo hrozí jejím narušením a ovlivňuje obchod mezi členskými státy, protože zlepšuje konkurenční postavení zemědělců, kteří dostávají vyrovnání, v porovnání se zemědělci v jiných částech Belgie nebo v jiných členských státech, kteří podporu nedostávají. Kromě toho pokud jsou produkty vyprodukované těmito zemědělci předmětem obchodu uvnitř EU, zdá se pravděpodobné, že opatření budou mít vliv na obchod mezi členskými státy.
(62)
Ve svých písemných připomínkách belgické orgány zdůraznily environmentální cíle režimu podpory a v této souvislosti citovaly ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 ze dne 30. června 1992 o metodách zemědělské výroby slučitelných s požadavky ochrany životního prostředí a zachování přírodního prostředí (dále jen nařízení (EHS) č. 2078/92) (8) a pokyny Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (9). Bod 2.1 pokynů k podpoře na ochranu životního prostředí uvádí, že v zemědělském odvětví se pokyny netýkají oblasti, na kterou se vztahuje nařízení (EHS) č. 2078/92. Je tudíž vhodné začít úvahou o použití nařízení (EHS) č. 2078/92 na dotčená opatření.
(63)
Belgické orgány vysvětlují, že na vyrovnání pro zemědělce poskytnuté jako součást opatření v přírodních oblastech a v oblastech vodních ploch a toků by se mělo pohlížet jako na provedení nařízení (EHS) č. 2078/92.
(64)
Nařízení (EHS) č. 2078/92 stanovuje režim podpory Společenství, který je určen mimo jiné k podpoře dobrovolného uplatňování zemědělských postupů, jež zmírňují znečišťující vlivy zemědělství, a to na základě závazků zemědělce (čl. 2 odst. 1). Členské státy určí podmínky pro poskytnutí podpory a výši podpory, která má být vyplacena, na základě závazku příjemce a ušlého příjmu, jakož i potřeby poskytnout pobídku (čl. 5 odst. 1 písm. a) a b)). Kromě toho může Společenství za podmínek stanovených Komisí také přispět k určitým prémiím poskytnutým členskými státy za účelem vyrovnání příjmů ušlých v důsledku povinného uplatňování omezení podle článku 2 v souvislosti s opatřeními zavedenými v těchto členských státech v souladu s ustanoveními Společenství (čl. 4 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2078/92).
(65)
Dále podle čl. 10 odst. 1 mají členské státy možnost zavést režimy pro další opatření financované na vnitrostátní úrovni, jejichž podmínky pro udělení podpory se liší od požadavků nařízení nebo jejichž výše překračuje omezení stanovená v nařízení. Tyto režimy musí být v souladu s cíli nařízení a pravidly státní podpory.
(66)
Sporný režim nemá poskytovat vyrovnání ztrát spojených s plněním dobrovolně přijatých závazků zemědělců. Nezahrnuje ani spolufinancování vyrovnání ze strany Společenství v souvislosti s opatřeními, která Belgie zavedla za podmínek určených Komisí. Režim se spíše týká (výhradně) vnitrostátního financování vyrovnání ztrát pramenících z plnění povinností podle vnitrostátních právních předpisů o hnojivech.
(67)
Z těchto důvodů podpora nespadá do oblasti působnosti nařízení a musí být zkoumána podle platných pravidel státní podpory.
IV. UPLATŇOVÁNÍ POKYNŮ SPOLEČENSTVÍ KE STÁTNÍ PODPOŘE NA OCHRANU ŽIVOTNÍHO PROSTŘEDÍ
(68)
Je nezbytné zvážit, zda lze opatření považovat za slučitelné s pokyny Komise z roku 1994 ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (10) (dále jen „pokyny“), které platily v době opatření (11).
(69)
V této souvislosti je nezbytné poznamenat, že opatření ve formě podpory na vyrovnání sníženého výnosu na travním porostu nebo u kukuřice, podpory na likvidaci přebytků statkových hnojiv a vyrovnání dalších nákladů na používání umělých hnojiv představují provozní podporu. V odpovědi na otázku útvarů Komise belgické orgány vysvětlily, že náklady na uskladnění statkových hnojiv nejsou na rozdíl od nákladů na investice do dalšího uskladnění statkových hnojiv ve skutečnosti přímo spojeny se skutečnými investicemi. Vzhledem k těmto vysvětlením se Komise domnívá, že toto opatření by mělo být také považováno za provozní podporu.
(70)
Komise se obecně domnívá, že vyplácení provozních podpor zemědělskému odvětví pravděpodobně neposkytne trvalý přínos k rozvoji odvětví a může představovat narušení podmínek hospodářské soutěže, jež znevýhodňuje zemědělce, kteří takové podpory nedostávají. Komise tudíž takové podpory posuzuje přísně.
(71)
Vyplácením provozní podpory na opatření v oblasti ochrany životního prostředí se zabývá bod 3.4 pokynů. Ten zní:
„V souladu s dlouholetou politikou Komise zpravidla neschvaluje provozní podporu, která firmám snižuje náklady vyplývající ze znečištění nebo ulevuje od nepříjemností, které způsobují. Za určitých dobře definovaných okolností však Komise může stanovit z této zásady výjimku. Doposud tak učinila v oblasti odpadového hospodářství a slev na ekologických daních. Komise bude i nadále posuzovat takové případy podle jejich opodstatněnosti a ve světle přísných kritérií, která vypracovala v těchto dvou právě zmíněných oblastech. Podle těchto kritérií musí podpora nahrazovat pouze výrobní vícenáklady na základě porovnání s tradičními náklady a měla by být dočasná a v zásadě degresivní, aby představovala pobídku ke snižování znečištění nebo rychlejšímu zavedení účinnějšího způsobu využití zdrojů. Podpora dále nesmí být v rozporu s jinými ustanoveními Smlouvy o ES, a zejména s ustanoveními, která se týkají volného pohybu zboží a služeb.
V oblasti odpadového hospodářství může veřejné financování dalších nákladů na tříděný sběr, využití a zpracování komunálního odpadu ve prospěch podniků i spotřebitelů zahrnovat státní podporu, ale v takovém případě je lze povolit za předpokladu, že podnikům jsou náklady účtovány v poměru k míře, v jaké systém využívají, nebo k množství odpadu, který ve svém provozu vyprodukují. Podpora sběru, využití a zpracování průmyslového a zemědělského odpadu se bude posuzovat případ od případu.
Dočasné slevy na nových ekologických daních lze povolit tehdy, pokud je nezbytné vyrovnat ztráty konkurenceschopnosti, zejména na mezinárodní úrovni. Dalším faktorem, který je třeba vzít v úvahu, je, co naopak musí udělat firmy, aby omezily znečišťování, které způsobují. Toto ustanovení se vztahuje i na slevy na daních zavedených podle právních předpisů Evropského společenství, kdy členské státy samy rozhodují o slevě na dani nebo její výši.“
(72)
Co se týká podpor na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv, Komise se domnívá, že přebytečná statková hnojiva lze považovat za formu zemědělského odpadu. V souladu s pokyny citovanými výše je zapotřebí podporu na likvidaci takového odpadu zvažovat případ od případu podle kritérií bodu 3.4 pokynů.
(73)
Komise konstatuje, že současné opatření bylo dočasné, jelikož se uplatňovalo pouze v letech 1996 a 1997. Dále Komise konstatuje, že belgické orgány neoznámily pokračování plateb přímé podpory na uskladnění nebo likvidaci statkových hnojiv, ačkoli dohody o sběru statkových hnojiv od některých zemědělců skladem statkových hnojiv zůstávají nezměněny.
(74)
Komise musí vzít v úvahu též skutečnost, že opatření ve formě podpory nejsou degresivní, jelikož po oba dotčené roky je poskytována stejná výše podpory (srov. body 38-40, 49-51).
(75)
Na základě informací, které poskytly belgické orgány, je také zjevné, že záměrem opatření je vyrovnat plné náklady na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv vzniklých v důsledku omezení uložených v citlivých zónách. Zemědělci by tak byli osvobozeni od poplatků za likvidaci odpadu. Zdá se také, že od zemědělců v citlivých zónách není požadováno, aby podnikli nějaké kroky ke snížení své produkce statkových hnojiv. Neexistuje tak žádné protiplnění ze strany zemědělců za příjem podpory, která jim jednoduše vyrovnává plnění přísnějších norem pro používání statkových hnojiv stanovených v citlivých zónách. V důsledku toho opatření nepředstavuje pobídku ke snižování produkce statkových hnojiv.
(76)
Z těchto důvodů se Komise domnívá, že opatření nejsou v souladu s pokyny a neplní cíle nařízení (EHS) č. 2078/92. Komise tudíž zastává názor, že nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
(77)
Pokud jde o podpory, které zemědělcům vyrovnávají ztráty produkce v důsledku omezení používání živočišných statkových hnojiv, včetně podpory vyrovnávající další náklady na umělá hnojiva, Komise konstatuje, že podpory vyrovnávající úbytek produkce nejsou v pokynech výslovně uvedeny. Nicméně jelikož omezení používání statkových hnojiv má za následek snížené výnosy, zvyšuje pravděpodobně výrobní náklady zemědělců na zbývající plodiny. Podle zásad stanovených v pokynech uvedených výše by se zdálo, že takové podpory lze odůvodnit pouze v případě, že budou splněny následující podmínky (12):
(a)
podpora by měla být dočasná a v zásadě degresivní, aby představovala pobídku k snižování znečištění nebo k rychlejšímu zavedení účinnějších způsobů využití zdrojů;
(b)
podpora musí pouze vyrovnávat výrobní vícenáklady v porovnání s tradičními metodami;
(c)
podpora nesmí být v rozporu s jinými ustanoveními Smlouvy o ES.
Kromě toho z článku 10 nařízení (EHS) č. 2078/92 vyplývá, že podpora poskytnutá mimo rámec nařízení, ale s cílem dosáhnout jednoho z omezení stanovených v jeho článku 2, musí být v souladu s cíli nařízení.
(78)
Jelikož se podpora uplatňovala pouze po dobu dvou let, zdálo by se, že byla dočasná. Při podání informací ze dne 14. ledna 2013 belgické orgány potvrdily, že opatření byla v roce 1998 přerušena.
(79)
Avšak po dobu, po kterou se opatření uplatňovalo, nebyla podpora degresivní (srov. body 38-40, 49-50), v důsledku čehož nebyla vytvořena pobídka k rychlejšímu zavedení účinnějších způsobů využití zdrojů.
(80)
Jak je uvedeno výše, vyrovnání ztráty produkce na travním porostu se vypočítá podle celkového používání umělých hnojiv povoleného v oblastech, které nejsou citlivé, konkrétně 450 kg N/ha pro travní porost a 325 kg N/ha pro kukuřici. Podle belgických orgánů byly tyto údaje vypočítány na vědeckém základě s cílem zajistit, aby koncentrace dusičnanů v podzemních a povrchových vodách nepřesáhla 50 mg NO3-N/l nebo 11,3 mg NO3-N/l, s přihlédnutím k průměrné přípustné ztrátě 70 kg NO3-N/l na hektar ročně. Jejich cílem je zkombinovat optimální produkci s minimálním vyplavováním. Omezení pro přírodní oblasti a oblasti vodních ploch a toků byla vypočítána stejně s přihlédnutím ke skutečnosti, že jejich status z hlediska dusičnanů je citlivější než v ostatních oblastech.
(81)
Ve svém dopise ze dne 7. srpna 1998 belgické orgány vysvětlily, že bylo rozhodnuto vypočítat vyrovnání rozdílu v normě na základě celkového množství dusíku, které lze použít v souladu se zákonem, včetně dusíku z umělých hnojiv i dusíku z živočišných statkových hnojiv. Podle belgických orgánů byl tento přístup použit z toho důvodu, že bylo pokládáno za nezbytné zajistit rovné zacházení se zemědělci v jednom regionu, aby zemědělci, jejichž půda se nachází v oblastech, pro které platí přísnější místní normy, nebyli poškozeni v porovnání se zemědělci, jejichž půda takovými normami nebyla dotčena. Pokud by normy byly stejné pro všechny zemědělce ve všech oblastech, bylo by toto konkurenční zvýhodnění zrušeno a nebylo by nutné platit žádné vyrovnání. Pokud zemědělci vynaloží úsilí o překročení základní normy kvality životního prostředí, je v této situaci možné vypočítat platbu vyrovnání na základě rozdílu mezi tím, čeho je dosaženo, a kvalitativní normou.
(82)
Na základě této zásady rovnosti v rámci téhož regionu se belgické orgány domnívaly, že platná pravidla nepředstavují nadměrné vyrovnání pro zemědělce a/nebo vyrovnání za upuštění od zemědělských postupů, které jsou v rozporu s nařízeními EU. V souladu s tímto argumentem bude konkurenční znevýhodnění nebo zvýhodnění v rámci jednoho zemědělského regionu výraznější v tomto regionu než v EU jako celku. Proto byla v rámci Flander vyrovnána celá ztráta, kterou utrpěli zemědělci, jejichž půda se nachází v oblastech s přísnějšími místními normami (tedy skutečná utrpěná ztráta výnosu).
(83)
Belgické orgány dále poukázaly na to, že vlámský region uložil přísnější místní normy již v letech 1996 a 1997, zatímco směrnice o dusičnanech toto vyžadovala až po 20. prosinci 1998. V citlivých oblastech vodních ploch a toků bylo uloženo omezení 200 kg N/ha u travních porostů, zatímco pro kukuřici a jiné plodiny to bylo 170 kg N/ha. Podle belgických orgánů tak bylo povolené množství živočišných statkových hnojiv již od roku 1996 nižší, než bylo stanoveno v rámci prvního akčního programu podle směrnice 91/676/EHS, a u určitých plodin bylo omezeno na úroveň stanovenou ve druhém akčním programu.
(84)
Dne 14. ledna 2013 belgické orgány poskytly podrobné informace o metodě výpočtu, aby ukázaly, že byla v souladu se zemědělskou praxí a s právními ustanoveními EU platnými v době opatření.
(85)
Avšak na základě dostupných informací ustanovení v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech zjevně výrazně nepřekračují rámec povinností stanovených ve směrnici 91/676/EHS. V této souvislosti Komise konstatuje, že samy belgické orgány ve svých písemných připomínkách uvedly, že označily oblasti vodních ploch a toků a přírodní oblasti za oblasti obzvláště citlivé na znečištění dusičnany, a že tudíž usoudily, že k dosažení cílových 50 mg/l dusičnanů v povrchových sladkých vodách, především vodách používaných pro získávání pitné vody, a v podzemních vodách jsou nezbytné nižší limity. To byla úroveň, která byla podle směrnice 91/676/EHS povinná na konci roku 1995.
(86)
Pokud jde o metodu výpočtu vyrovnání, Komise požádala belgické orgány, aby poskytly ověřené studie, s jejichž pomocí by prokázaly přesnost předpokladů použitých při výpočtu. Belgické orgány byly především požádány, aby poskytly výsledky studií prokazující, že snížení celkového používání hnojiv ze 450 kg N/ha na 350 kg N/ha skutečně vede ke snížení výnosu o 15 % a že snížení ze 450 kg N/ha na 400 kg N/ha má za následek snížení výnosu o 7 %. Belgické orgány prokázaly přesnost základních předpokladů použitých při výpočtu ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013.
(87)
Belgické orgány byly také požádány, aby pomocí řady hypotéz předložily doplňující informace o předpokladech použitých při výpočtu účinků této ztráty produkce na celkovou ziskovost zemědělského podniku, včetně produkce čistě na orné půdě a smíšené produkce na orné půdě a z hospodářských zvířat. Komise zejména požádala belgické orgány, aby podrobně vysvětlily, proč předpokládají, že 15 % ztráta produkce travin ve smíšeném zemědělském podniku s ornou půdou a hospodářskými zvířaty představuje 40 % ztrátu ziskovosti zemědělského podniku s přihlédnutí k různým typům živočišné výroby. Tyto informace belgické orgány poskytly ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013.
(88)
Belgické orgány byly také požádány, aby předložily výpočty na základě alternativních metod poskytování vyrovnání, například nákladů na nákup náhradního krmiva jako náhrady za ztrátu produkce. Ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013 belgické orgány trvaly na tom, že vzhledem k tomu, že takové výpočty nebyly provedeny v době opatření, již je nelze provést.
(89)
Podle názoru Komise proto belgické orgány neprokázaly, že podpora byla omezena pouze na výrobní vícenáklady. Kromě toho, jak je uvedeno výše (bod 79), podpora nebyla degresivní.
(90)
Poskytnutí podpory na ztrátu produkce tak nesplňuje podmínky pokynů. Z těchto důvodů se Komise domnívá, že tato opatření podpory nejsou slučitelná se Smlouvou.
V. ZÁVĚR
(91)
Komise má za to, že Belgie zavedla vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU).
(92)
Opatření nespadají do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 2078/92.
(93)
Opatření týkající se vyrovnání na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv a ztrátu produkce představují provozní podporu, kterou lze za slučitelnou prohlásit pouze výjimečně. V této souvislosti přísný přístup pokynů předpokládá, že podpora na uskladnění a likvidaci může být prohlášena za slučitelnou, pokud je dočasná a degresivní a pokud vyžaduje protiplnění od zemědělce. V případě podpory na ztrátu produkce by měla být podpora dočasná a degresivní a měla by kompenzovat pouze výrobní vícenáklady. Jak bylo analyzováno výše, tyto podmínky nebyly splněny.
(94)
Vzhledem k tomu, že za příjem podpory nebylo vyžadováno žádné protiplnění příjemců a že opatření podpory zjevně neobsahují žádné pobídky pro příjemce, aby podnikli další kroky směřující ke zlepšení ochrany životního prostředí, nepřispívá podle Komise toto opatření podpory k rozvoji určitých hospodářských činností ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(95)
Vyhláška o statkových hnojivech byla zrušena v roce 1998 a veškerá opatření byla zastavena.
(96)
Z výše uvedených důvodů se Komise domnívá, že během doby svého uplatňování v letech 1996 a 1997 opatření představovalo nezákonnou a neslučitelnou podporu, která v zásadě musí být vrácena.
(97)
Vzhledem ke skutečnosti, že na pravomoc Komise získat zpět neslučitelnou podporu se vztahuje promlčecí doba v délce deseti let (13), nelze tuto neslučitelnou podporu získat zpět.
(98)
Jakákoli individuální podpora, která v době poskytnutí splňovala podmínky blokové výjimky nebo schváleného režimu, je slučitelná s vnitřním trhem až do maximálních intenzit podpory platných pro tento typ podpory,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytnutá jako vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech, nezákonně zavedená Belgií v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Individuální podpora poskytnutá v rámci režimu podle článku 1, která v době, kdy byla poskytována, splňovala podmínky blokové výjimky nebo schváleného režimu, je slučitelná s vnitřním trhem až do maximálních intenzit podpory platných pro tento typ podpory.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.
V Bruselu dne 16. září 2013.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 16 päivänä syyskuuta 2013,
lanta-asetuksen mukaisista korvauksista, C 75/98 (ex NN 45/98), jotka Belgia (Flanderi) on myöntänyt
(tiedoksiannettu numerolla C(2013) 5818)
(Ainoastaan ranskan- ja hollanninkieliset tekstit ovat todistusvoimaiset)
(2013/530/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
on kehottanut asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa (1),
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Vastaanotettuaan valituksen, jonka mukaan Flanderin hallitus maksoi sääntöjenvastaisia tukia viljelijöille lannoitteiden ja lannan käytön osalta, jäljempänä ’toimenpide’, Euroopan komission yksiköt pyysivät 4 päivänä helmikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä Belgian viranomaisilta tietoja lannoitelainsäädännön, jäljempänä ’lanta-asetus’, mukaisten velvoitteiden perusteella viljelijöille maksettavasta korvauksesta tehdyn Flanderin hallituksen päätöksen täytäntöönpanosta.
(2)
Komissio sai nämä tiedot 18 päivänä maaliskuuta 1998 päivätyllä Flanderin ympäristö- ja työvoimaministeriön kirjeellä ja 31 päivänä maaliskuuta 1998 päivätyllä Belgian pysyvän edustuston kirjeellä.
(3)
Belgian toimivaltaisten viranomaisten edustajat ja Euroopan komission yksiköt pitivät kokouksen 15 päivänä huhtikuuta 1998.
(4)
Komissio pyysi Belgian viranomaisilta lisätietoja 10 päivänä heinäkuuta 1998 päivätyllä teleksillä, johon Belgian viranomaiset vastasivat 7 päivänä elokuuta 1998 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi 10 päivänä elokuuta 1998.
(5)
Belgian viranomaisten mukaan maksuja on suoritettu vuonna 1996. Toimenpidettä ei kuitenkaan ollut ilmoitettu komissiolle EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan (nykyinen SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohta) mukaisesti. Tämän vuoksi asiakirja-aineisto merkittiin ilmoittamatta jätettyjen tukien rekisteriin viitenumerolla NN 45/98. Vaikka tukiohjelma oli voimassa vuosina 1996 ja 1997, komissio otti huomioon 7 päivänä elokuuta 1998 päivätyssä Belgian viranomaisten kirjeessä annetun sitoumuksen olla maksamatta tukea vuodelta 1997 ennen kuin komissio olisi tehnyt päätöksen tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Belgian viranomaiset ilmoittivat komissiolle, että Flanderin hallitus aikoi sisällyttää kyseisen korvausohjelman neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2078/92 (2) mukaiseen Flanderin tukiohjelmaan.
(6)
Komissio ilmoitti Belgialle 21 päivänä tammikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa kyseisen toimenpiteen osalta SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely.
(7)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin 17 päivänä huhtikuuta 1999Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (3).
(8)
Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään toimenpidettä koskevat huomautuksensa.
(9)
Komissio ei ole saanut huomautuksia asianomaisilta.
(10)
Belgian viranomaiset peruivat muita Flanderin lantatapauksia koskevat ilmoitukset (C12/1999, N105/1999, N311/99).
(11)
Komissio vastaanotti 6 päivänä maaliskuuta 2012 eräältä viljelijältä valituksen lanta-asetuksen mukaisen korvauksen maksamisesta vuodelta 1996. Komissio pyysi 16 päivänä huhtikuuta 2012 pidetyssä Belgian (Flanderin) viranomaisten edustajien ja komission yksiköiden välisessä kokouksessa Belgian viranomaisia esittämään näkemyksensä kantelusta.
(12)
Euroopan komissio pyysi lisätietoja 9 päivänä marraskuuta 2012. Belgian viranomaiset vastasivat 14 päivänä tammikuuta 2013 päivätyllä kirjeellä.
II TUEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS
1. NIMI
(13)
Lanta-asetuksen mukainen korvaus
2. TALOUSARVIO
(14)
Toimenpiteen kokonaismäärärahat vuonna 1996 olivat 427 511 868 Belgian frangia jakautuen seuraavasti:
a)
korvaus tuotannon alenemisesta
-
niittyalueet 250 279 282 Belgian frangia
-
maissi 50 102 650 Belgian frangia
b)
korvaus ylijäämälannan hävittämisestä aiheutuvista kustannuksista 65 486 397 Belgian frangia
c)
korvaus lannanvarastointikustannuksista 34 276 829 Belgian frangia
d)
korvaus lisälannoitteen hankkimisesta 27 366 710 Belgian frangia.
(15)
Lanta-asetuksen mukaista korvausta maksettiin vuodelta 1996.
(16)
Lanta-asetuksen mukaan korvausta voidaan maksaa viljelijöille, joiden tila sijaitsee kokonaan tai osittain puhtaan veden vyöhykkeellä tai luontovyöhykkeellä. Tällaisia tiloja on 7,502 Flanderin kaikkiaan 40,673 tilasta, joilla on viljelymaata tai karjaa (18,5 prosenttia). Pinta-alaltaan yhteensä 649,223 hehtaarin maatalous- tai karjatiloista on puhtaan veden vyöhykkeellä 47,948 hehtaaria (7,5 prosenttia) ja luontovyöhykkeellä 21,919 hehtaaria (3 prosenttia).
(17)
Tukiohjelman tavoitteena on antaa maata ympäristön kannalta herkästi pilaantuvilla alueilla omistaville viljelijöille mahdollisuus sopeutua tiukentuneisiin lannan käyttöä koskeviin sääntöihin ja korvata heille aiheutuneet taloudelliset tappiot. Tuki on laskettu menetettyjen tulojen perusteella ottaen huomioon maataloudessa herkästi pilaantuvien vyöhykkeiden ulkopuolella tavallisesti vallitseva käytäntö. Belgian viranomaisten mukaan korvaukset olivat tarpeen myös yhteiskunnallisen kuohunnan välttämiseksi.
(18)
Tukea myönnetään herkästi pilaantuvien vyöhykkeiden maanviljelijöille korvauksena
a)
tuotannon alenemisesta lannoitteiden ja lannan käytön rajoittamisen vuoksi,
b)
ylijäämälannan hävittämiskustannuksista,
c)
ylijäämälannan varastointikustannuksista,
d)
kemiallisten lannoitteiden hankkimisen lisäkustannuksista.
(19)
Belgian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan maanviljelijöille lannoitelainsäädännön mukaisista velvoitteista maksetut korvaukset perustuivat seuraaviin neljään säädökseen:
a)
Flanderin hallituksen 20 päivänä joulukuuta 1995 tekemä päätös korvausten maksamisesta maanviljelijöille lannoitelainsäädännön mukaisista velvoitteista,
b)
Flanderin hallituksen 20 päivänä joulukuuta 1995 tekemä päätös vuosina 1996 ja 1997 maksettavista korvauksista 23 päivänä tammikuuta 1991 annetun ympäristön suojelua lannan aiheuttamalta saastumiselta koskevan asetuksen 15 §:n 9 momentin nojalla,
c)
Flanderin hallituksen 19 päivänä maaliskuuta 1996 tekemä päätös lannan hävittämiseen liittyviä lisävelvoitteita ja ylimääräistä ylijäämälantaa koskevista säännöistä alueilla, joilla lannan levittämiseen sovelletaan tiukempia normeja,
d)
Flanderin hallituksen 15 päivänä heinäkuuta 1997 tekemä päätös, jolla muutetaan Flanderin hallituksen 20 päivänä joulukuuta 1995 tekemä päätös 23 päivänä tammikuuta 1991 annetun ympäristön suojelua lannan aiheuttamalta saastumiselta koskevan asetuksen 15 §:n 9 momentin nojalla vuosilta 1996 ja 1997 maksettavista korvauksista.
(20)
Yhtäkään näistä säädöksistä ei ole ilmoitettu komissiolle EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan (nykyinen SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohta) mukaisesti.
(21)
Belgian viranomaisten mukaan lantaa koskeva Flanderin politiikka perustuu ympäristön suojelua lannoitteiden aiheuttamalta saastumiselta koskevan 23 päivänä tammikuuta 1991 annetun asetuksen muuttamisesta 20 päivänä joulukuuta 1995 annettuun asetukseen. Kyseisen asetuksen tavoitteena on pienentää ympäristöongelmia, jotka johtuvat pintaveden ja pohjaveden rikastumisesta sekä fosfaattien ja nitraattien suodattumisesta maaperään, jolloin ne saattavat päätyä pohjaveteen ja pintaveteen. Flanderin ympäristöä ja luontoa koskevan raportin mukaan maatalouden osuus ympäristön nettomääräisestä typpiyhdiste- ja fosfaattikuormituksesta on 56 prosenttia. Ammoniakkipäästöt karjasuojista ja lietelannan levitys käsittävät 21 prosenttia Flanderin saastepäästöistä.
(22)
Lanta-asetuksessa on asetettu tavoitteet riittävien laatuvaatimusten saavuttamiseksi ja/tai säilyttämiseksi maaperän, veden (pinta- ja pohjaveden) sekä ilman osalta. Siinä säädetään lannan käyttörajoitusten asteittaisesta tiukentamisesta. Näin se mahdollistaa mukautukset siirtymäajan kuluessa. Lannoitteiden käyttöä koskevia normeja tiukennetaan asteittain lukuun ottamatta erityisen pilaantumisalttiita alueita, joita ovat puhtaan veden vyöhykkeet ja luontovyöhykkeet, joilla tiukemmat säännöt tulevat voimaan välittömästi.
(23)
Asetuksessa säädetään myös lannantuotannon ja karjan määrän jäädyttämisestä Flanderissa vuoden 1992 tasolle. Tämän toteuttamiseksi otetaan käyttöön paikallinen lupakäytäntö. Samanaikaisesti suurten tilojen luvista leikataan niitä uusittaessa enintään 25 prosenttia. Karjatiloille annettiin aikaa (vuoteen 2002 saakka) löytää tapoja vähentää lannan ylituotantoa ja pienentää sen vaikutuksia.
(24)
Tiukemmat rajoitukset tulivat voimaan välittömästi 1 päivänä tammikuuta 1996 seuraavien alueiden osalta:
a)
vedenotto- ja vedensuojelualueilla,
b)
luonto-, luonnonsuojelu- ja metsäalueilla,
c)
lintudirektiivin soveltamisalueilla,
d)
laaksoissa ja ekologisesti arvokkailla maatalousmailla,
e)
nitraattien aiheuttamalla pilaantumiselle alttiilla alueilla,
f)
fosfaattien pilaamilla alueilla.
(25)
Belgian viranomaisten mukaan pilaantumisalttiita alueita määriteltäessä otettiin huomioon vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12 päivänä joulukuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/676/ETY (4) ja luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetussa neuvoston direktiivissä 79/409/ETY (5) säädetyt vaatimukset.
(26)
Seuraavat lanta-asetuksen mukaiset yleiset lannoitteiden ja lannan käytön rajoitukset ovat voimassa 1 päivästä tammikuuta 199631 päivään joulukuuta 1998 koko Flanderissa lukuun ottamatta puhtaan veden vyöhykkeitä ja luontovyöhykkeitä. Raja-arvot on ilmaistu kilogrammoissa ilmoitettuna suurimpana sallittuna fosforipentoksidin ja typen määränä kemiallisissa lannoitteissa ja suurimpana sallittuna typen kokonaismääränä seuraavan taulukon mukaisesti:
Viljelykasviryhmä
Fosforipentoksidi
Typpi kemiallisista lannoitteista
Typen kokonaismäärä
Niityt
170
250
450
Maissi
160 (1996)
155 (1997)
150 (1998)
200
325
Vähän typpeä tarvitsevat kasvit (6)
125
125
170
Muut viljelykasvit
150
225
325
(27)
Belgian viranomaiset ovat myös julkaisseet seuraavat ohjeelliset raja-arvot tavoitteiksi, jotka ne toivovat saavutettavan vuodesta 2003 alkaen:
Viljelykasviryhmä
Fosforipentoksidi
Typpi kemiallisista lannoitteista
Typpi karjanlannasta ja muista lannoitteista
Typen kokonaismäärä
Niityt
125
250
250
450
Maissi
100
130
225
275
Vähän typpeä tarvitsevat kasvit (7)
100
70
125
125
Muut viljelykasvit
100
150
200
275
(28)
Näiden määrällisten rajoitusten lisäksi on lannan tai muiden orgaanisten lannoitteiden levittäminen kielletty tavallisella viljelysmaalla seuraavina aikoina: 21 päivästä syyskuuta 21 päivään tammikuuta, kaikkina sunnuntaipäivinä ja yleisinä vapaapäivinä, kaikkina lauantaipäivinä paitsi 1 päivän helmikuuta ja 15 päivän toukokuuta välisenä aikana, öisin (kello 22.00-07.00), maan ollessa tulvaveden peitossa, jäätyneenä tai lumen peitossa.
(29)
Puhtaan veden vyöhykkeillä ovat voimassa tiukemmat normit juomaveden tuotannon vuoksi tai siksi, että ne ovat erityisen herkkiä typen suodattumiselle. Puhtaan veden vyöhykkeellä tarkoitetaan seuraavia:
a)
vedenottoalueita ja luokkiin II ja III kuuluvia pohjavedensuojelualueita, jotka on määritelty pohjavesien hoitotoimenpiteistä 24 päivänä tammikuuta 1984 annetussa asetuksessa,
b)
Flanderin hallituksen nimeämiä tiukempien normien noudattamista edellyttäviä juomaveden tuotantoon tarkoitettujen pintaveden paikallisten keruualtaiden lähellä olevia herkästi pilaantuvia alueita, jotka on määritelty pintaveden suojelusta pilaantumiselta 26 päivänä maaliskuuta 1971 annetussa laissa,
c)
nitraattien vaikutukselle herkkiä alueita, joilla vaaditaan noudatettavaksi Flanderin hallituksen määräämiä ja pohjaveden hoitotoimenpiteistä 24 päivänä tammikuuta 1984 annetussa asetuksessa määriteltyjä tiukempia normeja.
(30)
Seuraavassa taulukossa esitetään 1 päivästä tammikuuta 1996 voimassa olleet lannan käyttöä puhtaan veden vyöhykkeillä koskevat normit. Nämä säännöt perustuvat lueteltujen viljelykasviryhmien satonormeihin ja ympäristön kannalta hyväksyttäviin tappioihin kyseisillä vyöhykkeillä. Määrät ilmaistaan kilogrammoina P2O5:a ja typpeä hehtaaria kohti vuodessa.
Viljelykasviryhmä
Fosforipentoksidi
Typpi kemiallisista lannoitteista
Typpi karjanlannasta ja muista lannoitteista
Typen kokonaismäärä
Niityt
120
200
200
350
Maissi
100
150
170
275
Vähän typpeä tarvitsevat kasvit
80
70
125
125
Muut viljelykasvit
100
150
170
275
(31)
Puhtaan veden alueilla lannan levittäminen on kielletty 1 päivän syyskuuta ja 21 päivän tammikuuta välisenä aikana mainitut päivät mukaan lukien lukuun ottamatta pintaveden ottoon käytettyjen alueiden vyöhykkeitä A ja B, joilla kielto on voimassa 15 päivään helmikuuta mainittu päivä mukaan lukien.
(32)
Luontovyöhykkeellä tarkoitetaan seuraavia:
a)
laaksoalueita ja ekologisesti arvokasta viljelysmaata, jotka on merkitty valtakunnallisen suunnittelun ja kaupunkisuunnittelun järjestämisestä 29 päivänä maaliskuuta 1962 annetun lain mukaisiin maaseudun kehittämistä kuvaaviin karttoihin,
b)
erityisiä suojelualueita, jotka on määritelty Flanderin hallituksen 17 päivänä lokakuuta 1988 tekemässä päätöksessä,
c)
erityisiä elinympäristöjä ja niiden puskurivyöhykkeitä,
d)
metsäalueita, luontoalueita, luonnon kehittämisalueita tai luonnonsuojelualueita, jotka on merkitty valtakunnallisen suunnittelun ja kaupunkisuunnittelun järjestämisestä 29 päivänä maaliskuuta 1962 annetun lain mukaisiin maaseudun kehittämistä kuvaaviin karttoihin ja joita koskeva siirtymäkauden toimenpide oli voimassa 31 päivään joulukuuta 1997.
(33)
Seuraavassa taulukossa esitetään 1 päivästä tammikuuta 1996 voimassa olleet lannan käyttöä luontovyöhykkeillä koskevat normit. Nämä säännöt perustuvat lueteltujen viljelykasviryhmien satonormeihin ja ympäristön kannalta hyväksyttäviin tappioihin kyseisillä vyöhykkeillä. Määrät ilmaistaan kilogrammoina P2O5:a ja typpeä hehtaaria kohti vuodessa.
Viljelykasviryhmä
Fosforipentoksidi
Typpi kemiallisista lannoitteista
Typen kokonaismäärä
Niityt
120
200
400
Maissi
100
150
275
Vähän typpeä tarvitsevat kasvit
80
70
125
Muut viljelykasvit
100
150
275
(34)
Luontovyöhykkeillä lannan levittäminen on kielletty 1 päivän syyskuuta ja 21 päivän tammikuuta välisenä aikana mainitut päivät mukaan lukien, ja lintujen suojelun kannalta merkittävillä niittyalueilla lannan levittäminen voidaan kieltää myös 1 päivän huhtikuuta ja 30 päivän kesäkuuta välisenä aikana. Lisäksi kaikenlaisten lannoitteiden käyttö on kielletty metsäalueilla, luontoalueilla, luonnon kehittämisalueilla tai luonnonsuojelualueilla 1 päivästä tammikuuta 1998 alueella laiduntavan karjan jätöksiä lukuun ottamatta niin, että suurin sallittu kuormitus on 2 nautayksikköä hehtaaria kohti vuodessa. Perhetiloille voidaan myöntää väliaikainen poikkeuslupa tästä kiellosta.
(35)
Lanta-asetuksen mukaan tukea maksetaan ilman eri toimenpiteitä vain niityistä ja maissista. Muiden viljelykasvien osalta oletetaan, että lannoituksen vähentäminen ei alenna tuotantoa. Viimeksi mainituissa tapauksissa viljelijät voivat kuitenkin saada korvausta, jos he pystyvät toimittamaan todisteet kärsimistään tappioista.
(36)
Satomäärien muuttumisesta niittyalueilla maksettavien korvausten laskenta perustuu erotukseen normien mukaan sallitun lannoitteen määrissä herkästi pilaantuvien vyöhykkeiden ulkopuolella ja herkästi pilaantuvilla vyöhykkeillä niin, että puhtaan veden vyöhykkeet ja luontovyöhykkeet otetaan huomioon erikseen. Tuen tavoitteena on korvata lannoitemäärien alentamisesta johtuvat sadon ja tuottavuuden menetykset.
(37)
Tuen laskemisen lähtökohtana ovat hehtaaria kohti viimeisten kolmen vuoden aikana saadut arvioidut verolainsäädännön mukaiset keskimääräiset bruttovoitot Belgian frangeissa. Maidontuotantoon käytettävä alue ja muu niitty otetaan huomioon erikseen. Arvioitujen bruttovoittojen laskemiseksi Flanderi on jaettu 13 alueeseen niiden maanviljelyä koskevien erityispiirteiden mukaisesti.
(38)
Maidontuotantoon käytettävistä niittyalueista korkeimman arvioidun bruttovoiton tuottaa Kempenlandin alue Antwerpenin läänissä (55 700 BEF/ha) ja alhaisimman dyynialue (33 167 BEF/ha), kun koko Flanderin keskiarvo on 44 160 BEF/ha. Muiden kuin maidontuotantoon käytettävien niittyalueiden korkeimman arvioidun bruttovoiton tuottaa hiekka-/savipohjainen Länsi-Flanderin alue (36 100 BEF/ha) ja alhaisimman dyynialue (24 633 BEF/ha), kun koko Flanderin keskiarvo on 31 941 BEF/ha.
(39)
Puhtaan veden vyöhykkeillä korvauksen maksamisen lähtökohtana on se, että suurin sallittu hehtaaria kohti käytettävä typpimäärä on 350 kg, kun tavallisten vyöhykkeiden vastaava määrä on 450 kg. Tämä erotus merkitsee 22 prosenttia alhaisempaa määrää. Alentuneita tuottoja koskevan lain mukaisesti Belgian viranomaiset laskevat, että tuloksena on sadon pieneneminen 15 prosentilla. Vaikutus tilan kannattavuuteen on kuitenkin suurempi. Kiinteät kulut vähennettyään Belgian viranomaiset päätyvät siihen, että arvioitu keskimääräinen bruttovoitto on 40 prosenttia koko sadosta. Näin ollen sadon aleneminen 15 prosentilla johtaa arvioidun bruttovoiton alenemiseen 37,5 prosentilla (15 prosenttia × 100/40). Silloin alentuneesta sadosta maksettavan korvauksen maksuperuste on kyseisellä alueella 37,5 prosenttia keskimääräisestä bruttovoitosta. Puhtaan veden vyöhykkeillä maanviljelijät saavat kuitenkin käyttää kemiallisia lannoitteita 50 kg vähemmän hehtaaria kohti. Tämä merkitsee 800 Belgian frangin säästöä (50 kg typpeä × 16 BEF/kg). Siksi tämä määrä vähennetään maksettavasta tuesta.
(40)
Luontovyöhykkeillä korvaus määräytyy samojen periaatteiden mukaisesti. Luontovyöhykkeen suurin sallittu hehtaaria kohti käytettävä typpimäärä on 400 kg, ja verrattuna tavallisten vyöhykkeiden vastaavaan määrään 450 kg erotuksen suuruus vastaa 11 prosenttia. Belgian viranomaiset laskevat sadon alenevan tästä syystä 7 prosenttia. Tästä seuraa arvioidun bruttovoiton aleneminen 17,5 prosentilla (7 prosenttia × 100/40). Silloin alentuneesta sadosta maksettavan korvauksen maksuperuste on luontovyöhykkeellä 17,5 prosenttia keskimääräisestä bruttovoitosta. Lisäksi tukea alennetaan samalla 800 Belgian frangin määrällä (ks. edellä oleva johdanto-osan 39 kappale), joka vastaa alhaisemmasta lannoitteen käytöstä saatua säästöä.
(41)
Seuraavassa taulukossa on yhteenvetona korkein, alhaisin ja keskimääräinen maksettavan tuen määrä:
Maidon tuotantoon käytettävät niityt
Arvioitu bruttovoitto
Tuen määrä puhtaan veden vyöhykkeillä
FOR-L_2013285FI.01000801.notes.0001.xml.jpg
Tuen määrä luontovyöhykkeillä
FOR-L_2013285FI.01000801.notes.0002.xml.jpg
Kempenlandin alue Antwerpenin läänissä
55 700
20 088
8 948
Dyynialue
33 167
11 638
5 004
Keskimäärin
44 160
15 760
9 928
Muut niityt
Arvioitu bruttovoitto
Tuen määrä puhtaan veden vyöhykkeillä
FOR-L_2013285FI.01000801.notes.0003.xml.jpg
Tuen määrä luontovyöhykkeillä
FOR-L_2013285FI.01000801.notes.0004.xml.jpg
Länsi-Flanderin hiekka-/savipohjainen alue
36 100
12 738
5 518
Dyynialue
24 633
8 437
3 511
Keskimäärin
31 941
11 177
4 789
(42)
Belgian viranomaiset korostavat sitä, että ilmoitetut määrät ovat hehtaarikorvausten enimmäismääriä. Korvauskelpoisen niityn kokonaispinta-ala on 31 003 hehtaaria, josta 17 468 hehtaaria on puhtaan veden vyöhykkeillä ja 13 535 hehtaaria luontovyöhykkeillä. Mahdollisten maksettavien korvausten teoreettinen enimmäismäärä oli puhtaan veden vyöhykkeillä 202 822 411 Belgian frangia ja luontovyöhykkeillä 65 900 155 Belgian frangia. Ottaen huomioon muiden kuin maidontuotantoon käytettävien niittyalueiden alhaisemmat korvausmäärät niityistä myönnetty todellinen korvausmäärä oli 250 275 012 Belgian frangia vuodessa, josta 186 505 640 Belgian frangia myönnettiin puhtaan veden vyöhykkeille ja 63 769 372 Belgian frangia luontovyöhykkeille. Belgian viranomaisten mukaan tämä suurimpien mahdollisten teoreettisten korvausten ja todellisuudessa maksettujen korvausten välinen ero johtuu useista tekijöistä ja erityisesti siitä, että korvausta maksettiin vain niitystä, jota sama maatila oli käyttänyt niittynä jo vuonna 1994.
(43)
Maissin osalta maksetaan tuotantotappiosta tasakorvauksena 3 600 Belgian frangia hehtaarilta, jos maissia kasvatetaan edelleen samalla lohkolla kuin ennen, eikä sitä ole kylvetty kynnetylle entiselle niitylle. Tuki perustuu oletukselle, että maissin keskimääräinen kuiva tuotantomäärä on 14 500 kg/ha ja tiukemmista normeista johtuva keskimääräinen sadon menetys on 900 kg/ha. Kun kuivan maissin keskimääräiseksi omakustannushinnaksi arvioidaan 4 Belgian frangia kilolta, tulon menetykseksi saadaan 3 600 Belgian frangia.
(44)
Lisäksi maanviljelijöitä kehotetaan kylvämään heinää maissin jälkeen, mikä vähentää nitraattien valumista maaperästä ja nitraattien suodattumista. Lisäksi myönnettiin 3 600 Belgian frangin tuki hehtaarilta. Belgian viranomaisten mukaan tämä tuki kattaa vain heinän siemenistä aiheutuvat kustannukset.
(45)
Tukea myönnetään puhtaan veden vyöhykkeillä ja luontovyöhykkeillä oleville maatiloille ylijäämälannan hävittämiskustannuksiin, jotka aiheutuvat lannan käyttörajoitusten tiukentamisesta.
(46)
Tukea myönnetään tilalle, jolla ylijäämälannan määrä on lisääntynyt lannan käyttöä koskevien normien tiukentumisen vuoksi. Tuen suuruutta laskettaessa erotetaan tilat, jotka ovat
a)
karjankasvatusta harjoittavia perhetiloja ja muita karjatiloja, jotka eivät ole hankkineet lisää maatalousmaata vuosina 1993-1996; lannan hävittämismahdollisuuksia laskettaessa otetaan huomioon vuoden 1996 rekisteriin merkitty maatalousmaan pinta-ala;
b)
karjankasvatusta harjoittavia muita kuin perhetiloja, jotka ovat hankkineet lisää maatalousmaata vuosina 1993-1996; lannan hävittämismahdollisuuksia laskettaessa otetaan huomioon vuoden 1994 rekisteriin merkitty maatalousmaan pinta-ala (vastaa tilan tilannetta vuonna 1993).
(47)
Tuen määrää laskettaessa käytetään painotettua keskiarvoa, joka perustuu kunkin eläinlajin (nautakarja, siat, siipikarja, muut) lukumäärään Flanderissa ja kunkin eläinlajin lannalle tyypillisen mineraalipitoisuuden mukaiseen mineraalien määrään.
(48)
Tämän perusteella arvioidaan, että yksi lantatonni sisältää 6,6 kg typpeä ja 4,2 kg di-fosforipentoksidia.
(49)
Tukea maksetaan tukikelpoisten mineraaliyksiköiden perusteella (di-fosforipentoksidi- (P2O5) ja typpikiloa (N) kohti). Tilan sijainti määrää maksun suuruuden. Maksettavan tuen määrä on
a)
13 Belgian frangia/yksikkö: tiloille ”valkoisen” kunnan alueella, jossa tarkistettu tuotanto on alle 75 kg P2O5/ha,
b)
20 Belgian frangia/yksikkö: harmaan kunnan alueella, jossa tarkistettu tuotanto on 75-125 kg P2O5/ha,
c)
27 Belgian frangia/yksikkö: tilalle sellaisessa kunnassa, jossa tarkistettu tuotanto on yli 125 kg P2O5/ha.
(50)
Tukea maksetaan enemmän kunnissa, joiden tarkistetut tuotantomäärät ovat korkeampia, koska lantaa joudutaan kuljettamaan pitkiä matkoja.
(51)
Lisäksi tukea maksetaan korvaukseksi viljelijöille, jotka eivät enää pysty käyttämään hyväkseen naapuritilojen kanssa tehtyjä sopimusjärjestelyjä ylimääräisen lannan levittämiseksi niiden alueelle. Tukikelpoisella tilalla on ollut oltava sopimus ylimääräisen lannan levittämisestä vuonna 1995 sellaisen maan käyttäjän maalle, jonka tila on tiukempien normien soveltamisalueella, ja tukikelpoisuutta hakevan tilan on oltava kunnassa, jonka tarkistettu tuotantomäärä on yli 100 kg P2O5/ha. Tukea maksetaan mineraaliyksiköiden perusteella, eli kutakin di-fosforipentoksidi- ja typpikiloa kohti, jonka verran niiden hävitysmäärä kyseisten maan käyttäjien kanssa tehdyn sopimuksen perusteella on vähentynyt. Tukikelpoinen enimmäismäärä on erotus lannan käyttöä koskevien tavanomaisten normien mukaisten hävitysmahdollisuuksien ja tiukempien sääntöjen mukaisten normien soveltamisalueella vallitsevien hävitysmahdollisuuksien välillä. Tilan sijainti määrää maksun suuruuden, joka on
a)
27 Belgian frangia/yksikkö: tilalle sellaisessa kunnassa, jossa tarkistettu tuotanto on yli 125 kg P2O5/ha,
b)
20 Belgian frangia/yksikkö kaikille muille tiloille.
(52)
Karjankasvatusta harjoittavat perhetilat, joilla on ylijäämälantaa Kluizenin paikallisen pintavedenkeruualtaan alueella sijaitsevilla lohkoilla tai Maasin rantojen nitraattien vaikutukselle herkästi pilaantuvalla alueella, voivat käyttää hyväkseen ”lantapankin” velvollisuutta ottaa vastaan ylimääräistä ylijäämälantaa, jonka kerääntyminen johtuu lannan käyttöä koskevista tiukennetuista normeista. Tässä tapauksessa lannan hävittämis- ja varastointikorvausta alennetaan sitä mineraalimäärää vastaavasti, jonka osalta lantapankki on antanut apuaan.
(53)
Koska lannan levittämiskielto puhtaan veden vyöhykkeillä ja luontovyöhykkeillä alkaa 1 päivänä syyskuuta ja muilla vyöhykkeillä vasta 21 päivänä syyskuuta, tietyille tiloille aiheutuu vaikeuksia siksi, että ne korjaavat monien viljelykasvien sadon vasta laajennetun kiellon tultua voimaan. Monilla tiloilla lanta levitetään sadonkorjuun jälkeen. Tämä ei ole enää mahdollista puhtaan veden vyöhykkeillä eikä luontovyöhykkeillä. Belgian viranomaiset arvioivat, että kyseiset tilat tarvitsevat tästä syystä lannan lisävarastointitilaa kolmen kuukauden ajan.
(54)
Lannan käyttöä tavallisilla alueilla sekä puhtaan veden vyöhykkeillä ja luontovyöhykkeillä koskevien normien ero merkitsee noin 50 kg di-fosforipentoksidia hehtaaria kohti. Kun yksi tonni lantaa sisältää keskimäärin 5,2 kg di-fosforipentoksidia, 50 kg di-fosforipentoksidia hehtaaria kohti vastaa noin 10 tonnin varastointikapasiteetin tarvetta kultakin hehtaarilta.
(55)
Perustuen arvioon, että tilavuudeltaan 500 kuutiometrin varaston rakentaminen maksaa 1 263 120 Belgian frangia, Belgian viranomaiset arvioivat tarvittavan varastointikapasiteetin hankkimisen edellyttävän noin 2 500 Belgian frangin investointia varastoitavaa tonnia kohti. Kun investointi kuoletetaan 20 vuodessa, se vastaa 125 Belgian frangin vuotuista kustannusta tonnia kohti. Siksi maanviljelijöille, jotka tuottavat karjanlantaa ja joilla on maatalousmaata lannan käyttöä ja levittämistä koskevien tiukempien sääntöjen soveltamisalueilla, maksetaan vuotuisena korvauksena BEF 1 250/ha.
(56)
Maanviljelijät, jotka ovat saaneet vuonna 1996 tätä lannan varastointikorvausta lantaa koskevan asetuksen nojalla, eivät voi saada samana vuonna Flanderin maatalouden investointirahaston (VLF:n) korkotukea eikä pääomatukea karjanlantavarastojen rakentamista varten.
(57)
Koska viljelijät, joilla on maata puhtaan veden vyöhykkeillä, eivät voi täyttää hehtaaria kohti sallittua typpimäärää kokonaan käyttämällä eläinten tuottamaa lantaa, Belgian viranomaiset odottavat näillä alueilla toimivien viljelijöiden pyrkivän säilyttämään tuotantotasonsa käyttämällä kemiallista lisälannoitetta erityisesti viljellessään muita viljelykasveja ja maissia.
(58)
Näiden tilojen oletetaan käyttävän lisäksi 60 kg typpeä hehtaaria kohti 16 Belgian frangin kilohintaan. Näin ollen maksettavan tuen määräksi saadaan 960 Belgian frangia (60 × 16), joka pyöristetään ylöspäin kokonaismääräksi 1 000 Belgian frangia hehtaaria kohden.
(59)
Maanviljelijät, joilla oli vuonna 1994 maatalousmaata puhtaan veden vyöhykkeellä tai luontovyöhykkeellä, voivat hakea ohjelman hallinnosta vastuussa olevalta lantapankilta kyseisillä alueilla sijaitsevaan maahan perustuvaa korvausta. Hakijoiden on osoitettava kartoilla ja suunnitelmilla maatalousmaansa lohkokohtaiset satosuunnitelmat vuodelta 1994 ja siltä vuodelta, jota hakemus koskee. Jos maatalousmaa sijaitsee usealla alueella tai vyöhykkeellä, korvaus lasketaan lannan käyttöä ja levitystä koskevien tiukimpien sääntöjen perusteella. Lantapankki tutkii hakemukset ja ilmoittaa asianomaisille korvauksen laadun käyttämällä kaikkia käytettävissään olevia tietoja. Korvausta ei makseta, jos sen määrä on alle 1 000 Belgian frangia. Hakijoilla on oikeus valittaa Flanderin ympäristöministerille, jonka on annettava päätöksensä kuuden kuukauden kuluessa, tai valitus katsotaan hyväksytyksi.
(60)
Lantapankilla, poliisiviranomaisilla ja ympäristö-, luonto-, maa- ja vesihallinnon ympäristövalvontaviranomaisilla sekä muilla viranomaisilla on oikeus tarkastaa, että maanviljelijät täyttävät lantaa koskevan asetuksen mukaiset velvoitteensa. Jos rikkomisia havaitaan, tuki voidaan periä maanviljelijöiltä takaisin. Lantaa koskevan asetuksen nojalla ei voida myöntää tukea maasta, joka on poistettu viljelykäytöstä.
III ARVIOINTI TUESTA
(61)
Edellä kuvaillut toimenpiteet ovat perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Tukea maksetaan valtion varoista tietyn tyyppisille maanviljelijöille, eli puhtaan veden vyöhykkeillä tai luontovyöhykkeillä toimiville maanviljelijöille. Kyseiset tuet vääristävät tai uhkaavat vääristää kilpailua ja vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska ne parantavat tukea saavien maanviljelijöiden kilpailuasemaa verrattuna muualla Belgiassa tai muissa jäsenvaltioissa toimiviin maanviljelijöihin, jotka eivät saa tukea. Lisäksi näyttää todennäköiseltä, että sikäli kuin kyseisten maanviljelijöiden tuottamia tuotteita myydään EU:n sisäisessä kaupassa, toimenpiteet vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(62)
Kirjallisesti esittämissään huomautuksissa Belgian viranomaiset ovat korostaneet tukiohjelman ympäristöön liittyviä tavoitteita, ja tässä yhteydessä ne ovat lainanneet ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuisista maatalouden tuotantomenetelmistä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2078/92, jäljempänä ’asetus (ETY) N:o 2078/92’ (8), säännöksiä, ja ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevia yhteisön suuntaviivoja (9). Ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevien suuntaviivojen 2.1 kohdassa todetaan, etteivät suuntaviivat koske maatalousalan sitä osaa, johon sovelletaan asetusta (ETY) N:o 2078/92. Sen vuoksi on asianmukaista tarkastella aluksi asetuksen (ETY) N:o 2078/92 soveltamista kyseisiin toimenpiteisiin.
(63)
Belgian viranomaisten mukaan toimenpiteen osana myönnetty korvaus luontovyöhykkeiden ja puhtaan veden vyöhykkeiden maanviljelijöille olisi katsottava asetuksen (ETY) N:o 2078/92 säännösten soveltamiseksi.
(64)
Asetuksella (ETY) N:o 2078/92 perustetaan yhteisön tukiohjelma, jonka tarkoituksena on edistää maanviljelijän antamien sitoumusten perusteella muun muassa sellaisten maatalouskäytäntöjen vapaaehtoista käyttöä, jotka vähentävät maatalouden ympäristöhaittoja (2 artiklan 1 kohta). Jäsenvaltioiden on määritettävä tuen myöntämisedellytykset ja maksettavan tuen määrä tuensaajan antaman sitoumuksen ja tulonmenetyksen perusteella ja kannustimen antamista koskevan tarpeen perusteella (5 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta). Komission määrittämien edellytysten täyttyessä yhteisö voi lisäksi osallistua myös edellä tarkoitettuihin jäsenvaltioiden myöntämiin palkkioihin sellaisten tulonmenetysten korvaamiseksi, jotka johtuvat 2 artiklassa tarkoitettujen rajoitusten pakollisesta soveltamisesta ja jotka ovat seurausta jäsenvaltioiden täytäntöön panemista yhteisön säännösten yhteydessä päätetyistä toimenpiteistä (asetuksen (ETY) N:o 2078/92 4 artiklan 5 kohta).
(65)
Kyseisen asetuksen 10 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltioilla on lisäksi mahdollisuus ottaa käyttöön kansallisesti rahoitettavia lisätoimenpideohjelmia, joiden myöntämisedellytykset poikkeavat asetuksen mukaisista vaatimuksista tai joiden määrä on suurempi kuin asetuksessa säädetty taso. Tällaisten ohjelmien on oltava kyseisen asetuksen ja valtiontukisääntöjen tavoitteiden mukaisia.
(66)
Nyt käsiteltävän ohjelman tarkoituksena ei ole maksaa korvausta maanviljelijöiden antamien vapaaehtoisten sitoumusten noudattamiseen liittyvistä tappioista. Ohjelma ei myöskään sisällä yhteisön yhteisrahoittamia korvauksia Belgian toteuttamiin toimenpiteisiin komission määrittämin edellytyksin. Ohjelma koskee sen sijaan (yksinomaan) kansallisesti rahoitettavaa korvausta sellaisten tappioiden kattamiseksi, jotka johtuvat kansallisen lannoitelainsäädännön mukaisten velvoitteiden noudattamisesta.
(67)
Tämän vuoksi tuki ei kuulu kyseisen asetuksen soveltamisalaan, vaan se on tutkittava sovellettavien valtiontukisääntöjen nojalla.
IV YMPÄRISTÖNSUOJELUUN MYÖNNETTÄVÄÄ VALTIONTUKEA KOSKEVIEN YHTEISÖN SUUNTAVIIVOJEN SOVELTAMINEN
(68)
On tarpeen arvioida, voidaanko toimenpidettä pitää toimenpiteen toteuttamisen aikaan sovellettujen komission vuonna 1994 antamien ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevien suuntaviivojen (10), jäljempänä ’suuntaviivat’, mukaisena (11).
(69)
Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että tukitoimenpiteet korvausten maksamiseksi niittyjen tai maissin alentuneesta sadosta, ylijäämälannan hävittämistuki ja keinolannoitteen käytöstä aiheutuneiden lisäkustannusten korvaaminen ovat toimintatukia. Belgian viranomaiset ovat todenneet komission yksiköiden kysymykseen antamassaan vastauksessa, että vaikka lannan varastointikustannusten korvausmäärä onkin verrannollinen ylijäämälantaa varten tarvittavien varastoinvestointien määrään, ne eivät itse asiassa suoraan liity varsinaisiin investointeihin. Komissio katsoo tämän perusteella, että kyseistä toimenpidettä olisi pidettävä toimintatukena.
(70)
Komissio katsoo yleisesti, että toimintatukien maksaminen maatalousalalle ei todennäköisesti edistä pysyvästi alan kehitystä ja että se voi johtaa kilpailun edellytysten vääristymiseen, mikä asettaa kyseisiä tukia saamattomat maanviljelijät tuensaajia epäedullisempaan asemaan. Siksi komissio arvioi tällaisia tukia ankarasti.
(71)
Toimintatuen maksamista ympäristönsuojelutoimista käsitellään suuntaviivojen 3.4 kohdassa. Siinä edellytetään seuraavaa:
”Pitkään noudattamansa käytännön mukaisesti komissio ei tavallisesti hyväksy toimintatukea, joka vapauttaa yritykset maksamasta aiheuttamiensa saasteiden tai vahinkojen kustannuksia. Komissio voi kuitenkin poiketa tästä periaatteesta tietyissä tarkoin määritellyissä olosuhteissa. Se on aikaisemmin tehnyt näin jätehuollon alalla ja vapautusta ympäristöveroista koskevissa tapauksissa. Komissio arvioi edelleenkin kyseiset tapaukset kunkin erikseen ja soveltaen tarkkoja perusteita, jotka se on laatinut edellä mainittuja kahta asiakokonaisuutta varten. Perusteiden mukaan tuella saa korvata vain tavanomaisiin kustannuksiin verrattuna ylimääräiset tuotantokustannukset, sen olisi oltava väliaikainen ja periaatteessa asteittain aleneva, jotta se muodostaisi kannustimen vähentää saastuttamista tai nopeuttaa voimavarojen käytön tehostamista. Lisäksi tuki ei saa olla ristiriidassa muiden EY:n perustamissopimuksen määräysten, erityisesti tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta koskevien määräysten kanssa.
Jätehuollon alalla yhdyskuntajätteiden lajittelevasta keräämisestä, hyödyntämisestä ja käsittelystä johtuvien lisäkustannusten yrityksiä ja kuluttajia hyödyttävä julkinen rahoitus voi sisältää valtiontukea, mutta se voidaan sallia, jos yrityksiltä peritään maksu, joka on suhteutettu siihen, missä määrin ne käyttävät järjestelmää tai mikä on niiden toiminnassaan tuottaman jätteen määrä. Teollisuus- ja maatalousjätteen keräys-, hyödyntämis- ja käsittelytukea arvioidaan aina tapauskohtaisesti erikseen.
Väliaikainen vapautus uusista ympäristöveroista voi olla sallittua, jos se on tarpeen kilpailukyvyn menetysten tasoittamiseksi, erityisesti kansainvälisellä tasolla. Huomioon otettava tekijä on myös se, mitä yritysten on tehtävä helpotusten vastapainoksi saastuttamisen vähentämiseksi. Tämä sääntö koskee myös vapautusta EY:n lainsäädännön nojalla käyttöönotetuista veroista, jolloin jäsenvaltiot voivat itse päättää vapautuksesta tai verohelpotuksen määrästä.”
(72)
Ylijäämälannan varastointi- ja hävittämistuen osalta komissio katsoo, että ylijäämälantaa voidaan pitää eräänlaisena maatalousjätteenä. Edellä lainattujen suuntaviivojen mukaisesti tämäntyyppisten jätteiden hävittämistukea on arvioitava tapauskohtaisesti suuntaviivojen 3.4 kohdassa vahvistettujen perusteiden mukaan.
(73)
Komissio panee merkille, että tämä toimenpide oli väliaikainen, sillä se oli voimassa vain vuosina 1996 ja 1997. Lisäksi komissio huomauttaa, että Belgian viranomaiset eivät ole ilmoittaneet suorien tukien jatkamisesta lannan varastointiin ja hävittämiseen, vaikka lantapankin avulla toteutettavat järjestelyt lannan keräämiseksi tietyiltä maanviljelijöiltä jatkuvat ennallaan.
(74)
Komission on otettava huomioon myös se, että tukitoimenpiteet eivät ole asteittain alenevia, koska maksettava tuki on kumpanakin kyseisenä vuotena samansuuruinen (ks. johdanto-osan 38-40 ja 49-51 kappale).
(75)
Belgian viranomaisten toimittamien tietojen perusteella näyttää lisäksi siltä, että toimenpide on tarkoitettu korvaamaan herkästi pilaantuvilla vyöhykkeillä käyttöön otettujen rajoitusten vuoksi kerääntyvän ylijäämälannan varastoinnin ja hävittämisen kaikki kustannukset. Tämän vuoksi maanviljelijöille ei näyttäisi koituvan jätteen hävittämisestä minkäänlaisia kustannuksia. Lisäksi herkästi pilaantuvien vyöhykkeiden maanviljelijöille ei ilmeisesti aseteta minkäänlaisia vaatimuksia ryhtyä toimiin lannantuotantonsa vähentämiseksi. Näin maanviljelijöiltä ei edellytetä tuen saamiseksi minkäänlaista vastasuoritusta, vaan tuella yksinkertaisesti korvataan herkästi pilaantuvilla vyöhykkeillä käyttöön otettujen tiukempien lannankäyttönormien noudattamiskustannukset. Tämän vuoksi toimenpide ei kannusta lannantuotannon vähentämiseen.
(76)
Näistä syistä komissio katsoo, etteivät toimenpiteet ole suuntaviivojen eivätkä asetuksen (ETY) N:o 2078/92 tavoitteiden mukaisia. Tämän vuoksi komissio katsoo, etteivät toimenpiteet sovellu sisämarkkinoille.
(77)
Maanviljelijöille karjanlannan käyttöä koskevien rajoitusten vuoksi aiheutuneiden tuotantotappioiden korvaamiseksi maksettujen tukien ja keinolannoitteiden käytöstä syntyneiden ylimääräisten kustannusten korvaamiseksi maksetun tuen osalta komissio huomauttaa, että suuntaviivoissa ei erityisesti mainita tuotantotappioiden vuoksi maksettavia tukia. Siinä määrin, kun lannan käyttöä koskevat rajoitukset pienentävät tuottoa, ne kuitenkin todennäköisesti lisäävät maanviljelijöiden tuotantokustannuksia lopun sadon osalta. Edellä mainituissa suuntaviivoissa asetettujen periaatteiden mukaisesti kyseiset tuet näyttäisivät olevan perusteltuja vain, jos seuraavat ehdot täyttyvät (12):
a)
tuen olisi oltava väliaikaista ja periaatteessa sen olisi oltava asteittain alenevaa, jotta se kannustaisi tuensaajia vähentämään saastuttamista tai nopeuttamaan voimavarojen käytön tehostamista;
b)
tuella saa korvata vain tavanomaisiin menetelmiin verrattuna ylimääräiset tuotantokustannukset;
c)
tuki ei saa olla ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen muiden määräysten kanssa.
Lisäksi asetuksen (ETY) N:o 2078/92 10 artiklasta seuraa, että tuen soveltamisalan ulkopuolella myönnetyn tuen, jonka tavoitteena on saada aikaan jokin asetuksen 2 artiklassa asetetuista rajoituksista, on oltava asetuksen tavoitteiden mukaista.
(78)
Koska tuki koskee vain kahden vuoden jaksoa, se näyttäisi olevan väliaikaista. Belgian viranomaiset vahvistivat 14 päivänä tammikuuta 2013 toimittamissaan tiedoissa, ettei toimenpiteen toteuttamista jatkettu enää vuonna 1998.
(79)
Tuen voimassaoloaikana sen määrä ei kuitenkaan alentunut asteittain (ks. johdanto-osan 38-40 ja 49-51 kappale), joten se ei kannustanut nopeuttamaan voimavarojen käytön tehostamista.
(80)
Kuten edellä todettiin, korvaus niittyjen tuotantotappioista lasketaan ottamalla huomioon muilla kuin herkästi pilaantuvilla alueilla sallittu lannoitteen käytön kokonaismäärä, eli 450 kg typpeä hehtaaria kohti niityillä ja 325 kg typpeä hehtaaria kohti viljeltäessä maissia. Belgian viranomaisten mukaan nämä luvut on laskettu tieteellisin perustein sen varmistamiseksi, että pohjaveden ja pintaveden nitraattipitoisuusarvot eivät ylitä 50 mg NO3/l eikä 11,3 mg NO3-N/l ottaen huomioon keskimääräinen sallittu hävikki 70 kg NO3-N/l hehtaaria kohti vuodessa. Tavoitteena on yhdistää optimaalinen tuotanto ja mahdollisimman vähäinen suodattuminen. Luontovyöhykkeillä ja puhtaan veden vyöhykkeillä voimassa olevat raja-arvot on laskettu samalla tavoin ottaen huomioon, että niiden herkkyys nitraateille on muita vyöhykkeitä suurempi.
(81)
Belgian viranomaiset ilmoittivat 7 päivänä elokuuta 1998 päivätyssä kirjeessään, että korvaus normien erosta oli päätetty laskea lain mukaan käytettäväksi sallitun typen kokonaismäärän mukaisesti ottaen huomioon sekä keinolannoitteista että karjanlannasta peräisin oleva typpi. Belgian viranomaisten mukaan tätä periaatetta noudatettiin, koska katsottiin tarpeelliseksi varmistaa saman alueen maanviljelijöiden tasapuolinen kohtelu niin, että maanviljelijät, joiden maa sijaitsee tiukempien paikallisten normien soveltamisalueilla, eivät kärsineet verrattuna maanviljelijöihin, joiden maata kyseiset normit eivät koske. Jos normit olisivat samat kaikkien alueiden kaikille maanviljelijöille, kilpailuetu poistuisi, eikä korvausta tarvitsisi maksaa. Jos maanviljelijät pyrkivät tässä tilanteessa ylittämään ympäristön laatua koskevat perusnormit, maksettava korvaus voidaan laskea saavutetun tason ja laatunormin välisen eron perusteella.
(82)
Tähän saman alueen sisällä vallitsevaan tasapuolisuusperiaatteeseen perustuen Belgian viranomaiset katsoivat, että nykyiset säännöt eivät merkitse liiallista korvausta maanviljelijöille ja/tai korvausta sellaisten viljelykäytäntöjen lopettamisesta, jotka ovat EU:n säännösten vastaisia. Belgian viranomaisten mukaan samalla maatalousalueella vallitseva kilpailuhaitta tai -etu on kyseisellä alueella selvemmin nähtävissä kuin koko EU:ssa. Siksi tiukempien paikallisten normien soveltamisalueilla Flanderissa toimivien maanviljelijöiden kärsimät tappiot korvattiin kokonaan (tosiasiallisen sadonmenetyksen osalta).
(83)
Lisäksi Belgian viranomaiset korostivat, että jo vuosina 1996 ja 1997 Flanderin alue oli ottanut käyttöön tiukemmat paikalliset standardit, vaikka nitraattidirektiivi edellytti sitä vasta 20 päivästä joulukuuta 1998. Herkästi pilaantuvilla puhtaan veden vyöhykkeillä on niittyjen osalta otettu käyttöön rajoitus 200 kiloa typpeä hehtaaria kohti ja maissin sekä muiden viljelykasvien osalta rajoitus on 170 kiloa typpeä hehtaaria kohti. Belgian viranomaisten mukaan karjanlannan sallittu enimmäismäärä on ollut jo vuodesta 1996 direktiivin 91/676/ETY mukaisessa ensimmäisessä toimintaohjelmassa asetettua määrää alhaisempi, ja tiettyjen viljelykasvien osalta se on rajoitettu toisen toimintaohjelman mukaiselle tasolle.
(84)
Belgian viranomaiset toimittivat 14 päivänä tammikuuta 2013 yksityiskohtaisia tietoja laskentamenetelmästä osoittaakseen sen olevan maatalouskäytännön ja toimenpiteen toteutuksen aikaan voimassa olleiden EU:n säädösten mukainen.
(85)
Käytettävissä olevien tietojen perusteella puhtaan veden vyöhykkeillä ja luontovyöhykkeillä voimassa olevat säännökset eivät näytä ylittävän merkittävässä määrin direktiivissä 91/676/ETY asetettuja velvoitteita. Komissio panee tältä osin merkille, että Belgian viranomaiset ovat itse ilmoittaneet komissiolle toimittamissaan kirjallisissa huomautuksissa, että ne ovat todenneet puhtaan veden vyöhykkeet ja luontovyöhykkeet erityisen herkiksi nitraattien vaikutukselle ja että tämän vuoksi ne katsoivat alhaisemmat raja-arvot tarpeellisiksi varmistaakseen, että erityisesti juomaveden tuottamiseen käytettävän makean pintaveden sekä pohjaveden nitraattien tavoitearvo 50 mg/l saavutettiin. Tämä taso oli direktiivin 91/676/ETY mukaan pakollinen vuoden 1995 lopussa.
(86)
Korvauksen laskentamenetelmän osalta komissio pyysi Belgian viranomaisia esittämään vahvistetut tutkimukset, jotka osoittaisivat korvauksen laskemisessa käytetyt oletukset oikeiksi. Belgian viranomaisia pyydettiin erityisesti toimittamaan sellaisten tutkimusten tulokset, jotka osoittaisivat lannoitteiden kokonaiskäytön alentamisen tasolta 450 kg typpeä/ha tasolle 350 kg typpeä/ha todella johtavan sadon pienenemiseen 15 prosenttia ja vastaavasti lannoituksen alentamisen tasolta 450 kg typpeä/ha tasolle 400 kg typpeä/ha pienentävän satoa 7 prosenttia. Belgian viranomaiset osoittivat laskennan lähtökohtana käytetyt oletukset oikeiksi 14 päivänä tammikuuta 2013 antamassaan vastauksessa.
(87)
Lisäksi Belgian viranomaisia pyydettiin myös toimittamaan lisätietoja oletuksista, joita oli käytetty laskettaessa tämän tuotannon menetyksen vaikutuksia tilan kokonaiskannattavuuteen, käyttäen erilaisia oletuksia kuten yksinomaan viljelyyn perustuvaa tuotantoa ja yhdistettyä viljelyyn ja karjanhoitoon perustuvaa tuotantoa. Komissio pyysi Belgian viranomaisia toimittamaan erityisesti yksityiskohtaisen selvityksen siitä, miksi niittyviljelmän 15 prosentin tuotantotappion yhdistettyyn viljelyyn ja karjanhoitoon perustuvalla tilalla katsottiin johtavan tilan kannattavuuden alenemiseen 40 prosenttia ottaen huomioon kotieläintuotannon eri tyypit. Belgian viranomaiset toimittivat nämä tiedot 14 päivänä tammikuuta 2013 antamassaan vastauksessa.
(88)
Lisäksi Belgian viranomaisia pyydettiin toimittamaan laskelmat, jotka perustuisivat vaihtoehtoisiin korvausmenetelmiin, esimerkiksi tuotantotappiot korvaavan rehun hankintakustannusten korvaamiseen. Belgian viranomaiset ilmoittivat 14 päivänä tammikuuta 2013 päivätyssä vastauksessaan, että koska kyseisenkaltaisia laskelmia ei tehty toimenpiteen toteuttamisen aikaan, niitä ei ole enää mahdollista tehdä.
(89)
Sen vuoksi komissio katsoo, etteivät Belgian viranomaiset ole osoittaneet, että tuki rajattiin pelkkiin ylimääräisiin tuotantokustannuksiin. Kuten edellä lisäksi osoitettiin (johdanto-osan 79 kappale), tuki ei alentunut asteittain.
(90)
Tästä seuraa, ettei tuen myöntäminen tuotantotappioihin täytä suuntaviivojen edellytyksiä. Tämän vuoksi komissio katsoo, etteivät kyseiset tukitoimenpiteet ole perussopimuksen mukaisia.
V PÄÄTELMÄT
(91)
Komissio katsoo, että Belgia on pannut lanta-asetuksen mukaisen korvauksen täytäntöön sääntöjenvastaisesti ja rikkonut siten EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohtaa (nykyinen SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohta).
(92)
Toimenpiteet eivät kuulu asetuksen (ETY) N:o 2078/92 soveltamisalaan.
(93)
Ylijäämälannan varastoinnista ja hävittämisestä sekä tuotannon alenemisesta maksettavaan korvaukseen liittyvät toimenpiteet ovat toimintatukia, jotka voidaan katsoa perussopimuksen mukaisiksi vain poikkeustapauksissa. Tämän vuoksi suuntaviivoissa noudatetaan tiukkaa lähestymistapaa, jonka mukaan ylijäämälannan varastointi ja hävittäminen voidaan katsoa perussopimuksen mukaiseksi vain, jos se on väliaikaista ja asteittain alenevaa ja jos se edellyttää maanviljelijältä vastasuoritusta. Tuotannon alenemisesta maksettavan tuen olisi oltava väliaikaista ja asteittain alenevaa, ja sillä olisi korvattava vain ylimääräisiä tuotantokustannuksia. Kuten edellä arvioitiin, nämä edellytykset eivät täyttyneet.
(94)
Koska tuensaajilta ei vaadita vastasuoritusta tuen saamiseksi eivätkä tukitoimenpiteet näytä sisältävän kannustimia, jotka saisivat tuensaajat toteuttamaan lisätoimia ympäristönsuojelun parantamiseksi, komissio katsoo, ettei tämä tukitoimenpide edistä tietyn taloudellisen toiminnan kehitystä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
(95)
Lanta-asetus kumottiin vuonna 1998, ja kaikki toimenpiteet lakkautettiin.
(96)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että toimenpiteen toteuttamisen aikaan - vuosina 1996 ja 1997 - toimenpiteessä oli kyse sääntöjenvastaisesta ja sisämarkkinoille soveltumattomasta tuesta, jonka on periaatteessa perittävä takaisin tuensaajalta.
(97)
Koska komission toimivaltuuksiin periä tuki takaisin sovelletaan kymmenen vuoden vanhentumisaikaa (13), sisämarkkinoille soveltumatonta tukea ei voida periä takaisin.
(98)
Kaikki yksittäiset tuet, jotka täyttivät tuen myöntämisen aikaan ryhmäpoikkeuksen tai hyväksytyn tukiohjelman mukaiset edellytykset, soveltuvat sisämarkkinoille kyseisenkaltaiseen tukeen sovellettavien tuen enimmäisintensiteettien rajoissa,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Lanta-asetuksen mukaisena korvauksena myönnetty valtiontuki, jonka Belgia on pannut täytäntöön EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan vastaisesti, on sisämarkkinoille soveltumatonta tukea.
2 artikla
Kaikki 1 artiklassa tarkoitetut ohjelmasta myönnetyt yksittäiset tuet, jotka täyttivät tuen myöntämisen aikaan ryhmäpoikkeuksen tai hyväksytyn tukiohjelman mukaiset edellytykset, soveltuvat sisämarkkinoille kyseisenkaltaiseen tukeen sovellettavien tuen enimmäisintensiteettien rajoissa.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Belgian kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä 16 päivänä syyskuuta 2013.