PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/296
ze dne 24. února 2015,
kterým se stanoví procesní opatření pro spolupráci mezi členskými státy v oblasti elektronické identifikace podle čl. 12 odst. 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 ze dne 23. července 2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu a o zrušení směrnice 1999/93/ES (1), a zejména na čl. 12 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Spolupráce mezi členskými státy, pokud jde o interoperabilitu a bezpečnost systémů elektronické identifikace, je nezbytná k podpoře vysoké úrovně důvěryhodnosti a bezpečnosti odpovídající míře rizika v těchto systémech.
(2)
Ustanovení čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014 ukládá oznamujícímu členskému státu povinnost poskytnout ostatním členským státům popis dotčeného systému šest měsíců předem, aby členské státy mohly spolupracovat způsobem popsaným v čl. 12 odst. 5 nařízení (EU) č. 910/2014.
(3)
Spolupráce mezi členskými státy vyžaduje zjednodušené postupy. Interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace nelze dosáhnout pomocí postupů prováděných v různých jazycích. Používání angličtiny v rámci spolupráce by mělo usnadnit dosažení interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace, avšak překlady již existující dokumentace by neměly představovat nepřiměřenou zátěž.
(4)
V členských státech jsou různé prvky systémů elektronické identifikace spravovány různými orgány nebo subjekty. K umožnění účinné spolupráce a zjednodušení správních postupů je vhodné zajistit, aby v každém členském státě existovalo jednotné místo, jehož prostřednictvím lze kontaktovat příslušné orgány a subjekty tohoto členského státu.
(5)
Výměna informací, zkušeností a osvědčených postupů mezi členskými státy usnadňuje vývoj systémů elektronické identifikace a slouží jako nástroj k dosažení technické interoperability. Potřeba této spolupráce je zvláště opodstatněná, pokud jde o úpravy již oznámených systémů elektronické identifikace, změny systémů elektronické identifikace, o nichž byly členským státům poskytnuty informace před oznámením, a výskyt důležitých událostí nebo incidentů, které mohou ovlivnit interoperabilitu nebo bezpečnost systémů elektronické identifikace. Členské státy by rovněž měly mít k dispozici prostředky k vyžádání si tohoto druhu informací týkajících se interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace od jiných členských států.
(6)
Vzájemné hodnocení systémů elektronické identifikace by se mělo považovat za proces vzájemného učení, který pomáhá vybudovat důvěru mezi členskými státy a zajišťuje interoperabilitu a bezpečnost oznámených systémů elektronické identifikace. K tomu je třeba, aby oznamující členské státy poskytovaly dostatečné informace o svých systémech elektronické identifikace. Rovněž je však třeba zohlednit potřebu členských států zachovat důvěrnost některých informací, pokud je to nezbytně nutné kvůli bezpečnosti.
(7)
Aby bylo zajištěno, že proces vzájemného hodnocení bude nákladově efektivní a povede k jasným a přesvědčivým výsledkům, a aby se zamezilo zbytečnému zatěžování členských států, měly by členské státy společně provést jedno vzájemné hodnocení.
(8)
Při spolupráci ve věcech týkajících se systémů elektronické identifikace, včetně provádění vzájemných hodnocení, by členské státy měly zohlednit posudky nezávislých třetích stran, pokud jsou k dispozici.
(9)
Za účelem usnadnění procesních opatření k dosažení cílů uvedených v čl. 12 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 910/2014 by měla být zřízena síť pro spolupráci. Zajistí se tím existence fóra, které bude moci obsáhnout všechny členské státy a formálním způsobem je zapojit do spolupráce v praktických věcech údržby rámce interoperability.
(10)
Síť pro spolupráci by měla posuzovat formuláře návrhů oznámení poskytované členskými státy podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014 a vydávat stanoviska, v nichž se vyjádří k souladu systémů popsaných ve formulářích návrhů oznámení s požadavky článku 7, čl. 8 odst. 1 až 2 a čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení a s prováděcím aktem uvedeným v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení. Ustanovení čl. 9 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 910/2014 ukládá oznamujícím členským státům povinnost popsat způsob, jakým oznámený systém elektronické identifikace plní požadavky na interoperabilitu podle čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014. Členské státy by při přípravě na splnění své povinnosti podle čl. 9 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 910/2014, totiž poskytnout Komisi popis, jak oznámený systém elektronické identifikace splňuje požadavky na interoperabilitu podle čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014, měly zejména zohlednit stanoviska sítě pro spolupráci.
(11)
Všechny strany zapojené do oznamování by měly stanovisko sítě pro spolupráci vzít na vědomí jako vodítko pro celý proces spolupráce, oznamování a interoperability.
(12)
K zajištění efektivity procesu vzájemného hodnocení prováděného podle tohoto rozhodnutí je vhodné, aby síť pro spolupráci poskytovala členským státům pokyny.
(13)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 48 nařízení (EU) č. 910/2014,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Cíl
Toto rozhodnutí v souladu s čl. 12 odst. 7 nařízení stanoví procesní opatření pro usnadnění spolupráce mezi členskými státy v rozsahu nezbytném k zajištění interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace, jež členské státy hodlají oznámit nebo oznámily Komisi. Opatření se týkají zejména:
a)
výměny informací, zkušeností a osvědčených postupů v oblasti systémů elektronické identifikace a posouzení relevantního vývoje v odvětví elektronické identifikace, jak stanoví kapitola II;
b)
vzájemného hodnocení systémů elektronické identifikace, jak stanoví kapitola III; a
c)
spolupráce prostřednictvím sítě pro spolupráci, jak stanoví kapitola IV.
Článek 2
Jazyk spolupráce
1. Nedohodnou-li se dotčené členské státy jinak, jazykem spolupráce je angličtina.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, členské státy nejsou povinny překládat podklady uvedené v čl. 10 odst. 2, pokud by to znamenalo nepřiměřenou zátěž.
Článek 3
Jednotná kontaktní místa
1. Každý členský stát pro účely spolupráce mezi členskými státy podle čl. 12 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 910/2014 určí jednotné kontaktní místo.
2. Každý členský stát sdělí informace o jednotném kontaktním místě ostatním členským státům a Komisi. Komise zveřejní seznam jednotných kontaktních míst on-line.
KAPITOLA II
VÝMĚNA INFORMACÍ, ZKUŠENOSTÍ A OSVĚDČENÝCH POSTUPŮ
Článek 4
Výměna informací, zkušeností a osvědčených postupů
1. Členské státy sdílejí informace, zkušenosti nebo osvědčené postupy v oblasti systémů elektronické identifikace s ostatními členskými státy.
2. Každý členský stát patřičně informuje ostatní členské státy, pokud zavádí kterékoli z následujících změn, vývojů nebo úprav, jež se týkají interoperability nebo úrovní záruky dotčeného systému:
a)
vývoj nebo úpravy již oznámeného systému elektronické identifikace, které nevyžadují oznámení podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014;
b)
změny, vývoj nebo úpravy popisu systému elektronické identifikace poskytnutého podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, pokud k nim došlo před oznámením.
3. Pokud se členský stát dozví o jakémkoli významném vývoji nebo incidentu, který nesouvisí s jeho oznámeným systémem elektronické identifikace, ale může ovlivnit bezpečnost jiných oznámených systémů elektronické identifikace, uvědomí o tom ostatní členské státy.
Článek 5
Žádost o informace týkající se interoperability a bezpečnosti
1. Pokud se členský stát domnívá, že k zajištění interoperability mezi systémy elektronické identifikace jsou zapotřebí další informace, které nebyly dosud poskytnuty členským státem oznamujícím systém elektronické identifikace, může si od tohoto druhého státu uvedené informace vyžádat. Oznamující členský stát uvedené informace poskytne, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
2. Za účelem zlepšení bezpečnosti systémů elektronické identifikace si členský stát, který má bezpečnostní obavy týkající systému, jenž byl oznámen nebo jehož oznámení probíhá, může vyžádat informace týkající se těchto bezpečnostních obav. Dožádaný členský stát poté poskytne všem členským státům relevantní informace potřebné ke zjištění, zda došlo k narušení bezpečnosti uvedenému v článku 10 nařízení (EU) č. 910/2014, nebo ke zjištění, zda existuje reálné riziko, že k takovému narušení může dojít, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
Článek 6
Výměna informací prostřednictvím jednotných kontaktních míst
Členské státy si vyměňují informace podle článků 4 a 5 prostřednictvím jednotných kontaktních míst a poskytují příslušné požadované informace bez zbytečného odkladu.
KAPITOLA III
VZÁJEMNÉ HODNOCENÍ
Článek 7
Zásady
1. Vzájemné hodnocení je mechanismus spolupráce mezi členskými státy, jehož účelem je zajistit interoperabilitu a bezpečnost oznámených systémů elektronické identifikace.
2. Účast hodnotících členských států je dobrovolná. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace má být předmětem vzájemného hodnocení, nemůže odmítnout účast žádného hodnotícího členského státu na procesu vzájemného hodnocení.
3. Každý členský stát, který se účastní vzájemného hodnocení, nese všechny náklady, které mu účastí na tomto procesu vzniknou.
4. Veškeré informace získané v rámci procesu vzájemného hodnocení lze použít pouze pro tento účel. Zástupci členských států, kteří provádějí vzájemné hodnocení, nesmí vyzradit třetím stranám žádné citlivé nebo důvěrné informace získané v průběhu vzájemného hodnocení.
5. Hodnotící členský stát informuje o veškerých možných střetech zájmů, jimž by mohli být vystaveni jím jmenovaní zástupci, kteří se účastní činností v rámci vzájemného hodnocení.
Článek 8
Zahájení procesu vzájemného hodnocení
1. Proces vzájemného hodnocení může být zahájen jedním ze dvou způsobů:
a)
členský stát požádá o vzájemné hodnocení svého systému elektronické identifikace;
b)
členský stát nebo členské státy vyjádří zájem provést vzájemné hodnocení systému elektronické identifikace jiného členského státu. V žádosti uvedou důvody, proč chtějí provést vzájemné hodnocení, a vysvětlí, jak vzájemné hodnocení přispěje k interoperabilitě nebo bezpečnosti systémů elektronické identifikace členských států.
2. Žádost podle odstavce 1 se oznámí síti pro spolupráci podle odstavce 3. Všechny členské státy, které se hodlají účastnit vzájemného hodnocení, do jednoho měsíce uvědomí síť pro spolupráci.
3. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace má být předmětem vzájemného hodnocení, poskytne síti pro spolupráci tyto informace:
a)
systém elektronické identifikace, který má být předmětem vzájemného hodnocení;
b)
hodnotící členský stát (členské státy);
c)
časový harmonogram pro předložení očekávaného výsledku síti pro spolupráci a
d)
ujednání o způsobu provádění vzájemného hodnocení podle čl. 9 odst. 2.
4. Systém elektronické identifikace nemůže být předmětem dalšího vzájemného hodnocení po dobu dvou let od uzavření vzájemného hodnocení, nedá-li k tomu souhlas síť pro spolupráci.
Článek 9
Příprava vzájemného hodnocení
1. Hodnotící členské státy poskytnou členskému státu, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, jména a kontaktní údaje svých zástupců provádějících vzájemné hodnocení, a to do dvou týdnů poté, co hodnotící členské státy podle čl. 8 odst. 2 informovaly o svém záměru účastnit se vzájemného hodnocení. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, smí odmítnout účast kteréhokoli zástupce v případě střetu zájmů.
2. S ohledem na pokyny poskytnuté sítí pro spolupráci se členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, a hodnotící členské státy dohodnou na:
a)
rozsahu a opatřeních vzájemného hodnocení na základě oblasti působnosti čl. 7 písm. g) nebo čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014 a zájmu vyjádřeného hodnotícími členskými státy ve fázi zahájení;
b)
časovém harmonogramu činností v rámci vzájemného hodnocení, a to určením konečného termínu, který nemůže být určen později než 3 měsíce poté, co hodnotící členské státy poskytly jména a kontaktní údaje svých zástupců podle odstavce 1;
c)
jiných organizačních opatřeních týkajících se procesu vzájemného hodnocení.
Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, informuje o dohodě síť pro spolupráci.
Článek 10
Průběh vzájemného hodnocení
1. Zúčastněné členské provádějí vzájemné hodnocení společně. Zástupci členských států vyberou ze svého středu jednoho zástupce, který vzájemné hodnocení koordinuje.
2. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, poskytne hodnotícím členským státům formulář oznámení předloženého Komisi, nebo popis systému podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, pokud dotčený systém elektronické identifikace dosud nebyl oznámen. Rovněž musí být poskytnuty veškeré podklady a další důležité informace.
3. Vzájemné hodnocení může mimo jiné zahrnovat jedno nebo více z těchto opatření:
a)
posouzení příslušné dokumentace;
b)
přezkum procesů;
c)
technické semináře a
d)
zohlednění posudku nezávislé třetí strany.
4. Hodnotící členské státy si mohou vyžádat další dokumentaci související s oznámením. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, uvedené informace poskytne, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
Článek 11
Výsledek vzájemného hodnocení
Hodnotící členské státy ve lhůtě jednoho měsíce od ukončení procesu vzájemného hodnocení vyhotoví zprávu a předloží ji síti pro spolupráci. Členové sítě pro spolupráci si mohou od členského státu, jehož systém elektronické identifikace byl předmětem vzájemného hodnocení, nebo od hodnotících členských států vyžádat další informace nebo objasnění.
KAPITOLA IV
SÍŤ PRO SPOLUPRÁCI
Článek 12
Zřízení a metody práce
Zřizuje se síť na podporu spolupráce podle čl. 12 odst. 5 až 6 nařízení (EU) č. 910/2014 (dále jen „síť pro spolupráci“). Síť pro spolupráci vykonává svou činnost formou zasedání a písemného postupu.
Článek 13
Formulář návrhu oznámení
Poskytuje-li oznamující členský stát popis svého systému elektronické identifikace podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, poskytne síti pro spolupráci řádně vyplněný formulář návrhu oznámení a veškerou potřebnou průvodní dokumentaci, jak stanoví čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014 a prováděcí akt uvedený v čl. 9 odst. 5 nařízení (EU) č. 910/2014.
Článek 14
Úkoly
Síť pro spolupráci je pověřena:
a)
usnadněním spolupráce mezi členskými státy, pokud jde o vytvoření a fungování rámce interoperability podle čl. 12 odst. 5 až 6 nařízení (EU) č. 910/2014, a to prostřednictvím výměny informací;
b)
zavedením metod pro účinnou výměnu informací o všech otázkách v oblasti elektronické identifikace;
c)
posuzováním relevantního vývoje v odvětví elektronické identifikace a projednáváním a rozvojem osvědčených postupů v oblasti interoperability a bezpečnosti pro systémy elektronické identifikace;
d)
přijímáním stanovisek k vývoji souvisejícímu s rámcem interoperability podle čl. 12 odst. 2 až 4 nařízení (EU) č. 910/2014;
e)
přijímáním stanovisek k vývoji v oblasti minimálních technických specifikací, norem a postupů týkajících se úrovní záruky, jež jsou stanoveny v prováděcím aktu přijatém podle čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 910/2014 a v pokynech doprovázejících uvedený prováděcí akt;
f)
přijímáním pokynů týkajících se rozsahu a opatření vzájemného hodnocení;
g)
přezkumem výsledků vzájemných hodnocení podle článku 11;
h)
přezkumem vyplněného formuláře návrhu oznámení;
i)
přijímáním stanovisek, jak systém elektronické identifikace, jenž má být oznámen a jehož popis byl poskytnut v souladu s čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, splňuje požadavky článku 7, čl. 8 odst. 1 až 2 a čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení a prováděcího aktu uvedeného v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení.
Článek 15
Členství
1. Členy sítě pro spolupráci jsou členské státy a země Evropského hospodářského prostoru.
2. Předseda přizve zástupce přistupujících zemí k účasti na zasedáních sítě pro spolupráci jako pozorovatele ode dne podpisu smlouvy o přistoupení.
3. Předseda může po konzultaci se sítí pro spolupráci přizvat odborníky, kteří v síti pro spolupráci běžně nepracují a kteří mají zvláštní odbornost v souvislosti s určitým tématem na programu jednání, aby se ad hoc účastnili práce v síti pro spolupráci nebo podskupině. Kromě toho může předseda po konzultaci se sítí pro spolupráci udělit jednotlivcům a organizacím status pozorovatele.
Článek 16
Činnost
1. Zasedáním sítě pro spolupráci předsedá Komise.
2. Síť pro spolupráci může po dohodě s Komisí zřizovat podskupiny pro přezkoumání konkrétních otázek na základě mandátu definovaného sítí pro spolupráci. Tyto podskupiny zaniknou, jakmile splní svůj mandát.
3. Členové sítě pro spolupráci i přizvaní odborníci a pozorovatelé jsou povinni zachovávat profesní tajemství stanovené Smlouvami a jejich prováděcími pravidly, jakož i dodržovat bezpečnostní pravidla Komise o ochraně utajovaných skutečností EU stanovená v příloze rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (2). Pokud tyto povinnosti nedodrží, může Komise přijmout veškerá vhodná opatření.
4. Síť pro spolupráci zasedá v prostorách Komise. Komise zajišťuje sekretářské služby.
5. Síť pro spolupráci zveřejní svá stanoviska přijatá podle čl. 14 písm. i) na internetových stránkách vyhrazených pro tento účel. Pokud stanovisko obsahuje důvěrné informace, síť pro spolupráci přijme pro účely takového zveřejnění nedůvěrnou verzi dotčeného stanoviska.
6. Síť pro spolupráci přijme prostou většinou svých členů svůj jednací řád.
Článek 17
Výdaje na zasedání
1. Komise neodměňuje ty, kdo se podílejí na činnostech sítě pro spolupráci, za jejich služby.
2. Komise může účastníkům zasedání sítě pro spolupráci poskytnout náhradu vynaložených cestovních výdajů. Náhrada se poskytuje v souladu s předpisy platnými v rámci Komise a v mezích disponibilních prostředků, které jsou útvarům Komise přiděleny v rámci ročního postupu pro přidělování zdrojů.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 24. února 2015.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS (EU) 2015/296,
annettu 24 päivänä helmikuuta 2015,
menettelyä koskevien järjestelyjen vahvistamisesta sähköiseen tunnistamiseen liittyvää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä varten sähköisestä tunnistamisesta ja sähköisiin transaktioihin liittyvistä luottamuspalveluista sisämarkkinoilla annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 7 kohdan mukaisesti
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon sähköisestä tunnistamisesta ja sähköisiin transaktioihin liittyvistä luottamuspalveluista sisämarkkinoilla ja direktiivin 1999/93/EY kumoamisesta 23 päivänä heinäkuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 910/2014 (1) ja erityisesti sen 12 artiklan 7 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuutta ja turvallisuutta koskevalla jäsenvaltioiden välisellä yhteistyöllä on erittäin tärkeä merkitys edistettäessä luottamuksen ja tietoturvan korkeaa tasoa, joka on oikeassa suhteessa riskin suuruuteen kyseisissä järjestelmissä.
(2)
Asetuksen (EU) N:o 910/2014 7 artiklan g alakohdassa säädetään, että ilmoittavan jäsenvaltion on annettava kyseisestä järjestelmästä kuvaus muille jäsenvaltioille kuusi kuukautta etukäteen, jotta jäsenvaltiot voivat tehdä yhteistyötä asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 5 kohdassa kuvatulla tavalla.
(3)
Jäsenvaltioiden välinen yhteistyö edellyttää yksinkertaistettuja menettelyjä. Sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuudesta ja turvallisuudesta ei voida huolehtia eri kielillä toimivien menettelyjen avulla. Englannin kielen käytön yhteistyön aikana pitäisi helpottaa sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuuteen ja turvallisuuteen pääsemisessä, mutta jo olemassa olevia asiakirjojen kääntäminen ei saisi kuitenkaan aiheuttaa suhteetonta taakkaa.
(4)
Sähköisen tunnistamisen järjestelmien eri osatekijöiden hallinnoinnista vastaavat jäsenvaltioissa eri viranomaiset tai elimet. Jotta voidaan tehostaa yhteistyötä ja yksinkertaistaa hallinnollisia menettelyjä, on asianmukaista varmistaa, että kussakin jäsenvaltiossa on yksi yhteyspiste, jonka kautta sen asianomaisiin viranomaisiin ja elimiin voidaan olla yhteydessä.
(5)
Tietojen, kokemusten ja hyvien käytäntöjen vaihto jäsenvaltioiden välillä edistää sähköisen tunnistamisen järjestelmien kehittämistä ja toimii keinona teknisen yhteentoimivuuden saavuttamisessa. Tällaisen yhteistyön tarve on erityisen perusteltu silloin, kun on kyse jo ilmoitettujen sähköisen tunnistamisen järjestelmien mukauttamisesta, sellaisten sähköisen tunnistamisen järjestelmien muuttamisesta, joista on toimitettu tiedot jäsenvaltioille ennen ilmoituksen tekemistä, ja tapauksista, joissa tärkeä kehitys tai tapahtuma voi vaikuttaa sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuuteen tai turvallisuuteen. Jäsenvaltioiden olisi myös voitava pyytää muilta jäsenvaltioilta tällaisia tietoja, jotka liittyvät sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuuteen ja turvallisuuteen.
(6)
Sähköisen tunnistamisen järjestelmien vertaisarvioinnit olisi katsottava vastavuoroisen oppimisen prosessiksi, joka auttaa rakentamaan luottamusta jäsenvaltioiden välillä ja varmistaa ilmoitettujen sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuuden ja turvallisuuden. Tämä edellyttää, että ilmoittavat jäsenvaltiot antavat riittävät tiedot sähköisen tunnistamisen järjestelmistään. Se, että jäsenvaltiot joutuvat pitämään tietyt tiedot luottamuksellisina tämän ollessa välttämätöntä turvallisuuden kannalta, on kuitenkin myös otettava huomioon.
(7)
Jotta vertaisarviointimenettely olisi kustannustehokas ja tuottaisi selkeitä ja vakuuttavia tuloksia ja jotta vältettäisiin tarpeettoman rasituksen aiheutuminen jäsenvaltioille, jäsenvaltioiden olisi tehtävä vertaisarviointi yhdessä.
(8)
Jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon mahdolliset riippumattomat kolmannen osapuolen tekemät arvioinnit tehdessään yhteistyötä sähköisen tunnistamisen järjestelmiin liittyvissä asioissa, myös vertaisarviointeja tehtäessä.
(9)
Jotta voidaan tukea menettelyä koskevia järjestelyjä asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 5 ja 6 kohdan tavoitteiden saavuttamiseksi, olisi luotava yhteistyöverkosto. Tämän tarkoituksena on varmistaa, että käytössä on foorumi, johon kaikki jäsenvaltiot voivat osallistua ja jossa ne voivat harjoittaa vakioidulla tavalla yhteistyötä yhteentoimivuusjärjestelmän ylläpitämiseen liittyvissä käytännön asioissa.
(10)
Yhteistyöverkoston olisi tutkittava jäsenvaltioiden asetuksen (EU) N:o 910/2014 7 artiklan g alakohdan mukaisesti toimittamat ilmoituslomakkeiden luonnokset ja annettava lausuntoja siitä, ovatko niissä kuvatut järjestelmät mainitun asetuksen 7 artiklan, 8 artiklan 1 ja 2 kohdan ja 12 artiklan 1 kohdan sekä mainitun asetuksen 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun täytäntöönpanosäädöksen vaatimusten mukaisia. Asetuksen (EU) N:o 910/2014 9 artiklan 1 kohdan e alakohdassa säädetään, että ilmoittavien jäsenvaltioiden on kuvattava, miten ilmoitettu sähköisen tunnistamisen järjestelmä täyttää yhteentoimivuusvaatimukset asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Jäsenvaltioiden olisi erityisesti otettava huomioon yhteistyöverkoston lausunnot, kun ne valmistautuvat täyttämään asetuksen (EU) N:o 910/2014 9 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisen velvoitteensa antaa komissiolle kuvaus siitä, miten ilmoitettu sähköisen tunnistamisen järjestelmä täyttää yhteentoimivuusvaatimukset asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(11)
Kaikkien ilmoittamiseen osallistuvien osapuolten olisi otettava yhteistyöverkoston lausunto huomioon ohjeistuksena kaikissa yhteistyö-, ilmoitus- ja yhteentoimivuusmenettelyissä.
(12)
Tämän päätöksen mukaisesti suoritettavan vertaisarviointimenettelyn tehokkuuden varmistamiseksi yhteistyöverkoston olisi annettava ohjeistusta jäsenvaltioille.
(13)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat asetuksen (EU) N:o 910/2014 48 artiklalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Tavoite
Tässä päätöksessä vahvistetaan asetuksen 12 artiklan 7 kohdan mukaisesti menettelyä koskevat järjestelyt jäsenvaltioiden välisen yhteistyön helpottamiseksi tarpeellisilta osin, jotta voidaan varmistaa yhteentoimivuus ja turvallisuus sähköisen tunnistamisen järjestelmissä, jotka jäsenvaltiot aikovat ilmoittaa tai ovat ilmoittaneet komissiolle. Järjestelyt koskevat erityisesti
a)
sähköisen tunnistamisen järjestelmiin liittyvien tietojen, kokemusten ja hyvien käytäntöjen vaihtoa sekä sähköisen tunnistamisen sektorin merkityksellisten kehitystekijöiden tarkastelua II luvun mukaisesti;
b)
sähköisen tunnistamisen järjestelmien vertaisarviointia III luvun mukaisesti; ja
c)
yhteistyöverkostossa harjoitettavaa yhteistyötä IV luvun mukaisesti.
2 artikla
Yhteistyön kieli
1. Jolleivät asianomaiset jäsenvaltiot toisin sovi, yhteistyön kieli on englanti.
2. Jäsenvaltiot eivät ole velvollisia kääntämään 10 artiklan 2 kohdan tarkoitettuja tausta-asiakirjoja, jos tämä aiheuttaisi kohtuuttoman rasituksen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
3 artikla
Keskitetyt yhteyspisteet
1. Asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 5 ja 6 kohdassa tarkoitettua jäsenvaltioiden yhteistyötä varten kunkin jäsenvaltion on nimettävä keskitetty yhteyspiste.
2. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle tiedot keskitetystä yhteyspisteestä. Komissio julkaisee verkossa luettelon keskitetyistä yhteyspisteistä.
II LUKU
TIETOJEN, KOKEMUSTEN JA HYVIEN KÄYTÄNTÖJEN VAIHTO
4 artikla
Tietojen, kokemusten ja hyvien käytäntöjen vaihto
1. Jäsenvaltioiden on vaihdettava keskenään sähköisen tunnistamisen järjestelmiin liittyviä tietoja, kokemuksia ja hyviä käytäntöjä.
2. Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava muille jäsenvaltioille, jos se tekee seuraavia järjestelmän yhteentoimivuuteen ja varmuustasoihin liittyviä muutoksia, korjauksia tai mukautuksia:
a)
jäsenvaltion jo ilmoittamaan sähköisen tunnistamisen järjestelmään tehdyt korjaukset tai mukautukset, jos ne eivät edellytä ilmoitusta asetuksen (EU) N:o 910/2014 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti;
b)
asetuksen (EU) N:o 910/2014 7 artiklan g alakohdan mukaisesti toimitettuun jäsenvaltion sähköisen tunnistamisen järjestelmän kuvaukseen tehdyt muutokset, korjaukset tai mukautukset, jos ne on tehty ennen ilmoituksen antamista.
3. Jos jäsenvaltio saa tiedon tärkeästä kehityksestä tai tapahtumasta, joka ei liity sen ilmoittamaan sähköisen tunnistamisen järjestelmään mutta joka voi vaikuttaa muiden ilmoitettujen sähköisen tunnistamisen järjestelmien turvallisuuteen, sen on ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille.
5 artikla
Yhteentoimivuutta ja turvallisuutta koskevien tietojen pyytäminen
1. Jos jäsenvaltio katsoo, että sähköisen tunnistamisen järjestelmien välisen yhteentoimivuuden varmistamiseksi tarvitaan tietoa, jota sähköisen tunnistamisen järjestelmän ilmoittanut jäsenvaltio ei ole vielä antanut, se voi pyytää tiedot siltä. Ilmoittavan jäsenvaltion on annettava tällaiset tiedot, paitsi jos
a)
sillä ei ole kyseisiä tietoja ja niiden hankkiminen aiheuttaisi kohtuutonta hallinnollista rasitusta;
b)
kyseiset tiedot koskevat yleiseen turvallisuuteen tai valtion turvallisuuteen liittyviä asioita;
c)
kyseiset tiedot koskevat yritys-, ammatti- tai yhtiösalaisuuden piiriin kuuluvia asioita.
2. Sähköisen tunnistamisen järjestelmien turvallisuuden parantamiseksi jäsenvaltio, joka toteaa ilmoitettuun tai ilmoitettavana olevaan järjestelmään vaikuttavan turvallisuusongelman, voi pyytää tietoja turvallisuusongelmasta. Pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion on annettava pyydetyt tiedot kaikille jäsenvaltioille sen selvittämiseksi, onko tapahtunut asetuksen (EU) N:o 910/2014 10 artiklassa tarkoitettu tietoturvaloukkaus tai onko olemassa todellinen riski tällaisen loukkauksen tapahtumisesta, paitsi jos
a)
sillä ei ole kyseisiä tietoja ja niiden hankkiminen aiheuttaisi kohtuutonta hallinnollista rasitusta;
b)
kyseiset tiedot koskevat yleiseen turvallisuuteen tai valtion turvallisuuteen liittyviä asioita;
c)
kyseiset tiedot koskevat yritys-, ammatti- tai yhtiösalaisuuden piiriin kuuluvia asioita.
6 artikla
Tiedonvaihto keskitettyjen yhteyspisteiden kautta
Jäsenvaltioiden on huolehdittava 4 ja 5 artiklan mukaisesta tiedonvaihdosta keskitettyjen yhteyspisteiden kautta ja toimitettava pyydetyt tiedot ilman aiheetonta viivytystä.
III LUKU
VERTAISARVIOINTI
7 artikla
Periaatteet
1. Vertaisarviointi on jäsenvaltioiden välisen yhteistyön mekanismi, jonka tavoitteena on varmistaa ilmoitettujen sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuus ja turvallisuus.
2. Arvioivien jäsenvaltioiden osallistuminen on vapaaehtoista. Jäsenvaltio, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, ei voi kieltää arvioivaa jäsenvaltiota osallistumasta vertaisarviointimenettelyyn.
3. Kukin vertaisarviointimenettelyyn osallistuva jäsenvaltio vastaa kustannuksista, jotka sille aiheutuvat menettelyyn osallistumisesta.
4. Kaikkia vertaisarviointimenettelystä saatavia tietoja on käytettävä yksinomaan tähän tarkoitukseen. Vertaisarvioinnin suorittavien jäsenvaltioiden edustajat eivät saa luovuttaa vertaisarvioinnin aikana saatuja arkaluonteisia tai luottamuksellisia tietoja kolmansille osapuolille.
5. Arvioivan jäsenvaltion on ilmoitettava mahdollisista eturistiriidoista, joita voi olla edustajilla, jotka se on nimennyt osallistumaan vertaisarviointiin.
8 artikla
Vertaisarviointimenettelyn aloittaminen
1. Vertaisarviointimenettely voidaan aloittaa seuraavilla kahdella tavalla:
a)
Jäsenvaltio pyytää, että sen sähköisen tunnistamisen järjestelmästä tehdään vertaisarviointi.
b)
Jäsenvaltio tai jäsenvaltiot ilmaisevat halunsa tehdä vertaisarviointi toisen jäsenvaltion sähköisen tunnistamisen järjestelmästä. Jäsenvaltioiden on pyynnössään mainittava syyt siihen, miksi ne haluavat tehdä vertaisarvioinnin, ja selvitettävä, millä tavoin vertaisarviointi edistäisi jäsenvaltioiden sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuutta tai turvallisuutta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu pyyntö on toimitettava yhteistyöverkostolle 3 kohdan mukaisesti. Kaikkien jäsenvaltioiden, jotka aikovat osallistua vertaisarviointiin, on ilmoitettava tästä yhteistyöverkostolle yhden kuukauden kuluessa.
3. Jäsenvaltion, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmästä tehdään vertaisarviointi, on annettava yhteistyöverkostolle seuraavat tiedot:
a)
vertaisarvioinnin kohteena oleva sähköisen tunnistamisen järjestelmä;
b)
arvioiva(t) jäsenvaltio(t);
c)
aikataulu, jonka mukaisesti tulokset on määrä esittää yhteistyöverkostolle; ja
d)
vertaisarvioinnin tekemistä koskevat järjestelyt 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
4. Sähköisen tunnistamisen järjestelmästä ei voi tehdä uutta vertaisarviointia kahden vuoden kuluessa vertaisarvioinnin päättymisestä, ellei yhteistyöverkosto toisin sovi.
9 artikla
Vertaisarvioinnin valmistelu
1. Arvioivien jäsenvaltioiden on toimitettava jäsenvaltiolle, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, vertaisarvioinnin suorittavien edustajiensa nimet ja yhteystiedot kahden viikon kuluessa siitä, kun arvioivat jäsenvaltiot ovat 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti ilmoittaneet aikovansa osallistua arviointiin. Jäsenvaltio, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, voi kieltää edustajaa osallistumasta eturistiriitatapauksessa.
2. Jäsenvaltion, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, ja arvioivien jäsenvaltioiden on yhteistyöverkoston antamat ohjeet huomioon ottaen sovittava seuraavista seikoista:
a)
vertaisarvioinnin laajuus ja järjestelyt, joiden perustoina ovat asetuksen (EU) N:o 910/2014 7 artiklan g alakohdan tai 9 artiklan 1 kohdan soveltamisala ja arvioivien jäsenvaltioiden aloitusvaiheessa ilmaisema kiinnostus;
b)
vertaisarvioinnin kesto, joka saa olla enintään 3 kuukautta siitä, kun arvioivat jäsenvaltiot ovat antaneet edustajiensa nimet ja yhteystiedot 1 kohdan mukaisesti;
c)
muut vertaisarviointimenettelyyn liittyvät organisatoriset järjestelyt.
Jäsenvaltion, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, on ilmoitettava sovituista seikoista yhteistyöverkostolle.
10 artikla
Vertaisarviointi
1. Osallistuvien jäsenvaltioiden on toteutettava vertaisarviointi yhdessä. Jäsenvaltioiden edustajien on valittava keskuudestaan yksi edustaja koordinoimaan vertaisarviointia.
2. Jäsenvaltion, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, on toimitettava arvioiville jäsenvaltioille komissiolle toimitettu ilmoituslomake taikka asetuksen (EU) N:o 910/2014 7 artiklan g alakohdassa tarkoitettu järjestelmän kuvaus, jos kyseessä olevaa sähköisen tunnistamisen järjestelmää ei ole vielä ilmoitettu. Kaikki tausta-asiakirjat ja muut asian kannalta merkitykselliset tiedot on myös toimitettava.
3. Vertaisarviointiin voi sisältyä yksi tai useampi seuraavista järjestelyistä, rajoittumatta kuitenkaan niihin:
a)
asiaankuuluvien asiakirjojen arviointi;
b)
menettelyjen tarkastelu;
c)
tekniset seminaarit; ja
d)
riippumattoman kolmannen osapuolen suorittaman arvioinnin tarkastelu.
4. Arvioivat jäsenvaltiot voivat pyytää lisädokumentaatiota ilmoittamisesta. Jäsenvaltion, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, on annettava tällaiset tiedot, paitsi jos:
a)
sillä ei ole kyseisiä tietoja ja niiden hankkiminen aiheuttaisi kohtuutonta hallinnollista rasitusta;
b)
kyseiset tiedot koskevat yleiseen turvallisuuteen tai valtion turvallisuuteen liittyviä asioita;
c)
kyseiset tiedot koskevat yritys-, ammatti- tai yhtiösalaisuuden piiriin kuuluvia asioita.
11 artikla
Vertaisarvioinnin tulokset
Arvioivien jäsenvaltioiden on laadittava ja esitettävä kuukauden kuluessa vertaisarviointimenettelyn päättymisestä kertomus yhteistyöverkostolle. Yhteistyöverkoston jäsenet voivat pyytää lisätietoja tai selvennyksiä jäsenvaltiolta, jonka sähköisen tunnistamisen järjestelmä on vertaisarvioinnin kohteena, tai arvioivilta jäsenvaltioilta.
IV LUKU
YHTEISTYÖVERKOSTO
12 artikla
Perustaminen ja työmenetelmät
Perustetaan verkosto, jäljempänä ’yhteistyöverkosto’, edistämään asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaista yhteistyötä. Yhteistyöverkosto työskentelee sekä pitämällä kokouksia että käyttämällä kirjallista menettelyä.
13 artikla
Ilmoituslomakkeen luonnos
Kun ilmoittava jäsenvaltio toimittaa kuvauksen sähköisen tunnistamisen järjestelmästään asetuksen (EU) N:o 910/2014 7 artiklan g alakohdan mukaisesti, sen on toimitettava yhteistyöverkostolle ilmoituslomakkeen luonnos asianmukaisesti täytettynä ja kaikki tarvittavat täydentävät asiakirjat asetuksen (EU) N:o 910/2014 9 artiklan 1 kohdan ja asetuksen (EU) N:o 910/2014 9 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun täytäntöönpanosäädöksen mukaisesti.
14 artikla
Tehtävät
Yhteistyöverkostolla on valtuudet
a)
helpottaa asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 5 ja 6 kohdassa tarkoitettua yhteentoimivuusjärjestelmän luomiseen ja toimintaan liittyvää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä vaihtamalla tietoja;
b)
ottaa käyttöön menetelmiä tietojen vaihtamiseksi tehokkaasti kaikista sähköiseen tunnistamiseen liittyvistä kysymyksistä;
c)
tarkastella sähköisen tunnistamisen sektorin merkityksellisiä kehitystekijöitä sekä keskustella sähköisen tunnistamisen järjestelmien yhteentoimivuuden ja turvallisuuden hyvistä käytännöistä ja kehittää niitä;
d)
antaa lausuntoja asetuksen (EU) N:o 910/2014 12 artiklan 2-4 kohdassa tarkoitettuun yhteentoimivuusjärjestelmään liittyvästä kehityksestä;
e)
antaa lausuntoja asetuksen (EU) N:o 910/2014 8 artiklan 3 kohdan nojalla hyväksytyssä täytäntöönpanosäädöksessä ja sen mukana olevassa ohjeistuksessa vahvistettuihin varmuustasoja koskeviin teknisiin vähimmäiseritelmiin, -standardeihin ja -menettelyihin liittyvästä kehityksestä;
f)
antaa ohjeita vertaisarvioinnin laajuudesta ja järjestelyistä;
g)
tarkastella vertaisarviointien tuloksia 11 artiklan mukaisesti;
h)
tutkia täytetty ilmoituslomakkeen luonnos;
i)
antaa lausuntoja siitä, täyttääkö ilmoitettava sähköisen tunnistamisen järjestelmä, josta on toimitettu kuvaus asetuksen (EU) N:o 910/2014 7 artiklan g alakohdan mukaisesti, mainitun asetuksen 7 artiklan, 8 artiklan 1-2 kohdan ja 12 artiklan 1 kohdan ja mainitun asetuksen 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun täytäntöönpanosäädöksen vaatimukset.
15 artikla
Jäsenyys
1. Yhteistyöverkoston jäseniä ovat jäsenvaltiot ja Euroopan talousalueen maat.
2. Puheenjohtaja kutsuu liittyvien maiden edustajat osallistumaan yhteistyöverkoston kokouksiin tarkkailijoina liittymissopimuksen allekirjoittamispäivästä alkaen.
3. Puheenjohtaja voi yhteistyöverkostoa kuultuaan kutsua yhteistyöverkoston ulkopuolisia asiantuntijoita, joilla on erityisosaamista jostakin esityslistan aiheesta, osallistumaan tilapäisesti yhteistyöverkoston tai alaryhmän työskentelyyn. Lisäksi puheenjohtaja voi yhteistyöverkostoa kuultuaan nimetä tarkkailijoiksi yksittäisiä henkilöitä ja organisaatioita.
16 artikla
Toiminta
1. Yhteistyöverkoston kokousten puheenjohtajana toimii komissio.
2. Sovittuaan asiasta komission kanssa yhteistyöverkosto voi perustaa alaryhmiä tarkastelemaan tiettyjä kysymyksiä yhteistyöverkoston määrittelemän toimeksiannon perusteella. Alaryhmien toiminta lakkaa heti, kun ne ovat täyttäneet toimeksiantonsa.
3. Yhteistyöverkoston jäsenten sekä kutsuttujen asiantuntijoiden ja tarkkailijoiden on noudatettava perussopimuksissa ja niiden täytäntöönpanosäännöissä vahvistettuja salassapitovelvollisuuksia sekä EU:n turvaluokiteltujen tietojen suojelua koskevia komission turvallisuussääntöjä, jotka on vahvistettu komission päätöksen 2001/844/EY, EHTY, Euratom (2) liitteessä. Komissio voi toteuttaa kaikki asianmukaiset toimenpiteet, jos kyseiset henkilöt eivät noudata näitä velvoitteita.
4. Yhteistyöverkosto kokoontuu komission tiloissa. Komissio huolehtii sihteeripalveluista.
5. Yhteistyöverkosto julkaisee 14 artiklan i alakohdan mukaisesti antamansa lausunnot erityisellä verkkosivustolla. Jos lausunto sisältää luottamuksellisia tietoja, yhteistyöverkoston on hyväksyttävä lausunnosta ei-luottamuksellinen versio julkaisemista varten.
6. Yhteistyöverkoston hyväksyy työjärjestyksensä jäsentensä yksinkertaisella enemmistöllä.
17 artikla
Kokouskulut
1. Komissio ei suorita korvauksia yhteistyöverkoston tehtäviin osallistuvien palveluista.
2. Komissio voi korvata yhteistyöverkoston kokousten osallistujille aiheutuvat matkakulut. Kulut korvataan voimassa olevien komission säännösten mukaisesti ja vuosittaisessa määrärahojen kohdentamista koskevassa menettelyssä komission yksiköille myönnettyjen käytettävissä olevien määrärahojen puitteissa.
18 artikla
Voimaantulo
Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä 24 päivänä helmikuuta 2015.