NAŘÍZENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) č. 1374/2014
ze dne 28. listopadu 2014
o statistické zpravodajské povinnosti pojišťovacích společností
(ECB/2014/50)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 5 tohoto statutu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou (1), a zejména na čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na stanovisko Evropské komise (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 2533/98 stanoví, že pro splnění statistické zpravodajské povinnosti vůči Evropské centrální bance (ECB) má ECB ve spolupráci s národními centrálními bankami právo shromažďovat statistické informace v rámci referenčního souboru zpravodajských jednotek a v mezích toho, co je nutné k provádění úkolů Evropského systému centrálních bank (ESCB). Z čl. 2 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2533/98 vyplývá, že pojišťovací společnosti jsou součástí referenčního souboru zpravodajských jednotek pro účely plnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB mimo jiné v oblasti měnové a finanční statistiky. Čl. 2 odst. 4 nařízení (ES) č. 2533/98 kromě toho stanoví, že v řádně odůvodněných případech má ECB právo shromažďovat statistické informace na konsolidovaném základě. Článek 3 nařízení (ES) č. 2533/98 vyžaduje, aby ECB blíže určila skutečný soubor zpravodajských jednotek v rámci referenčního souboru zpravodajských jednotek, a opravňuje ji, aby některé kategorie zpravodajských jednotek zčásti nebo zcela zprostila statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB.
(2)
Účelem uložení statistické zpravodajské povinnosti pojišťovacím společnostem je poskytnout ECB přiměřenou statistiku o finanční činnosti subsektoru pojišťovacích společností v členských státech, jejichž měnou je euro (dále jen „členské státy eurozóny“), na které se hledí jako na jediný hospodářský prostor. Shromažďování statistických informací o pojišťovacích společnostech je nezbytné pro uspokojení potřeby pravidelných i ad hoc analýz, k podpoře ECB při provádění měnové a finanční analýzy a pro příspěvek ESCB ke stabilitě finančního systému.
(3)
Národní centrální banky by měly mít pravomoc shromažďovat informace o pojišťovacích společnostech od skutečného souboru zpravodajských jednotek v rámci širšího statistického zpravodajského rámce, pokud tím není ohroženo plnění statistických požadavků ECB. V těchto případech je vhodné v zájmu transparentnosti informovat zpravodajské jednotky o různých statistických účelech, pro něž jsou údaje shromažďovány.
(4)
S cílem minimalizovat zpravodajskou zátěž pro pojišťovací společnosti by národní centrální banky měly být oprávněny sloučit zpravodajskou povinnost podle tohoto nařízení se zpravodajskou povinností podle nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1011/2012 (ECB/2012/24) (3).
(5)
Údaje, které národní centrální banky na základě tohoto nařízení shromažďují pro statistické účely, úzce souvisejí s údaji, které shromažďují příslušné vnitrostátní orgány pro účely dohledu na základě rámce zavedeného směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES (4). S ohledem na obecný mandát ECB, zakotvený v článku 5.1 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut ESCB“), spolupracovat v oblasti statistiky s ostatními orgány a s cílem omezit administrativní zatížení a zamezit duplicitnímu provádění úkolů mohou národní centrální banky odvozovat údaje, které mají být vykazovány podle tohoto nařízení, z údajů shromažďovaných podle směrnice 2009/138/ES (včetně vnitrostátních právních předpisů, kterými se tato směrnice provádí), a to s náležitým ohledem na podmínky jakékoli dohody o spolupráci mezi příslušnou národní centrální bankou a příslušným vnitrostátním orgánem. Podle článku 70 směrnice 2009/138/ES mohou příslušné vnitrostátní orgány předávat informace potřebné pro plnění svých úkolů na základě uvedené směrnice národním centrálním bankám nebo jiným subjektům s funkcí podobnou měnovým institucím.
(6)
Evropský systém účtů zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 (5) (dále jen „ESA 2010“) vyžaduje, aby byla aktiva a pasiva institucionálních jednotek vykazována v zemi, v níž jsou tyto jednotky rezidenty. Pokud národní centrální banky odvozují údaje, které mají být vykazovány podle tohoto nařízení, z údajů shromažďovaných podle směrnice 2009/138/ES, mohou být aktiva a pasiva poboček pojišťovacích společností, jejichž ústředí se nachází v Evropském hospodářském prostoru (EHP), v zájmu minimalizace zpravodajské zátěže sloučena s aktivy a pasivy ústředí. O pobočkách pojišťovacích společností by měly být shromažďovány omezené informace pro účely sledování jejich velikosti a případných odchylek od systému ESA 2010.
(7)
Na shromažďování statistických informací podle tohoto nařízení by se měla vztahovat pravidla ochrany a využití důvěrných statistických informací stanovená v článku 8 nařízení Rady (ES) č. 2533/98.
(8)
Přestože se uznává, že nařízení přijatá ECB podle článku 34.1 statutu ESCB nezakládají práva ani neukládají povinnosti členským státům, jejichž měnou není euro (dále jen „členské státy mimo eurozónu“), článek 5 statutu ESCB se vztahuje jak na členské státy eurozóny, tak na členské státy mimo eurozónu. V 17. bodu odůvodnění nařízení (ES) č. 2533/98 se uvádí, že z článku 5 statutu ESCB spolu s čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii vyplývá povinnost členských států mimo eurozónu přijmout a provést na vnitrostátní úrovni veškerá opatření, která tyto členské státy považují za vhodná pro shromažďování statistických informací nezbytných ke splnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB a pro včasnou přípravu v oblasti statistiky na to, aby se mohly stát členskými státy eurozóny.
(9)
Podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 2533/98 má ECB pravomoc uložit sankce zpravodajským jednotkám, které poruší statistickou zpravodajskou povinnost stanovenou nařízeními nebo rozhodnutími ECB.
(10)
Rada guvernérů by měla nejpozději do roku 2020 posoudit přínosy a náklady: a) zvýšení pokrytí čtvrtletního vykazování z 80 % na 95 % celkového tržního podílu pojišťovacích společností v každém členském státě eurozóny; b) odděleného vykazování aktiv a pasiv poboček pojišťovacích společností v případech, kdy jsou pobočky rezidenty členských států eurozóny, a mateřské společnosti těchto poboček jsou rezidenty v EHP, a c) dalšího zkrácení lhůty pro předávání údajů zpravodajskými jednotkami na čtyři týdny po skončení čtvrtletí, k němuž se údaje vztahují,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
1.
„pojišťovací společností“ (S.128, ESA 2010) se rozumí finanční instituce nebo kvazikorporace, která se převážně zabývá finančním zprostředkováním v důsledku sdílení rizik, hlavně ve formě přímého pojištění nebo ve formě zajištění.
Tato definice zahrnuje:
a)
finanční instituce nebo kvazikorporace, které poskytují služby životního pojištění, v jejichž rámci pojistníci poukazují pravidelné nebo jednorázové platby pojistiteli a výměnou za to pojistitel zaručuje, že pojistníkům poskytne dohodnutou částku nebo anuitu, a to k určitému datu nebo dříve;
b)
finanční instituce nebo kvazikorporace, které poskytují služby neživotního pojištění na krytí takových rizik, jako jsou např. nehody, nemoc, požár nebo neschopnost splácet úvěr;
c)
finanční instituce nebo kvazikorporace, které poskytují služby zajištění, v jejichž rámci si pojištění kupuje pojistitel, aby se ochránil před neočekávaně vysokým počtem nároků na náhrady nebo mimořádně vysokými náhradami.
Tato definice nezahrnuje:
a)
investiční fondy ve smyslu článku 1 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1073/2013 (ECB/2013/38) (6);
b)
účelové finanční společnosti pro sekuritizaci ve smyslu článku 1 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1075/2013 (ECB/2013/40) (7);
c)
měnové finanční instituce ve smyslu článku 1 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1071/2013 (ECB/2013/33) (8);
d)
penzijní fondy ve smyslu odstavce 2.105 ESA 2010.
2.
„pobočkou“ se rozumí v obchodním rejstříku nezapsané zastoupení nebo pobočka (nikoli však ústředí) pojišťovací společnosti nebo zajišťovny;
3.
„dceřinou společností“ se rozumí subjekt zapsaný v obchodním rejstříku, v němž jiný subjekt drží většinový podíl nebo všechny podíly;
4.
„zpravodajská jednotka“ má stejný význam jako v definici v článku 1 nařízení (ES) č. 2533/98;
5.
„rezident“ má stejný význam jako v definici v článku 1 nařízení (ES) č. 2533/98. Pro účely tohoto nařízení se rezidentská příslušnost právnické osoby, která nemá fyzický rozměr, určí podle hospodářského prostoru, podle jehož práva je zapsána do obchodního rejstříku. Není-li právnická osoba zapsána do obchodního rejstříku, její rezidentská příslušnost se určí podle jejího sídla, a to země, jejímž právním řádem se řídí vznik a pokračující existence této osoby;
6.
„příslušnou národní centrální bankou“ se rozumí národní centrální banka členského státu eurozóny, v němž je pojišťovací společnost rezidentem;
7.
„příslušným vnitrostátním orgánem“ se rozumí příslušný vnitrostátní orgán členského státu eurozóny, v němž je pojišťovací společnost rezidentem;
8.
„údaji podle jednotlivých cenných papírů“ se rozumí údaje členěné podle jednotlivých cenných papírů;
9.
„údaji podle jednotlivých položek“ se rozumí údaje členěné podle jednotlivých aktiv nebo pasiv;
10.
„agregovanými údaji“ se rozumí údaje, které nejsou členěny podle jednotlivých aktiv nebo pasiv;
11.
„finančními transakcemi“ se rozumí transakce, které vyplývají ze vzniku, zániku nebo změny vlastnictví finančních aktiv nebo pasiv, jak je podrobně uvedeno v části 5 přílohy II;
12.
„přeceněním v důsledku změn cen a směnných kurzů“ se rozumí změny ocenění aktiv a pasiv, k nimž dochází v důsledku změn v cenách aktiv a pasiv a/nebo vlivu směnných kurzů na hodnoty aktiv a pasiv denominovaných v cizí měně, vyjádřené v eurech, jak je podrobně uvedeno v části 5 přílohy II.
Článek 2
Skutečný soubor zpravodajských jednotek
1. Shromažďují-li národní centrální banky údaje podle systému ESA 2010, který vyžaduje, aby byla aktiva a pasiva institucionálních jednotek vykazována v zemi, v níž je daná jednotka rezidentem, sestává skutečný soubor zpravodajských jednotek z pojišťovacích společností, které jsou rezidenty na území příslušného členského státu eurozóny.
2. Pokud národní centrální banky odvozují údaje, které mají být vykazovány podle tohoto nařízení, z údajů shromážděných na základě ustanovení směrnice 2009/138/ES nebo vnitrostátních právních předpisů, kterými se tato směrnice provádí, sestává skutečný soubor zpravodajských jednotek z:
a)
pojišťovacích společností, které jsou zapsány v obchodním rejstříku v příslušném členském státě eurozóny a které jsou rezidenty na tomto území, včetně dceřiných společností, jejichž mateřské společnosti se nacházejí mimo toto území;
b)
poboček pojišťovacích společností uvedených v písmenu a), které jsou rezidenty mimo území příslušného členského státu eurozóny, a
c)
poboček pojišťovacích společností, které jsou rezidenty na území příslušného členského státu eurozóny, avšak jejichž ústředí se nachází mimo EHP.
Pobočky pojišťovacích společností, které jsou rezidenty na území členského státu eurozóny a jejichž ústředí se nachází v EHP, nejsou součástí skutečného souboru zpravodajských jednotek.
3. Pojišťovací společnosti ve skutečném souboru zpravodajských jednotek mají úplnou statistickou zpravodajskou povinnost, pokud se na ně nevztahuje výjimka podle článku 7.
Článek 3
Seznam pojišťovacích společností pro statistické účely
1. Výkonná rada vytváří a vede pro statistické účely seznam pojišťovacích společností, které tvoří skutečný soubor zpravodajských jednotek podle tohoto nařízení. Tento seznam může vycházet ze seznamů pojišťovacích společností, které v současné době sestavují vnitrostátní orgány (pokud jsou takové seznamy k dispozici), a mohou jej doplňovat další seznamy pojišťovacích společností spadajících pod definici „pojišťovací společnosti“ v článku 1.
2. Příslušná národní centrální banka může po zpravodajské jednotce uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. a) požadovat poskytnutí nezbytných informací o jejích pobočkách, pokud jsou tyto informace zapotřebí pro účely seznamu.
3. Národní centrální banky a ECB tento seznam a jeho aktualizace vhodným způsobem zpřístupní, zejména pomocí elektronických prostředků, prostřednictvím internetu nebo pokud o to dotčené zpravodajské jednotky požádají, v tištěné podobě.
4. Je-li nejnovější elektronická verze seznamu podle tohoto článku nesprávná, ECB neuloží sankci zpravodajské jednotce, která řádně nesplnila zpravodajskou povinnost, pokud v dobré víře spoléhala na tento nesprávný seznam.
Článek 4
Statistická zpravodajská povinnost
1. Zpravodajské jednotky poskytují příslušné národní centrální bance přímo nebo prostřednictvím příslušného vnitrostátního orgánu podle místních ujednání o spolupráci a v souladu s přílohami I a II:
a)
čtvrtletně údaje o stavech aktiv a pasiv pojišťovacích společností ke konci čtvrtletí a v souladu s článkem 5 případně údaje o čtvrtletních úpravách z přecenění nebo finančních transakcích;
b)
čtvrtletně údaje o stavu technických rezerv neživotního pojištění ke konci čtvrtletí v členění podle druhu pojištění;
c)
ročně údaje o stavu technických rezerv neživotního pojištění ke konci roku v členění podle druhu pojištění a zeměpisné oblasti;
2. Kromě požadavků uvedených v odstavci 1 zpravodajské jednotky, které jsou pojišťovacími společnostmi zapsanými v obchodním rejstříku v členském státě eurozóny a rezidenty na jeho území, poskytují příslušné národní centrální bance (buď přímo, nebo prostřednictvím příslušného vnitrostátního orgánu v souladu s místními ujednáními o spolupráci) informace o předepsaném pojistném, nákladech na pojistná plnění a zaplacených provizích. Tyto informace se poskytují jednou ročně v souladu s přílohami I a II.
3. Národní centrální banky mohou údaje, které mají být vykazovány podle tohoto nařízení, získat z následujících údajů shromažďovaných na základě rámce zavedeného směrnicí 2009/138/ES:
a)
údajů obsažených v kvantitativních výkazech pro účely dohledu, které příslušné vnitrostátní orgány předávají národním centrálním bankám (ať už jsou národní centrální banka a příslušný vnitrostátní orgán zřízeny samostatně nebo integrovány v rámci téže instituce) v souladu s podmínkami místních ujednání o spolupráci mezi oběma subjekty; nebo
b)
údajů obsažených v kvantitativních výkazech pro účely dohledu, které zpravodajské jednotky předávají přímo a současně národní centrální bance a příslušnému vnitrostátnímu orgánu.
Jestliže kvantitativní výkaz pro účely dohledu obsahuje údaje nezbytné ke splnění statistické zpravodajské povinnosti podle tohoto nařízení, mají národní centrální banky přístup k celému výkazu a ke všem souvisejícím výkazům potřebným pro účely zajištění kvality údajů.
Členské státy mohou zavést mechanismy spolupráce, které umožní, aby příslušný vnitrostátní orgán centralizovaně shromažďoval informace jak v souvislosti s požadavky na shromažďování údajů na základě rámce zavedeného směrnicí 2009/138/ES, tak i v souvislosti s dodatečnými požadavky na shromažďování údajů stanovenými tímto nařízením, a to v souladu s vnitrostátním právem a harmonizovanými podmínkami, které může vymezit ECB.
4. Národní centrální banky uvědomí zpravodajské jednotky o různých účelech, pro něž jsou jejich údaje shromažďovány.
Článek 5
Úpravy z přecenění a finanční transakce
Informace o úpravách z přecenění a finančních transakcích, které jsou podrobně vymezeny v příloze I a popsány v příloze II, se získávají takto:
a)
zpravodajské jednotky vykazují agregované údaje o úpravách z přecenění a/nebo finančních transakcích podle pokynů příslušné národní centrální banky;
b)
Národní centrální banky buď odvozují přibližné odhady hodnoty obchodů s cennými papíry z údajů podle jednotlivých cenných papírů, nebo shromažďují údaje o těchto obchodech přímo od zpravodajských jednotek podle jednotlivých cenných papírů. Národní centrální banky mohou postupovat obdobně v případě aktiv, která nejsou cennými papíry, shromažďují-li údaje podle jednotlivých položek;
c)
přibližné odhady hodnoty finančních transakcí týkajících se pojistných technických rezerv v držení pojišťovacích společností odvozují:
i)
zpravodajské jednotky podle pokynů příslušné národní centrální banky na základě společných osvědčených postupů, které mohou být vymezeny na úrovni eurozóny, nebo
ii)
příslušná národní centrální banka na základě údajů poskytnutých pojišťovacími společnostmi.
Článek 6
Účetní pravidla
1. Nestanoví-li toto nařízení jinak, používají pojišťovací společnosti pro účely vykazování podle tohoto nařízení účetní pravidla stanovená v příslušných vnitrostátních předpisech, kterými se provádí směrnice 2009/138/ES, nebo v jakýchkoli jiných vnitrostátních či mezinárodních normách, kterými se mají pojišťovací společnosti řídit na základě pokynů poskytnutých národními centrálními bankami.
2. Kromě požadavků na používání účetních pravidel pojišťovacími společnostmi v souladu s odstavcem 1 se vklady a úvěry v držení pojišťovacích společností, které jsou v tabulce 2.1 a 2.2 přílohy I označeny jako vedené v „nominální hodnotě“, vykazují v zůstatkové hodnotě částky jistiny ke konci čtvrtletí. Tato částka nezahrnuje odpisy a snížení hodnoty podle příslušných účetních postupů.
3. Aniž jsou dotčeny účetní postupy a možnosti vzájemného započtení běžné v členských státech eurozóny, jsou veškerá finanční aktiva a pasiva pro statistické účely vykazována v hrubém vyjádření.
Článek 7
Výjimky
1. Výjimky lze udělit malým pojišťovacím společnostem, a to v následujících případech:
a)
národní centrální banky mohou udělit výjimky nejmenším pojišťovacím společnostem z hlediska podílu na trhu ve smyslu čl. 35 odst. 6 směrnice 2009/138/ES, a to za předpokladu, že pojišťovací společnosti přispívající ke čtvrtletní agregované rozvaze představují alespoň 80 % celkového tržního podílu pojišťovacích společností v každém členském státě eurozóny;
b)
pojišťovací společnost, které byla udělena výjimka podle písmene a), plní zpravodajskou povinnost stanovenou v článku 4 na roční bázi, tak aby pojišťovací společnosti přispívající k roční agregované rozvaze představovaly alespoň 95 % celkového tržního podílu pojišťovacích společností v každém členském státě eurozóny;
c)
pojišťovací společnost, která není povinna vykazovat žádné údaje podle písmen a) a b), vykazuje omezený soubor informací, který vymezí příslušná národní centrální banka.
d)
národní centrální banky každoročně kontrolují plnění podmínek uvedených v písmenech a) a b), a to včas tak, aby mohly udělit nebo v případě nutnosti zrušit výjimku s účinností od počátku následujícího kalendářního roku.
2. Národní centrální banky mohou udělit výjimky pojišťovacím společnostem, pokud jde o vykazování držby oběživa a vkladů v nominální hodnotě.
Pokud údaje shromážděné na vyšší úrovni agregace ukazují, že rezidentské pojišťovací společnosti drží oběživo a vklady představující méně než 10 % celkového národního úhrnu rozvah pojišťovacích společností a méně než 10 % celkového objemu oběživa a vkladů držených pojišťovacími společnosti eurozóny z hlediska stavů, může příslušná národní centrální banka rozhodnout, že nebude vyžadovat vykazování držby oběživa a vkladů v nominální hodnotě. Příslušná národní centrální banka oznámí každé takové rozhodnutí zpravodajským jednotkám.
3. Pojišťovací společnosti se mohou rozhodnout, že výjimky nevyužijí a že budou namísto toho plnit úplnou statistickou zpravodajskou povinnost uvedenou v článku 4. Pokud pojišťovací společnost zvolí tuto možnost, musí před každým následným využitím této výjimky obdržet souhlas příslušné národní centrální banky.
Článek 8
Lhůty
1. Za rok 2016 předávají zpravodajské jednotky příslušné národní centrální bance a/nebo příslušnému vnitrostátnímu orgánu v souladu s místními ujednáními o spolupráci požadované čtvrtletní údaje nejpozději osm týdnů po skončení čtvrtletí, ke kterému se údaje vztahují. Tato lhůta se v každém následujícím roce zkracuje o jeden týden a v případě čtvrtletí končících v roce 2019 činí pět týdnů.
2. Za rok 2016 předávají zpravodajské jednotky příslušné národní centrální bance a/nebo příslušnému vnitrostátnímu orgánu v souladu s místními ujednáními o spolupráci požadované roční údaje nejpozději 20 týdnů po skončení roku, ke kterému se údaje vztahují. Tato lhůta se v každém následujícím roce zkracuje o dva týdny a v v roce 2019 činí 14 týdnů.
Článek 9
Minimální standardy a vnitrostátní zpravodajské postupy
1. Zpravodajské jednotky plní statistickou zpravodajskou povinnost v souladu s minimálními standardy pro přenos, přesnost, pojmovou shodu a opravy, jak jsou stanoveny v příloze III.
2. Národní centrální banky stanoví a zavedou zpravodajské postupy, kterými se mají řídit zpravodajské jednotky, v souladu s vnitrostátními požadavky. Národní centrální banky zabezpečí, aby tyto zpravodajské postupy poskytovaly požadované statistické informace a umožňovaly přesnou kontrolu dodržování minimálních standardů pro přenos, přesnost, pojmovou shodu a opravy, jak jsou uvedeny v příloze III.
Článek 10
Fúze, rozdělení a reorganizace
V případě fúze, rozdělení nebo reorganizace, která by mohla ovlivnit splnění jejich statistických povinností, informují dotčené zpravodajské jednotky příslušnou národní centrální banku, buď přímo nebo prostřednictvím příslušného vnitrostátního orgánu v souladu s místními ujednáními o spolupráci, jakmile byl záměr takovou operaci provést zveřejněn a před jejím uskutečněním, o postupech, které plánují použít ke splnění statistické zpravodajské povinnosti stanovené tímto nařízením.
Článek 11
Ověřování a nucené shromažďování
Národní centrální banky vykonávají právo ověřovat nebo vynuceně shromažďovat informace, které jsou zpravodajské jednotky povinny poskytovat podle tohoto nařízení, aniž je dotčeno právo ECB ověřovat nebo vynuceně shromažďovat tyto informace sama. Národní centrální banky vykonávají toto právo zejména tehdy, jestliže některá zpravodajská jednotka neplní minimální standardy pro přenos, přesnost, pojmovou shodu nebo opravy stanovené v příloze III.
Článek 12
První vykazování
1. Poprvé se vykazují čtvrtletní údaje za první čtvrtletí roku 2016 a roční údaje za rok 2016.
2. Pojišťovací společnosti uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. b) vykazují roční údaje od referenčního roku 2016. Kromě toho tyto pojišťovací společnosti vykáží úplný soubor údajů v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. a) za první čtvrtletí roku 2016, aby bylo možné sestavovat statistické informace o subsektoru pojišťovacích společností od počátku roku 2016.
Článek 13
Závěrečné ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 28. listopadu 2014.
EUROOPAN KESKUSPANKIN ASETUS (EU) N:o 1374/2014,
annettu 28 päivänä marraskuuta 2014,
tilastointiin liittyvistä vakuutuslaitosten tiedonantovaatimuksista
(EKP/2014/50)
EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 5 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin valtuuksista kerätä tilastotietoja 23 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2533/98 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 1 kohdan ja 6 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission lausunnon (2),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EY) N:o 2533/98 2 artiklan 1 kohdassa säädetään, että tilastoihin liittyvien Euroopan keskuspankin (EKP) tietojenantovaatimusten täyttämiseksi EKP:llä on oikeus kansallisten keskuspankkien avustuksella kerätä tilastotietoja tietojen antajien perusjoukosta siinä määrin kuin on Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) tehtävien hoitamiseksi välttämätöntä. Asetuksen (EY) N:o 2533/98 2 artiklan 2 kohdan a alakohdasta seuraa, että vakuutuslaitokset kuuluvat tiedon antajien perusjoukkoon tilastoihin liittyvien EKP:n tietojenantovaatimusten täyttämiseksi muun muassa raha- ja rahoitustilastojen alalla. Lisäksi asetuksen EY (N:o) 2533/98 2 artiklan 4 kohdassa säädetään, että asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa EKP:lla on oikeus kerätä tilastotietoja konsolidoidusti. Asetuksen (EY) N:o 2533/98 3 artiklassa edellytetään, että EKP täsmentää varsinaisen tietojen antajien joukon tietojen antajien perusjoukon piiristä, sekä annetaan EKP:lle valtuudet vapauttaa tietyt tietojen antajien ryhmät tilastoihin liittyvistä tietojenantovaatimuksista kokonaan tai osittain.
(2)
Vakuutuslaitoksia koskevien tilastointiin liittyvien tiedonantovaatimusten tarkoituksena on antaa EKP:lle riittävät tilastotiedot vakuutuslaitosten alasektorin rahoitustoiminnasta jäsenvaltioissa, joiden rahayksikkö on euro (jäljempänä ’euroalueen jäsenvaltiot’), joita tarkastellaan yhtenä talousalueena. Vakuutuslaitoksia koskevien tilastotietojen kerääminen on välttämätöntä EKP:n tukemiseksi sen tehdessä tilannekohtaista ja säädännöllistä ja rahatalouden ja rahoitusmarkkinoiden analyysiä, ja jotta EKPJ voisi myötävaikuttaa rahoitusjärjestelmän vakauteen.
(3)
Kunhan EKP:n tilastovaatimusten täyttäminen ei vaarannu, kansallisilla keskuspankeilla tulisi olla mahdollisuus kerätä tarvittavat vakuutuslaitoksia koskevat tiedot varsinaiselta tiedonantajien joukolta osana laajempaa tilastointiin liittyvää tiedonkeruuta. Tällaisissa tapauksissa on asianmukaista varmistaa läpinäkyvyys antamalla tiedonantajille tiedot niistä tilastointitarkoituksista, joita varten tietoja kerätään.
(4)
Vakuutuslaitosten raportointirasitteen minimoimiseksi kansallisilla keskuspankeilla tulisi olla oikeus yhdistää tämän asetuksen mukaiset tiedonantovaatimukset asetuksen (EU) N:o 1011/2012 (EKP/2012/24) (3) mukaisiin tiedonantovaatimuksiin.
(5)
Tiedot, jotka kansalliset keskuspankit keräävät tämän asetuksen mukaisesti tilastotarkoituksiin liittyvät läheisesti tietoihin, jotka kansalliset toimivaltaiset viranomaiset keräävät Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/138/EY (4) perustetun järjestelmän mukaisesti valvontatarkoituksiin. Ottaen huomioon että EKP:llä on Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön (jäljempänä ’EKPJ:n perussääntö’) 5.1 artiklan mukaan yleinen toimivalta tehdä tilastokysymyksissä yhteistyötä muiden yhteisöjen kanssa, ja jotta hallinnollinen rasite olisi mahdollisimman pieni ja vältettäisiin päällekkäisyyksiä, kansalliset keskuspankit voivat - ottaen asianmukaisella tavalla huomioon mahdolliset asianomaisen kansallisen keskuspankin ja asianomaisen toimivaltaisen kansallisen viranomaisen väliset yhteistyöjärjestelyt - johtaa tämän asetuksen nojalla vaaditut tiedot direktiivin 2009/138/EY tai kyseisen direktiivin täytäntöönpanevan kansallisen lainsäädännön nojalla kerätyistä tiedoista. Direktiivin 2009/138/EY 70 artiklan mukaan kansalliset toimivaltaiset viranomaiset voivat toimittaa keskuspankeille ja muille rahapoliittisina viranomaisina vastaavia tehtäviä hoitaville elimille niiden tehtävien hoitamiseksi tarvittavia tietoja.
(6)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 549/2013 (5) vahvistetussa Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmässä (jäljempänä ’EKT 2010’) vaaditaan, että institutionaaliset yksiköt raportoivat varat ja velat kotimaassaan. Jotta raportoinnista johtuva rasite olisi mahdollisimman pieni, kansalliset keskuspankit voivat, tapauksissa joissa kansalliset keskuspankit johtavat tämän asetuksen nojalla vaaditut tiedot direktiivin 2009/138/EY nojalla vaadituista tiedoista, yhdistää päätoimipaikan varoihin ja velkoihin sellaisten vakuutuslaitosten sivuliikkeiden varat ja velat, joiden päätoimipaikka on Euroopan talousalueella (ETA). Vakuutuslaitosten sivuliikkeistä olisi kerättävä rajatusti tietoja, joiden perusteella voidaan valvoa sivuliikkeiden kokoa sekä mahdollisia poikkeamia EKT 2010:stä.
(7)
Asetuksen (EY) N:o 2533/98 8 artiklassa säädettyjä luottamuksellisten tilastotietojen suojaamista ja käyttöä koskevia sääntöjä olisi sovellettava tilastotietojen keräämiseen tämän asetuksen nojalla.
(8)
Vaikka on tunnustettua, että EKPJ:n perussäännön 34.1 artiklan nojalla annetuissa asetuksissa ei anneta mitään oikeuksia eikä aseteta mitään velvollisuuksia jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö ei ole euro (jäljempänä ’euroalueen ulkopuoliset jäsenvaltiot’), EKPJ:n perussäännön 5 artikla koskee sekä euroalueeseen kuuluvia jäsenvaltioita että euroalueen ulkopuolisia jäsenvaltioita. Asetuksen (EY) N:o 2533/98 johdanto-osan 17 perustelukappaleessa todetaan, että EKPJ:n perussäännön 5 artikla yhdessä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 3 kohdan kanssa sisältää euroalueeseen kuulumattomille jäsenvaltioille velvoitteen laatia ja ottaa käyttöön kansallisella tasolla kaikki toimenpiteet, jotka jäsenvaltiot katsovat tarkoituksenmukaisiksi sellaisten tilastotietojen keräämisessä, jotka ovat tarpeen, jotta EKP:n tietojenantovaatimukset täytetään ja jäsenvaltio voi valmistautua ajoissa tilastojen tuottamiseen euroalueen jäsenvaltiolta edellytettävällä tavalla.
(9)
Asetuksen (EY) N:o 2533/98 7 artiklan 1 kohdassa säädetään, että EKP:llä on oikeus määrätä seuraamuksia tietojen antajille, jotka eivät noudata EKP:n asetuksissa tai päätöksissä asetettuja tilastoihin liittyviä tietojenantovaatimuksia.
(10)
Vuoteen 2020 mennessä EKP:n neuvoston olisi arvioitava seuraavien hyödyt ja kustannukset: a) neljännesvuosittaisen raportoinnin kattavuuden laajentaminen 80 prosentista 95 prosenttiin vakuutuslaitosten markkinaosuudesta kussakin euroalueen jäsenvaltioissa, b) vakuutuslaitosten sivuliikkeiden varojen ja velkojen raportoiminen erikseen tapauksissa, joissa sivuliikkeet sijaitsevat euroalueella ja niiden emoyhtiöt sijaitsevat ETA:ssa, ja c) tiedonantajien raportointiaikojen lyhentämistä neljään viikkoon sen vuosineljänneksen päättymisestä, johon tiedot liittyvät.
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
1.
’vakuutuslaitoksella’ (alasektori 128 EKT 2010:ssä) rahoitusalan yritystä tai yritysmäistä yhteisöä, jonka pääasiallisena toimintana on riskien hallintaan liittyvän rahoituksen välitys ensivakuutuksen tai jälleenvakuutuksen muodossa.
Määritelmä kattaa
a)
henkivakuutuspalveluja tarjoavan rahoitusalan yrityksen tai yritysmäisen yhteisön, jos vakuutuksenottaja suorittaa vakuuttajalle säännöllisiä maksuja tai kertamaksun, joiden vastineeksi vakuuttaja sitoutuu suorittamaan vakuutuksenottajalle sovitun summan tai annuiteetin tiettynä päivänä tai aiemmin;
b)
rahoitusalan yrityksen tai yritysmäisen yhteisön, joka tarjoaa vahinkovakuutuspalveluja, sellaisten riskien kuten vahinkojen, sairauden, tulipalon tai luottoriskin kattamiseksi;
c)
rahoitusalan yrityksen tai yritysmäisen yhteisön, joka tarjoaa jälleenvakuutuspalveluja, joissa jälleenvakuutuksia ostetaan suojautumiseksi odottamattoman suurelta korvausvaatimusten määrältä tai poikkeuksellisen suurilta korvausvaatimuksilta.
Määritelmä ei kata
a)
sijoitusrahastoja, sellaisina kuin ne määritellään Euroopan keskuspankin asetuksen (EU) N:o 1073/2013 (EKP/2013/38) (6) 1 artiklassa;
b)
erityisyhteisöjä, jotka suorittavat Euroopan keskuspankin asetuksen (EU) N:o 1075/2013 (EKP/2013/40) (7) 1 artiklassa tarkoitettuja arvopaperistamistaloustoimia;
c)
rahalaitoksia, sellaisina kuin ne määritellään Euroopan keskuspankin asetuksen (EU) N:o 1071/2013 (EKP/2013/33) (8) 1 artiklassa;
d)
eläkerahastoja, sellaisina kuin ne määritellään EKT 2010:n 2.105 kohdassa;
2.
’sivuliikkeellä’ vakuutuslaitoksen tai jälleenvakuutusyhtiön rekisteröimätöntä toimistoa tai sivuliikettä, ei kuitenkaan päätoimipaikkaa;
3.
’tytäryhtiöllä’ yhtiötä, jossa toisella yhteisöllä on osake-enemmistö tai täysi omistus.
4.
’tiedonantajilla’ samaa kuin asetuksen (EY) N:o 2533/98 1 artiklassa;
5.
’kotimaisella’ samaa kuin asetuksen (EY) N:o 2533/98 1 artiklassa. Jos oikeushenkilöllä ei ole fyysistä toimipaikkaa, sen sijaintipaikka määritetään tätä asetusta sovellettaessa sen mukaan, minkä talousalueen lainsäädännön mukaan se on rekisteröity. Jos oikeushenkilöä ei ole rekisteröity, perusteena käytetään laillista kotipaikkaa eli maata, jonka lakien mukaan oikeushenkilön perustaminen ja sen olemassaolon jatkuminen määritetään;
6.
’asianomaisella kansallisella keskuspankilla’ sen euroalueen jäsenvaltion kansallista keskuspankkia, jossa kyseessä oleva vakuutuslaitos on;
7.
’asianomaisella kansallisella toimivaltaisella viranomaisella’ sen euroalueen jäsenvaltion kansallista toimivaltaista viranomaista, jossa kyseessä oleva vakuutuslaitos on;
8.
’arvopaperikohtaisilla tiedoilla’ tietoja, jotka on eritelty yksittäisiä arvopapereita koskeviksi tiedoiksi;
9.
’saamis- ja velkaeräkohtaisilla tiedoilla’ tietoja, jotka on eritelty yksittäisiä varoja ja velkoja koskeviksi tiedoiksi;
10.
’aggregoiduilla tiedoilla’ tietoja, joita ei ole eritelty yksittäisiä varoja ja velkoja koskeviksi tiedoiksi;
11.
’rahoitustaloustoimilla’ taloustoimia, jotka johtuvat rahoitussaamisten tai -velkojen omistuksen perustamisesta, lakkauttamisesta tai muuttamisesta siten kuin liitteessä II olevassa 5 osassa on tarkemmin täsmennetty;
12.
’hintojen ja valuuttakurssien muutoksista johtuvilla arvostusmuutoksilla’ sellaisia muutoksia saamisten ja velkojen arvostuksessa, jotka johtuvat muutoksista saamisten ja velkojen hinnassa ja/tai valuuttakurssien muutosten vaikutuksista valuuttamääräisten saamisten ja velkojen euromääräiseen arvoon, siten kuin liitteessä II olevassa 5 osassa on tarkemmin täsmennetty.
2 artikla
Varsinainen tiedonantajien joukko
1. EKT 2010:ssä vaaditaan että institutionaaliset yksiköt raportoivat varat ja velat kotimaassaan; jos kansalliset keskuspankit keräävät tietoja EKT 2010:n mukaisesti, varsinainen tiedonantajien joukko koostuu kyseessä olevan euroalueen jäsenvaltion kotimaisista vakuutuslaitoksista.
2. Tapauksissa, joissa kansalliset keskuspankit johtavat tämän asetuksen mukaiset raportoitavat tiedot tiedoista, jotka on kerätty direktiivin 2009/138/EY tai kyseisen direktiivin täytäntöönpanevan kansallisen lainsäädännön nojalla, varsinainen tiedonantajien joukko koostuu
a)
asianomaisen euroalueen jäsenvaltion lainkäyttöalueella rekisteröidyistä kotimaisista vakuutuslaitoksista, mukaan lukien tytäryhtiöt joiden emoyhtiö on kyseisen jäsenvaltion alueen ulkopuolella;
b)
edellä a alakohdassa täsmennettyjen vakuutuslaitosten sivuliikkeistä, jotka ovat asianomaisen euroalueen jäsenvaltion alueen ulkopuolella; ja
c)
asianomaisen euroalueen jäsenvaltion sellaisten kotimaisten vakuutuslaitosten sivuliikkeistä, joiden päätoimipaikka on ETA:n ulkopuolella.
Euroalueen jäsenvaltion sellaisten kotimaisten vakuutuslaitosten sivuliikkeet, joiden päätoimipaikka on ETA:ssa, eivät kuulu varsinaiseen tiedonantajien joukkoon.
3. Varsinaiseen tiedonantajien joukkoon kuuluviin vakuutuslaitoksiin sovelletaan tilastointiin liittyviä tiedonantovaatimuksia täysimääräisesti, jollei 7 artiklan mukaisen poikkeuksen soveltamisesta muuta johdu.
3 artikla
Tilastoinnissa käytettävä vakuutuslaitosluettelo
1. EKP:n johtokunta laatii tässä asetuksessa tarkoitettua tilastointia varten varsinaisen tiedonantajien joukon muodostavien vakuutuslaitosten luettelon ja ylläpitää sitä. Luettelo voi perustua kansallisten viranomaisten laatimiin olemassa ja saatavilla oleviin vakuutuslaitosluetteloihin; tällaisiin luetteloihin on lisättävä 1 artiklassa olevan vakuutuslaitoksen määritelmän soveltamisalaan kuuluvat muut vakuutuslaitokset.
2. Asianomainen kansallinen keskuspankki voi pyytää 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tiedonantajia antamaan tarvittavat tiedot sivuliikkeistään, jos tällaisia tietoja tarvitaan luetteloa varten.
3. Kansalliset keskuspankit ja EKP toimittavat luettelon ja sen mahdolliset päivitykset tarkoituksenmukaisella tavalla saataville, myös sähköisesti, internetin kautta tai asianomaisten tiedonantajien pyynnöstä paperimuodossa.
4. Jos tässä artiklassa tarkoitetun luettelon viimeisin sähköinen versio on virheellinen, EKP ei määrää seuraamuksia tiedonantajalle, joka ei ole asianmukaisesti täyttänyt tiedonantovelvollisuuksiaan, siltä osin kuin tämä on hyvässä uskossa luottanut virheellisen luettelon tietoihin.
4 artikla
Tilastointiin liittyvät tiedonantovaatimukset
1. Tiedonantajat toimittavat I ja II liitteen mukaisesti asianomaiselle kansalliselle keskuspankille joko suoraan tai paikallisten yhteistyöjärjestelyjen mukaisesti asianomaisen kansallisen toimivaltaisen viranomaisen välityksellä
a)
neljännesvuosittain vuosineljänneksen lopun kantatiedot vakuutuslaitosten saamisista ja veloista ja soveltuvin osin 5 artiklan mukaisesti neljännesvuosittaiset arvostusmuutokset tai rahoitustaloustoimet;
b)
neljännesvuosittain vuosineljänneksen lopun kantatiedot vahinkovakuutusteknisestä vastuuvelasta vakuutuslajin mukaan eriteltyinä;
c)
vuosittain vuoden lopun kantatiedot vahinkovakuutusteknisestä vastuuvelasta vakuutuslajin mukaan eriteltyinä.
2. Edellä 1 kohdassa säädettyjen vaatimusten lisäksi, sellaisten vakuutuslaitosten, jotka on rekisteröity ja ovat kotimaisia euroalueen jäsenvaltion lainkäyttöalueella, on lisäksi raportoitava asianomaiselle kansalliselle keskuspankille, joko suoraan tai paikallisten yhteistyöjärjestelyjen mukaisesti asianomaisen kansallisen toimivaltaisen viranomaisen välityksellä, tiedot vakuutusmaksutuloista, korvauskuluista ja maksetuista palkkioista. Nämä tiedot on toimitettava vuosittain liitteiden I ja II mukaisesti.
3. Kansalliset keskuspankit voivat johtaa tämän asetuksen mukaisesti vaadittavat tiedot direktiivin 2009/138/EY mukaisen järjestelmän nojalla kerätyistä seuraavista tiedoista:
a)
tiedot, jotka sisältyvät kansallisten toimivaltaisten viranomaisten kansallisille keskuspankeille - näiden kahden viranomaisen paikallisten yhteistyöjärjestelyjen mukaisesti - toimittamiin kvantitatiivista raportointia valvonnan alalla koskeviin raportointikaavakkeisiin; merkitystä ei ole sillä, ovatko kansallinen keskuspankki ja kansallinen toimivaltainen viranomainen kaksi erillistä viranomaista vai kuuluvatko ne samaan viranomaiseen; tai
b)
tiedot, jotka sisältyvät tiedonantajien kansalliselle keskuspankille ja kansalliselle toimivaltaiselle viranomaiselle välittömästi ja yhtäaikaisesti toimittamiin kvantitatiivista raportointia valvonnan alalla koskeviin raportointikaavakkeisiin.
Jos kvantitatiivista raportointia valvonnan alalla koskevat raportointikaavakkeet sisältävät tietoja, joita tarvitaan tämän asetuksen mukaisten tilastovaatimusten täyttämiseksi, kansallisilla keskuspankeilla on tietojen laadun varmistamiseksi oltava pääsy koko kaavakkeeseen sekä mahdollisiin muihin asiaan liittyviin kaavakkeisiin.
Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön yhteistyöjärjestelyjä, joiden mukaan kansallinen toimivaltainen viranomainen kerää keskitetysti kansallista lainsäädäntöä ja EKP:n mahdollisesti määrittämiä ohjeita noudattaen direktiivin 2009/138/EY nojalla vahvistetun järjestelmän nojalla vaaditut tiedot sekä tämän asetuksen nojalla vaaditut muut tiedot.
4. Kansalliset keskuspankit antavat tiedonantajille tiedot eri tarkoituksista, joita varten tietoja kerätään.
5 artikla
Arvostusmuutokset ja rahoitustaloustoimet
Tiedot arvostusmuutoksista ja rahoitustaloustoimista, jotka on täsmennetty liitteissä I ja II, saadaan seuraavasti:
a)
tiedonantajat raportoivat aggregoidut tiedot arvostusmuutoksista ja/tai rahoitustaloustoimista asianomaisen kansallisen keskuspankin ohjeista riippuen;
b)
kansalliset keskuspankit voivat joko laskea arvopaperikauppojen arvoa koskevat likiarvot arvopaperikohtaisten tietojen perusteella tai kerätä tällaisia taloustoimia koskevat arvopaperikohtaiset tiedot suoraan tiedonantajilta. Kansalliset keskuspankit voivat noudattaa samaa lähestymistapaa kerätessään muita omaisuuseriä kuin arvopapereita koskevia saamis- ja velkaeräkohtaisia tietoja;
c)
vakuutuslaitosten vakuutustekniseen vastuuvelkaan kohdistuvien rahoitustaloustoimien arvoa koskevat likiarvot johtaa
i)
tiedonantajat niiden ohjeiden mukaisesti, jotka asianomainen kansallinen keskuspankki antaa eurojärjestelmän tasolla mahdollisesti määritettyjen yhteisten parhaiden käytäntöjen pohjalta; tai
ii)
asianomainen kansallinen keskuspankki, vakuutuslaitosten toimittamien tietojen perusteella.
6 artikla
Kirjanpitosäännöt
1. Jollei tästä asetuksesta muuta johdu, vakuutuslaitokset noudattavat tämän asetuksen mukaisessa raportoinnissa direktiivin 2009/138/EY täytäntöönpanevassa kansallisessa lainsäädännössä vahvistettuja kirjanpitosääntöjä tai mitä tahansa muita kansallisia tai kansainvälisiä standardeja, joita vakuutuslaitosten on noudatettava kansallisten keskuspankkien ohjeiden nojalla.
2. Vakuutuslaitosten 1 kohdan mukaisesti noudattamissa kirjanpitosäännöissä olevien vaatimusten lisäksi vakuutuslaitosten hallussa olevat talletukset ja lainat jotka, liitteen I taulukossa 2.1 ja 2.2 on merkitty ”nimellisarvoon”, ilmoitetaan vuosineljänneksen lopussa maksamatta olevan pääoman suuruisena. Luottotappiot ja arvonalennukset, siten kuin ne määritetään asianomaisessa kirjanpitokäytännössä, jätetään tämän määrän ulkopuolelle.
3. Kaikki rahoitussaamiset ja -velat ilmoitetaan bruttomääräisinä tilastointia varten, tämän vaikuttamatta euroalueen jäsenvaltioissa voimassa oleviin kirjanpito- ja nettoutuskäytäntöihin.
7 artikla
Poikkeukset
1. Pienille vakuutuslaitoksille voidaan myöntää poikkeuksia seuraavasti:
a)
Kansalliset keskuspankit voivat myöntää poikkeuksia direktiivin 2009/138/EY 35 artiklan 6 kohdan määritelmän mukaisille markkinaosuudeltaan pienimmille vakuutuslaitoksille edellyttäen että neljännesvuosittaiseen aggregoituun taseeseen sisältyvät vakuutuslaitokset edustavat kussakin euroalueen jäsenvaltioissa vähintään 80:tä prosenttia vakuutuslaitosten kokonaismarkkinaosuudesta;
b)
vakuutuslaitoksen, jolle on myönnetty a kohdan mukainen poikkeus, on noudatettava 4 artiklan mukaisia raportointivaatimuksia vuosittain, siten että vuosittaiseen aggregoituun taseeseen sisältyvät vakuutuslaitokset edustavat kussakin euroalueen jäsenvaltioissa vähintään 95:tä prosenttia vakuutuslaitosten kokonaismarkkinaosuudesta.
c)
luottolaitokset, joilta ei vaadita raportointia a ja b kohdan mukaisesti, raportoivat vähäisemmän määrän tietoja asianomaisen kansallisen keskuspankin määritelmien mukaisesti;
d)
kansalliset keskuspankit tarkistavat a ja b kohdassa asetettujen ehtojen täyttymisen vuosittain hyvissä ajoin, jotta ne voivat tarvittaessa myöntää tai kumota poikkeuksia seuraavan kalenterivuoden alusta.
2. Kansalliset keskuspankit voivat myöntää vakuutuslaitoksille poikkeuksia käteisvarojen ja talletusten raportoinnista nimellisarvoon.
Jos korkeamman aggregoinnin tason luvut osoittavat, että kotimaisten vakuutuslaitosten hallussa oleva käteisen ja talletusten määrä alittaa 10 prosenttia kotimaisten vakuutuslaitosten taseiden yhteenlasketusta summasta sekä alittaa 10 prosenttia euroalueen vakuutuslaitosten käteis- ja talletuskannoista, asianomainen kansallinen keskuspankki voi päättää, ettei se vaadi käteisen ja talletusten raportointia nimellisarvoon. Asianomainen kansallinen keskuspankki ilmoittaa tiedonantajille tällaisesta päätöksestä.
3. Vakuutuslaitokset voivat halutessaan olla hyödyntämättä poikkeusta ja täyttää sen sijaan 4 artiklassa määritetyt tilastointiin liittyvät tiedonantovaatimukset täysimääräisesti. Jos vakuutuslaitos tekee tällaisen päätöksen, se ei voi enää hyödyntää poikkeusta ilman asianomaisen kansallisen keskuspankin etukäteissuostumusta.
8 artikla
Toimitusajat
1. Vuoden 2016 osalta tiedonantajat toimittavat vaadittavat neljännesvuosittaiset tiedot asianomaiselle kansalliselle keskuspankille tai paikallisten yhteistyöjärjestelyjen mukaisesti asianomaiselle kansalliselle toimivaltaiselle viranomaiselle tai molemmille viimeistään kahdeksan viikkoa sen vuosineljänneksen päättymisen jälkeen, joihin tiedot liittyvät. Tämän jälkeen määräaikaa lyhennetään joka vuosi viikolla, ja vuonna 2019 päättyvien vuosineljännesten osalta määräaika on viisi viikkoa.
2. Vuoden 2016 osalta tiedonantajat toimittavat vaadittavat vuosittaiset tiedot asianomaiselle kansalliselle keskuspankille tai paikallisten yhteistyöjärjestelyjen mukaisesti asianomaiselle kansalliselle toimivaltaiselle viranomaiselle tai molemmille viimeistään 20 viikkoa sen vuoden päättymisen jälkeen, joihin tiedot liittyvät. Tämän jälkeen määräaikaa lyhennetään joka vuosi kahdella viikolla siten, että se on vuoden 2019 osalta 14 viikkoa.
9 artikla
Vähimmäisvaatimukset ja kansalliset tiedonantomenettelyt
1. Tiedonantajien on noudatettava tilastointiin liittyviä tiedonantovaatimuksia liitteessä III yksilöityjen tietojen toimittamista, tarkkuutta, käsitteellistä vastaavuutta ja tarkistuksia koskevien vähimmäisvaatimusten mukaisesti.
2. Kansalliset keskuspankit määrittelevät ja ottavat kansallisten vaatimusten mukaisesti käyttöön tiedonantomenettelyt, joita tiedonantajien on noudatettava. Kansalliset keskuspankit varmistavat, että näillä tiedonantomenettelyillä saadaan tarvittavat tilastotiedot ja että tietojen toimittamista, tarkkuutta, käsitteellistä vastaavuutta ja tarkistuksia koskevien vähimmäisvaatimusten noudattamisen tarkka valvonta liitteessä III tarkoitetulla tavalla on mahdollista.
10 artikla
Sulautumiset, jakautumiset ja uudelleenjärjestelyt
Jos kyseessä on sulautuminen, jakautuminen tai muu uudelleenjärjestely, joka saattaa vaikuttaa tilastotietojen antamista koskevien velvollisuuksien täyttämiseen, asianomainen tiedonantaja ilmoittaa, heti sen jälkeen kun aikomus tällaisen toimen toteuttamisesta on tullut julkiseksi ja ennen kuin se tulee voimaan, asianomaiselle kansalliselle keskuspankille, tai paikallisten yhteistyöjärjestelyjen mukaisesti asianomaiselle kansalliselle toimivaltaiselle viranomaiselle, suunnitelluista menettelyistä tässä asetuksessa asetettujen tilastovaatimusten täyttämiseksi.
11 artikla
Tilastotietojen tarkistaminen ja pakollinen keruu
Kansalliset keskuspankit käyttävät oikeuttaan tarkistaa tietoja, joita tiedonantajien edellytetään toimittavan tämän asetuksen perusteella, tai toimittaa tietojen pakollinen keruu, tämän rajoittamatta EKP:n oikeutta tarkistaa tiedot tai toimittaa tietojen pakollinen keruu itse. Kansalliset keskuspankit käyttävät tätä oikeutta erityisesti silloin, kun jokin tiedonantajista ei täytä liitteessä III säädettyjä tietojen toimittamista, tarkkuutta, käsitteellistä vastaavuutta tai tarkistuksia koskevia vähimmäisvaatimuksia.
12 artikla
Tietojen antaminen ensimmäisen kerran
1. Ensimmäiset raportoitavat neljännesvuosittaiset tiedot koskevat vuoden 2016 ensimmäistä vuosineljännestä ja ensimmäiset raportoitavat vuosittaiset tiedot koskevat vuotta 2016.
2. Edellä 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut vakuutuslaitokset raportoivat vuosittaiset tiedot viitevuodesta 2016. Lisäksi, jotta voidaan koota tiedot vakuutuslaitosten alasektorista vuoden 2016 alusta, nämä vakuutuslaitokset toimittavat 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti täydelliset tiedot vuoden 2016 ensimmäisen vuosineljänneksen osalta.
13 artikla
Loppusäännös
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
Tehty Frankfurt am Mainissa 28 päivänä marraskuuta 2014.