ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 994/2012/EU
ze dne 25. října 2012,
kterým se zavádí mechanismus výměny informací o mezivládních dohodách mezi členskými státy a třetími zeměmi v oblasti energetiky
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 194 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská rada požádala členské státy, aby od 1. ledna 2012 informovaly Komisi o všech svých nových a stávajících dvoustranných dohodách uzavřených se třetími zeměmi v oblasti energetiky. Komise by měla tyto informace zpřístupnit vhodnou formou všem ostatním členským státům a zohlednit přitom nutnost ochrany citlivých obchodních informací.
(2)
Podle článku 4 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“) učiní členské státy veškerá vhodná opatření k plnění závazků, které vyplývají ze Smluv nebo z aktů orgánů Unie. Členské státy by proto měly zabránit jakémukoli nesouladu mezi právem Unie a mezinárodními dohodami uzavřenými mezi členskými státy a třetími zeměmi či takový nesoulad odstranit.
(3)
Pro řádné fungování vnitřního trhu s energií je nezbytné, aby se dovoz energie do Unie plně řídil pravidly o vytvoření vnitřního trhu s energií. Vnitřní trh s energií, který by nefungoval řádně, by vedl ke zranitelnosti Unie z hlediska zabezpečení dodávek energie a v tomto ohledu ji znevýhodňoval, přičemž by narušoval její potenciální přínos pro evropské spotřebitele a průmysl. Vysoký stupeň transparentnosti u dohod mezi členskými státy a třetími zeměmi v oblasti energetiky by Unii umožnil jednat koordinovaně a v duchu solidarity s cílem zajistit, aby tyto dohody byly v souladu s právem Unie a účinně zabezpečovaly dodávky energie. Tato transparentnost by byla rovněž prospěšná pro dosažení užší spolupráce uvnitř Unie zaměřené na vnější vztahy v oblasti energetiky i pro dosažení dlouhodobých politických cílů Unie, jež se týkají energetiky, klimatu a zabezpečení dodávek energie.
(4)
Měl by proto být zaveden nový mechanismus výměny informací. Vztahovat by se měl pouze na mezivládní dohody, které mají dopad na vnitřní trh s energií nebo zabezpečení dodávek energie v Unii, neboť tyto dvě oblasti spolu vzájemně souvisí. Za počáteční posouzení, zda určitá mezivládní dohoda nebo jiný dokument, na nějž mezivládní dohoda výslovně odkazuje, mají dopad na vnitřní trh s energií nebo na zabezpečení dodávek energie v Unii, by měly být odpovědné členské státy; v případě pochybnosti by členské státy měly konzultovat Komisi. Na vnitřní trh s energií nebo na zabezpečení dodávek energie v Unii v zásadě nemají dopad dohody, které již nejsou v platnosti nebo které se již neuplatňují, a mechanismus výměny informací by se na takové dohody tedy neměl vztahovat. Mechanismus výměny informací by se měl zejména vztahovat na veškeré mezivládní dohody, které mají dopad na dodávky zemního plynu, ropy nebo elektřiny prostřednictvím pevné infrastruktury nebo které mají vliv na množství energie dovážené do Unie.
(5)
Mezivládní dohody, které musí být oznámeny Komisi v celém svém rozsahu na základě jiných aktů Unie, by měly být z mechanismu výměny informací vyňaty. Toto vynětí by však nemělo vztahovat na mezivládní dohody se třetími zeměmi, které mají dopad na rozvoj a využívání plynárenských infrastruktur a dodávek plynu a které musí být Komisi sděleny podle čl. 13 odst. 6 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 994/2010 ze dne 20. října 2010 o opatřeních na zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu (3). Takové dohody by se měly oznamovat podle pravidel stanovených tímto rozhodnutím. Aby se zabránilo duplicitám, mělo by se mít za to, že oznámením předloženým v souladu s tímto rozhodnutím je splněna povinnost stanovená v čl. 13 odst. 6 písm. a) nařízení (EU) č. 994/2010.
(6)
Toto rozhodnutí by se nemělo vztahovat na mezivládní dohody týkající se záležitostí, na něž se vztahuje Smlouva o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
(7)
Toto rozhodnutí nevytváří závazky týkající se dohod mezi obchodními subjekty. Nebrání však členským státům v tom, aby dobrovolně oznamovaly Komisi obchodní dohody, na něž se v mezivládních dohodách výslovně odkazuje. Jelikož obchodní dohody mohou rovněž obsahovat regulační ustanovení, měly by mít obchodní subjekty sjednávající obchodní dohody se subjekty ze třetích zemí možnost požádat Komisi o poradenství, aby se zabránilo případným konfliktům s právem Unie.
(8)
Členské státy by měly Komisi předložit všechny stávající mezivládní dohody, ať již vstoupily v platnost, nebo se provádějí prozatímně ve smyslu článku 25 Vídeňské úmluvy o smluvním právu, a dále veškeré nové mezivládní dohody.
(9)
Více transparentnosti ohledně budoucích mezivládních dohod, jež budou mezi členskými státy a třetími zeměmi v oblasti energetiky sjednávány, nebo jež se sjednávají, by mohlo přispět k jednotnému přístupu členských států k takovým dohodám, jakož i k souladu s právem Unie a k zabezpečení dodávek energie v Unii. Proto by členské státy měly mít možnost Komisi informovat o jednáních týkajících se nových mezivládních dohod nebo změn mezivládních dohod stávajících. Pokud členské státy tuto možnost zvolí, měla by být Komise pravidelně informována o pokroku v jednáních. Členské státy by měly mít možnost Komisi vyzvat, aby se jednání účastnila jako pozorovatel.
Komise by rovněž měla mít možnost účastnit se jednání jako pozorovatel na vlastní žádost, souhlasí-li s její účastí dotyčný členský stát. Členské státy by rovněž měly mít možnost Komisi požádat, aby jim byla při jejich jednání s třetími zeměmi nápomocna. Komise by v takovém případě měla mít možnost poskytnout poradenství, jak zabránit nesouladu s právem Unie, a poukázat na cíle energetické politiky Unie a na zásadu solidarity mezi členskými státy.
(10)
Komise by měla provést posouzení souladu stávajících mezivládních dohod s právem Unie. V případě zjištěného nesouladu by měly členské státy učinit všechny nezbytné kroky k nalezení vhodného řešení, které tento nesoulad odstraní.
(11)
Členské státy by měly mít v zájmu větší transparentnosti a zamezení možných konfliktů s právem Unie možnost informovat Komisi o nové mezivládní dohodě se třetí zemí před zahájením vyjednávání o ní nebo v jeho průběhu. Pokud členský stát, jenž sjednal mezivládní dohodu, informoval o této skutečnosti Komisi před uzavřením jednání a postoupil jí návrh mezivládní dohody, měla by mít Komise možnost sdělit dotyčnému členskému státu své stanovisko ohledně souladu sjednané dohody s právem Unie. Komise má v souladu s článkem 258 Smlouvy o fungování EU právo zahájit řízení o porušení Smlouvy, domnívá-li se, že členský stát nesplnil povinnosti, jež pro něj ze Smlouvy o fungování EU vyplývají.
(12)
Všechny ratifikované mezivládní dohody v konečném znění, na něž se toto rozhodnutí vztahuje, by měly být předány Komisi, aby o nich mohla informovat všechny ostatní členské státy.
(13)
Komise by měla veškeré obdržené informace zpřístupnit všem ostatním členským státům v zabezpečené elektronické podobě. Požádá-li členský stát o důvěrné zacházení s informacemi, které předložil, měla by Komise tuto žádost respektovat. Žádosti o zachování důvěrnosti by však neměly omezit přístup Komise k důvěrným informacím, protože Komise potřebuje mít komplexní informace pro vlastní posouzení. Komise by měla odpovídat za to, že bude zaručeno uplatňování ustanovení o zachování důvěrnosti. Žádostmi o zachování důvěrnosti by nemělo být dotčeno právo na přístup k dokumentům stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (4).
(14)
Považuje-li členský stát některou mezivládní dohodu za důvěrnou, měl by Komisi poskytnout její shrnutí, které bude moci být postoupeno ostatním členským státům.
(15)
Stálá výměna informací o mezivládních dohodách na úrovni Unie by měla umožnit rozvoj osvědčených postupů. Komise, případně ve spolupráci s Evropskou službou pro vnější činnost, pokud jde o vnější politiky Unie, by na základě těchto osvědčených postupů měla vypracovat dobrovolná vzorová ustanovení, která lze používat v mezivládních dohodách mezi členskými státy a třetími zeměmi. Používání těchto vzorových ustanovení by mělo mít za cíl zabránit konfliktům mezivládních dohod s právem Unie, zejména s právními předpisy v oblasti hospodářské soutěže a s pravidly pro vnitřní trh s energií, či konfliktům s mezinárodními dohodami, které Unie uzavřela. Jejich používání by mělo být dobrovolné a jejich obsah by mělo být možno přizpůsobit konkrétním okolnostem.
(16)
Vzhledem k existenci vnitřního trhu s energií a cílů energetické politiky Unie by členské státy měly při sjednávání mezivládních dohod v oblasti energetiky, jež mají na energetickou politiku Unie dopad, tyto cíle náležitě zohledňovat.
(17)
Lepší vzájemné znalosti stávajících a nových mezivládních dohod by měly přispět k lepší koordinaci v oblasti energetiky mezi jednotlivými členskými státy a mezi členskými státy a Komisí. Tato účinnější koordinace by měla členským státům umožnit plně těžit z politické a ekonomické síly Unie a měla by umožnit Komisi navrhovat řešení problémů, které byly v oblasti mezivládních dohod zjištěny.
(18)
Komise by měla usnadňovat a podporovat koordinaci mezi členskými státy, s cílem posilovat celkovou strategickou úlohu Unie prostřednictvím pevného a účinného koordinovaného přístupu k producentským, tranzitním i spotřebitelským zemím.
(19)
Mechanismem výměny informací, včetně posouzení, která provedou členské státy při jeho provádění, není dotčeno uplatňování pravidel Unie týkajících se porušení předpisů, státní podpory a hospodářské soutěže.
(20)
Komise by měla posoudit, zda toto rozhodnutí dostatečně a účinně zajišťuje soulad mezivládních dohod s právem Unie a vysokou míru koordinace mezi členskými státy, pokud jde o mezivládní dohody v oblasti energetiky.
(21)
Jelikož cíle tohoto rozhodnutí, totiž zajištění výměny informací o mezivládních dohodách v oblasti energetiky mezi členskými státy a Komisí, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, ale může jej být z důvodu účinků tohoto rozhodnutí lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto rozhodnutím se za účelem optimalizace fungování vnitřního trhu s energií zavádí mechanismus výměny informací mezi členskými státy a Komisí o mezivládních dohodách v oblasti energetiky vymezených v článku 2.
2. Toto rozhodnutí se nevztahuje na mezivládní dohody, na které se v celém jejich rozsahu již vztahují jiné zvláštní oznamovací postupy podle práva Unie.
Bez ohledu na první pododstavec se toto rozhodnutí vztahuje na mezivládní dohody, které mají být sděleny Komisi podle čl. 13 odst. 6 písm. a) nařízení (EU) č. 994/2010.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1)
„mezivládní dohodou“ jakákoli právně závazná dohoda mezi jedním či několika členskými státy a jednou či několika třetími zeměmi, která má dopad na činnost nebo fungování vnitřního trhu s energií nebo na zabezpečení dodávek energie v Unii; upravuje-li taková právně závazná dohoda i jiné otázky, jsou za „mezivládní dohodu“ považována pouze ta její ustanovení, která souvisejí s energetikou, včetně obecných ustanovení použitelných na ustanovení související s energetikou;
2)
„stávající mezivládní dohodou“ mezivládní dohoda, která vstoupila v platnost nebo je prozatímně prováděna před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost.
Článek 3
Výměna informací mezi členskými státy a Komisí
1. Do 17. února 2013 předloží členské státy Komisi veškeré stávající mezivládní dohody, včetně jejich příloh a změn. Pokud tyto stávající mezivládní dohody výslovně odkazují na další texty, předloží členské státy Komisi rovněž tyto další texty, pokud obsahují prvky, které mají dopad na fungování vnitřního trhu s energií nebo na zabezpečení dodávek energie v Unii. Tato povinnost se však nevztahuje na dohody mezi obchodními subjekty.
Stávající mezivládní dohody, které v době vstupu tohoto rozhodnutí v platnost již byly Komisi sděleny podle čl. 13 odst. 6 písm. a) nařízení (EU) č. 994/2010, se pro účely tohoto odstavce považují za předložené, pokud uvedené sdělení splňuje požadavky prvního pododstavce tohoto odstavce. Do 17. února 2013 informují členské státy Komisi, zda má být některá část těchto mezivládních dohod považována za důvěrnou a zda mohou být sdělené informace postoupeny dalším členským státům.
Pokud na základě tohoto odstavce předloží členský stát Komisi stávající mezivládní dohody, které rovněž spadají do oblasti působnosti čl. 13 odst. 6 písm. a) nařízení (EU) č. 994/2010, má se za to, že splnil oznamovací povinnosti podle uvedeného článku.
2. Má-li Komise na základě svého prvního posouzení pochybnosti ohledně souladu dohod jí předložených podle odstavce 1 s právem Unie, zejména s právními předpisy Unie v oblasti hospodářské soutěže a s právními předpisy pro vnitřní trh s energií, informuje o tom dotyčné členské státy do devíti měsíců od předložení uvedených dohod.
3. Před jednáním se třetí zemí o mezivládní dohodě či o změně stávající mezivládní dohody nebo během takového jednání může členský stát Komisi písemně informovat o cílech jednání a o ustanoveních, která mají být jejich předmětem, a sdělit jí jakékoli další významné informace. Pokud členský stát Komisi takto o jednáních uvědomí, pravidelně pak Komisi informuje o pokroku v jednáních.
Dotyčný členský stát Komisi sdělí, zda mohou být informace předložené podle prvního pododstavce postoupeny ostatním členským státům. Pokud dotyčný členský stát sdělil, že informace mohou být postoupeny, Komise obdržené informace zpřístupní všem členským státům v zabezpečené elektronické podobě, s výjimkou částí považovaných v souladu s článkem 4 za důvěrné.
4. Pokud členský stát uvědomí Komisi o jednáních podle odstavce 3, může mu Komise poskytnout poradenství ohledně toho, jak zabránit nesouladu sjednávané mezivládní dohody nebo změny stávající mezivládní dohody s právem Unie.
5. Po ratifikaci mezivládní dohody nebo změny mezivládní dohody předloží dotyčný členský stát mezivládní dohodu nebo změnu mezivládní dohody, včetně jejich příloh, Komisi.
Pokud mezivládní dohoda nebo změna mezivládní dohody výslovně odkazují na další texty, předloží členské státy rovněž tyto další texty, pokud obsahují prvky, které mají dopad na fungování vnitřního trhu s energií nebo na zabezpečení dodávek energie v Unii. Tato povinnost se však nevztahuje na dohody mezi obchodními subjekty.
6. Aniž je dotčen odstavec 7 tohoto článku a článek 4, Komise zpřístupní dokumenty obdržené podle odstavců 1 a 5 v zabezpečené elektronické podobě všem ostatním členským státům.
7. Pokud členský stát v souladu s článkem 4 pověří Komisi, aby určitou stávající mezivládní dohodu, změnu stávající mezivládní dohody nebo novou mezivládní dohodu ostatním členským státům nezpřístupnila, dá tento členský stát k dispozici shrnutí předložených informací. Toto shrnutí obsahuje alespoň následující údaje týkající se dané dohody nebo změny:
a)
předmět;
b)
cíl a oblast působnosti;
c)
dobu trvání;
d)
smluvní strany a
e)
informace o hlavních prvcích.
Komise zpřístupní tato shrnutí všem ostatním členským státům v elektronické podobě.
Článek 4
Důvěrnost
1. Členský stát může při poskytnutí informací Komisi podle čl. 3 odst. 1 až 6 uvést, zda některé z informací, obchodní či jiné povahy, jejichž zveřejnění by mohlo poškodit činnost příslušných stran, mají být považovány za důvěrné a zda mohou být poskytnuté informace postoupeny dalším členským státům. Komise tyto pokyny respektuje.
2. Přístup Komise k důvěrným informacím není žádostmi o zachování důvěrnosti podle tohoto článku omezen. Komise zajistí, aby byl přístup k důvěrným informacím přísně omezen na útvary Komise, pro které je přístup k těmto informacím zcela nezbytný.
Článek 5
Pomoc ze strany Komise
Pokud členský stát uvědomí Komisi o jednáních podle čl. 3 odst. 3, může Komisi požádat o pomoc v těchto jednáních.
Na žádost dotyčného členského státu, nebo na žádost Komise, a s písemným souhlasem dotyčného členského státu se Komise může jednání účastnit jako pozorovatel.
Pokud se Komise účastní jednání jako pozorovatel, může dotyčnému členskému státu poskytnout poradenství ohledně toho, jak zabránit nesouladu sjednávané mezivládní dohody nebo změny mezivládní dohody s právem Unie.
Článek 6
Posouzení souladu
1. Pokud členský stát sjednávající mezivládní dohodu nebo změnu stávající mezivládní dohody není s to dospět na základě vlastního posouzení k jednoznačným závěrům ohledně souladu sjednávané mezivládní dohody nebo změny s právem Unie, informuje o tom před uzavřením jednání Komisi a předloží jí návrh dohody nebo změny, včetně jejich příloh.
2. Komise do čtyř týdnů ode dne obdržení návrhu dohody nebo změny, včetně jejich příloh, dotyčný členský stát informuje o jakýchkoli pochybnostech, jež má ohledně souladu návrhu mezivládní dohody nebo změny s právem Unie. Neodpoví-li Komise během této lhůty, má se za to, že žádné pochybnosti nemá.
3. Pokud Komise informuje dotyčný členský stát o svých pochybnostech podle odstavce 2, sdělí dotyčnému členskému státu své stanovisko ohledně slučitelnosti daného návrhu dohody nebo změny s právem Unie do deseti týdnů od jeho obdržení (dále jen „přezkumná lhůta“). Se souhlasem dotyčného členského státu může být přezkumná lhůta prodloužena. Pokud Komise během přezkumné lhůty nevydá žádné stanovisko, má se za to, že nevznesla žádné námitky.
4. Vyžadují-li to okolnosti, lhůty uvedené v odstavcích 2 a 3 se po dohodě s Komisí zkrátí.
Článek 7
Koordinace mezi členskými státy
Komise usnadňuje a podporuje koordinaci mezi členskými státy s cílem:
a)
posoudit vývoj v souvislosti s mezivládními dohodami a usilovat o soulad a soudržnost ve vnějších vztazích Unie v oblasti energetiky s producentskými, tranzitními a spotřebitelskými zeměmi;
b)
určit společné problémy v souvislosti s mezivládními dohodami a zvážit vhodná opatření pro řešení těchto problémů, a případně navrhnout řešení;
c)
na základě osvědčených postupů a po konzultaci s členskými státy vypracovat dobrovolná vzorová ustanovení, jejichž používání by významně zlepšilo soulad budoucích mezivládních dohod s právem Unie;
d)
v příslušných případech podporovat utváření vícestranných mezivládních dohod za účasti několika členských států nebo Unie jako celku.
Článek 8
Podávání zpráv a přezkum
1. Komise předloží do 1. ledna 2016 zprávu o uplatňování tohoto rozhodnutí Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru.
2. Ve zprávě Komise zejména posoudí míru, v níž toto rozhodnutí napomáhá souladu mezivládních dohod s právem Unie a vysoké úrovni koordinace mezi členskými státy v souvislosti s mezivládními dohodami. Dále posoudí dopad tohoto rozhodnutí na jednání členských států se třetími zeměmi a přiměřenost oblasti působnosti tohoto rozhodnutí a postupů v něm stanovených.
3. Po předložení první zprávy uvedené v odstavci 1 tohoto článku Komise každé tři roky informuje Evropský parlament a Radu o informacích obdržených podle článku 3 a přitom náležitě dbá ustanovení o důvěrnosti obsažených v tomto rozhodnutí.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 10
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Ve Štrasburku dne 25. října 2012.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 994/2012/EU,
annettu 25 päivänä lokakuuta 2012,
energia-alalla tehtyjä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden hallitustenvälisiä sopimuksia koskevan tietojenvaihtomekanismin perustamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 194 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto on pyytänyt jäsenvaltioita ilmoittamaan komissiolle 1 päivästä tammikuuta 2012 alkaen kaikki uudet ja jo voimassa olevat energia-alan kahdenväliset sopimuksensa kolmansien maiden kanssa. Komission olisi annettava nämä tiedot kaikkien muiden jäsenvaltioiden saataville asianmukaisessa muodossa ottaen huomioon tarve suojata liiketoiminnan kannalta arkaluonteiset tiedot.
(2)
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot toteuttavat kaikki asianmukaiset toimenpiteet perussopimuksista tai unionin toimielinten antamista säädöksistä johtuvien velvoitteiden noudattamiseksi. Jäsenvaltioiden olisi näin ollen vältettävä ristiriitaisuuksia unionin oikeuden sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä tehtyjen kansainvälisten sopimusten välillä tai poistettava ne.
(3)
Energian sisämarkkinoiden asianmukainen toiminta edellyttää, että unioniin tuotavaan energiaan sovelletaan täysimääräisesti energian sisämarkkinoiden perustamista koskevia sääntöjä. Huonosti toimivat energian sisämarkkinat saattavat unionin heikkoon ja epäedulliseen asemaan energian toimitusvarmuuden kannalta ja heikentävät etuja, joita sisämarkkinat voivat tuoda eurooppalaisille kuluttajille ja teollisuudelle. Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisiä energia-alan sopimuksia koskeva hyvin suuri avoimuus tekisi unionille mahdolliseksi toteuttaa yhteisvastuun hengessä koordinoituja toimia, joilla varmistetaan, että kyseiset sopimukset ovat unionin oikeuden mukaisia ja että niillä voidaan tosiasiallisesti turvata energian toimitukset. Tällainen avoimuus myös edistäisi sekä unionin sisäisen yhteistyön tiivistämistä ulkoisten energiasuhteiden alalla että unionin pitkän aikavälin poliittisten tavoitteiden saavuttamista energian, ilmaston ja energian toimitusvarmuuden alalla.
(4)
Olisi näin ollen perustettava uusi tietojenvaihtomekanismi. Sen olisi koskettava vain sellaisia hallitustenvälisiä sopimuksia, jotka vaikuttavat energian sisämarkkinoihin tai energian toimitusvarmuuteen unionissa, koska nämä kaksi näkökohtaa liittyvät erottamattomasti toisiinsa. On jäsenvaltioiden asia tehdä alustava arviointi siitä, onko hallitustenvälisellä sopimuksella tai muulla tekstillä, johon hallitustenvälisessä sopimuksessa nimenomaisesti viitataan, vaikutusta energian sisämarkkinoihin tai energian toimitusvarmuuteen unionissa; jos asiasta on epävarmuutta, jäsenvaltioiden olisi kuultava komissiota. Sopimuksilla, jotka eivät enää ole voimassa tai joita ei enää sovelleta, ei lähtökohtaisesti ole vaikutusta energian sisämarkkinoihin tai energian toimitusvarmuuteen unionissa, eikä niiden näin ollen olisi kuuluttava tämän tietojenvaihtomekanismin piiriin. Tietojenvaihtomekanismin olisi koskettava erityisesti kaikkia sellaisia hallitustenvälisiä sopimuksia, jotka vaikuttavat kaasun, öljyn tai sähkön toimittamiseen kiinteän infrastruktuurin kautta tai unioniin tuotavan energian määrään.
(5)
Hallitustenväliset sopimukset, joista on kokonaisuudessaan ilmoitettava komissiolle muiden unionin säädösten nojalla, olisi jätettävä tietojenvaihtomekanismin soveltamisalan ulkopuolelle. Tätä vapautusta ei olisi kuitenkaan sovellettava sellaisiin kolmansien maiden kanssa tehtyihin hallitustenvälisiin sopimuksiin, jotka vaikuttavat kaasuinfrastruktuurin ja kaasuvarantojen kehittämiseen ja käyttöön ja jotka on ilmoitettava komissiolle toimista kaasunsaannin turvaamiseksi 20 päivänä lokakuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 994/2010 (3) 13 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti. Tällaisista sopimuksista olisi ilmoitettava tässä päätöksessä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Päällekkäisyyksien välttämiseksi olisi katsottava, että tämän päätöksen mukaisesti toimitetulla ilmoituksella täytetään asetuksen (EU) N:o 994/2010 13 artiklan 6 kohdan a alakohdassa säädetty velvollisuus.
(6)
Hallitustenvälisten sopimusten asioista, jotka kuuluvat Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen alaan, ei olisi kuuluttava tämän päätöksen soveltamisalaan.
(7)
Tällä päätöksellä ei luoda kaupallisten toimijoiden välisiä sopimuksia koskevia velvoitteita. Päätöksellä ei kuitenkaan estetä jäsenvaltioita ilmoittamasta vapaaehtoisesti komissiolle niistä kaupallisista sopimuksista, joihin nimenomaisesti viitataan hallitustenvälisissä sopimuksissa. Koska kaupalliset sopimukset saattavat lisäksi sisältää säänteleviä määräyksiä, kaupallisten toimijoiden, jotka neuvottelevat kaupallisia sopimuksia kolmansista maista olevien toimijoiden kanssa, olisi voitava pyytää komissiolta ohjeita, jotta vältetään mahdolliset ristiriitaisuudet unionin oikeuden kanssa.
(8)
Jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle kaikki voimassa olevat hallitustenväliset sopimukset siitä riippumatta, ovatko ne tulleet voimaan tai sovelletaanko niitä väliaikaisesti valtiosopimusoikeutta koskevan Wienin yleissopimuksen 25 artiklan mukaisesti, sekä kaikki uudet hallitustenväliset sopimukset.
(9)
Lisäämällä avoimuutta tulevista hallitustenvälisistä energia-alan sopimuksista, joista tulevaisuudessa tai parhaillaan neuvotellaan jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä, voitaisiin edistää yhdenmukaisuutta jäsenvaltioiden lähestymistavoissa näiden sopimusten osalta, unionin oikeuden noudattamista ja energian toimitusvarmuutta unionissa. Jäsenvaltioilla olisi siten oltava mahdollisuus ilmoittaa komissiolle uusia hallitustenvälisiä sopimuksia koskevista neuvotteluista tai voimassa olevien hallitustenvälisten sopimusten muutoksista. Jos jäsenvaltiot päättävät käyttää tätä mahdollisuutta, komissiolle olisi tiedotettava säännöllisesti neuvottelujen edistymisestä. Jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus pyytää komissiota osallistumaan neuvotteluihin tarkkailijana.
Komissiolla olisi myös oltava mahdollisuus osallistua tarkkailijana omasta pyynnöstään edellyttäen, että asianomainen jäsenvaltio antaa tähän suostumuksensa. Jäsenvaltioilla olisi myös oltava mahdollisuus pyytää komissiota auttamaan niitä kolmansien maiden kanssa käytävien neuvottelujen aikana. Tällöin komissiolla olisi oltava mahdollisuus antaa ohjeita siitä, miten vältetään ristiriitaisuus unionin oikeuden kanssa, ja kiinnittää huomiota unionin energiapoliittisiin tavoitteisiin ja jäsenvaltioiden välisen yhteisvastuun periaatteeseen.
(10)
Komission olisi arvioitava voimassa olevien hallitustenvälisten sopimusten yhteensopivuutta unionin oikeuden kanssa. Jos tällaiset sopimukset ovat ristiriidassa unionin oikeuden kanssa, jäsenvaltioiden olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimet sopivan ratkaisun löytämiseksi niin, että todettu ristiriitaisuus voidaan poistaa.
(11)
Avoimuuden lisäämiseksi ja mahdollisten ristiriitaisuuksien välttämiseksi unionin oikeuden kanssa jäsenvaltioiden olisi voitava ilmoittaa komissiolle kolmannen maan kanssa tehtävästä uudesta hallitustenvälisestä sopimuksesta ennen kyseistä sopimusta koskevia neuvotteluja tai niiden aikana. Jos jäsenvaltio, joka on neuvotellut hallitustenvälisen sopimuksen, on ilmoittanut siitä komissiolle ennen neuvottelujen päättymistä ja toimittanut sille hallitustenvälisen sopimuksen luonnoksen, komissiolla olisi oltava mahdollisuus ilmoittaa kyseiselle jäsenvaltiolle näkemyksensä siitä, onko neuvoteltu sopimus yhteensopiva unionin oikeuden kanssa. Komissiolla on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklan mukaisesti oikeus käynnistää rikkomismenettely, jos se katsoo, että jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä sille mainitun perussopimuksen mukaan kuuluvan velvollisuuden.
(12)
Kaikki tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvat hallitustenväliset lopulliset ja ratifioidut sopimukset olisi toimitettava komissiolle, jotta niistä voidaan toimittaa tieto kaikille muille jäsenvaltioille.
(13)
Komission olisi annettava kaikki vastaanottamansa tiedot kaikkien muiden jäsenvaltioiden saataville turvallisessa sähköisessä muodossa. Komission olisi kunnioitettava jäsenvaltioiden pyyntöjä sille toimitettujen tietojen luottamuksellisesta käsittelystä. Luottamuksellisuutta koskevilla pyynnöillä ei kuitenkaan saisi rajoittaa komission omaa oikeutta tutustua luottamuksellisiin tietoihin, koska komissio tarvitsee kattavat tiedot omia arviointejaan varten. Komission tehtävänä olisi oltava varmistaa luottamuksellisuuslausekkeen soveltaminen. Luottamuksellisuutta koskevat pyynnöt eivät saisi vaikuttaa Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30 päivänä toukokuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1049/2001 (4) säädettyyn yleisön oikeuteen tutustua asiakirjoihin.
(14)
Jos jäsenvaltio katsoo, että hallitustenvälinen sopimus on luottamuksellinen, sen olisi toimitettava siitä yhteenveto komissiolle, jotta yhteenveto voidaan saattaa muiden jäsenvaltioiden tietoon.
(15)
Pysyvän hallitustenvälisiä sopimuksia koskevien tietojen vaihtamisen unionin tasolla olisi mahdollistettava parhaiden käytäntöjen kehittäminen. Komission olisi kyseisten parhaiden käytäntöjen perusteella ja unionin ulkopolitiikkaa koskevissa asioissa tarvittaessa yhteistyössä Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa laadittava valinnaisia mallilausekkeita, joita käytettäisiin jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden hallitustenvälisissä sopimuksissa. Tällaisten mallilausekkeiden käytöllä olisi pyrittävä välttämään ristiriitaisuudet hallitustenvälisten sopimusten ja unionin oikeuden välillä, erityisesti kilpailuoikeuden ja energian sisämarkkinasääntöjen osalta, ja ristiriitaisuudet hallitustenvälisten sopimusten ja unionin tekemien kansainvälisten sopimusten välillä. Niiden käytön olisi oltava vapaaehtoista, ja niiden sisältöä olisi voitava mukauttaa erilaisiin tilanteisiin.
(16)
Energian sisämarkkinoiden olemassaolon ja unionin energiapolitiikan tavoitteiden perusteella jäsenvaltioiden olisi otettava asianmukaisesti huomioon nämä tavoitteet, kun ne neuvottelevat hallitustenvälisiä energia-alan sopimuksia, joilla on vaikutusta unionin energiapolitiikkaan.
(17)
Lisääntynyt molemminpuolinen tietoisuus voimassa olevista ja uusista hallitustenvälisistä sopimuksista voisi parantaa energia-asioiden koordinointia jäsenvaltioiden välillä sekä jäsenvaltioiden ja komission välillä. Paremman koordinoinnin ansiosta jäsenvaltioille annettaisiin mahdollisuus hyötyä täysimääräisesti unionin poliittisesta ja taloudellisesta painoarvosta ja komissiolle annettaisiin mahdollisuus ehdottaa ratkaisuja hallitustenvälisissä sopimuksissa todettuihin ongelmiin.
(18)
Komission olisi helpotettava ja edistettävä jäsenvaltioiden välistä koordinointia unionin yleisen strategisen roolin tehostamiseksi vahvan ja tehokkaan koordinoidun lähestymistavan avulla tuottaja-, kauttakuljetus- ja kuluttajamaihin nähden.
(19)
Tietojenvaihtomekanismi, mukaan lukien jäsenvaltioiden sen täytäntöönpanemiseksi suorittamat arvioinnit, ei vaikuta rikkomisia, valtiontukia ja kilpailua koskevien unionin sääntöjen soveltamiseen.
(20)
Komission olisi arvioitava, onko tämä päätös riittävä ja tehokas sen varmistamiseksi, että hallitustenväliset sopimukset ovat yhteensopivia unionin oikeuden kanssa ja että energia-alalla tehtyjä hallitustenvälisiä sopimuksia koskeva koordinointi jäsenvaltioiden välillä on runsasta.
(21)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän päätöksen tavoitetta, joka on energia-alan hallitustenvälisiä sopimuksia koskeva tietojenvaihto jäsenvaltioiden ja komission välillä, vaan se voidaan tämän päätöksen vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tällä päätöksellä perustetaan mekanismi 2 artiklassa määriteltyjä energia-alalla tehtyjä hallitustenvälisiä sopimuksia koskevien tietojen vaihtamiseksi jäsenvaltioiden ja komission välillä energian sisämarkkinoiden toiminnan optimoimiseksi.
2. Tätä päätöstä ei sovelleta sellaisiin hallitustenvälisiin sopimuksiin, joihin jo kokonaisuudessaan sovelletaan unionin oikeuden nojalla muita erityisiä ilmoitusmenettelyjä.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, tätä päätöstä sovelletaan hallitustenvälisiin sopimuksiin, joista on ilmoitettava komissiolle asetuksen (EU) N:o 994/2010 13 artiklan 6 kohdan a alakohdan nojalla.
2 artikla
Määritelmät
Tässä päätöksessä tarkoitetaan
1)
’hallitustenvälisellä sopimuksella’ yhden tai useamman jäsenvaltion ja yhden tai useamman kolmannen maan välistä oikeudellisesti sitovaa sopimusta, joka vaikuttaa energian sisämarkkinoiden toimintaan tai toimivuuteen taikka energian toimitusvarmuuteen unionissa; jos tällainen oikeudellisesti sitova sopimus kuitenkin koskee muitakin asioita, ainoastaan ne määräykset, jotka liittyvät energiaan, mukaan lukien kyseisiin energiaan liittyviin määräyksiin sovellettavat yleiset määräykset, muodostavat ”hallitustenvälisen sopimuksen”;
2)
’voimassa olevalla hallitustenvälisellä sopimuksella’ hallitustenvälistä sopimusta, joka on tullut voimaan tai jota sovelletaan väliaikaisesti ennen tämän päätöksen voimaantuloa.
3 artikla
Tietojen vaihtaminen jäsenvaltioiden ja komission välillä
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kaikki voimassa olevat hallitustenväliset sopimukset sekä niiden liitteet ja niihin tehdyt muutokset viimeistään 17 päivänä helmikuuta 2013. Jos näissä voimassa olevissa hallitustenvälisissä sopimuksissa nimenomaisesti viitataan muihin teksteihin, jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle myös nämä muut tekstit siltä osin kuin niihin sisältyy osia, jotka vaikuttavat energian sisämarkkinoiden toimintaan tai energian toimitusvarmuuteen unionissa. Tätä velvoitetta ei kuitenkaan sovelleta kaupallisten yksiköiden välisiin sopimuksiin.
Voimassa olevat hallitustenväliset sopimukset, joista on viimeistään tämän päätöksen voimaantulopäivänä ilmoitettu komissiolle asetuksen (EU) N:o 994/2010 13 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti, katsotaan toimitetuiksi komissiolle tämän kohdan mukaisesti, edellyttäen että ilmoitus täyttää tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyt vaatimukset. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 17 päivänä helmikuuta 2013, onko jonkin tällaisen hallitustenvälisen sopimuksen osa katsottava luottamukselliseksi ja voidaanko toimitetut tiedot saattaa muiden jäsenvaltioiden tietoon.
Jos jäsenvaltio tämän kohdan nojalla toimittaa komissiolle voimassa olevat sopimukset, jotka kuuluvat myös asetuksen (EU) N:o 994/2010 13 artiklan 6 kohdan a alakohdan soveltamisalaan, sen katsotaan noudattaneen mainitussa artiklassa säädettyä ilmoitusvelvollisuutta.
2. Jos komissio ensimmäisen arviointinsa jälkeen epäilee sille 1 kohdan nojalla toimitettujen sopimusten yhteensopivuutta unionin oikeuden ja erityisesti unionin kilpailuoikeuden ja energian sisämarkkinoita koskevan lainsäädännön kanssa, komissio ilmoittaa asiasta asianomaisille jäsenvaltioille yhdeksän kuukauden kuluessa siitä, kun kyseiset sopimukset on toimitettu.
3. Ennen kolmannen maan kanssa käytäviä, hallitustenvälistä sopimusta koskevia neuvotteluja tai voimassa olevan hallitustenvälisen sopimuksen muuttamista koskevia neuvotteluja tai niiden aikana jäsenvaltio voi ilmoittaa komissiolle kirjallisesti neuvottelujen tavoitteet ja neuvotteluissa käsiteltävät määräykset sekä toimittaa komissiolle kaikki muut asiaan liittyvät tiedot. Jos jäsenvaltio tekee komissiolle tällaisen neuvotteluja koskevan ilmoituksen, asianomaisen jäsenvaltion on tiedotettava säännöllisesti komissiolle neuvottelujen edistymisestä.
Asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle, voidaanko ensimmäisen alakohdan nojalla toimitetut tiedot saattaa kaikkien muiden jäsenvaltioiden tietoon. Jos asianomainen jäsenvaltio on ilmoittanut, että tiedot voidaan saattaa muiden jäsenvaltioiden tietoon, komissio antaa vastaanotetut tiedot turvallisessa sähköisessä muodossa kaikkien muiden jäsenvaltioiden saataville lukuun ottamatta 4 artiklan mukaisesti määritettyjä mahdollisia luottamuksellisia osia.
4. Jos jäsenvaltio tekee komissiolle 3 kohdan nojalla neuvotteluja koskevan ilmoituksen, komissio voi antaa sille neuvoja siitä, miten välttää se, että neuvoteltavana oleva hallitustenvälinen sopimus tai voimassa olevan hallitustenvälisen sopimuksen muutos on ristiriidassa unionin oikeuden kanssa.
5. Hallitustenvälistä sopimusta tai hallitustenvälisen sopimuksen muutosta ratifioitaessa asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle hallitustenvälinen sopimus tai sen muutos liitteineen.
Jos hallitustenvälisessä sopimuksessa tai hallitustenvälisen sopimuksen muutoksessa nimenomaisesti viitataan muihin teksteihin, jäsenvaltioiden on toimitettava myös nämä muut tekstit siltä osin kuin niihin sisältyy osia, jotka vaikuttavat energian sisämarkkinoiden toimintaan tai energian toimitusvarmuuteen unionissa. Tätä velvoitetta ei kuitenkaan sovelleta kaupallisten yksiköiden välisiin sopimuksiin.
6. Komissio antaa 1 ja 5 kohdan nojalla vastaanottamansa asiakirjat kaikkien muiden jäsenvaltioiden saataville turvallisessa sähköisessä muodossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 7 kohdan ja 4 artiklan soveltamista.
7. Jos jäsenvaltio antaa komissiolle 4 artiklan mukaisesti ohjeet siitä, että voimassa olevaa hallitustenvälistä sopimusta, voimassa olevan hallitustenvälisen sopimuksen muutosta tai uutta hallitustenvälistä sopimusta ei saa antaa muiden jäsenvaltioiden saataville, sen on annettava saataville yhteenveto toimitetuista tiedoista. Tämän yhteenvedon on sisällettävä kyseessä olevan sopimuksen tai sen muutoksen osalta ainakin seuraavat tiedot:
a)
kohde;
b)
tarkoitus ja soveltamisala;
c)
voimassaoloaika;
d)
sopimuspuolet;
e)
tiedot tärkeimmistä osista.
Komissio antaa yhteenvedot sähköisessä muodossa kaikkien muiden jäsenvaltioiden saataville.
4 artikla
Luottamuksellisuus
1. Kun jäsenvaltio toimittaa komissiolle tietoja 3 artiklan 1-6 kohdan mukaisesti, jäsenvaltio voi ilmoittaa, onko osa tiedoista, riippumatta siitä, onko kyse liiketoimintaan liittyvistä tai muista tiedoista, joiden julkistaminen saattaisi vahingoittaa osapuolten toimintaa, katsottava luottamukselliseksi ja voidaanko toimitetut tiedot saattaa muiden jäsenvaltioiden tietoon. Komissio noudattaa tällaisia ilmoituksia.
2. Tässä artiklassa tarkoitetut luottamuksellisuutta koskevat pyynnöt eivät rajoita komission omaa oikeutta tutustua luottamuksellisiin tietoihin. Komissio varmistaa, että luottamukselliset tiedot ovat vain niiden komission yksiköiden saatavilla, joiden on ehdottoman välttämätöntä saada tiedot käyttöönsä.
5 artikla
Komission tarjoama apu
Jos jäsenvaltio 3 artiklan 3 kohdan nojalla tekee komissiolle ilmoituksen neuvotteluista, kyseinen jäsenvaltio voi pyytää komissiolta apua näitä neuvotteluja varten.
Komissio voi osallistua neuvotteluihin tarkkailijana asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta pyynnöstään saatuaan asianomaisen jäsenvaltion kirjallisen hyväksynnän.
Jos komissio osallistuu neuvotteluihin tarkkailijana, se voi antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle neuvoja siitä, miten välttää se, että neuvoteltavana oleva hallitustenvälinen sopimus tai sen muutos on ristiriidassa unionin oikeuden kanssa.
6 artikla
Yhteensopivuuden arviointi
1. Jos jäsenvaltio hallitustenvälisestä sopimuksesta tai voimassa olevan hallitustenvälisen sopimuksen muutoksesta neuvotellessaan ei pysty oman arvionsa perusteella tekemään varmaa päätelmää siitä, onko neuvoteltava hallitustenvälinen sopimus tai sen muutos yhteensopiva unionin oikeuden kanssa, sen on ilmoitettava tästä komissiolle ennen neuvottelujen päättymistä ja toimitettava komissiolle sopimusluonnos tai muutosehdotus liitteineen.
2. Neljän viikon kuluessa siitä, kun komissio on vastaanottanut sopimusluonnoksen tai muutosehdotuksen liitteineen, se ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle mahdollisista epäilyksistään, jotka koskevat hallitustenvälisen sopimuksen luonnoksen ja muutosehdotuksen yhteensopivuutta unionin oikeuden kanssa. Jos komissio ei vastaa mainitussa määräajassa, katsotaan, että komissiolla ei ole epäilyksiä asian suhteen.
3. Jos komissio 2 kohdan nojalla ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle epäilyksistään, se toimittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle lausuntonsa kyseisen sopimusluonnoksen tai muutosehdotuksen yhteensopivuudesta unionin oikeuden kanssa 10 viikon kuluessa 2 kohdasta tarkoitetusta vastaanottamispäivästä, jäljempänä ’tarkastelukausi’. Tarkastelukautta voidaan jatkaa asianomaisen jäsenvaltion suostumuksella. Jos komissio ei tarkastelukauden aikana anna lausuntoa, katsotaan, että komissio ei ole esittänyt vastalauseita.
4. Edellä 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja määräaikoja lyhennetään yhteisymmärryksessä komission kanssa, jos olosuhteet sitä edellyttävät.
7 artikla
Koordinointi jäsenvaltioiden kesken
Komissio helpottaa ja edistää jäsenvaltioiden keskinäistä koordinointia, jotta voidaan
a)
tarkastella hallitustenvälisiin sopimuksiin liittyvää kehitystä ja pyrkiä yhtenäisyyteen ja johdonmukaisuuteen unionin energia-alan ulkosuhteissa keskeisiin tuottaja-, kauttakuljetus- ja kuluttajamaihin;
b)
määrittää hallitustenvälisiin sopimuksiin liittyvät yhteiset ongelmat ja tarkastella asianmukaisia toimenpiteitä kyseisten ongelmien ratkaisemiseksi sekä tarvittaessa ehdottaa ratkaisuja;
c)
laatia jäsenvaltioita kuullen parhaisiin käytäntöihin perustuvia valinnaisia vakiolausekkeita, joiden käytöllä voitaisiin huomattavasti lisätä tulevien hallitustenvälisten sopimusten yhteensopivuutta unionin oikeuden kanssa;
d)
tukea tarpeen mukaan sellaisten monenvälisten hallitustenvälisten sopimusten laatimista, joissa on mukana useita jäsenvaltioita tai koko unioni.
8 artikla
Kertomus ja uudelleentarkastelu
1. Komissio toimittaa 1 päivään tammikuuta 2016 mennessä Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tämän päätöksen soveltamisesta.
2. Kertomuksessa on erityisesti arvioitava sitä, missä määrin tällä päätöksellä edistetään hallitustenvälisten sopimusten yhteensopivuutta unionin oikeuden kanssa ja hallitustenvälisiä sopimuksia koskevaa runsasta koordinointia jäsenvaltioiden välillä. Siinä on myös arvioitava, millainen vaikutus tällä päätöksellä on jäsenvaltioiden kolmansien maiden kanssa käymiin neuvotteluihin ja ovatko tämän päätöksen soveltamisala ja päätöksessä säädetyt menettelyt tarkoituksenmukaisia.
3. Toimitettuaan tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ensimmäisen kertomuksen komissio toimittaa joka kolmas vuosi Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen 3 artiklan nojalla saaduista tiedoista ottaen asianmukaisesti huomioon luottamuksellisuutta koskevat tämän päätöksen säännökset.
9 artikla
Voimaantulo
Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
10 artikla
Osoitus
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Strasbourgissa 25 päivänä lokakuuta 2012.