PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 809/2014
ze dne 17. července 2014,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o integrovaný administrativní a kontrolní systém, opatření pro rozvoj venkova a podmíněnost
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (1), a zejména na čl. 58 odst. 4, čl. 62 odst. 2 písm. a) až f) a písm. h), čl. 63 odst. 5, čl. 77 odst. 8, článek 78, čl. 96 odst. 4 a článek 101 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 1306/2013 stanoví základní pravidla týkající se mimo jiné povinností členských států chránit finanční zájmy Unie. Za účelem zajištění řádného fungování a jednotného uplatňování nového právního rámce stanoveného uvedeným nařízením byla Komisi svěřena pravomoc přijmout určitá pravidla týkající se správních kontrol a kontrol na místě, měření ploch, případů, kdy mohou být žádosti o podporu nebo žádosti o platbu opraveny, uplatňování a výpočtu částečného nebo celkového odnětí plateb a zpětného získávání neoprávněných plateb a sankcí, uplatňování a výpočtu správních sankcí, požadavků na počítačové databáze, žádostí o podporu a žádostí o platbu a žádostí o platební nároky, včetně konečného data pro podávání žádostí, provádění kontrol, převodu zemědělských podniků, výplat záloh, provádění kontrol týkajících se povinností v oblasti podmíněnosti, výpočtu a uplatňování správních sankcí v oblasti podmíněnosti a technických specifikací potřebných za účelem jednotného provádění základních pravidel integrovaného administrativního a kontrolního systému („integrovaný systém“), pokud jde o podmíněnost.
(2)
Členské státy by měly přijmout požadovaná opatření, aby zajistily řádné fungování administrativního a kontrolního systému, je-li v případě téhož příjemce pověřeno více platebních agentur.
(3)
Pokud příslušný orgán dosud neinformoval příjemce o chybách vyskytujících se v žádosti o podporu nebo v žádosti o platbu ani ho neinformoval o kontrole na místě, měli by být příjemci oprávněni kdykoli vzít zpět své žádosti o podporu nebo žádosti o platbu nebo jejich části. Příjemci by v určitých případech uznaných vnitrostátními orgány měli rovněž mít možnost opravit či upravit zjevné chyby vyskytující se v žádosti o podporu nebo v žádostech o platbu a podkladech.
(4)
Je nutné přijmout zvláštní a podrobná ustanovení, která zajistí spravedlivé používání různých snížení, jež mají být uplatněna na jednu nebo více žádostí o podporu nebo žádostí o platbu od téhož příjemce. Z tohoto důvodu by mělo být určeno pořadí výpočtu různých možných snížení u každého režimu přímých plateb nebo opatření pro rozvoj venkova v oblasti působnosti integrovaného systému.
(5)
V zájmu zajištění jednotného uplatňování zásady dobré víry v celé Unii by měly být pro případ vymáhání neoprávněně vyplacených částek stanoveny podmínky, za nichž se lze na tuto zásadu odvolat, aniž je dotčeno zacházení s dotyčnými výdaji v souvislosti se schválením účetní závěrky podle nařízení Rady (EU) č. 1306/2013.
(6)
Měla by se přijmout pravidla upravující důsledky převodů celých zemědělských podniků, na které se vztahují některé povinnosti v rámci režimů přímých plateb nebo v rámci opatření pro rozvoj venkova v oblasti působnosti integrovaného systému.
(7)
Aby mohla Komise účinně sledovat integrovaný systém, měly by jí členské státy předávat roční kontrolní údaje a statistiky. Podobně by členské státy měly každoročně poskytovat statistické údaje o kontrolách opatření pro rozvoj venkova, která nespadají do oblasti působnosti integrovaného systému, včetně výsledků těchto kontrol. V případě potřeby by měla být Komise informována o všech opatřeních přijatých členskými státy v souvislosti s podmíněností.
(8)
Podle článku 75 nařízení (EU) č. 1306/2013 mohou členské za určitých podmínek, včetně dokončení správních kontrol a kontrol na místě pro daný rok podání žádosti, vyplácet zálohy, pokud jde o přímé platby. Článek 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 (2) stanoví, že míra úpravy stanovená v souladu s článkem 26 nařízení (EU) č. 1306/2013 se vztahuje na přímé platby přesahující pevně stanovenou prahovou hodnotu. Nicméně podle čl. 26 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013 může Komise do 1. prosince na základě nových informací, které má k dispozici, míru úpravy pro přímé platby přizpůsobit. V důsledku toho míra úpravy finanční kázně, která se může použít, nemusí být do 16. října ještě známa. Platby zůstatku od 1. prosince by měly zohledňovat míru úpravy finanční kázně platnou v příslušné době.
(9)
Měl by se vytvořit obecný rámec pro zavedení zjednodušených postupů v kontextu komunikace mezi příjemcem a vnitrostátními orgány. Tento rámec by měl zejména zajistit možnost používat elektronické prostředky. Musí se však zaručit zejména naprostá spolehlivost takto předaných údajů a fungování takových postupů bez jakékoli diskriminace příjemců. V zájmu zjednodušení administrativy pro příjemce i vnitrostátní orgány by mělo být příslušným orgánům umožněno, aby přímo využívaly informace, které mají vnitrostátní orgány k dispozici, namísto toho, aby vyžadovaly poskytnutí těchto informací za účelem ověření způsobilosti některých plateb od příjemce.
(10)
Za účelem umožnění účinných kontrol v členských státech, které se rozhodnou, že všechny žádosti o podporu v souvislosti s přímými platbami a žádosti o platbu v souvislosti s opatřeními pro rozvoj venkova v oblasti působnosti integrovaného systému budou zahrnuty do jednotné žádosti podle čl. 72 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013, by mělo být stanoveno, že všechny žádosti o podporu nebo žádosti o platbu, které se nějakým způsobem týkají plochy, se předkládají pouze jednou za rok v jednotné žádosti.
(11)
Členské státy by měly stanovit konečné datum pro předkládání jednotné žádosti a/nebo žádostí o platbu, kterým by měl být nejpozději 15. květen, aby se umožnilo včasné zpracování a kontroly žádosti o podporu a žádostí o platbu. Kvůli zvláštním klimatickým podmínkám v Estonsku, Lotyšsku, Litvě, Finsku a Švédsku by se však těmto členským státům mělo povolit stanovení pozdějšího data, kterým by však měl být nejpozději 15. červen. Kromě toho by mělo být možné stanovit případ od případu odchylky, pokud by to v budoucnu vyžadovaly klimatické podmínky v daném roce.
(12)
V jednotné žádosti by měli příjemci ohlásit nejen plochu, kterou používají k zemědělským účelům, ale i své platební nároky a veškeré informace požadované ke stanovení způsobilosti k podpoře. Je nicméně vhodné povolit, aby členské státy stanovily odchylku od některých povinností, pokud platební nároky, které mají být v daném roce přiznány, dosud nebyly definitivně stanoveny.
(13)
S cílem zajistit co největší pružnost pro příjemce, pokud jde o plány příjemců týkající se využití plochy, mělo by jim být umožněno měnit svou jednotnou žádost nebo žádost o platbu až do obvyklého data osevu za předpokladu, že jsou dodrženy všechny zvláštní požadavky podle jednotlivých režimů podpor nebo opatření podpory a že příslušný orgán dosud neinformoval příjemce o chybách vyskytujících se v jednotné žádosti nebo žádosti o platbu ani ho neinformoval o kontrole na místě, která odhalila chyby ohledně části, jíž se změna týká. Po provedení těchto změn by měla být dána možnost upravit příslušné podklady nebo smlouvy, které se mají předložit.
(14)
Jelikož příjemci zůstávají odpovědnými za předložení správné žádosti o podporu nebo žádosti o platbu, měli by v případě potřeby provést nezbytné opravy a změny do předtištěného tiskopisu.
(15)
V případě žádostí v rámci režimů podpory na plochu a/nebo žádostí o platbu pro opatření podpory na plochu by měl být příjemci poskytnut předtištěný tiskopis v elektronické podobě a odpovídající grafický materiál prostřednictvím softwarové aplikace založené na geografickém informačním systému (GIS) (dále jen „geoprostorový formulář žádosti o podporu“). Geoprostorové formuláře žádosti o podporu přispějí k předcházení chybám příjemců při ohlašování jejich zemědělských ploch a zefektivní správní křížové kontroly. Přesnější prostorové informace poskytnuté prostřednictvím geoprostorových formulářů žádostí o podporu navíc poskytnou spolehlivější údaje pro účel sledování a hodnocení. Je proto vhodné požadovat, aby od určitého data byly všechny takové žádosti o podporu a/nebo žádosti o platbu předkládány na základě elektronického geoprostorového formuláře žádosti o podporu. Pokud však příjemci nejsou schopni tento formulář použít, příslušný orgán by měl příjemcům poskytnout alternativu, aby žádost o podporu a/nebo žádost o platbu mohli předložit. Příslušný orgán by měl v každém případě zajistit, aby ohlášené plochy byly digitalizovány.
(16)
Spolu s jednotnou žádostí nebo později, je-li to vhodné vzhledem k povaze informací, by se měly poskytnout jakékoli specifické informace o produkci konopí nebo dobrovolné podpoře vázané na produkci nebo zvláštní podpoře pro bavlnu. Dále by se mělo stanovit, že se ve formuláři jednotné žádosti uvádějí plochy, pro něž se nežádá o žádnou podporu. Protože je důležité mít podrobné informace o některých typech využití plochy, měly by se informace o těchto typech využití uvádět samostatně, zatímco ostatní informace lze uvádět pod jedním záhlavím.
(17)
V případech, kdy se od příjemců vyžaduje, aby měli na zemědělské ploše plochu využívanou v ekologickém zájmu, aby byli způsobilí pro platby za zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí uvedené v článku 43 nařízení (EU) č. 1307/2013 („ekologická platba“), měli by příjemci ohlásit plochu využívanou v ekologickém zájmu spolu se žádostmi o režimy podpory na plochu. Pokud je část povinností týkajících se plochy využívané v ekologickém zájmu plněna na regionální úrovni nebo kolektivně, ohlášení ploch využívaných v ekologickém zájmu by mělo být doplněno samostatným ohlášením ploch využívaných v ekologickém zájmu na regionální úrovni nebo kolektivně.
(18)
Za účelem umožnění účinného sledování a kontroly by žádost o účast v režimu pro malé zemědělce měla obsahovat odkaz na jednotnou žádost podanou týmž příjemcem. Za účelem umožnění účinných kontrol, pokud jde o zvláštní podmínky pro režim pro malé zemědělce, by všechny potřebné informace měly být poskytovány za použití zjednodušeného postupu pro podávání žádosti stanoveného v čl. 72 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013. Dále je třeba upřesnit, že příjemci, kteří se rozhodnou vystoupit z režimu pro malé zemědělce, by měli být povinni včas informovat příslušný orgán, aby se umožnil hladký přechod na platby podle hlav III a IV nařízení 1307/2013.
(19)
Aby se umožnily kontroly související s povinnostmi v oblasti podmíněnosti, měl by být formulář žádosti o podporu předložen také příjemci, kteří disponují zemědělskou plochou, avšak nežádají o žádnou podporu, která je předmětem jednotné žádosti. Je však vhodné povolit, aby členské státy mohly příjemce od této povinnosti osvobodit, pokud jsou již dané informace orgánům k dispozici.
(20)
Za účelem zjednodušení postupů pro podávání žádostí a v souladu s čl. 72 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 by členské státy měly poskytnout příjemci pokud možno předtištěné tiskopisy obsahující informace nutné k tomu, aby příjemce mohl předložit správnou žádost o podporu nebo žádost o platbu. Mělo by být možné, aby předtištěný tiskopis byl navržen tak, aby příjemce musel pouze potvrdit, že v souvislosti s žádostí o podporu a/nebo žádostí o platbu předloženými v předcházejícím roce nenastaly změny.
(21)
Pokud se členský stát rozhodne pro použití dobrovolné podpory vázané na produkci v živočišné výrobě nebo opatření pro rozvoj venkova týkající se zvířat, měla by být stanovena společná ustanovení týkající se podrobných informací, které je třeba zahrnout do žádostí o podporu nebo žádostí o platbu pro zvířata.
(22)
V souladu s čl. 53 odst. 4 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014 (3) mohou být platby v rámci dobrovolné podpory vázané na produkci v živočišné výrobě nebo opatření pro rozvoj venkova týkající se zvířat provedeny pouze pro zvířata, která jsou řádně identifikována a evidována v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 (4) nebo nařízením Rady (ES) č. 21/2004 (5). Příjemcům, kteří podávají žádosti o podporu nebo žádosti o platbu v rámci příslušných režimů podpor nebo opatření podpory, by se proto měl umožnit včasný přístup k potřebným informacím.
(23)
Včasné podání žádostí o platební nároky příjemci je nezbytné k tomu, aby členské státy mohly stanovit platební nároky. Proto by mělo být stanoveno konečné datum pro předkládání žádostí.
(24)
Je nutné stanovit pravidla pro případy, kdy byly platební nároky přiznány neoprávněně, zejména v důsledku vykázání větší plochy, nebo kdy hodnota platebních nároků byla stanovena v nesprávné výši, například proto, že byla vypočítána na základě nesprávné referenční částky. Mělo by být jasně stanoveno, že úpravy počtu a/nebo hodnoty platebních nároků by neměly vést k systematickému přepočtu zbývajících platebních nároků. V některých případech neoprávněně přiznané platební nároky odpovídají velmi malým částkám, avšak jejich vymáhání vede ke značným nákladům a administrativní zátěži. V zájmu zjednodušení a nalezení rovnováhy mezi náklady a administrativní zátěží na jedné straně a částkou, která se má vymoci na straně druhé, by se měla stanovit minimální částka, pod jejíž hranicí není vymáhání nutné.
(25)
Na dodržování ustanovení o režimech podpor a opatřeních podpory v rámci integrovaného systému by se mělo účinně dohlížet. Za tímto účelem a k zajištění jednotné úrovně dohledu ve všech členských státech je nezbytné podrobně stanovit kritéria a technické postupy pro provádění správních kontrol a kontrol na místě týkajících se kritérií způsobilosti, závazků a dalších povinností stanovených pro režimy přímých plateb, opatření pro rozvoj venkova a podmíněnost.
(26)
Mělo by být vyjasněno, že kdykoli se provádí vyhodnocování snímků, například během kontrol na místě nebo v souvislosti s aktualizací systému identifikace zemědělských pozemků, a kdykoli toto vyhodnocování snímků nepovede k přesvědčivým výsledkům, měly by být provedeny terénní kontroly.
(27)
Oznámení kontrol na místě, pokud jde o způsobilost nebo podmíněnost, by se mělo povolit pouze v případě, že se tímto oznámením neohrozí kontroly, a v každém případě by se měly použít vhodné lhůty. Dále, pokud zvláštní odvětvová pravidla pro akty či normy relevantní pro podmíněnost stanoví, že kontroly na místě se neoznamují, měla by se tato pravidla dodržet.
(28)
Mělo by se stanovit, že v případě potřeby by členské státy měly různé kontroly kombinovat. Avšak ve vztahu k některým opatřením podpory by měly být kontroly na místě rozloženy do celého roku, aby bylo možné ověřit dodržování závazků. Doba trvání kontroly na místě by měla být omezena na nezbytné minimum. Pokud jsou však kritéria způsobilosti, závazky nebo povinnosti spojeny s určitým časovým obdobím, může kontrola na místě vyžadovat další návštěvy u příjemce k pozdějšímu datu. Pro tyto případy by mělo být stanoveno, že doba trvání kontroly na místě, jakož i počet návštěv musí být omezeny na nezbytné minimum.
(29)
Mělo by být zajištěno, aby všechny zjištěné případy nesouladu byly náležitě sledovány a aby byly vzaty v úvahu při poskytnutí plateb. V této souvislosti by při ověřování dodržování podmínek způsobilosti měl být také vzat v úvahu jakýkoli možný nesoulad oznámený útvary, subjekty nebo organizacemi jinými než těmi, které jsou za kontroly přímo odpovědné. Členské státy by kromě toho měly zajistit, aby příslušné orgány odpovědné za poskytování plateb byly obeznámeny s veškerými relevantními zjištěními učiněnými v rámci kontrol dodržování kritérií způsobilosti, závazků a dalších povinností. Tato zásada by měla být rozšířena na všechna zjištění veřejných nebo soukromých certifikačních orgánů ve vztahu k příjemcům, kteří se rozhodli pro plnění svých ekologických povinností prostřednictvím rovnocenných postupů, které upravuje systém certifikace, který by měl být oznámen orgánu odpovědnému za poskytování ekologické platby. V případech, kdy kontroly ve vztahu k opatřením pro rozvoj venkova zahrnují rovnocenné postupy, měly by být výsledky těchto kontrol oznámeny všem příslušným místům, aby mohly být zohledněny při následném posuzování způsobilosti pro obdržení ekologických plateb.
(30)
Pro účinné odhalování nesouladu při správních kontrolách by měla být stanovena pravidla, zejména pokud jde o obsah křížových kontrol. Všechny případy nesouladu by měly být sledovány pomocí vhodného postupu.
(31)
Z důvodů zjednodušení, pokud se na referenční pozemek vztahuje žádost o podporu nebo žádost o platbu dvou nebo více příjemců žádajících o podporu v rámci stejného režimu podpory nebo opatření podpory, a pokud plocha, u níž byla vykázána větší rozloha, nebo překrývající se plocha spadá pod toleranci stanovenou pro měření zemědělských pozemků, mělo by se členským státům povolit, aby stanovily poměrné snížení příslušných ploch. Dotyční příjemci by však měli mít nárok se proti těmto rozhodnutím odvolat.
(32)
Měl by se stanovit minimální počet příjemců, u nichž bude provedena kontrola na místě v rámci různých režimů podpor a opatření podpory.
(33)
Kontrolní vzorek, pokud jde o kontroly na místě týkající se režimů podpory na plochu, by měl být vytvořen na základě stratifikované metody výběru vzorku, aby se udržela přiměřená administrativní zátěž a počet příjemců, u nichž bude provedena kontrola na místě, na přiměřené úrovni. Stratifikovaná metoda výběru vzorku by se měla skládat z namátkové části, aby se získala reprezentativní míra chybovosti. Pokud však jde o kontroly na místě týkající se ekologické platby, režimů podpor pro zvířata nebo opatření pro rozvoj venkova, měl by být vzorek vybrán částečně na základě analýzy rizik. Příslušný orgán by měl stanovit rizikové faktory a zaměřit se při tom na oblasti, u nichž je riziko chyb největší. V zájmu zajištění relevantních a účinných analýz rizik by měla být efektivnost rizikových kritérií každoročně hodnocena a aktualizována z hlediska relevance každého rizikového kritéria, srovnání výsledků vzorků vybraných náhodně a na základě rizika a konkrétní situace v daném členském státě a povahy nesouladu.
(34)
V některých případech je důležité provést kontroly na místě před obdržením všech žádostí. Členské státy by proto měly mít možnost částečně vybrat kontrolní vzorek před koncem období pro podání žádostí.
(35)
Pro zajištění účinnosti kontroly na místě je důležité, aby zaměstnanci provádějící kontroly byli informováni o důvodu výběru určitého příjemce pro kontrolu na místě. Členské státy by měly záznamy o takových informacích uchovávat.
(36)
Významný nesoulad zjištěný během kontrol na místě by měl vést ke zvýšení počtu kontrol na místě v následujícím roce, aby se dosáhlo přijatelné úrovně jistoty, pokud jde o správnost dotyčných žádostí o podporu nebo žádostí o platbu.
(37)
Je nutné stanovit podmínky, za nichž lze snížení minimální úrovně kontrol na místě pro některé režimy podpor a opatření podpory považovat za odůvodněné, neboť řídící a kontrolní systémy řádně fungují a míry chybovosti zůstávají na přijatelné úrovni.
(38)
Pro zajištění řádného sledování a účinné kontroly by kontroly na místě týkající se režimů podpory na plochu a opatření pro rozvoj venkova měly zahrnovat všechny ohlášené zemědělské pozemky. V případě některých opatření pro rozvoj venkova by kontrola na místě měla zahrnovat také nezemědělskou půdu. V zájmu usnadnění provádění integrovaného systému by mělo být povoleno omezit vlastní měření zemědělských pozemků na náhodný vzorek sestávající z 50 % ohlášených zemědělských pozemků. Výsledky měření získané ze vzorku by měly být extrapolovány na zbytek souboru nebo by měření mělo být rozšířeno na všechny ohlášené zemědělské pozemky.
(39)
Za účelem zajištění kvality měření, která odpovídá požadovaným technickým normám vypracovaným na úrovni Unie, by měla být stanovena pravidla týkající se prvků kontrol na místě, ověření podmínek způsobilosti, metod měření plochy a nástrojů měření, které členské státy musejí používat pro účely kontrol na místě.
(40)
Měly by se stanovit podmínky pro využití dálkového průzkumu Země pro kontroly na místě a přijmout ustanovení pro terénní kontroly, které se budou provádět ve všech případech, kdy vyhodnocení snímků nepovede k jasným výsledkům. Z důvodů povětrnostních podmínek by například mohlo dojít k tomu, že ne pro všechny pozemky budou k dispozici snímky dostatečné kvality pro ověření všech podmínek způsobilosti nebo pro provedení měření plochy. V takových případech by kontrola na místě měla být provedena tradičním způsobem nebo by měla být o tento způsob doplněna. Dále je vhodné požadovat, aby ověřování dodržování všech kritérií způsobilosti, závazků a dalších povinností bylo provedeno na stejné úrovni přesnosti jako v případě kontroly na místě provedené tradičním způsobem.
(41)
Aby mohly vnitrostátní orgány, jakož i jakýkoli příslušný orgán Unie sledovat provedené kontroly na místě, měly by se podrobné údaje o těchto kontrolách zaznamenat do kontrolní zprávy. Příjemce nebo jeho zástupce by měl mít možnost zprávu podepsat. V případě kontrol na místě prováděných prostřednictvím dálkového průzkumu Země by však členské státy měly mít možnost stanovit, že poskytnou tuto možnost pouze v případech, kdy kontroly odhalí nesoulad. Bez ohledu na způsob provedené kontroly na místě by měl příjemce obdržet kopii zprávy v případě, že byl zjištěn nesoulad.
(42)
Zvláštní ustanovení týkající se kontroly byla stanovena na základě nařízení Komise (ES) č. 1082/2003. (6) Pokud jsou kontroly prováděny podle uvedeného nařízení, jejich výsledky by se měly zahrnout do kontrolní zprávy pro účely integrovaného systému.
(43)
Pokud jde o členské státy, které se rozhodly pro použití režimu podpory na zvířata nebo opatření podpory na zvířata, je třeba stanovit časové rozvržení a minimální obsah kontrol na místě, pokud jde o podporu, o kterou se žádá v rámci těchto režimů podpory nebo opatření podpory. V zájmu účinného přezkoumání správnosti údajů v žádostech o podporu nebo žádostech o platbu a v oznámeních do počítačové databáze zvířat je nezbytné provádět tyto kontroly na místě. Kontroly na místě týkající se režimů podpor na zvířata nebo opatření podpory na zvířata by měly zahrnovat zejména ověřování dodržování podmínek způsobilosti, správnosti údajů v evidenci a případně pasů.
(44)
Aby mohly příslušné vnitrostátní orgány, jakož i jakýkoli příslušný orgán Unie sledovat provedené kontroly na místě, měly by se podrobné údaje o těchto kontrolách zaznamenat do kontrolní zprávy. Příjemce nebo jeho zástupce by měl mít možnost během kontroly zprávu podepsat. Bez ohledu na způsob provedené kontroly na místě by měl příjemce obdržet kopii zprávy v případě, že byl zjištěn nesoulad.
(45)
Pro účely čl. 32 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 by měla být stanovena pravidla pro provádění systému, který mají členské státy používat k ověření obsahu tetrahydrokanabinolu v konopí.
(46)
V této souvislosti je třeba stanovit období, po které se nesmí sklízet konopí pěstované na vlákno po odkvětu, aby se umožnilo účinné provádění kontrol předepsaných pro tuto plodinu.
(47)
Pro opatření pro rozvoj venkova, která nespadají do oblasti působnosti integrovaného systému, jsou potřebná podrobnější pravidla pro organizaci správních kontrol a kontrol na místě a pro výpočet správních sankcí.
(48)
S ohledem na zvláštní vlastnosti těchto opatření by správní kontroly měly ověřovat soulad s právními předpisy Unie nebo vnitrostátními předpisy a s použitelnými programy rozvoje venkova a měly by zahrnovat všechna kritéria způsobilosti, závazky a další povinnosti, které je možné těmito kontrolami ověřit. Za účelem ověření realizace investičních operací by správní kontroly měly za běžných okolností zahrnovat také osobní účast na podporované operaci nebo návštěvu lokality, do níž plynou investice.
(49)
Kontroly na místě by měly být organizovány na základě namátkových vzorků a vzorků založených na rizicích. Podíl namátkového vzorku by měl být dostatečně vysoký, aby bylo možné získat reprezentativní míru chybovosti.
(50)
Za účelem zajištění dostatečných kontrol je nezbytné pro kontroly na místě definovat minimální úroveň kontroly. Tato úroveň by měla být zvýšena v případě, kdy kontroly odhalí závažný nesoulad. Podobně by členské státy měly mít možnost tuto úroveň snížit, pokud se míry chybovosti pohybují pod prahem významnosti a řídicí a kontrolní systémy řádně fungují.
(51)
Za účelem jednotného uplatňování těchto kontrol je nezbytné definovat obsah kontrol na místě.
(52)
Za účelem ověření souladu s požadavkem na trvalost, jak je uvedeno v článku 71 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (7), by měly být provedeny následné kontroly investičních operací. Měl by být určen základ a obsah těchto kontrol.
(53)
Ze zkušeností vyplynulo, že pro některá zvláštní opatření pro rozvoj venkova a výdaje týkající se technické pomoci z podnětu členských států jsou potřebná zvláštní ustanovení týkající se kontroly.
(54)
Podle nařízení (EU) č. 1306/2013 nesmí být uloženy žádné správní sankce, pokud je nesoulad méně závažné povahy, a to i v případě, že nedosahuje prahové hodnoty. Měla by být stanovena pravidla týkající se některých opatření pro rozvoj venkova, aby bylo možné identifikovat nesoulad jako méně závažný, včetně stanovení kvantitativní prahové hodnoty vyjádřené jako procento způsobilé částky podpory. Tato prahová hodnota by se měla stanovit a poté by se měla uplatnit přiměřená správní sankce.
(55)
Sledování toho, jak se plní různé povinnosti v oblasti podmíněnosti, vyžaduje zavedení kontrolního systému a vhodných správních sankcí. Pro tento účel musí různé orgány v členských státech sdělovat informace týkající se zejména žádostí o podporu, kontrolních vzorků a výsledků kontrol na místě. Měla by se stanovit opatření pro základní prvky tohoto systému.
(56)
Nařízení (EU) č. 1306/2013 zavádí povinnosti v oblasti podmíněnosti pro příjemce, kteří dostávají přímé platby podle nařízení (EU) č. 1307/2013, podporu v odvětví vína podle článků 46 a 47 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (8) a roční prémie podle čl. 21 odst. 1 písm. a) a b), článků 28 až 31 a článků 33 a 34 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (9), a stanoví systém snížení a vyloučení v případě neplnění těchto povinností. Je třeba stanovit prováděcí pravidla k tomuto systému.
(57)
Kontroly podmíněnosti mohou být dokončeny před obdržením plateb a ročních prémií podle článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo po jejich obdržení. Zejména v případech, kdy takové kontroly nemohou být dokončeny před obdržením těchto plateb a ročních prémií, měla by být částka, jež má být zaplacena příjemcem v důsledku správní sankce, vymáhána v souladu s tímto nařízením nebo započtením.
(58)
Měla by být stanovena pravidla týkající se orgánů v členských státech odpovědných za systém kontroly povinností v oblasti podmíněností.
(59)
Měla by se stanovit minimální míra kontrol pro ověřování povinností v oblasti podmíněnosti. Tato míra kontrol by měla být stanovena alespoň na úrovni 1 % celkového počtu příjemců podle článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013, kteří spadají do oblasti působnosti příslušných kontrolních orgánů a kteří musí být vybráni na základě odpovídající analýzy rizik.
(60)
Pro účel výpočtu kontrolního vzorku by ve zvláštním případě skupiny osob podle článků 28 a 29 nařízení (EU) č. 1305/2013 měla být členským státům poskytnuta flexibilita při určení toho, zda budou skupinu posuzovat jako celek nebo každého člena skupiny jednotlivě.
(61)
Členské státy by měly mít možnost vybrat si, zda splní minimální míru kontrol na úrovni každého příslušného kontrolního orgánu, na úrovni platební agentury nebo na úrovni aktu či normy, nebo souboru aktů či norem.
(62)
Pokud zvláštní právní předpisy použitelné na akt nebo normy stanoví minimální míry kontrol, členské státy by měly tyto míry dodržet. Členským státům by však mělo být povoleno použít jednotnou míru kontrol pro kontroly na místě týkající se podmíněnosti. Pokud si členské státy vyberou tuto možnost, všechny případy nesouladu zjištěné během kontrol na místě podle odvětvových právních předpisů by měly být nahlášeny a následně sledovány v rámci podmíněnosti.
(63)
V zájmu zjednodušení, pokud jde o povinnosti v oblasti podmíněnosti ve vztahu ke směrnici Rady 96/22/ES (10), by se použití specifické úrovně výběru vzorků z plánů sledování mělo považovat za splnění požadavku minimální míry stanovené v tomto nařízení.
(64)
Členským státům by měla být poskytnuta flexibilita nezbytná pro dosažení minimální míry kontroly použitím výsledků z jiných kontrol na místě nebo nahrazením příjemců.
(65)
Aby se zabránilo oslabení kontrolního systému, zejména pokud jde o výběr vzorků pro kontroly na místě týkající se podmíněnosti, neměly by se při výpočtu stanovení minimálního kontrolního vzorku týkajícího se podmíněnosti zohledňovat následné kontroly provedené ve vztahu k pravidlu de minimis podle čl. 97 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013.
(66)
Zjištění významného stupně nesouladu v souvislosti s podmíněností by mělo vést během následujícího roku ke zvýšení počtu kontrol na místě, aby se dosáhlo přijatelné úrovně jistoty, pokud jde o správnost dotyčných žádostí o podporu. Dodatečné kontroly by se měly zaměřit na dané akty či normy.
(67)
Pokud jde o uplatnění pravidla de minimis podle čl. 97 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, je důležité stanovit procentní podíl příjemců, kteří by měli být zkontrolováni za účelem ověření, že byly odstraněny zjištěné nedostatky v oblasti dodržování požadavků.
(68)
Kontrolní vzorek pro podmíněnost by měl být vybrán částečně na základě analýzy rizik a částečně namátkovým výběrem. Rizikové faktory by měl stanovit příslušný orgán, jelikož je pro výběr relevantních rizikových faktorů v lepším postavení. Za účelem zajištění relevantních a účinných analýz rizik by měla být jejich efektivnost každoročně hodnocena a aktualizována z hlediska relevance každého rizikového faktoru, srovnání výsledků vzorků vybraných náhodně a na základě rizika a konkrétní situace v daném členském státě.
(69)
Výběr vzorků pro kontroly na místě týkající se podmíněnosti se může zlepšit, pokud se členským státům umožní zohlednit analýzu rizik z hlediska účasti příjemců v zemědělském poradenském systému podle článku 12 nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i účasti příjemců v příslušných certifikačních systémech. Avšak při zohlednění této účasti by mělo být prokázáno, že příjemci účastnící se těchto systémů představují menší riziko než příjemci, kteří se těchto systémů neúčastní.
(70)
V některých případech je důležité provést kontroly na místě týkající se podmíněnosti před obdržením všech žádostí. Členským státům by proto mělo být povoleno částečně vybrat kontrolní vzorek před koncem období pro podání žádostí.
(71)
Kontrolní vzorek pro podmíněnost by měl být zpravidla vybírán z celkového souboru příjemců uvedených v článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013, za který daný příslušný kontrolní orgán odpovídá. Jako odchylka od tohoto pravidla mohou být vzorky vybírány zvlášť pro každou ze tří kategorií příjemců. Členské státy by měly být oprávněny vybrat kontrolní vzorek na základě vzorků příjemců, kteří jsou vybráni pro kontrolu na místě, pokud jde o kritéria způsobilosti. Kombinace postupů by měla být povolena pouze tehdy, pokud zvyšuje účinnost kontrolního systému.
(72)
V případě skupin osob uvedených v článcích 28 a 29 nařízení (EU) č. 1305/2013, které jsou vybrány pro kontroly na místě, by mělo být zajištěno, že všichni členové skupiny jsou kontrolováni z hlediska dodržování příslušných požadavků a norem.
(73)
Kontroly na místě týkající se podmíněnosti by obecně vyžadovaly několik návštěv ve stejném zemědělském podniku. Aby se snížila zátěž kontrol pro příjemce i správu, mělo by být možné omezit kontroly na jednu návštěvu. Časový rozvrh této návštěvy by měl být upřesněn. Členské státy by však měly zajistit, že v rámci stejného kalendářního roku bude provedena reprezentativní a účinná kontrola požadavků a norem.
(74)
Omezení kontrol na místě na vzorek sestávající alespoň z poloviny daných pozemků by nemělo znamenat poměrné snížení příslušné možné sankce.
(75)
Aby se zjednodušily kontroly na místě týkající se podmíněnosti a zlepšilo využití stávajících kontrolních kapacit, mělo by být možné, aby kontroly na úrovni zemědělského podniku byly nahrazeny správními kontrolami, pokud účinnost kontrol je alespoň rovnocenná té, které lze dosáhnout kontrolami na místě.
(76)
Dále by mělo být členským státům umožněno, aby při provádění kontrol na místě v souvislosti s podmíněností používaly objektivní ukazatele vztahující se k určitým požadavkům nebo normám. Tyto ukazatele by však měly přímo souviset s požadavky nebo normami, které představují, a pokrývat všechny prvky, které se mají kontrolovat.
(77)
Kontroly na místě by se měly provádět v kalendářním roce, ve kterém byly předloženy příslušné žádosti o podporu a žádosti o platbu. Pokud jde o žadatele o režimy podpory v odvětví vína podle článků 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013, měly by tyto kontroly být prováděny kdykoli v průběhu období uvedeného v čl. 97 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013.
(78)
Musí se stanovit pravidla pro vypracovávání podrobných a zvláštních kontrolních zpráv pro podmíněnost. Specializovaní inspektoři v terénu by měli informovat o svých zjištěních, jakož i o stupni závažnosti těchto zjištění, aby platební agentura mohla stanovit příslušná snížení nebo podle okolností rozhodnout o vyloučení z plateb nebo z ročních prémií uvedených v článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013.
(79)
Pro zajištění účinnosti kontroly na místě je důležité, aby byli zaměstnanci provádějící kontroly informováni o důvodu výběru určitého příjemce pro kontrolu na místě. Členské státy by měly vést o takových informacích záznamy.
(80)
Informace o výsledcích kontrol podmíněnosti by měly být zpřístupněny všem platebním agenturám odpovědným za správu různých plateb, které podléhají požadavkům podmíněnosti, aby mohla být provedena příslušná snížení v případě, že jsou odůvodněna na základě zjištěných skutečností.
(81)
Příjemci by měli být informováni o jakémkoli možném nesouladu zjištěném na základě kontroly na místě. Je vhodné stanovit určitou časovou lhůtu, v rámci níž by příjemci tuto informaci měli obdržet. Nemělo by však být možné, aby se dotyční příjemci vyhnuli důsledkům zjištěného nesouladu v důsledku překročení této lhůty.
(82)
Pokud jde o pravidlo de minimis uvedené v čl. 97 odst. 3 (EU) č. 1306/2013 nebo systém včasného varování uvedený v čl. 99 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, mělo by být jasně stanoveno, že povinnost informovat příjemce o nápravném opatření se nepoužije, pokud příjemce již přijal okamžité opatření.
(83)
Pro případy, kdy se členský stát rozhodne neuplatnit žádné správní sankce za nedodržení požadavků, jak je uvedeno v čl. 97 odst. 3 a čl. 99 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, by měly být stanoveny požadavky týkající se odstranění příslušného nesouladu.
(84)
Za účelem zlepšení komunikace mezi stranami zapojenými do kontroly by mělo být stanoveno, že příslušné podklady jsou na žádost zaslány či zpřístupněny platební agentuře nebo koordinačnímu orgánu.
(85)
Správní sankce by měla být uplatněna na celkovou částku plateb uvedených v článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013, které byly nebo mají být poskytnuty příjemci v souvislosti s příslušnými žádostmi o podporu nebo žádostmi o platbu předloženými v průběhu kalendářního roku zjištění. Pokud jde o žadatele o režimy podpor v odvětví vína podle článků 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013, měly by se správní sankce uplatnit zejména na celkovou částku obdrženou v souvislosti s žádostí o režimy podpory podle těchto článků. Pokud jde o opatření týkající se restrukturalizace a přeměny, měla by se celková částka vydělit třemi.
(86)
V případě skupiny osob, jak je uvedeno v článcích 28 a 29 nařízení (EU) č. 1305/2013, by se snížení v souvislosti s nedodržováním požadavků ze strany člena skupiny mělo vypočítat v souladu s příslušnými ustanoveními o podmíněnosti. Uplatňování výsledného procenta snížení by mělo zohlednit skutečnost, že povinnosti týkající se podmíněnosti jsou individuální a měla by se dodržovat zásada proporcionality. Členským státům by však měla být ponechána možnost rozhodnout, zda by se toto snížení mělo uplatňovat na skupinu nebo pouze na členy, kteří nedodržují požadavky.
(87)
Měla by být stanovena podrobná procedurální a technická pravidla týkající se výpočtu a uplatňování správních sankcí týkajících se povinností v oblasti podmíněnosti.
(88)
Snížení a vyloučení by se měla odstupňovat podle závažnosti nesouladu a měla by zahrnovat i úplné vyloučení příjemce ze všech plateb uvedených v článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013 v následujícím kalendářním roce.
(89)
Řídící výbor pro přímé platby a Výbor pro rozvoj venkova nezaujaly stanovisko ve lhůtě stanovené jejich předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud jde o:
a)
oznámení členských států Komisi v souladu s jejich povinnostmi chránit finanční zájmy Unie;
b)
správní kontroly a kontroly na místě, které provádějí členské státy, pokud jde o dodržování kritérií způsobilosti, závazků a ostatních povinností;
c)
minimální úroveň kontrol na místě a povinnost tuto úroveň zvýšit, popř. možnost ji snížit;
d)
podávání zpráv o provedených kontrolách a ověřeních a jejich výsledcích;
e)
orgány odpovědné za provádění kontrol souladu, jakož i obsahu těchto kontrol;
f)
zvláštní kontrolní opatření a metody pro zjišťování úrovní tetrahydrokanabinolu u konopí;
g)
vytvoření a fungování systému pro ověřování schválených mezioborových organizací pro účely zvláštní podpory pro bavlnu;
h)
případy, kdy žádosti o podporu a žádosti o platbu nebo jakákoli jiná sdělení, požadavky či žádosti mohou být po svém předložení opraveny a upraveny;
i)
uplatňování a výpočet částečného nebo celkového odnětí plateb;
j)
zpětné získávání neoprávněných plateb a sankce, jakož i neoprávněně přiznaných platebních nároků a uplatňování úroku;
k)
uplatnění a výpočet správních sankcí;
l)
vymezení nesouladu jako méně závažného;
m)
žádosti o podporu a žádosti o platby a žádosti o platební nároky, včetně konečného data pro podávání žádostí, požadavky na minimální údaje, které mají být v žádostech uvedeny, ustanovení o změnách nebo stažení žádostí o podporu, výjimky z požadavku předkládat žádosti o podporu a ustanovení, která členskými státům umožní použít zjednodušené postupy;
n)
provádění kontrol za účelem ověření, zda jsou dodržovány povinnosti a zda jsou údaje uvedené v žádosti o podporu nebo v žádosti o platbu správné a úplné, včetně pravidel pro toleranční rozpětí v případě měření prováděných jako součást kontrol na místě;
o)
technické specifikace potřebné pro účel jednotného provádění kapitoly II hlavy V nařízení (EU) č.1306/2013;
p)
převod zemědělských podniků;
q)
výplatu záloh;
r)
provádění kontrol týkajících se povinností podmíněnosti, včetně zohlednění účasti zemědělců v zemědělském poradenském systému a účasti zemědělců v certifikačním systému;
s)
výpočet a uplatňování správních sankcí týkajících se povinností v oblasti podmíněnosti, včetně příjemců sestávajících ze skupin osob.
Článek 2
Výměna informací o žádostech o podporu, žádostech o platbu a ostatních prohlášeních
1. Pro účely řádné správy režimů podpory a opatření podpory a v případě, že v členském státě odpovídá za řízení přímých plateb a opatření pro rozvoj venkova ve vztahu k témuž příjemci více než jedna platební agentura, přijme dotčený členský stát vhodná opatření, aby v patřičných případech zajistil, že požadované informace v žádostech o podporu, žádostech o platbu nebo ostatních prohlášeních jsou k dispozici všem dotčeným platebním agenturám.
2. Pokud kontroly neprovádí příslušná platební agentura, zajistí daný členský stát, aby platební agentura byla o prováděných kontrolách a jejich výsledcích dostatečně informována. Platební agentura si sama určí, jaké informace potřebuje.
Článek 3
Zpětvzetí žádostí o podporu, žádostí o platbu a ostatních prohlášení
1. Žádost o podporu, žádost o platbu nebo jiné prohlášení lze kdykoliv zcela či částečně písemně stáhnout. Potvrzení o stažení zaznamená příslušný orgán.
V případě, že členský stát využívá možnosti stanovené v čl. 21 odst. 3, může členský stát stanovit, že písemné zpětvzetí lze nahradit oznámením v počítačové databázi zvířat o zvířatech, která opustila hospodářství.
2. Pokud však příslušný orgán již informoval příjemce o případech nesouladu v dokladech uvedených v odstavci 1 nebo pokud příslušný orgán oznámil příjemci svůj úmysl provést kontrolu na místě nebo pokud tato kontrola na místě odhalí nesoulad, nelze zpětvzetí žádosti povolit, pokud jde o ty části dokladů, jichž se nesoulad týká.
3. Zpětvzetí podle odstavce 1 uvede žadatele do postavení, v němž se nacházeli před podáním předmětných dokladů nebo jejich části.
Článek 4
Opravy a úpravy zjevných chyb
Žádosti o podporu nebo žádosti o platbu a doklady poskytnuté příjemcem mohou být kdykoli po jejich podání opraveny nebo upraveny v případě zjevných chyb, které jako takové uzná příslušný orgán na základě celkového posouzení konkrétního případu, a za předpokladu, že příjemce jednal v dobré víře.
Příslušný orgán může uznat zjevné chyby pouze tehdy, pokud mohou být zjištěny jednoduchou správní kontrolou informací poskytnutých v dokladech uvedených v prvním pododstavci.
Článek 5
Uplatňování snížení, zamítnutí, odnětí a sankcí
Pokud případ nesouladu, na který se vztahuje uplatnění sankcí v souladu hlavou IV kapitolou II nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 (11), je také předmětem stažení nebo sankcí v souladu s hlavou II kapitolami III a IV, nebo v souladu s hlavou III uvedeného nařízení:
a)
snížení, zamítnutí, odnětí nebo sankce uvedené v hlavě II kapitolách III a IV nebo v hlavě III nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 by měly být uplatněny s ohledem na režimy přímých plateb nebo opatření pro rozvoj venkova v oblasti působnosti integrovaného systému;
b)
sankce stanovené v hlavě IV kapitoly II nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 se uplatní na celkovou částku plateb, které mají být poskytnuty dotyčnému příjemci v souladu s článkem 92 nařízení (EU) č. 1306/2013 a které nejsou předmětem snížení, zamítnutí, odnětí nebo sankcí uvedených v písmenu a).
Snížení, zamítnutí, odnětí nebo sankce uvedené v prvním pododstavci se uplatní v souladu s článkem 6 tohoto nařízení, aniž jsou dotčeny další sankce podle jiných ustanovení Unie nebo vnitrostátního práva.
Článek 6
Pořadí snížení, zamítnutí, odnětí a sankcí u jednotlivých režimů přímých plateb nebo opatření pro rozvoj venkova
1. Částku platby, která má být poskytnuta příjemci v rámci režimu podpory uvedeného v příloze I nařízení (EU) č. 1307/2013, určí členské státy na základě podmínek stanovených v souladu s daným nařízením a s programy pro nejvzdálenější regiony Unie a menší ostrovy v Egejském moři stanovenými nařízeními Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 228/2013 (12) a (EU) č. 229/2013 (13) pro dané režimy přímých podpor.
2. Pro každý režim uvedený v příloze I nařízení (EU) č. 1307/2013 a pro každé opatření pro rozvoj venkova v rozsahu působnosti integrovaného systému, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 1 druhém pododstavci bodu 6 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014, se snížení, odnětí a sankce případně vypočítají v následujícím pořadí:
a)
snížení a sankce uvedené v hlavě II kapitole IV nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014, s výjimkou sankcí uvedených v článku 16 uvedeného nařízení, se uplatní na jakýkoli případ nesouladu;
b)
částka vyplývající z uplatnění písmene a) slouží jako základ pro výpočet zamítnutí uvedených v kapitole III nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014;
c)
částka vyplývající z uplatnění písmene b) slouží jako základ pro výpočet jakýchkoliv snížení, jež mají být uplatněna v případě opožděného podání v souladu s články 13 a 14 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014;
d)
částka vyplývající z uplatnění písmene c) slouží jako základ pro výpočet jakýchkoliv snížení, jež mají být uplatněna v případech neohlášení zemědělských pozemků v souladu s článkem 16 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014;
e)
částka vyplývající z uplatnění písmene d) slouží jako základ pro výpočet odnětí podle hlavy III nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014;
f)
částka vyplývající z uplatnění písmene e) slouží jako základ pro použití:
i)
lineárního snížení podle čl. 51 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013;
ii)
lineárního snížení podle čl. 51 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013;
iii)
lineárního snížení podle čl. 65 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 1307/2013;
iv)
lineárního snížení podle čl. 65 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013;
v)
lineárního snížení, jež se uplatní v případě, kdy platby, které se mají vyplatit v souladu s článkem 41 nařízení (EU) č. 1307/2013 překročí vnitrostátní strop stanovený v souladu s čl. 42 odst. 2 uvedeného nařízení.
3. Částka vyplývající z uplatnění odst. 2 písm. f) slouží jako základ pro:
a)
uplatnění snížení plateb podle článku 11 nařízení (EU) č. 1307/2013;
b)
uplatnění procenta lineárního snížení stanoveného v souladu s čl. 7 odst. 1 druhým pododstavcem nařízení (EU) č. 1307/2013;
c)
uplatnění míry úpravy uvedené v článku 8 nařízení (EU) č. 1307/2013.
4. Částka platby vyplývající z uplatnění odstavce 3 slouží jako základ pro výpočet jakýchkoliv snížení, jež mají být uplatněna pro nedodržení podmíněnosti v souladu s hlavou IV kapitolou II nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014.
Článek 7
Zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek
1. V případě neoprávněné platby příjemce vrátí dotyčnou částku, která je případně zvýšena o úrok vypočítaný v souladu s odstavcem 2.
2. Úroky se vypočítají za období od uplynutí platební lhůty pro příjemce uvedené v inkasním příkazu, která nesmí být stanovena na více než 60 dnů, do okamžiku vrácení nebo odečtení částky.
Použitelná úroková sazba se vypočítá podle ustanovení vnitrostátních právních předpisů, nesmí však být nižší než úroková sazba použitelná pro vymáhání částek podle vnitrostátních předpisů.
3. Povinnost vrátit částku uvedená v odstavci 1 se neuplatní, pokud byla platba provedena omylem příslušného orgánu nebo jiného orgánu a pokud příjemce nemohl chybu přiměřeným způsobem odhalit.
Pokud se však chyba týká skutečností rozhodných pro výpočet dotyčné platby, použije se první pododstavec pouze v případě, že rozhodnutí o vrácení nebylo sděleno do 12 měsíců od provedení platby.
Článek 8
Převod zemědělských podniků
1. Pro účely tohoto článku se:
a)
„převodem zemědělského podniku“ rozumí prodej, pronájem nebo jakýkoli podobný typ transakce, který se týká dotyčných produkčních jednotek;
b)
„převodcem“ rozumí příjemce, jehož zemědělský podnik se převádí na jiného příjemce;
c)
„nabyvatelem“ rozumí příjemce, na něhož se zemědělský podnik převádí.
2. Pokud se zemědělský podnik převádí jako celek z jednoho příjemce na druhého po podání žádosti o podporu nebo žádosti o platbu a před splněním všech podmínek pro poskytnutí podpory, neposkytne se převodci žádná podpora pro převáděný zemědělský podnik.
3. Podpora nebo platba, o kterou požádal převodce, se poskytne nabyvateli, pokud:
a)
nabyvatel informuje o převodu příslušný orgán ve lhůtě stanovené členskými státy a požádá o vyplacení podpory;
b)
nabyvatel předloží veškeré důkazy požadované příslušným orgánem;
c)
převáděný zemědělský podnik splňuje všechny podmínky pro poskytnutí podpory.
4. Jakmile nabyvatel informuje příslušný orgán a požádá o vyplacení podpory v souladu s odst. 3 písm. a):
a)
veškerá práva a povinnosti převodce, které vyplývají z právního vztahu mezi převodcem a příslušným orgánem v souvislosti se žádostí o podporu nebo žádostí o platbu, přecházejí na nabyvatele;
b)
veškeré kroky nezbytné pro poskytnutí podpory a veškerá prohlášení, která učinil převodce před převodem, se přičítají nabyvateli pro účely uplatnění příslušných pravidel Unie;
c)
považuje se převáděný zemědělský podnik pro dotyčný rok podání žádosti za samostatný zemědělský podnik.
5. Členské státy mohou popřípadě rozhodnout, že poskytnou podporu převodci. V takovém případě:
a)
se neposkytne žádná podpora nabyvateli;
b)
členské státy zajistí, aby se obdobně použily požadavky stanovené v odstavcích 2, 3 a 4.
Článek 9
Oznámení
1. Členské státy každoročně do 15. července oznámí Komisi pro všechny režimy přímých podpor, opatření pro rozvoj venkova a technickou pomoc a režimy podpory v odvětví vína uvedené v článcích 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013 kontrolní údaje a kontrolní statistiky za předchozí kalendářní rok, a zejména:
a)
údaje týkající se jednotlivých příjemců, pokud jde o žádosti o podporu a žádosti o platbu, ohlášené a/nebo uvedené plochy a ohlášená a/nebo uvedená zvířata, výsledky správních kontrol, kontrol na místě a následných kontrol;
b)
případně výsledky kontrol týkajících se podmíněnosti, včetně příslušných snížení a vyloučení.
Toto oznámení se provádí elektronicky za použití technických specifikací pro přenos kontrolních údajů a kontrolních statistik, které jim poskytne Komise.
2. Členské státy předají Komisi do 15. července 2015 zprávu týkající se možností zvolených pro kontrolu dodržování požadavků podmíněnosti a příslušných kontrolních subjektů pověřených kontrolou dodržování požadavků a norem v oblasti podmíněnosti. Následné změny týkající se informací poskytnutých v této zprávě se oznamují neprodleně.
3. Členské státy předají Komisi každoročně do 15. července zprávu týkající se opatření přijatých pro správu a kontrolu dobrovolné podpory vázané na produkci za předchozí kalendářní rok.
4. Počítačové údaje stanovené jako součást integrovaného systému se využijí k podpoře informací uvedených v rámci odvětvových pravidel, které jsou členské státy povinny zasílat Komisi.
HLAVA II
INTEGROVANÝ ADMINISTRATIVNÍ A KONTROLNÍ SYSTÉM
KAPITOLA I
Obecná pravidla
Článek 10
Zálohy na přímé platby
Členské státy mohu příjemcům ve vztahu k žádostem o podporu pro daný rok vyplatit zálohy na přímé platby, aniž by uplatnily míru úpravy finanční kázně podle článku 8 nařízení (EU) č. 1307/2013. Platby zůstatku, které mají být příjemcům vypláceny od 1. prosince 2014, zohlední míru úpravy finanční kázně platnou v příslušné době pro celkovou částku přímých plateb v příslušném kalendářním roce.
KAPITOLA II
Žádosti o podporu a žádosti o platbu
Oddíl 1
Společná ustanovení
Článek 11
Zjednodušení postupů
1. Pokud nařízení (EU) č. 1305/2013, (EU) č. 1306/2013 a (EU) č. 1307/2013, nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 nebo toto nařízení nestanoví jinak, mohou členské státy povolit nebo vyžadovat, aby veškerá sdělení podle tohoto nařízení mezi příjemcem a orgány byla zasílána elektronicky, pokud to nepovede k diskriminaci mezi příjemci a pokud budou přijata přiměřená opatření, která zejména zajistí, aby:
a)
byl příjemce jednoznačně identifikován;
b)
příjemce splňoval všechny požadavky vyplývající z dotyčného režimu přímých plateb nebo opatření pro rozvoj venkova;
c)
zasílané údaje byly natolik spolehlivé, aby zaručovaly řádnou správu dotyčného režimu přímých plateb nebo opatření pro rozvoj venkova; pokud se používají údaje obsažené v počítačové databázi zvířat uvedené v čl. 2 odst. 1 druhém pododstavci bodu 9 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014, aby tato databáze poskytovala úroveň jistoty a provádění nezbytnou pro řádnou správu dotyčného režimu přímých plateb nebo opatření pro rozvoj venkova;
d)
příslušné orgány v případě, že průvodní doklady nelze zaslat elektronicky, obdržely tyto doklady ve stejných lhůtách, jaké jsou stanoveny pro předání neelektronickými prostředky.
2. Pokud jde o podávání žádostí o podporu nebo žádostí o platbu, mohou členské státy za podmínek stanovených v odstavci 1 stanovit zjednodušené postupy, pokud již orgány mají údaje k dispozici, a zejména tehdy, pokud se nezměnila situace od posledního podání žádosti o podporu nebo žádosti o platbu v rámci dotyčného režimu přímých plateb nebo opatření pro rozvoj venkova v souladu s čl. 72 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013. Členské státy mohou rozhodnout, že pro účely žádostí o podporu a žádosti o platbu použijí údaje získané ze zdrojů údajů, které mají k dispozici vnitrostátní orgány. V tomto případě členský stát zajistí, aby tyto zdroje údajů poskytovaly úroveň jistoty nezbytnou pro řádnou správu údajů tak, aby byla zajištěna spolehlivost, integrita a bezpečnost těchto údajů.
3. Informace vyžadované v jakýchkoli podkladech, které se mají předložit spolu s žádostí o podporu nebo žádostí o platbu, může příslušný orgán, je-li to možné, požadovat přímo od zdroje informací.
Článek 12
Obecná ustanovení týkající se jednotné žádosti a předkládání žádostí o podporu v rámci opatření pro rozvoj venkova
1. Pokud se členské státy podle čl. 72 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013 rozhodnou, že žádosti o podporu v souvislosti s přímými platbami nebo žádosti o platbu na opatření pro rozvoj venkova budou zahrnuty do jednotné žádosti, články 20, 21 a 22 tohoto nařízení, pokud jde o zvláštní požadavky stanovené v souvislosti s žádostí o podporu a/nebo žádostí o platbu v rámci těchto režimů, se použijí obdobně.
2. Příjemci žádající o podporu v rámci jakékoli přímé platby na plochu nebo opatření pro rozvoj venkova mohou podat pouze jednu jednotnou žádost ročně.
3. Členské státy stanoví vhodné postupy pro podávání žádostí o podporu v rámci opatření pro rozvoj venkova.
Článek 13
Konečné datum pro podávání jednotné žádosti, žádostí o podporu nebo žádostí o platbu
1. Členské státy stanoví konečná data, k nimž se podávají jednotná žádost, žádosti o podporu nebo žádosti o platbu. Tímto konečným datem je nejpozději 15. květen každého roku. Estonsko, Lotyšsko, Litva, Finsko a Švédsko však mohou stanovit pozdější den, kterým je nejpozději 15. červen.
Při stanovení konečných dat vezmou členské státy v úvahu období nutné pro poskytnutí všech příslušných údajů, aby zaručily řádnou administrativní a finanční správu podpory, a zajistily, aby bylo možno naplánovat účinné kontroly.
2. V souladu s postupem uvedeným v čl. 78 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 mohou být konečná data uvedená v odstavci 1 tohoto článku v některých oblastech s výjimečnými klimatickými podmínkami stanovena k pozdějšímu termínu.
Článek 14
Obsah jednotné žádosti nebo žádosti o platbu
1. Jednotná žádost nebo žádost o platbu obsahuje veškeré informace nezbytné k prokázání způsobilosti pro podporu, zejména:
a)
totožnost příjemce;
b)
podrobné informace o dotčených režimech přímých plateb a/nebo opatřeních pro rozvoj venkova;
c)
identifikaci platebních nároků v souladu se systémem identifikace a evidence stanoveným v článku 7 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 pro účely režimu základní platby;
d)
podrobné údaje umožňující jednoznačnou identifikaci všech zemědělských pozemků v zemědělském podniku, jejich výměru vyjádřenou v hektarech na dvě desetinná místa, jejich umístění a v případě potřeby další specifikace týkající se využití zemědělských pozemků;
e)
případně náležitosti umožňující jednoznačnou identifikaci nezemědělské půdy, u níž je žádáno o podporu v rámci opatření pro rozvoj venkova;
f)
případně jakékoli podklady nezbytné k prokázání způsobilosti pro dotčený režim a/nebo opatření;
g)
prohlášení příjemce, že se seznámil s podmínkami týkajícími se dotčených režimů přímých podpor a/nebo opatření pro rozvoj venkova;
h)
případně prohlášení příjemce, že se na něj vztahuje seznam nezemědělských podniků nebo činností uvedených v čl. 9 odst. 2 prvním a druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Pro účely identifikace platebních nároků uvedených v odst. 1 písm. c) musí předtištěné tiskopisy poskytnuté příjemci v souladu s čl. 72 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 obsahovat identifikaci platebních nároků v souladu se systémem identifikace a evidence stanoveným v článku 7 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014.
3. V prvním roce uplatňování režimu základní platby se členské státy mohou od tohoto článku a článku 17 tohoto nařízení, pokud jde o platební nároky, odchýlit.
Článek 15
Obsah jednotné žádosti nebo žádosti o platbu
1. Po konečném datu podání jednotné žádosti nebo žádosti o platbu mohou být jednotlivé zemědělské pozemky nebo jednotlivé platební nároky v jednotné žádosti nebo žádosti o platbu doplněny nebo upraveny, pokud jsou splněny požadavky v rámci dotčených režimů přímých plateb nebo opatření pro rozvoj venkova.
Změny způsobu využití nebo režimu přímých plateb nebo opatření pro rozvoj venkova, pokud jde o jednotlivé zemědělské pozemky či platební nároky již ohlášené v jednotné žádosti, lze provést za stejných podmínek.
Pokud mají změny uvedené v prvním a druhém pododstavci spojitost s jakýmikoli podklady nebo smlouvami, které je třeba předložit, mohou být tyto doklady nebo smlouvy odpovídajícím způsobem změněny.
2. Změny provedené podle odstavce 1 musí být do 31. května daného roku oznámeny písemně příslušnému orgánu, kromě případu Estonska, Lotyšska, Litvy, Finska a Švédska, kdy se oznámení provede nejpozději do 15. června daného roku.
Odchylně od prvního pododstavce mohou členské státy stanovit dřívější konečné datum pro oznámení změn. Toto datum však musí být minimálně 15 kalendářních dní po konečném termínu pro podání jednotné žádosti nebo žádosti o platbu stanoveném v souladu s čl. 13 odst. 1.
3. Pokud již příslušný orgán informoval příjemce o případech nesouladu v jednotné žádosti nebo žádosti o platbu nebo pokud příjemci oznámil svůj úmysl provést kontrolu na místě nebo pokud tato kontrola na místě odhalí nesoulad, nejsou přípustné žádné změny podle odstavce 1 u těch zemědělských pozemků, kterých se daný nesoulad týká.
Článek 16
Opravy předtištěného formuláře
Při podávání formuláře jednotné žádosti, žádosti o podporu a/nebo žádosti o platbu opraví příjemce předtištěný tiskopis uvedený v čl. 72 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud došlo k jakýmkoli změnám, zejména k převodům platebních nároků v souladu s článkem 34 nařízení (ES) č. 1307/2013, nebo pokud je jakýkoli údaj obsažený v předtištěném tiskopisu nesprávný.
Oddíl 2
Žádosti o podporu pro režimy podpory na plochu a žádosti o platby pro opatření podpory na plochu
Článek 17
Zvláštní požadavky týkající se žádostí o podporu pro režimy podpory na plochu a žádosti o platby pro opatření podpory na plochu
1. Pro účely identifikace všech zemědělských pozemků v zemědělském podniku a/nebo nezemědělské půdy, jak je uvedeno v čl. 14 odst. 1 písm. d) a e), poskytne příslušný orgán příjemci předtištěný tiskopis a odpovídající grafické dokumenty uvedené v čl. 72 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 prostřednictvím rozhraní založeného na geografickém informačním systému, který umožňuje zpracování prostorových a alfanumerických údajů ohlášených ploch (dále jen „geoprostorové formuláře žádosti o podporu“).
2. Odstavec 1 se použije takto:
a)
Od roku podání žádosti 2016 na počet příjemců odpovídající počtu, který je potřebný na pokrytí alespoň 25 % celkové plochy určené pro režim základní platby nebo režim jednotné platby na plochu v předchozím roce;
b)
Od roku podání žádosti 2017 na počet příjemců odpovídající počtu, který je potřebný na pokrytí alespoň 75 % celkové plochy určené pro režim základní platby nebo režim jednotné platby na plochu v předchozím roce;
c)
od roku podání žádosti 2018 na všechny příjemce.
3. Pokud příjemce není schopen předložit žádost o podporu a/nebo žádost o platbu pomocí geoprostorového formuláře žádosti o podporu, příslušný orgán příjemci poskytne buď:
a)
požadovanou technickou pomoc, nebo
b)
předtištěné tiskopisy a odpovídající grafické dokumenty v tištěné podobě. V tomto případě příslušný orgán přenese údaje obdržené od příjemce do geoprostorového formuláře žádosti o podporu.
4. Předtištěné tiskopisy poskytnuté příjemci musí obsahovat maximální způsobilou plochu na referenční pozemek v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. a) a b) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 a zjištěnou plochu v předchozím roce na zemědělský pozemek pro účely režimu základní platby, režimu jednotné platby na plochu a/nebo opatření pro rozvoj venkova vztahujícího se na plochu.
V grafických dokumentech poskytnutých příjemci v souladu s čl. 72 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 se uvedou hranice a jedinečná identifikace referenčních pozemků, jak je uvedeno v čl. 5 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014, a hranice zemědělských pozemků zjištěných v předchozím roce, aby příjemce mohl správně uvést velikost a polohu každého zemědělského pozemku. Od roku podání žádosti 2016 se bude rovněž uvádět typ, velikost a poloha ploch využívaných v ekologickém zájmu zjištěných v předchozím roce.
5. Příjemce musí jednoznačně identifikovat a ohlásit plochu každého zemědělského podniku a případně typ, velikost a polohu ploch využívaných v ekologickém zájmu. Pokud jde o ekologickou platbu, příjemce musí rovněž upřesnit využívání ohlášených zemědělských pozemků.
Za tímto účelem může příjemce potvrdit informace, které jsou již uvedeny v předtištěném tiskopisu. Pokud však informace týkající se plochy, polohy nebo hranice zemědělského pozemku nebo případně velikosti a polohy ploch využívaných v ekologickém zájmu nejsou správné nebo jsou neúplné, příjemce provede v předtištěném tiskopisu opravy nebo změny.
Příslušný orgán posoudí na základě oprav nebo doplnění provedených příjemcem v předtištěném tiskopise, zda je s ohledem na čl. 5 odst. 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 nutná aktualizace odpovídajícího referenčního pozemku.
6. Pokud příjemce provádí rovnocenné postupy v souladu s čl. 43 odst. 3 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 prostřednictvím závazků přijatých v souladu s čl. 39 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (14) nebo čl. 28 odst. 2 nařízení (EU) č. 1305/2013, uvede se závazek v žádosti o podporu s odkazem na odpovídající žádost o platbu.
Pokud příjemce provádí rovnocenné postupy prostřednictvím celostátních nebo regionálních systémů ekologické certifikace v souladu s čl. 43 odst. 3 písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013, použijí se odstavce 4 a 5 tohoto článku obdobně na předtištěný tiskopis a ohlášení příjemce.
Pro účely regionálního nebo kolektivního provádění v souladu s čl. 46 odst. 5 a 46 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 a pro část závazků týkajících se plochy využívané v ekologickém zájmu, které musí příjemci splnit individuálně, musí příjemci účastnící se těchto regionálních nebo kolektivních provádění ve vztahu ke každému zemědělskému pozemku jednoznačně identifikovat a ohlásit typ, velikost a polohu plochy využívané v ekologickém zájmu v souladu s odstavcem 5 tohoto článku. Příjemci ve své žádosti o podporu nebo v žádosti o platbu učiní odkaz na ohlášení regionálního nebo kolektivního uplatňování podle článku 18 tohoto nařízení.
7. Pro plochy využívané k produkci konopí v souladu s čl. 32 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 musí jednotná žádost obsahovat:
a)
veškeré informace nutné pro identifikaci pozemků osetých konopím, s uvedením odrůd použitého osiva;
b)
údaj o množství použitého osiva (v kg na ha);
c)
úřední návěsky použité na obalech osiva v souladu se směrnicí Rady 2002/57/ES (15), a zejména s článkem 12 uvedené směrnice, nebo jakýkoli jiný doklad, který členský stát uzná za rovnocenný.
Odchylně od písm. c) prvního pododstavce musejí být tyto návěsky předloženy nejpozději do 30. června, pokud se osev uskutečnil až po konečném datu pro podání jednotné žádosti. Pokud návěsky musejí být předloženy též jiným vnitrostátním orgánům, mohou členské státy stanovit, že se tyto návěsky po jejich předložení v souladu s uvedeným písmenem vrací zpět příjemci. Vrácené návěsky se označí jako použité pro žádost.
8. V případě zvláštní podpory pro bavlnu podle hlavy IV kapitoly 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 obsahuje jednotná žádost:
a)
jméno odrůdy použitého osiva bavlny;
b)
případně název a adresu schválené mezioborové organizace, jejímž je příjemce členem.
9. Plochy, které nejsou využívány pro účely režimů podpory uvedených v hlavách III, IV a V nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo režimů podpor v odvětví vína uvedených v nařízení (EU) č. 1308/2013, se ohlašují pod jednou nebo více hlavičkami „jiné využití“.
Článek 18
Ohlášení regionálního nebo kolektivního provádění
Pro každé regionální či kolektivní provádění v souladu s čl. 46 odst. 5 nebo 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 se předkládá ohlášení regionálního nebo kolektivního provádění, které doplňuje žádost o podporu nebo žádost o platbu každého zúčastněného příjemce.
Ohlášení musí obsahovat veškeré nezbytné doplňující informace za účelem ověření, zda jsou dodržovány povinnosti v souvislosti s regionálním nebo kolektivním prováděním v souladu s čl. 46 odst. 5 nebo 6 tohoto nařízení, a zejména:
a)
jedinečnou identifikaci každého zúčastněného příjemce;
b)
minimální procentní podíl, který každý zúčastněný příjemce musí individuálně splňovat, jak je uvedeno v čl. 46 odst. 6 druhém pododstavci uvedeného nařízení;
c)
celkovou plochu souvislých struktur sousedících ploch využívaných v ekologickém zájmu, jak je uvedeno v čl. 46 odst. 5 uvedeného nařízení, nebo společné souvislé plochy využívané v ekologickém zájmu, jak je uvedeno v čl. 46 odst. 6 daného nařízení, jejíž závazky se plní kolektivně;
d)
předtištěné grafické dokumenty uvádějící hranice a jedinečnou identifikaci referenčních pozemků, které se používají k jednoznačné identifikaci souvislých struktur sousedících ploch využívaných v ekologickém zájmu nebo společné souvislé plochy využívané v ekologickém zájmu a k označení jejich hranic.
V případě regionálního provádění, pokud prováděcí plán stanovený v čl. 46 odst. 6 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014 obsahuje všechny informace uvedené v druhém pododstavci tohoto článku, může být ohlášení uvedené v prvním pododstavci nahrazeno odkazem na plán.
V případě kolektivního provádění musí být ohlášení uvedené v prvním pododstavci doplněno písmennou dohodou uvedenou v čl. 47 odst. 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014.
Článek 19
Žádosti týkající se účasti v režimu pro malé zemědělce a vystoupení z tohoto režimu
1. Žádosti o účast v režimu pro malé zemědělce uvedeném v čl. 62 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013, které budou podány v roce 2015, musí obsahovat odkaz na jednotnou žádost podanou pro rok podání žádosti 2015 týmž příjemcem a případně prohlášení příjemce, že se seznámil se zvláštními podmínkami týkajícími se režimu pro malé zemědělce uvedenými v článku 64 uvedeného nařízení.
Členské státy mohou rozhodnout, že žádost uvedená v prvním pododstavci bude podávána společně s jednotnou žádostí nebo jako její součást.
2. Od roku podání žádosti 2016 musí členské státy stanovit zjednodušený postup pro podávání žádostí uvedený v čl. 72 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013.
3. Předtištěné tiskopisy používané v postupu pro podávání žádostí uvedeném v odstavci 2 musí být vytvořeny na základě informací poskytnutých v jednotné žádosti podané pro rok podání žádosti 2015 a musí obsahovat zejména:
a)
veškeré dodatečné informace nezbytné k zajištění souladu s článkem 64 nařízení (EU) č. 1307/2013 a případně veškeré další informace nezbytné k doložení toho, že příjemce stále dodržuje článek 9 uvedeného nařízení;
b)
prohlášení příjemce, že si je vědom zvláštních podmínek týkajících se režimu pro malé zemědělce stanovených v článku 64 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Pokud se členské státy rozhodnou pro způsob platby uvedený v čl. 63 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013, aniž by použily třetí pododstavec tohoto článku, poskytne se předtištěný tiskopis odchylně od prvního pododstavce tohoto odstavce v souladu s oddílem 1 této kapitoly.
4. Příjemci, kteří se rozhodli vystoupit z režimu pro malé zemědělce v roce následujícím po roce 2015 v souladu s čl. 62 odst. 1 druhým pododstavcem nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo čl. 62 odst. 2 uvedeného nařízení, informují příslušný orgán o svém vystoupení v souladu se způsoby zavedenými členskými státy.
Oddíl 3
Jiné žádosti
Článek 20
Zvláštní ustanovení týkající se žádostí o podporu
Příjemce, který nežádá o podporu v rámci žádného z režimů podpory na plochu, ale žádá o podporu v rámci některého z režimů podpory uvedených v příloze I nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo o režimy podpory v odvětví vína podle článků 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013, pokud disponuje zemědělskou půdou, ohlásí tyto plochy ve svém formuláři žádosti o podporu v souladu s článkem 17 tohoto nařízení.
Příjemce, na kterého se vztahují pouze povinnosti v oblasti podmíněnosti v souladu s články 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013, ohlásí ve svém formuláři žádosti o podporu plochy, jimiž disponuje, a to pro každý kalendářní rok, ve kterém se tyto povinnosti uplatňují.
Členské státy však mohou příjemce od povinností stanovených v prvním a druhém pododstavci osvobodit, pokud jsou příslušným orgánům poskytnuty dotyčné informace v rámci jiných administrativních a kontrolních systémů, které zaručují slučitelnost s integrovaným systémem v souladu s článkem 61 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 21
Požadavky týkající se žádosti o podporu na hospodářská zvířata a žádostí o platbu v rámci opatření podpory na zvířata
1. Žádost o podporu na hospodářská zvířata podle definice čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 15 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 nebo žádost o platbu v rámci opatření podpory na zvířata podle definice čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 14 uvedeného nařízení musí obsahovat veškeré informace nutné k zjištění způsobilosti pro podporu, a zejména:
a)
totožnost příjemce;
b)
odkaz na jednotnou žádost, pokud již byla podána;
c)
počet zvířat každého druhu, pro která se podává žádost o podporu na hospodářská zvířata nebo žádost o platbu, a v případě skotu identifikační kódy zvířat;
d)
v případě potřeby závazek příjemce držet zvířata uvedená v písmenu c) během období stanoveného členskými státy ve svém hospodářství a informace o místu nebo místech, kde budou zvířata držena, včetně příslušného období;
e)
případně jakékoli podklady nezbytné k prokázání způsobilosti pro dotčený režim nebo dotčené opatření;
f)
prohlášení příjemce, že se seznámil s podmínkami pro poskytnutí dotyčné podpory.
2. Každý chovatel zvířat má právo dostávat bez omezení od příslušného orgánu v přiměřených intervalech a bez přílišného prodlení informace o údajích v počítačové databázi zvířat, které se vztahují k němu a jeho zvířatům. Při podání žádosti o podporu na hospodářská zvířata nebo žádosti o platbu příjemce prohlásí, že tyto údaje jsou správné a úplné, a opraví chybné údaje nebo doplní chybějící údaje.
3. Členské státy mohou rozhodnout, že některé informace uvedené v odstavci 1 nemusí být v žádosti o podporu na hospodářská zvířata nebo žádosti o platbu obsaženy, pokud již byly dříve sděleny příslušnému orgánu.
4. Členské státy mohou zavést postupy, jejichž pomocí mohou být údaje obsažené v počítačové databázi zvířat použity pro účely žádosti o podporu na hospodářská zvířata nebo žádosti o platbu, za předpokladu, že počítačová databáze zvířat poskytuje dostatečnou úroveň jistoty a provádění nezbytnou pro řádnou správu dotyčných režimů podpory nebo opatření podpory na úrovni jednotlivých zvířat.
Postupy uvedené v prvním pododstavci může představovat systém, podle něhož může příjemce žádat o podporu pro všechna zvířata, která jsou k určitému dni nebo během období stanoveného členským státem způsobilá pro podporu na základě údajů obsažených v počítačové databázi zvířat.
V tomto případě přijmou členské státy nezbytná opatření, která zaručí, že:
a)
v souladu s ustanoveními použitelnými na dotyčný režim podpory a/nebo opatření podpory bude jasně určeno a dáno na vědomí příjemci datum nebo období uvedené v druhém pododstavci;
b)
příjemce si je vědom toho, že jakákoli potenciálně způsobilá zvířata, která nejsou řádně identifikována nebo evidována v systému pro identifikaci a evidenci zvířat, jsou považována za zvířata, u kterých byl zjištěn nesoulad, jak je uvedeno v článku 31 uvedeného nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014.
5. Členské státy mohou stanovit, že některé informace uvedené v odstavci 1 mohou nebo musí být dále předány prostřednictvím subjektu nebo subjektů, které schválí. Za předávané údaje však nadále nese odpovědnost příjemce.
Oddíl 4
Zvláštní ustanovení týkající se platebních nároků
Článek 22
Přiznání nebo zvýšení hodnoty platebních nároků
1. Žádosti o přiznání platebních nároků nebo zvýšení hodnoty platebních nároků v rámci režimu základní platby v souladu s články 20, 24, 30, s výjimkou odst. 7 písm. e), a článkem 39 nařízení (EU) č. 1307/2013 se podávají do data, které stanoví členské státy. Stanoveným datem je nejpozději 15. květen příslušného kalendářního roku.
Estonsko, Lotyšsko, Litva, Finsko a Švédsko však mohou stanovit pozdější den, kterým je nejpozději 15. červen příslušného kalendářního roku.
2. Členské státy mohou rozhodnout, že žádost o přiznání platebních nároků se podává zároveň s žádostí o podporu v rámci režimu základní platby.
Článek 23
Zpětné získávání neoprávněných platebních nároků
1. Jestliže se po přiznání platebních nároků příjemcům v souladu s nařízením (EU) č. 1307/2013 zjistí, že počet přiznaných platebních nároků je příliš vysoký, počet neoprávněně přiznaných platebních nároků se převede do vnitrostátní nebo regionální rezervy podle článku 30 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Pokud chyba uvedená v prvním pododstavci byla učiněna příslušným orgánem nebo jiným orgánem a pokud příjemce nemohl chybu přiměřeným způsobem odhalit, bude hodnota zbývajících platebních nároků přiznaných tomuto příjemci odpovídajícím způsobem upravena.
V případě, že příjemce, kterého se týká přiznání příliš velkého počtu platebních nároků, mezitím převedl platební nároky na jiné příjemce, jsou nabyvatelé rovněž vázáni povinností stanovenou v prvním pododstavci poměrně k počtu platebních nároků, jež na ně byly převedeny, nedisponuje-li příjemce, kterému byly platební nároky původně přiznány, dostatečným počtem platebních nároků, aby pokryl počet neoprávněně přiznaných platebních nároků.
2. Jestliže se po přiznání platebních nároků příjemcům v souladu s nařízením (EU) č. 1307/2013 zjistí, že platby obdržené příjemcem za rok 2014, jak je uvedeno v čl. 26 odst. 2 prvním pododstavci uvedeného nařízení, nebo hodnota platebních nároků, jichž je příjemce držitelem ke dni podání své žádosti za rok 2014, jak je uvedeno v čl. 26 odst. 3 prvním pododstavci uvedeného nařízení, nebo jednotková hodnota platebních nároků, jak je uvedeno v čl. 26 odst. 5 uvedeného nařízení, nebo zvýšení této jednotkové hodnoty platebních nároků, jak je uvedeno v čl. 30 odst. 10 uvedeného nařízení, nebo celková hodnota podpory obdržená příjemcem za kalendářní rok, který předchází provedení režimu základní platby, jak je uvedeno v čl. 40 odst. 3 prvním pododstavci uvedeného nařízení, byly příliš vysoké, musí být hodnota těchto platebních závazků na základě chybného odkazu pro dotyčného příjemce odpovídajícím způsobem upravena.
Stejná úprava se provede i v případě platebních nároků, které byly mezitím převedeny na jiné příjemce.
Hodnota snížení se převede do vnitrostátní nebo regionální rezervy podle článku 30 nařízení (EU) č. 1307/2013.
3. Jestliže se po přiznání platebních nároků příjemcům v souladu s nařízením (EU) č. 1307/2013 zjistí, že v případě téhož příjemce nastala jak situace uvedená v odstavci 1, tak situace uvedená v odstavci 2, bude úprava hodnoty všech platebních nároků podle odstavce 2 provedena před převedením neoprávněných platebních nároků do vnitrostátní nebo regionální rezervy v souladu s odstavcem 1.
4. Úpravy počtu a/nebo hodnoty platebních nároků podle tohoto článku však nesmí vést k systematickému přepočtu zbývajících platebních nároků.
5. Členské státy mohou rozhodnout, že nebudou zpětně získávat neoprávněné platební nároky, pokud celková hodnota těchto platebních nároků uvedená v elektronické evidenci pro identifikaci a evidenci platebních závazků v době provádění ověřování v souvislosti s prováděním úprav uvedených v tomto článku pro jakýkoli rok, ve kterém byl proveden režim základní platby v souladu s nařízením (EU) č. 1307/2013, činí 50 EUR nebo méně.
Neoprávněně vyplacené částky pro roky podání žádosti, které předcházejí úpravám, by měly být získány zpět v souladu s článkem 7 tohoto nařízení. Při určování takových neoprávněných částek je třeba vzít v úvahu dopad úprav stanovených v tomto článku na počet a případně hodnotu platebních nároků pro všechny dotyčné roky.
HLAVA III
KONTROLY
KAPITOLA I
Společná ustanovení
Článek 24
Obecné zásady
1. Správní kontroly a kontroly na místě stanovené tímto nařízením se provádějí způsobem, který zajistí účinné ověření:
a)
správnosti a úplnosti informací uvedených v žádosti o podporu, žádost o platbu nebo jiném ohlášení;
b)
dodržování všech kritérií způsobilosti, závazků a dalších povinností pro daný režim podpory a/nebo opatření podpory, podmínek, za nichž jsou udělovány podpory nebo výjimky z povinností;
c)
požadavků a norem týkajících se podmíněnosti.
2. Členské státy zajistí, aby plnění veškerých platných podmínek stanovených právními předpisy Unie nebo příslušnými vnitrostátními právními předpisy a dokumenty obsahujícími prováděcí opatření či programem rozvoje venkova mohlo být kontrolováno podle soustavy ověřitelných ukazatelů, které budou určeny členskými státy.
3. Na základě posouzení výsledků správních kontrol a kontrol na místě se stanoví, zda by jakékoli případné problémy mohly v obecné rovině představovat riziko pro jiné podobné operace, příjemce či jiné subjekty. Toto posouzení také musí odhalit příčiny takových situací a určit, zda je nutný další přezkum nebo zda jsou nutná nápravná či preventivní opatření.
4. V případě, že vyhodnocení ortofotosnímků (družicových nebo leteckých) neposkytuje výsledky, které by umožnily učinit jednoznačné závěry ke spokojenosti příslušného orgánu týkající se způsobilosti nebo správné velikosti plochy, která podléhá správním kontrolám nebo kontrolám na místě, provede příslušný orgán fyzické prohlídky v terénu.
5. Tato kapitola se vztahuje na všechny kontroly prováděné v rámci tohoto nařízení, aniž jsou dotčena zvláštní pravidla stanovená v hlavě IV a V. Ustanovení odstavce 3 se však na hlavu V nevztahuje.
Článek 25
Oznámení kontrol na místě
Kontroly na místě mohou být oznámeny za předpokladu, že to nenaruší jejich účel nebo účinnost. Oznámení je přísně omezené na nezbytné minimální časové období, které nepřekročí 14 dní.
U kontrol na místě týkajících se žádostí o podporu na hospodářská zvířata nebo žádostí o platbu v rámci opatření podpory na zvířata však nelze oznámení s výjimkou řádně odůvodněných případů provést dříve než 48 hodin před zahájením kontroly. Kromě toho se v případě, že právní předpisy použitelné na akty a normy týkající se podmíněnosti vyžadují, aby kontrola na místě nebyla oznámena, použijí tato pravidla také v případě kontrol na místě souvisejících s podmíněností.
Článek 26
Časové rozvržení kontrol na místě
1. Kontroly na místě stanovené tímto nařízením se případně provádějí společně s ostatními kontrolami stanovenými právními přepisy Unie.
2. Pro účely opatření pro rozvoj venkova v oblasti působnosti integrovaného systému se kontroly na místě mohou provádět po celý rok na základě analýzy rizik představovaných různými závazky v rámci každého opatření.
3. Kontroly na místě ověří dodržování všech kritérií způsobilosti, závazků a dalších povinností režimů podpory nebo opatření podpory, pro něž byl příjemce vybrán v souladu s článkem 34.
Doba trvání kontrol na místě musí být přísně omezena na nezbytné minimum.
4. Pokud určitá kritéria způsobilosti, závazky a další povinnosti lze zkontrolovat pouze během určitého období, mohou kontroly na místě vyžadovat dodatečné návštěvy k pozdějšímu datu. V takovém případě musí být kontroly na místě koordinovány takovým způsobem, aby se omezil počet a trvání těchto návštěv u jednoho příjemce na nezbytné minimum. Tyto návštěvy mohou být případně provedeny též formou dálkového průzkumu Země v souladu s článkem 40.
Pokud jsou požadovány dodatečné návštěvy týkající se půdy ležící ladem, souvratí, ochranných pásů, pásů způsobilých hektarů ležících na okraji lesa, meziplodin a/nebo zeleného porostu ohlášených jako plocha využívaná v ekologickém zájmu, provedou se tyto dodatečné návštěvy z 50 % u téhož příjemce, který byl vybrán na základě posouzení rizik, a z 50 % u různých dodatečně vybraných příjemců. Různí dodateční příjemci jsou vybíráni namátkově ze všech příjemců, kteří mají půdu ležící ladem, souvratě, ochranné pásy, pásy způsobilých hektarů ležících na okraji lesa, meziplodiny a/nebo zelený porost ohlášené jako plocha využívaná v ekologickém zájmu, a tyto návštěvy mohou být omezeny na plochy ohlášené jako půda ležící ladem, souvratě, ochranné pásy, pásy způsobilých hektarů ležících na okraji lesa, meziplodiny a/nebo zelený porost.
Pokud jsou vyžadovány dodatečné návštěvy, použije se článek 25 na každou další návštěvu.
Článek 27
Vzájemné oznamování výsledků kontrol
Správní kontroly a kontroly na místě týkající se způsobilosti zohlední případně podezřelé případy nesouladu oznámené jinými útvary, subjekty či organizacemi.
Členské státy zajistí, aby příslušnému orgánu odpovědnému za poskytnutí odpovídající platby byla oznámena veškerá relevantní zjištění učiněná v rámci kontrol dodržování kritérií způsobilosti, závazků a dalších povinností týkajících se režimů uvedených v příloze I nařízení (EU) č. 1307/2013 a/nebo podpory v rámci opatření pro rozvoj venkova v oblasti působnosti integrovaného systému. Členské státy rovněž zajistí, aby veřejné nebo soukromé certifikační orgány uvedené v článku 38 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014 oznámily příslušnému orgánu odpovědnému za poskytnutí platby pro zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí jakékoli zjištění, které je relevantní pro správné poskytnutí takové platby příjemcům, kteří se rozhodli pro plnění svých povinností v rámci rovnocennosti prostřednictvím certifikace.
Pokud správní kontroly nebo kontroly na místě v souvislosti s opatřeními pro rozvoj venkova v oblasti působnosti integrovaného systému zahrnují rovnocenné postupy, jak je uvedeno v čl. 43 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, probíhá s ohledem na další opatření v souvislosti s poskytováním plateb pro zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí vzájemné oznamování výsledků těchto kontrol.
KAPITOLA II
Správní kontroly v rámci integrovaného systému
Článek 28
Správní kontroly
1. Správní kontroly uvedené v článku 74 nařízení (EU) č. 1306/2013, včetně křížových kontrol, mají umožnit odhalování nesouladů, zejména pomocí automatizovaných elektronických prostředků. Kontroly zahrnují všechny prvky, které je možné a vhodné kontrolovat pomocí správních kontrol. Zejména zajistí, aby:
a)
byla plněna kritéria způsobilosti, závazky a další povinnosti pro režim podpory nebo opatření podpory;
b)
neexistovalo dvojí financování v rámci jiného režimu Unie;
c)
žádost o podporu nebo žádost o platbu byla úplná a byla podána v příslušné lhůtě a popřípadě, aby byly předloženy doklady a aby prokázaly způsobilost;
d)
byly případně dodržovány dlouhodobé závazky.
2. V případě režimů podpory na zvířata a opatření podpory na zvířata mohou členské státy případně použít důkazy získané od jiných útvarů, subjektů či organizací, aby ověřily dodržování kritérií způsobilosti, závazků a dalších povinností za předpokladu, že dotyčný útvar, subjekt či organizace pracují na takové úrovni, která jim umožňuje kontrolovat dodržování výše uvedeného.
Článek 29
Křížové kontroly
1. Správní kontroly případně zahrnují křížové kontroly:
a)
ohlášených platebních nároků a ohlášených zemědělských pozemků, jejichž účelem je zabránit opakovanému poskytnutí stejné podpory v rámci téhož kalendářního roku nebo roku podání žádosti a zamezit jakýmkoli nepřípustným kumulacím podpor poskytovaných v rámci režimů podpory na plochu uvedených v příloze I nařízení (EU) č. 1307/2013 a v příloze VI nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (16), a opatření podpory na plochu podle čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 21 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014;
b)
platebních nároků za účelem ověření jejich existence a způsobilosti pro podporu;
c)
mezi zemědělskými pozemky ohlášenými v jednotné žádosti a/nebo žádosti o platbu a informacemi uvedenými v systému identifikace zemědělských pozemků pro každý referenční pozemek v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014, aby se ověřila způsobilost pro režim přímých plateb a/nebo opatření pro rozvoj venkova těchto ploch jako takových;
d)
mezi platebními nároky a zjištěnou plochou, aby se ověřilo, zda jsou nároky doprovázeny alespoň stejným počtem hektarů, na které lze poskytnout podporu, ve smyslu čl. 32 odst. 2 až 6 nařízení (EU) č. 1307/2013;
e)
pomocí systému identifikace a evidence zvířat, aby se ověřila způsobilost pro podporu a zabránilo se neoprávněnému opakovanému poskytnutí stejné podpory v rámci téhož kalendářního roku nebo v rámci téhož roku podání žádosti;
f)
mezi ohlášeními příjemců v jednotné žádosti o členství ve schválené mezioborové organizaci, údaji podle čl. 17 odst. 8 tohoto nařízení a údaji předanými dotčenými schválenými mezioborovými organizacemi k ověření způsobilosti pro zvýšení podpory stanovené v čl. 60 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013;
g)
za účelem ověření splnění kritérií pro schválení mezioborových organizací a seznamu jejich členů alespoň jednou za pět let.
Pokud integrovaný systém poskytuje geoprostorové formuláře žádosti o podporu, provedou se křížové kontroly pro účely písmene c) prvního pododstavce prostřednictvím prostorových průsečíků s plochou ohlášenou v systému identifikace zemědělských pozemků. Křížové kontroly se navíc provádějí s cílem zabránit dvojímu uplatnění nároku za stejnou plochu.
2. Pokud z křížových kontrol vyplyne podezření, že došlo k nesouladu, následují další přiměřená správní opatření, a v případě nutnosti kontrola na místě.
3. Pokud se na referenční pozemek vztahuje žádost o podporu a/nebo žádost o platbu dvou nebo více příjemců v rámci stejného režimu podpory nebo v rámci stejného opatření podpory a pokud se ohlášené zemědělské pozemky prostorově překrývají nebo pokud celková ohlášená plocha přesahuje maximální způsobilou plochu určenou v souladu s čl. 5 písm. odst. 2 a) a b) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 a rozdíl spadá pod definici přípustné odchylky ve vztahu k referenčnímu pozemku podle článku 38 tohoto nařízení, může členský stát stanovit poměrné snížení příslušných ploch, pokud příjemce neprokáže, že kterýkoli z jiných dotčených příjemců vykázal u svých ploch větší rozlohu na úkor prvně jmenovaného.
KAPITOLA III
Kontroly na místě v rámci integrovaného systému
Oddíl 1
Společná ustanovení
Článek 30
Míra kontroly pro režimy podpory na plochu jiné než platba na zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí
Pro režimy podpory na plochu jiné než platba na zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí v souladu s hlavou III kapitolou 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 (dále jen „ekologická platba“) musí kontrolní vzorek pro kontroly na místě prováděné každoročně obsahovat alespoň:
a)
5 % všech zemědělců, kteří podávají žádost v rámci režimu základní platby nebo režimu jednotné platby na plochu v souladu s hlavou III kapitolou 1 nařízení (EU) č. 1307/2013. Členské státy zajistí, aby kontrolní vzorek obsahoval alespoň 5 % všech příjemců, kteří ohlašují zejména zemědělské plochy, které jsou zemědělskými plochami přirozeně ponechávanými ve stavu vhodném pro pastvu v souladu s čl. 10 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014;
b)
5 % všech příjemců, kteří žádají o redistributivní platbu v souladu s hlavou III kapitolou 2 nařízení (EU) č. 1307/2013;
c)
5 % všech příjemců, kteří žádají o platbu pro oblasti s přírodními omezeními v souladu s hlavou III kapitolou 4 nařízení (EU) č. 1307/2013;
d)
5 % všech příjemců, kteří žádají o platbu pro mladé zemědělce v souladu s hlavou III kapitolou 5 nařízení (EU) č. 1307/2013;
e)
5 % všech příjemců, kteří žádají o platby na plochu v rámci dobrovolné podpory vázané na produkci v souladu s hlavou IV kapitolou 1 nařízení (EU) č. 1307/2013;
f)
5 % všech příjemců, kteří žádají o platbu v rámci režimu pro malé zemědělce v souladu s hlavou V nařízení (EU) č. 1307/2013;
g)
30 % ploch ohlášených za účelem produkce konopí v souladu s čl. 32 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013;
h)
5 % všech příjemců žádajících o zvláštní podporu pro bavlnu podle hlavy IV kapitoly 2 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 31
Míra kontroly pro ekologickou platbu
1. V případě ekologické platby musí kontrolní vzorek pro kontroly na místě prováděné každoročně obsahovat alespoň:
a)
5 % všech příjemců, u nichž se vyžaduje dodržování zemědělských postupů příznivých pro klima a životní prostředí (dále jen „ekologické postupy“) a kteří nejsou součástí kontrolních souborů uvedených v písmenech b) a c) (dále jen „kontrolní soubory pro ekologické postupy“); tento vzorek musí zároveň pokrývat alespoň 5 % všech příjemců, kteří mají plochy s trvalými travními porosty, které jsou environmentálně citlivé v oblastech, na které se vztahují směrnice Rady 92/43/EHS (17) nebo směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (18), a další citlivé oblasti podle čl. 45 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013;
b)
3 %
i)
buď všech příjemců splňujících podmínky pro ekologickou platbu, kteří jsou osvobozeni od povinností v oblasti diverzifikace plodin i v oblasti ploch využívaných v ekologickém zájmu, protože nesplňují prahové hodnoty uvedené v článcích 44 a 46 nařízení (EU) č. 1307/2013, a na které se nevztahují povinnosti podle článku 45 uvedeného nařízení;
ii)
nebo v letech, ve kterých se článek 44 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014 v členském státě neuplatňuje, příjemců, kteří splňují podmínky pro ekologickou platbu, kteří jsou osvobozeni od povinností v oblasti diverzifikace plodin i v oblasti ploch využívaných v ekologickém zájmu, protože nesplňují prahové hodnoty uvedené v článcích 44 a 46 nařízení (EU) č. 1307/2013, a na které se nevztahují povinnosti podle čl. 45 odst. 1 uvedeného nařízení;
c)
5 % všech příjemců, u nichž se vyžaduje, aby dodržovali ekologické postupy a využívali celostátní nebo regionální systémy ekologické certifikace uvedené v čl. 43 odst. 3 písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013;
d)
5 % všech příjemců, kteří se účastní provádění na regionální úrovni v souladu s čl. 46 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013;
e)
5 % kolektivního provádění podle čl. 46 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013;
f)
100 % souvislých struktur přiléhajících ploch využívaných v ekologickém zájmu podle čl. 46 odst. 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014;
g)
100 % všech příjemců s povinností obnovit na půdě trvalé travní porosty podle článku 42 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014;
h)
20 % všech příjemců s povinností obnovit na půdě trvalé travní porosty podle čl. 44 odst. 2 a 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014.
2. Příjemci, kteří dodržují ekologické postupy prostřednictvím rovnocenných postupů v souladu s čl. 43 odst. 3 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo kteří se účastní režimu pro malé zemědělce v souladu s článkem 61 uvedeného nařízeni nebo kteří v rámci celého zemědělského podniku dodržují požadavky stanovené v čl. 29 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 834/2007 (19), pokud jde o ekologické zemědělství, nejsou součástí kontrolního vzorku a nezapočítávají se do měr kontrol stanovených v tomto článku.
3. Pokud plochy využívané v ekologickém zájmu nejsou identifikovány v systému identifikace zemědělských pozemků podle článku 70 nařízení (EU) č. 1306/2013, míra kontrol uvedená v odst. 1 písm. a) a c) až e) se doplní o 5 % všech příjemců příslušného kontrolního vzorku, u nichž se vyžaduje, aby měli na zemědělské ploše plochu využívanou v ekologickém zájmu v souladu s články 43 a 46 nařízení (EU) č. 1307/2013.
První pododstavec se však nepoužije, pokud administrativní a kontrolní systém zajišťuje, že všechny ohlášené plochy využívané v ekologickém zájmu jsou před platbou identifikovány a případně evidovány v systému identifikace zemědělských pozemků v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014.
Článek 32
Míra kontroly pro opatření pro rozvoj venkova
1. Kontrolní vzorek pro kontroly na místě prováděné každý rok pokrývá alespoň 5 % všech příjemců, kteří žádají o opatření pro rozvoj venkova. V případě opatření stanovených v článcích 28 a 29 nařízení (EU) č. 1305/2013 musí být míry kontroly ve výši 5 % dosaženo na úrovni jednotlivého opatření.
Tento kontrolní vzorek musí navíc zahrnovat alespoň 5 % příjemců podle článku 28 nařízení (EU) č. 1305/2013, který obsahuje rovnocenné postupy uvedené v čl. 43 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Odchylně od odstavce 1 se v případě skupin osob uvedených v článcích 28 a 29 nařízení (EU) č. 1305/2013 může za příjemce pro účel výpočtu míry kontroly stanovené v odstavci 1 považovat každý jednotlivý člen této skupiny.
3. V případě příjemců víceleté podpory poskytnuté v souladu s čl. 21 odst. 1 písm. a), články 28, 29 a 34 nařízení (EU) č. 1305/2013 nebo čl. 36 písm. a) body iv) a v) a písm. b) body i), iii) a v) nařízení (ES) č. 1698/2005, která zahrnuje platby vyplácené po období delší než pět let, se členské státy mohou rozhodnout, že po pátém roce vyplácení zkontrolují alespoň 2,5 % těchto příjemců.
První pododstavec se použije na podporu poskytovanou podle čl. 28 odst. 6 třetího pododstavce nařízení (EU) č. 1305/2013 po pátém roce platby u příslušného závazku.
4. Příjemci, kteří jsou kontrolováni podle odstavce 3, nejsou pro účel odstavce 1 bráni v úvahu.
Článek 33
Míra kontroly pro režimy podpory na zvířata
1. V případě režimů podpory na zvířata musí kontrolní vzorek pro kontroly na místě prováděné každoročně u každého z režimů podpory pokrývat alespoň 5 % všech příjemců, kteří žádají o příslušný režim podpory.
Pokud však počítačová databáze zvířat neposkytuje úroveň jistoty a provádění nezbytnou pro řádnou správu dotyčného režimu podpory, zvýší se procentní podíl pro tento režim podpory na 10 %.
Tento kontrolní vzorek musí pokrývat alespoň 5 % všech zvířat, pro která se žádá o podporu v rámci jednotlivých režimů podpor.
2. Kontrolní vzorek pro kontroly na místě prováděné každoročně musí v případě potřeby pokrývat 10 % jiných útvarů, subjektů či organizací, které poskytnou důkaz umožňující ověřit dodržování kritérií způsobilosti, závazků a ostatních povinností podle čl. 28 odst. 2.
Článek 34
Výběr kontrolního vzorku
1. Žádosti nebo žadatelé, u nichž je k okamžiku předložení žádosti nebo po správních kontrolách shledáno, že nejsou přijatelné nebo způsobilí, nejsou součástí kontrolního souboru.
2. Pro účely článků 30 a 31 se výběr vzorku provádí takto:
a)
Ze všech příjemců žádajících o režim základní platby nebo režim jednotné platby na plochu v souladu s hlavou III kapitolou 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 se namátkově vybere 1 % až 1,25 % příjemců žádajících o tyto režimy.
b)
Ze všech příjemců vybraných v souladu s písmenem a) se namátkově vybere 1 % až 1,25 % kontrolního souboru pro ekologické postupy. Je-li nezbytné dosáhnout uvedeného procenta, vyberou se z kontrolního souboru pro ekologické postupy namátkově dodateční příjemci.
c)
Zbývající počet příjemců v kontrolním vzorku uvedeném v čl. 31 odst. 1 písm. a) se vybere na základě analýzy rizik.
d)
Všechny příjemce vybrané v souladu s písmeny a) až c) tohoto pododstavce lze považovat za součást kontrolních vzorků uvedených v čl. 30 písm. b) až e), g) a h). Pokud je nutné dodržovat minimální míry kontrol, vyberou se z příslušných kontrolních souborů namátkově dodateční příjemci.
e)
Všechny příjemce vybrané v souladu s písmeny a) až d) tohoto pododstavce lze považovat za součást kontrolního vzorku uvedeného v čl. 30 písm. a). Pokud je nutné dodržovat minimální míru kontroly, vyberou se ze všech příjemců žádajících o režim základní platby nebo režim jednotné platby na plochu v souladu s hlavou III kapitoly 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 namátkově dodateční příjemci.
f)
Minimální počet příjemců podle čl. 30 písm. f) se vybere namátkově ze všech příjemců, kteří žádají o platbu v rámci režimu pro malé zemědělce v souladu s hlavou V nařízení (EU) č. 1307/2013.
g)
Minimální počet příjemců uvedených v čl. 31 odst. 1 písm. b) se vybere na základě analýzy rizik ze všech příjemců splňujících podmínky pro ekologickou platbu, kteří jsou osvobozeni od závazků v oblasti diverzifikace plodin a v oblasti ploch využívaných v ekologickém zájmu, protože nesplňují prahové hodnoty uvedené v článcích 44 a 46 nařízení (EU) č. 1307/2013, a na které se nevztahují povinnosti podle článku 45 uvedeného nařízení.
h)
Ze všech příjemců vybraných v souladu s písmenem b) tohoto pododstavce se namátkově vybere 20 % až 25 % minimálního počtu příjemců uvedených v čl. 31 odst. 1 písm. c), d) a h). Pokud je nezbytné dosáhnout uvedeného procenta, vyberou se ze všech příjemců vybraných v souladu s písm. a) tohoto pododstavce namátkově dodateční příjemci. Zbývající počet příjemců uvedených v čl. 31 odst. 1 písm. c), d) a h) se vybere na základě analýzy rizik ze všech příjemců vybraných v souladu s písmenem c) tohoto pododstavce. Pokud je nutné dodržet minimální míry kontrol, vyberou se na základě analýzy rizik z příslušných kontrolních souborů dodateční příjemci.
i)
Ze všech kolektivních provádění v souladu s čl. 46 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 se namátkově vybere 20 % až 25 % minimálního počtu kolektivních provádění uvedených v čl. 31 odst. 1 písm. e). Zbývající počet kolektivních provádění uvedených v čl. 31 odst. 1 písm. e) se vybere na základě analýzy rizika.
Kontrolu na místě týkající se dodatečných příjemců vybraných v souladu s písmeny d), e) a h), jakož i příjemců vybraných v souladu s písmeny f) a g) lze omezit na režim podpory, pro nějž byli vybráni, pokud již jsou dodrženy minimální míry kontrol ostatních režimů podpory, o které žádali.
Kontrolu na místě týkající se dodatečných příjemců vybraných v souladu s čl. 31 odst. 3 a v souladu s písmenem h) prvního pododstavce tohoto odstavce, jakož i příjemců vybraných v souladu s písmenem i) prvního pododstavce tohoto odstavce lze omezit na ekologické postupy, pro něž byli vybráni, pokud již jsou dodrženy minimální míry kontrol ostatních režimů podpory a ekologické postupy, které mají povinnost dodržovat.
Pro účely článku 31 členské státy zajistí reprezentativnost kontrolního vzorku, pokud jde o různé postupy.
3. Pro účely článků 32 a 33 se nejdříve vybere namátkově 20 % až 25 % minimálního počtu příjemců, kteří podléhají kontrolám na místě. Zbývající počet příjemců, kteří podléhají kontrolám na místě, se vybere na základě analýzy rizik.
Pro účely článku 32 mohou členské státy na základě analýzy rizik vybrat určitá opatření pro rozvoj venkova, která se vztahují na příjemce.
4. Pokud počet příjemců, na které se vztahují kontroly na místě, přesáhne minimální počet příjemců uvedených v článcích 30 až 33, procentní podíl namátkově vybraných příjemců v dodatečném vzorku nepřesáhne 25 %.
5. Účinnost analýzy rizik se každoročně hodnotí a aktualizuje:
a)
stanovením relevance každého rizikového faktoru;
b)
porovnáním výsledků, pokud jde o rozdíl mezi ohlášenou plochou a plochou určenou na bázi vzorku vybraného na základě rizika a vzorku vybraného namátkově podle prvního pododstavce odstavce 2; nebo porovnáním výsledků, pokud jde o rozdíl mezi ohlášenými zvířaty a zvířaty určenými na bázi vzorku vybraného na základě rizika a vzorku vybraného namátkově podle prvního pododstavce odstavce 2;
c)
zohledněním konkrétní situace a případně vývoje relevantnosti rizikových faktorů v členském státě;
d)
zohledněním povahy nesouladu, který je důvodem zvýšení míry kontrol v souladu s článkem 35.
6. Příslušný orgán eviduje důvody pro výběr každého příjemce pro kontrolu na místě. Inspektorovi, který provádí kontrolu na místě, jsou příslušné informace poskytnuty před zahájením kontroly na místě.
7. V případě potřeby lze na základě dostupných informací vybrat část kontrolního vzorku před konečným datem uvedeným v článku 13. Tento provizorní vzorek se doplní poté, co budou k dispozici všechny příslušné žádosti o podporu nebo žádosti o platbu.
Článek 35
Zvýšení míry kontrol
Pokud kontroly na místě odhalí jakýkoli významný nesoulad v souvislosti s daným režimem podpory nebo opatřením podpory nebo v regionu či části regionu, příslušný orgán přiměřeně zvýší procentní podíl příjemců, u nichž bude v následujícím roce provedena kontrola na místě.
Článek 36
Snížení míry kontrol
1. Míry kontrol stanovené v této kapitole mohou být sníženy pouze v případě režimů podpory nebo opatření podpory uvedených v tomto článku.
2. Odchylně od čl. 30 písm. a), b) a f) se členské státy mohou ve vztahu k režimu základní platby, režimu jednotné platby na plochu, redistributivní platbě a režimu pro malé zemědělce rozhodnout snížit minimální úroveň kontrol na místě prováděných každoročně pro každý režim na 3 %.
První pododstavec se použije pouze tehdy, pokud je zaveden systém prostorových průsečíků všech žádostí o podporu se systémem identifikace zemědělských pozemků v souladu s čl. 17 odst. 2 a pokud jsou křížové kontroly prováděny u všech žádostí o podporu za účelem zabránění dvojímu uplatnění nároku na stejnou plochu během roku, který předchází uplatnění tohoto pododstavce.
Pro roky podání žádosti 2015 a 2016 míra chyb zjištěných v náhodném vzorku při kontrole na místě nesmí v předchozích dvou finančních rocích překročit 2 %. Členský stát musí danou chybovost potvrdit v souladu s metodikou vypracovanou na úrovni Unie.
3. Odchylně od čl. 30 písm. a), b) a f) se členské státy mohou ve vztahu k režimu základní platby, režimu jednotné platby na plochu, redistributivní platbě a režimu pro malé zemědělce rozhodnout zmenšit kontrolní vzorek na vzorek vybraný v souladu s čl. 34 odst. 2 písm. a) prvního pododstavce, pokud jsou provedeny kontroly založené na ortofotosnímcích používaných k aktualizaci systému identifikace zemědělských pozemků uvedeného v článku 70 nařízení (EU) č. 1306/2013.
První pododstavec se použije pouze tehdy, pokud členské státy systém identifikace zemědělských pozemků systematicky aktualizují a kontrolují všechny příjemce v celé oblasti, na něž se vztahuje, maximálně po dobu tří let, přičemž ročně pokryjí alespoň 25 % způsobilých hektarů zaznamenaných v systému identifikace zemědělských pozemků. Minimální procento pokrytí pro každý rok se však nevztahuje na členský stát s méně než 150 000 způsobilými hektary zaznamenanými v systému identifikace zemědělských pozemků.
Během tří let před uplatněním prvního pododstavce členské státy provedou úplnou aktualizaci daného systému identifikace zemědělských pozemků.
Ortofotosnímky používané k aktualizaci nesmí být v den jejich použití pro účel aktualizace systému identifikace zemědělských pozemků starší než 15 měsíců.
Kvalita systému identifikace zemědělských pozemků posuzovaná v souladu s článkem 6 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 během dvou let předcházejících uplatnění prvního pododstavce musí být dostatečná, aby bylo zaručeno účinné ověření podmínek, za kterých se podpory udělují.
Rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci může být učiněno na celostátní nebo regionální úrovni. Pro účely tohoto pododstavce tvoří region celá plocha, na niž se vztahuje jeden nebo více autonomních systémů identifikace zemědělských pozemků.
Obdobně se použije odst. 2 třetí pododstavec.
4. Odchylně od čl. 32 odst. 1 se členské státy mohou rozhodnout snížit minimální úroveň kontrol na místě prováděných každý kalendářní rok na 3 % příjemců, kteří žádají o opatření pro rozvoj venkova v rámci působnosti integrovaného systému.
První pododstavec se však neuplatní vůči příjemcům, kteří používají rovnocenné postupy, jak je uvedeno v čl. 43 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013.
5. Odstavce 2, 3 a 4 se použijí pouze tehdy, jestliže jsou splněny obecné podmínky pro snížení minimální úrovně kontrol na místě stanovené Komisí v souladu s čl. 62 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013. Pokud kterákoli z těchto podmínek nebo podmínek stanovených v odstavcích 2 nebo 3 tohoto článku již není plněna, členské státy své rozhodnutí snížit minimální úroveň kontrol na místě okamžitě zruší a od následujícího roku podání žádosti pro dotčené režimy podpory nebo opatření podpory použijí minimální úroveň kontrol na místě stanovenou v čl. 30 písm. a), b) a f) a/nebo článku 32.
6. Odchylně od čl. 30 písm. g), pokud členský stát zavede systém předchozího schválení pro pěstování konopí, lze minimální úroveň kontrol na místě snížit na 20 % ploch ohlášených za účelem produkce konopí podle čl. 32 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013.
V tom případě členský stát informuje Komisi o svých podrobných pravidlech a podmínkách spojených s jeho systémem předchozího schválení rok před uplatněním snížené míry kontroly. Jakékoli změny těchto podrobných pravidel nebo podmínek musí být oznámeny Komisi bez zbytečného odkladu.
Oddíl 2
Kontroly na místě v souvislosti se žádostmi o podporu pro režimy podpory na plochu a žádostmi o platbu pro opatření podpory na plochu
Článek 37
Prvky kontrol na místě
1. Kontroly na místě zahrnují všechny zemědělské pozemky, pro které je žádána podpora v rámci režimů uvedených v příloze I nařízení (EU) č. 1307/2013 a/nebo pro které je žádána podpora v rámci opatření pro rozvoj venkova v působnosti integrovaného systému.
U kontroly opatření pro rozvoj venkova podle čl. 21 odst. 1 písm. a) a článků 30 a 34 nařízení (EU) č. 1305/2013 zahrnují kontroly na místě také veškerou nezemědělskou půdu, pro kterou se žádá podpora.
Příslušný orgán posoudí na základě výsledků kontrol, zda je s ohledem na čl. 5 odst. 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 nutná aktualizace odpovídajících referenčních pozemků.
2. Kontroly na místě zahrnují měření plochy a ověřování kritérií způsobilosti, závazků a ostatních povinností pro plochy ohlášené příjemcem v rámci režimů podpory a/nebo opatření podpory uvedených v odstavci 1.
Pro příjemce, kteří žádají o přímé platby v rámci režimů uvedených v příloze I nařízení (EU) č. 1307/2013 a jejichž zemědělské plochy jsou převážně plochy přirozeně ponechávané ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin, kontrola na místě zahrnuje též ověření minimální činnosti prováděné na těchto plochách, jak je stanoveno v čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013.
3. Kontroly na místě, které se týkají ekologických postupů, zahrnují všechny povinnosti, které musí příjemce dodržovat. Součástí kontrol na místě je případně dodržování prahových hodnot uvedených v článcích 44 a 46 nařízení (EU) č. 1307/2013 pro vyjmutí z postupů. Tento pododstavec se vztahuje také na kontroly na místě prováděné v souvislosti s celostátními nebo regionálními systémy ekologické certifikace uvedenými v čl. 43 odst. 3 písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013.
Pokud se kontrola na místě týká regionálního provádění v souladu s čl. 46 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013, kontrola na místě zahrnuje také měření plochy a ověření povinností uložených členským státem příjemci nebo skupině příjemců.
Pokud se kontrola na místě týká kolektivního provádění v souladu s čl. 46 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, musí kontrola na místě obsahovat:
a)
ověřování kritérií pro těsnou blízkost stanovených v souladu s čl. 47 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014;
b)
měření ploch a ověřování kritérií pro souvislé plochy využívané v ekologickém zájmu;
c)
případně další povinnosti uložené členským státem příjemci nebo skupině příjemců;
d)
individuální ekologické závazky, které musí příjemce účastníci se kolektivního provádění dodržovat.
Článek 38
Měření plochy
1. Zatímco všechny zemědělské pozemky podléhají kontrolám způsobilosti, skutečné měření plochy zemědělského pozemku jako součást kontroly na místě může být omezeno na namátkově vybraný vzorek alespoň 50 % zemědělských pozemků, pro které byla v rámci režimů podpory na plochu a/nebo opatření pro rozvoj venkova podána žádost o podporu a/nebo o platbu. Pokud tato kontrola vzorku odhalí jakýkoli nesoulad, musí být všechny zemědělské pozemky změřeny nebo musí být extrapolovány závěry ze změřeného vzorku.
První pododstavec se nevztahuje na zemědělské pozemky, které se kontrolují pro účely plochy využívané v ekologickém zájmu v souladu s článkem 46 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Plochy zemědělských pozemků se změří osvědčenými prostředky, které zajistí přesnost měření přinejmenším rovnocennou té, kterou vyžadují platné technické normy stanovené na úrovni Unie.
3. Příslušný orgán může využít dálkový průzkum Země v souladu s článkem 40, a pokud je to možné, techniky globálního družicového navigačního systému (GNSS).
4. Pro všechna měření ploch provedená pomocí GNSS a/nebo ortofotosnímků se stanoví jediná hodnota tolerance vytýčení. Pro tento účel musí být měřící nástroje ověřeny alespoň pro jednu třídu ověřování tolerance vytýčení nacházející se pod úrovní jediné hodnoty. Jediná hodnota tolerance však nesmí překročit 1,25 m.
Maximální přípustná tolerance však u žádného zemědělského pozemku nepřekročí absolutní hodnotu 1,0 ha.
V případě opatření uvedených v čl. 21 odst. 1 písm. a) a v článcích 30 a 34 nařízení (EU) č. 1305/2013, pokud se jedná o lesnickou oblast, mohou členské státy určit vhodné tolerance, které nesmí být v žádném případě větší než dvojnásobek tolerance stanovené v prvním pododstavci tohoto odstavce.
5. Při měření lze zohlednit celkovou plochu zemědělského pozemku za předpokladu, že je plně způsobilá. V ostatních případech se zohlední čistá způsobilá plocha. Za tímto účelem se může případně použít poměrný systém podle článku 10 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014.
6. Pro účel výpočtu podílů různých plodin pro diverzifikaci plodin, jak je uvedeno v článku 44 nařízení (EU) č. 1307/2013, se pro účel měření zohlední plocha, na které se skutečně pěstuje jedna plodina v souladu s čl. 40 odst. 2 nařízení (EU) č. 639/2014. V případě ploch, kde se používá smíšená kultura, se zohlední celková plocha, na které se pěstuje smíšená kultura v souladu s čl. 40 odst. 3 prvním a druhým pododstavcem uvedeného nařízení nebo na které se pěstuje smíšená kultura v souladu s čl. 40 odst. 3 třetím pododstavcem uvedeného nařízení.
7. V případě, že čl. 17 odst. 1 písm. b) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 může vést k umělému rozdělení plochy přilehlých zemědělských pozemků s typem homogenního krajinného pokryvu na samostatné pozemky, měření této plochy přilehlých zemědělských pozemků s typem homogenního krajinného pokryvu musí být sloučeno do jednoho měření dotyčných zemědělských pozemků.
8. V případě potřeby se provedou dvě samostatná měření na zemědělském pozemku pro účel režimu základní platby nebo režimu jednotné platby na plochu v souladu s hlavou III kapitolou 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 a na prostorově různém překrývajícím se zemědělském pozemku pro účel zbývajících režimů podpory na plochu a/nebo opatření pro rozvoj venkova.
Článek 39
Ověřování podmínek způsobilosti
1. Způsobilost zemědělských pozemků pro podporu se ověřuje všemi vhodnými prostředky. Uvedené ověření zahrnuje případně také ověření plodin. Je-li to nezbytné, budou za tímto účelem vyžadovány dodatečné důkazy.
2. Pro trvalé travní porosty, které lze spásat a které tvoří součást zavedených místních postupů v případech, kdy na plochách využívaných jako pastviny obvykle nepřevažují trávy a jiné bylinné pícniny, se případně může na způsobilou plochu měřenou v souladu s článkem 38 tohoto nařízení použít koeficient snížení podle čl. 32 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013. Je-li nějaká plocha ve společném užívání, rozdělí ji příslušné orgány pomyslně mezi jednotlivé příjemce v poměru k tomu, jak ji používají nebo jak jsou oprávněni ji používat.
3. Krajinné prvky ohlášené příjemci jako plochy využívané v ekologickém zájmu, které nejsou zahrnuty do způsobilé plochy v souladu s články 9 a 10 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014, se ověřují podle stejných zásad jako způsobilá plocha.
4. Pokud jde o kontroly opatření pro rozvoj venkova, a v případě, že členské státy určí, že určité prvky kontroly na místě lze provádět na základě vzorku, musí tento vzorek zaručovat spolehlivou a reprezentativní úroveň kontroly. Členské státy stanoví kritéria pro výběr vzorku. Pokud kontroly tohoto vzorku odhalí nesoulad, bude velikost vzorku přiměřeně zvětšena.
Článek 40
Kontroly pomocí dálkového průzkumu Země
Pokud členský stát provádí kontroly na místě pomocí dálkového průzkumu Země, příslušný orgán:
a)
provede fotointerpretaci ortofotosnímků (družicových nebo leteckých snímků) všech zemědělských pozemků pro každou z žádostí o podporu a/nebo žádostí o platbu, které mají být kontrolovány, s cílem určit typy pokrytí půdy a případně typ plodiny a změřit plochu;
b)
provede fyzickou prohlídku v terénu všech zemědělských pozemků, u nichž fotointerpretace neumožňuje ověřit správnost ohlášení ploch způsobem uspokojivým pro příslušný orgán;
c)
provede veškeré kontroly požadované k ověření dodržování kritérií způsobilosti, závazků a ostatních povinností u zemědělských pozemků;
d)
přijme alternativní opatření, aby zajistil měření plochy všech pozemků v souladu s čl. 38 odst. 1, pro které neexistují snímky.
Článek 41
Kontrolní zpráva
1. O každé kontrole na místě provedené podle tohoto oddílu se vyhotoví kontrolní zpráva, která umožní podrobně přezkoumat provedené kontroly a učinit závěry týkající se dodržování kritérií způsobilosti, závazků a ostatních povinností. Tato zpráva uvádí zejména:
a)
kontrolované režimy podpory nebo opatření podpory, žádosti o podporu nebo žádosti o platbu;
b)
přítomné osoby;
c)
kontrolované zemědělské pozemky, měřené zemědělské pozemky, případně včetně výsledků měření každého měřeného zemědělského pozemku a použité metody měření;
d)
případně výsledky měření nezemědělské půdy, pro niž je žádána podpora v rámci opatření pro rozvoj venkova, a použité metody měření;
e)
zda příjemce obdržel oznámení o kontrole, a pokud ano, jak dlouho předem;
f)
informace o jakýchkoli zvláštních kontrolních opatřeních, která mají být provedena v souvislosti s jednotlivými režimy podpory;
g)
informace o dalších provedených kontrolních opatřeních;
h)
informace o jakémkoli zjištěném nesouladu, který by mohl vyžadovat vzájemné oznamování v souvislosti s jinými režimy podpory, opatřeními podpory a/nebo podmíněností;
i)
informace o jakémkoli zjištěném nesouladu, který by mohl v následujících letech vyžadovat následná opatření.
2. Příjemce musí mít možnost zprávu podepsat, aby potvrdil svou přítomnost při kontrole, a připojit k ní své vyjádření. Pokud členské státy využijí kontrolní zprávu vyhotovenou elektronicky během kontroly, příslušný orgán poskytne příjemci možnost elektronického podpisu nebo bude kontrolní zpráva neprodleně zaslána příjemci, aby ji mohl podepsat a připojit své vyjádření. Pokud byl zjištěn nesoulad, příjemce obdrží kopii kontrolní zprávy.
Pokud byla kontrola na místě provedena formou dálkového průzkumu Země v souladu s článkem 40, mohou členské státy rozhodnout, že příjemci nemusí být dána příležitost podepsat kontrolní zprávu, pokud při kontrole dálkovým průzkumem Země nebyl odhalen žádný nesoulad. Pokud tyto kontroly odhalí nesoulad, dostane příjemce příležitost podepsat zprávu před tím, než příslušný orgán rozhodne na základě zjištění o jakémkoli snížení, zamítnutí, odnětí nebo sankcích.
Oddíl 3
Kontroly na místě týkající se žádosti o podporu na hospodářská zvířata a žádostí o platbu v rámci opatření podpory na zvířata
Článek 42
Kontroly na místě
1. Kontroly na místě mají ověřit, že jsou splněna všechna kritéria způsobilosti, závazky a ostatní povinnosti, a vztahují se na všechna zvířata, pro která byly podány žádosti o podporu nebo žádosti o platbu v rámci režimů podpory na zvířata nebo opatření podpory na zvířata, které mají být zkontrolovány.
Pokud členský stát stanovil období v souladu s čl. 21 odst. 1 písm. d), na celé toto období pro příslušný režim podpory na zvířata nebo opatření podpory na zvířata se rozloží alespoň 50 % minimální míry kontrol na místě stanovené v článku 32 nebo 33.
Pokud členský stát využije možnost stanovenou v čl. 21 odst. 3, budou zkontrolována také potenciálně způsobilá zvířata ve smyslu čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 17 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014.
Kontroly na místě zahrnují zejména ověření, zda počet zvířat přítomných v hospodářství, pro která byly podány žádosti o podporu a/nebo žádosti o platbu, a případně počet potenciálně způsobilých zvířat, odpovídají počtu zvířat zapsaných v evidencích a počtu zvířat nahlášených do počítačové databáze zvířat.
2. Kontroly na místě zahrnují také kontroly:
a)
správnosti a souladu zápisů v evidenci a hlášení do počítačové databáze zvířat na základě vzorku podkladů, jako jsou faktury týkající se nákupu a prodeje, osvědčení o porážce, veterinární osvědčení, popřípadě zvířecí pasy nebo doklady o přemisťování, pokud jde o zvířata, pro která byly podány žádosti o podporu nebo žádosti o platbu v posledních šesti měsících před kontrolou na místě; jsou-li však zjištěny anomálie, prodlužuje se kontrola na 12 měsíců před kontrolou na místě;
b)
zda jsou skot nebo ovce/kozy identifikovány pomocí ušních značek nebo jiných způsobů identifikace, a zda jsou popřípadě předloženy zvířecí pasy nebo doklady o přemisťování a zda jsou vedeny v evidenci a byly řádně nahlášeny do počítačové databáze zvířat.
Kontroly uvedené v písmenu b) prvního pododstavce mohou být provedeny na základě namátkového vzorku. Pokud kontrola vzorku odhalí nesoulad, musí být zkontrolována všechna zvířata, nebo se závěry extrapolují ze vzorku.
Článek 43
Kontrolní zpráva týkající se režimů podpor na zvířata a opatření podpory na zvířata
1. O každé kontrole na místě provedené podle tohoto oddílu se vyhotoví kontrolní zpráva, která umožní podrobně přezkoumat provedené kontroly. Tato zpráva uvádí zejména:
a)
kontrolované režimy podpory na zvířata a/nebo opatření podpor na zvířata a žádosti o podporu na hospodářská zvířata a/nebo žádosti o platbu;
b)
přítomné osoby;
c)
počet a druh zjištěných zvířat, popřípadě čísla ušních značek, záznamy do evidence a do počítačové databáze zvířat a veškeré kontrolované doklady, výsledky kontrol a případně zvláštní poznámky k pozorování týkající se jednotlivých zvířat a/nebo jejich identifikačních kódů;
d)
zda příjemce obdržel oznámení o návštěvě, a pokud ano, jak dlouho předem, zejména v případech, kdy je překročena lhůta 48 hodin uvedená v článku 25, musí být v kontrolní zprávě uveden důvod;
e)
informace o jakýchkoli zvláštních kontrolních opatřeních, která mají být provedena v souvislosti s režimy podpory na zvířata a/nebo opatřeními podpory na zvířata;
f)
informace o dalších kontrolních opatřeních, která mají být provedena.
2. Příjemce musí mít možnost zprávu podepsat, aby potvrdil svou přítomnost při kontrole, a připojit k ní své vyjádření. Pokud členské státy využijí kontrolní zprávu vyhotovenou elektronicky během kontroly, příslušný orgán poskytne příjemci možnost elektronického podpisu nebo bude kontrolní zpráva neprodleně zaslána příjemci, aby ji mohl podepsat a připojit své vyjádření. Pokud byl zjištěn nesoulad, příjemce obdrží kopii kontrolní zprávy.
3. Pokud členské státy provádějí kontroly na místě podle tohoto nařízení současně s kontrolami podle nařízení (ES) č. 1082/2003, bude kontrolní zpráva doplněna zprávami uvedenými v čl. 2 odst. 5 uvedeného nařízení.
4. Pokud kontroly na místě provedené v souladu s tímto nařízením odhalí případy porušení ustanovení hlavy I nařízení (ES) č. 1760/2000 nebo nařízení (ES) č. 21/2004, musí být kopie kontrolní zprávy uvedené v tomto článku neprodleně zaslány orgánům příslušným pro provádění uvedených nařízení.
KAPITOLA IV
Zvláštní pravidla
Článek 44
Pravidla týkající se výsledků kontrol, pokud jde o provádění povinností u ploch využívaných v ekologickém zájmu na regionální úrovni nebo kolektivně
V případě regionálního nebo kolektivního provádění v souladu s čl. 46 odst. 5 nebo 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 se plocha zjištěné společné souvislé plochy využívané v ekologickém zájmu přidělí každému účastníkovi poměrně k jeho podílu na společných plochách využívaných v ekologickém zájmu, a to na základě jeho ohlášení podle článku 18 tohoto nařízení.
Pro účely uplatňování článku 26 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 na každého účastníka regionálního nebo kolektivního provádění je určená plocha využívaná v ekologickém zájmu součtem přiděleného podílu určených společných ploch využívaných v ekologickém zájmu podle prvního pododstavce tohoto článku a určených ploch využívaných v ekologickém zájmu, pokud jde o individuální povinnost.
Článek 45
Ověření obsahu tetrahydrokannabinolu v plodinách konopí
1. Pro účely čl. 32 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 členské státy zřídí systém k určení obsahu tetrahydrokannabinolu (dále jen „THC“) v plodinách konopí, jak je stanoveno v příloze I tohoto nařízení.
2. Příslušný orgán členského státu vede záznamy týkající se zjištěného obsahu THC. Tyto záznamy obsahují u každé odrůdy alespoň výsledný obsah THC v každém vzorku vyjádřený procentním podílem na dvě desetinná místa, použitý postup, počet provedených zkoušek, časový okamžik, kdy byl vzorek odebrán, a opatření přijatá na vnitrostátní úrovni.
3. Pokud průměr všech vzorků dané odrůdy překročí obsah THC stanovený v čl. 32 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, použijí členské státy pro dotyčnou odrůdu v průběhu následujícího roku podání žádosti postup B uvedený v příloze I tohoto nařízení. Tento postup se použije v průběhu dalších roků podání žádosti, ledaže všechny analytické výsledky dané odrůdy jsou nižší než obsah THC stanovený v čl. 32 odst. 6 nařízení (ES) č. 1307/2013.
Pokud v druhém roce průměr všech vzorků dané odrůdy překročí obsah THC stanovený v čl. 32 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, členský stát informuje Komisi o povolení zakázat uvádění této odrůdy na trh v souladu s článkem 18 směrnice Rady 2002/53/ES (20). Oznámení zašle Komisi nejpozději do 15. listopadu daného roku podání žádosti. Od následujícího roku podání žádosti není odrůda, která je předmětem žádosti, způsobilá pro přímé platby v dotčeném členském státě.
4. Konopí se nadále pěstuje za běžných vegetačních podmínek v souladu s místní praxí nejméně po dobu deseti dnů po odkvětu, aby bylo možné provést kontroly stanovené v odstavcích 1, 2 a 3.
Členské státy ovšem mohou povolit sklizeň konopí po začátku květu, avšak před uplynutím desetidenního období po odkvětu, jestliže inspektoři určí reprezentativní části každého dotčeného pozemku, které musí být zachovány deset dní po odkvětu pro účely kontrol v souladu s metodou stanovenou v příloze I.
5. Oznámení uvedené v odstavci 3 se provádí v souladu s nařízením Komise (ES) č. 792/2009 (21).
HLAVA IV
OPATŘENÍ PRO ROZVOJ VENKOVA NESOUVISEJÍCÍ S PLOCHOU A OPATŘENÍ PRO ROZVOJ VENKOVA NESOUVISEJÍCÍ SE ZVÍŘATY
KAPITOLA I
Úvodní ustanovení
Článek 46
Oblast působnosti
Tato hlava se vztahuje na výdaje vzniklé v rámci opatření podle článků 14 až 20, čl. 21 odst. 1 s výjimkou roční prémie podle písm. a) a b), článku 27, čl. 28 odst. 9, článků 35 a 36 a čl. 51 odst. 2 nařízení (EU) č. 1305/2013, čl. 35 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013 a článku 20, čl. 36 písm. a) bodu vi), písm. b) bodu ii), vi) a vii), čl. 36 písm. b) bodu i) a iii), pokud jde o náklady na jejich zavedení, a podle článků 52 a 63 nařízení (ES) č. 1698/2005.
KAPITOLA II
Kontroly
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 47
Žádosti o podporu, žádosti o platbu a jiná ohlášení
1. Členské státy stanoví vhodné postupy pro podávání žádostí o podporu, žádostí o platbu a jiných ohlášení týkajících se opatření pro rozvoj venkova nesouvisejících s plochou nebo opatření pro rozvoj venkova nesouvisejících se zvířaty.
2. V případě opatření podle čl. 15 odst. 1 písm. b), čl. 16 odst. 1 a čl. 19 odst. 1 písm. c) a článku 27 nařízení (EU) č. 1305/2013 podá příjemce roční žádost o platbu.
Oddíl 2
Ustanovení týkající se kontrol
Článek 48
Správní kontroly
1. Správní kontroly se provádějí u všech žádostí o podporu, žádostí o platbu nebo jiných ohlášení, které má příjemce nebo třetí strana předložit, a zahrnují všechny prvky, které lze a je vhodné kontrolovat administrativními prostředky. V rámci těchto postupů se zajistí zaznamenávání prováděných kontrol, výsledků ověřování a opatření přijatých v případě rozporů.
2. Správní kontroly žádostí o podporu musí zajistit soulad operace s příslušnými povinnostmi stanovenými v předpisech Unie nebo ve vnitrostátních předpisech nebo v programech rozvoje venkova, včetně předpisů týkajících se veřejných zakázek, státní podpory a dalších povinných norem a požadavků. Kontroly zahrnují zejména ověření:
a)
způsobilosti příjemce;
b)
kritérií způsobilosti, závazků a ostatních povinností operace, pro kterou se žádá podpora;
c)
dodržování výběrových kritérií;
d)
způsobilosti nákladů operace, včetně dodržování kategorie nákladů nebo metody výpočtu, které se použijí v případě, že operace nebo její část spadá do působnosti čl. 67 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení (EU) č. 1303/2013;
e)
pro náklady uvedené v čl. 67 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1303/2013, s výjimkou věcných příspěvků a odpisů, ověření přiměřenosti předložených nákladů. Náklady se hodnotí pomocí vhodného systému hodnocení, jako např. referenčních nákladů, porovnání různých nabídek nebo hodnotícího výboru.
3. Správní kontroly žádostí o platbu zahrnují především, a je-li to vhodné v případě dotčené žádosti, ověření:
a)
dokončené operace ve srovnání s operací, u které se žádalo o podporu a na kterou byla podpora poskytnuta;
b)
vzniklých nákladů a provedených plateb.
4. Správní kontroly zahrnují postupy pro zamezení neoprávněnému dvojímu financování z jiných režimů podpor Unie nebo vnitrostátních režimů podpor a za předchozí programové období. V případě financování z jiných zdrojů musí tyto kontroly zajistit, aby celková obdržená podpora nepřekročila maximální přípustné částky nebo míry podpor.
5. Správní kontroly investičních operací zahrnují alespoň jednu návštěvu podporované operace nebo lokality, do níž plynou investice, aby bylo ověřeno uskutečnění investice.
Příslušný orgán se však může na základě řádně podložených důvodů rozhodnout takové návštěvy neprovádět; zmíněné důvody jsou následující:
a)
operace je součástí vzorku pro kontrolu na místě, která se provádí podle článku 49;
b)
příslušný orgán má za to, že předmětná operace představuje malou investici;
c)
příslušný orgán má za to, že riziko nesplnění podmínek pro poskytnutí podpory je nízké nebo že riziko toho, že investice nebyla uskutečněna, je nízké.
Rozhodnutí uvedené v druhém pododstavci a jeho odůvodnění se zaeviduje.
Článek 49
Kontroly na místě
1. Členské státy organizují kontroly schválených operací na místě na základě určení vhodného vzorku. Tyto kontroly se v co největší míře provádějí před vyplacením konečné platby na operaci.
2. Inspektoři provádějící kontrolu na místě se neúčastní správních kontrol téže operace.
Článek 50
Míra kontrol a výběr vzorků pro kontroly na místě
1. Výdaje, na které se vztahují kontroly na místě, představují nejméně 5 % výdajů uvedených v článku 46, jež jsou spolufinancovány z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a jež každý kalendářní rok vyplácí platební agentura.
Pokud na operaci, která podléhá kontrole na místě, byla obdržena záloha nebo průběžná platba, započítají se tyto platby do výdajů, na které se vztahují kontroly na místě, jak je uvedeno v prvním pododstavci.
2. Pouze kontroly provedené do konce daného kalendářního roku se započítají do dosažení minimální úrovně uvedené v odstavci 1.
Žádosti o platby, u nichž bylo po správních kontrolách shledáno, že nejsou způsobilé, se nezapočítávají do dosažení minimální úrovně uvedené v odstavci 1.
3. Do dosažení minimální úrovně uvedené v odstavci 1 lze započítat pouze kontroly vyhovující všem požadavkům článků 49 a 51.
4. Vzorek schválených operací, který má být kontrolován podle odstavce 1, se vybírá zejména podle:
a)
potřeby kontrolovat vhodnou kombinaci typů a velikostí operací;
b)
rizikových faktorů zjištěných na základě vnitrostátních kontrol nebo kontrol Unie;
c)
způsobu, jakým operace přispívá k riziku chyb při provádění programu rozvoje venkova;
d)
potřeby zachování rovnováhy mezi opatřeními a typy operací;
e)
potřeby namátkově zvolit mezi 30 % a 40 % výdajů.
5. Pokud kontroly na místě odhalí jakýkoli významný nesoulad v souvislosti s opatřeními podpory nebo typy operací, příslušný orgán zvýší v nadcházejícím kalendářním roce míru kontrol pro dotčené opatření nebo typ operace na odpovídající úroveň.
6. Odchylně od odstavce 1 se mohou členské státy rozhodnout, že sníží minimální úroveň kontrol na místě prováděných každoročně podle odstavce 1, na 3 % částky spolufinancované z EZFRV.
Členské státy mohou použít první pododstavec pouze tehdy, jestliže jsou splněny obecné podmínky pro snížení minimální úrovně kontrol na místě stanovené Komisí v souladu s čl. 62 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pokud některé z podmínek uvedených v druhém pododstavci již nejsou plněny, členské státy okamžitě zruší své rozhodnutí snížit minimální úroveň kontrol na místě. Od následujícího kalendářního roku použijí minimální úroveň kontrol na místě uvedenou v odstavci 1.
Článek 51
Obsah kontrol na místě
1. Kontroly na místě mají ověřit, že daná operace byla provedena v souladu s příslušnými pravidly, a musí zahrnovat všechna kritéria způsobilosti, závazky a ostatní povinnosti týkající se podmínek pro udělení podpory, které lze v době návštěvy zkontrolovat. Zajistí, že je operace způsobilá pro podporu z EZFRV.
2. Kontroly na místě ověří správnost údajů uvedených příjemcem porovnáním s podkladovými dokumenty.
Součástí je ověření, zda žádosti o platbu, které příjemce podal, lze doložit účetními nebo jinými doklady, a pokud je to nutné včetně kontroly přesnosti údajů v žádosti o platbu, jež se provede na základě údajů či obchodních dokladů vedených třetími stranami.
3. Kontroly na místě ověří, zda využití nebo zamýšlené využití operace je v souladu s využitím popsaným v žádosti o podporu, u níž byla poskytnuta podpora.
4. Kromě výjimečných případů, které musí být řádně zaznamenány a vysvětleny příslušnými orgány, zahrnují kontroly na místě návštěvu místa, kde je operace prováděna, nebo, pokud je operace nehmotná, návštěvu jejího organizátora.
Článek 52
Následné kontroly
1. Následné kontroly se provádějí u investičních operací s cílem ověřit dodržování závazků podle článku 71 nařízení (EU) č. 1303/2013 nebo popsaných v programu rozvoje venkova.
2. Následné kontroly se každý kalendářní rok týkají alespoň 1 % výdajů z EZFRV na investiční operace, na něž se stále vztahují závazky podle odstavce 1 a na které byla provedena konečná platba z EZFRV. Zohledňují se pouze kontroly provedené do konce kalendářního roku.
3. Vzorek operací, jež mají být zkontrolovány podle odstavce 1, se zakládá na analýze rizik a finančního dopadu různých operací, typů operací či opatření. Namátkově je vybráno 20 % až 25 % vzorku.
Článek 53
Kontrolní zpráva
1. O každé kontrole na místě provedené podle tohoto oddílu se vyhotoví kontrolní zpráva, která umožní podrobně přezkoumat provedené kontroly. Tato zpráva uvádí zejména:
a)
kontrolovaná opatření a žádosti nebo žádosti o platbu;
b)
přítomné osoby;
c)
zda příjemce obdržel oznámení o návštěvě, a pokud ano, jak dlouho předem;
d)
výsledky kontrol a případné konkrétní připomínky;
e)
další kontrolní opatření, která je třeba provést.
2. Odstavec 1 se použije obdobně pro následné kontroly podle tohoto oddílu.
3. Příjemce má možnost zprávu podepsat, aby prokázal svoji přítomnost během kontroly, a připojit své vyjádření. Pokud členské státy využijí kontrolní zprávu vyhotovenou elektronicky během kontroly, příslušný orgán poskytne příjemci možnost elektronického podpisu nebo bude kontrolní zpráva neprodleně zaslána příjemci, aby ji mohl podepsat a připojit své vyjádření. Pokud byl zjištěn nesoulad, příjemce obdrží kopii kontrolní zprávy.
Oddíl 3
Ustanovení o kontrolách pro zvláštní opatření
Článek 54
Předávání znalostí a informační akce
Příslušný orgán ověří soulad s požadavkem, že orgány poskytující předávání znalostí a informační útvary mají dostatečné kapacity, jak vyžaduje čl. 14 odst. 3 nařízení (EU) č. 1305/2013. Příslušný orgán ověří obsah a dobu trvání programů výměn pracovníků zemědělských a lesnických podniků a návštěvy zemědělských a lesnických podniků podle čl. 14 odst. 5 uvedeného nařízení. Toto ověřování se provádí prostřednictvím správních kontrol a namátkově prostřednictvím kontrol na místě.
Článek 55
Poradenské, řídicí a pomocné služby pro zemědělství
Pro opatření uvedená v čl. 15 odst. 1 písm. a) a c) nařízení (EU) č. 1305/2013 příslušný orgán ověří soulad s požadavkem, aby orgány nebo subjekty vybrané pro poskytování poradenství měly odpovídající zdroje a aby výběrové řízení bylo provedeno prostřednictvím veřejné zakázky, jak vyžaduje čl. 15 odst. 3 uvedeného nařízení. Ověřování se provádí prostřednictvím správních kontrol a namátkově prostřednictvím kontrol na místě.
Článek 56
Režimy jakosti zemědělských produktů a potravin
Příslušný orgán může v případě opatření podle článku 16 nařízení (EU) č. 1305/2013 případně použít důkazy získané od jiných útvarů, subjektů či organizací, kterými se ověří dodržování povinností a kritérií způsobilosti. Příslušný orgán však musí být přesvědčen, že tyto útvary, subjekty či organizace pracují na takové úrovni, která jim umožňuje dodržování povinností a kritérií způsobilosti kontrolovat. K tomuto účelu příslušný orgán provádí správní kontroly a namátkově kontroly na místě.
Článek 57
Rozvoj zemědělských podniků a podnikatelské činnosti
Pro operace uvedené v čl. 19 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1305/2013 příslušný orgán prostřednictvím správních kontrol a namátkově prostřednictvím kontrol na místě ověří dodržování:
a)
podnikatelského plánu v souladu s čl. 19 odst. 4 a odst. 5 nařízení (EU) č. 1305/2013 a článkem 8 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 808/2014 (22), v případě mladých zemědělců včetně požadavku, že odpovídají definici aktivního zemědělce uvedené v čl. 19 odst. 4 nařízení (EU) č. 1305/2013;
b)
pravidla pro odkladnou lhůtu pro splnění podmínek týkajících se profesních dovedností podle čl. 2 odst. 3 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 807/2014 (23).
Článek 58
Zřizování seskupení a organizací producentů
V případě opatření podle článku 27 nařízení (EU) č. 1305/2013 členské státy poté, co ověří, že seskupení splňuje kritéria podle odstavce 1 uvedeného článku a vnitrostátní pravidla, seskupení producentů uznají. Po uznání musí příslušný orgán ověřit, že trvale splňuje kritéria pro uznání a podnikatelský plán souladu s čl. 27 odst. 2 uvedeného nařízení, a to prostřednictvím správních kontrol a alespoň jednou za pět let prostřednictvím kontroly na místě.
Článek 59
Řízení rizik
Pokud jde o zvláštní podporu podle článku 36 nařízení (EU) č. 1305/2013, příslušný orgán prostřednictvím správních kontrol a namátkově prostřednictvím kontrol na místě ověří zejména:
a)
že zemědělci byli způsobilí pro podporu v souladu s čl. 36 odst. 2 nařízení (EU) č. 1305/2013;
b)
při kontrole žádostí o platby od vzájemných fondů podle čl. 36 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) č. 1305/2013, že zemědělcům, kteří jsou jejich členy, byla vyplacena kompenzace v souladu s čl. 36 odst. 3 uvedeného nařízení.
Článek 60
LEADER
1. Členské státy zavedou vhodný systém dohledu nad místními akčními skupinami.
2. V případě výdajů vzniklých podle čl. 35 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) č. 1303/2013 mohou členské státy formálním aktem pověřit prováděním správních kontrol podle článku 48 tohoto nařízení místní akční skupiny. Členské státy však zůstávají odpovědné za ověření, zda místní akční skupiny mají správní a kontrolní kapacity pro vykonávání této práce.
V případě pověření uvedeného v prvním pododstavci příslušný orgán vykonává pravidelné kontroly místních akčních skupin, včetně kontrol účetnictví a opakování správních kontrol na základě vzorku.
Příslušný orgán rovněž provádí kontroly na místě podle článku 49 tohoto nařízení. Pokud jde o kontrolní vzorek pro výdaje na program LEADER, použije se alespoň stejné procento, jaké je uvedeno v článku 50 tohoto nařízení.
3. V případě výdajů vzniklých podle čl. 35 odst. 1 písm. a), d) a e) nařízení (EU) č. 1303/2013 a čl. 35 odst. 1 písm. b) a c) uvedeného nařízení, pokud byla místní akční skupina příjemcem podpory, provádějí správní kontroly osoby nezávislé na dotčené místní akční skupině.
Článek 61
Úroková míra a subvence poplatků za záruky
1. V případě výdajů vzniklých podle čl. 69 odst. 3 písm. a) nařízení (EU) č. 1303/2013 se správní kontroly a kontroly na místě vztahují na příjemce a závisejí na tom, zda příslušná operace byla uskutečněna. Analýza rizika podle článku 50 tohoto nařízení se u příslušné operace provede alespoň jednou na základě diskontované hodnoty subvence.
2. Příslušný orgán prostřednictvím správních kontrol a v případě potřeby návštěvami u zprostředkujících finančních institucí a u příjemce zajistí, že platby zprostředkujícím finančním institucím jsou v souladu s právními předpisy Unie a s dohodami uzavřenými mezi platebními agenturami a zprostředkujícími finančními institucemi.
3. V případě, že úroková sazba nebo subvence poplatků za záruky jsou kombinovány s finančními nástroji v rámci jediné operace, která je zacílena na stejné koncové příjemce, provádí příslušný orgán kontroly na úrovni konečných příjemců pouze v případech stanovených v čl. 40 odst. 3 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Článek 62
Technická pomoc z podnětu členských států
V případě výdajů vzniklých podle čl. 51 odst. 2 nařízení (EU) č. 1305/2013 se články 48 až 51 a článek 53 tohoto nařízení použijí obdobně.
Správní kontroly uvedené v článku 48 a kontroly na místě uvedené v článku 49 jsou prováděny subjektem, který je funkčně nezávislý na subjektu, který schvaluje prostředky na platby v rámci technické pomoci.
KAPITOLA III
Neoprávněné platby a správní sankce
Článek 63
Částečné nebo úplné odnětí podpory a správní sankce
1. Platby se vypočítávají na základě částek, které byly shledány způsobilými během správních kontrol uvedených v článku 48.
Příslušný orgán přezkoumá žádost o platbu, kterou přijal od příjemce, a určí částky způsobilé k podpoře. Určí:
a)
částku, která má být příjemci vyplacena na základě žádosti o platbu a rozhodnutí o grantu;
b)
částku, která má být zaplacena příjemci po přezkoumání způsobilosti výdajů v žádosti o platbu.
Pokud částka určená podle písmene a) druhého pododstavce přesahuje částku určenou podle písmene b) tohoto pododstavce o více než 10 %, uplatní se na částku určenou podle písmene b) správní sankce. Výše sankce se stanoví jako rozdíl mezi těmito dvěma částkami, avšak nesmí přesáhnout úplné odnětí podpory.
Avšak může-li příjemce příslušnému orgánu uspokojivě prokázat, že k zahrnutí nezpůsobilé částky nedošlo jeho vinou, nebo pokud se příslušný orgán jinak přesvědčí, že dotčený příjemce nenese zavinění, sankce se neuplatní.
2. Správní sankce uvedená v odstavci 1 se obdobně použije na nezpůsobilé výdaje zjištěné během kontrol na místě podle článku 49. V takovém případě musí být přezkoumány kumulativní výdaje vynaložené pro danou operaci. Tím nejsou dotčeny výsledky předchozích kontrol daných operací na místě.
HLAVA V
SYSTÉM KONTROL A SPRÁVNÍ SANKCE VE VZTAHU K PODMÍNĚNOSTI
KAPITOLA I
Společná ustanovení
Článek 64
Definice
Pro účely technických specifikací potřebných pro provádění systému kontrol a správních sankcí v oblasti podmíněnosti se použijí tyto definice:
a)
„specializovanými kontrolními orgány“ se rozumí příslušné vnitrostátní kontrolní orgány ve smyslu článku 67 tohoto nařízení odpovědné za zajišťování dodržování pravidel stanovených v článku 93 nařízení (EU) č. 1306/2013;
b)
„aktem“ se rozumí každá směrnice a každé nařízení uvedené v příloze II nařízení (EU) č. 1306/2013;
c)
„rokem zjištění“ se rozumí kalendářní rok, ve kterém byla provedena správní kontrola nebo kontrola na místě;
d)
„oblastmi podmíněnosti“ se rozumí tři různé oblasti uvedené v čl. 93 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 a zachování stálých pastvin podle čl. 93 odst. 3 uvedeného nařízení.
KAPITOLA II
Kontrola
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 65
Kontrolní systém podmíněnosti
1. Členské státy vytvoří systém, který zaručí účinnou kontrolu dodržování podmíněnosti. Tento systém zejména stanoví:
a)
v případě, že příslušným kontrolním orgánem není platební agentura, poskytování nezbytných informací o příjemcích uvedených v článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013 platební agenturou specializovaným kontrolním orgánům a/nebo případně orgánem odpovědným za koordinaci;
b)
metody pro výběr kontrolních vzorků;
c)
označení povahy a rozsahu kontrol, které se provedou;
d)
kontrolní zprávy, ve kterých je uveden každý zjištěný nesoulad, včetně zhodnocení jeho závažnosti, rozsahu, trvání a opakovanosti;
e)
v případě, že příslušným kontrolním orgánem není platební agentura, předávání kontrolních zpráv specializovanými kontrolními orgány buď platební agentuře, nebo orgánu odpovědnému za koordinaci, popřípadě jim oběma;
f)
používání systému snížení a vyloučení platební agenturou.
2. Členské státy mohou stanovit postup, podle kterého příjemci sdělují platební agentuře údaje nezbytné k určení požadavků a norem, jež se na ně vztahují.
Článek 66
Výplata podpory ve vztahu ke kontrole podmíněnosti
Pokud jde o kontroly podmíněnosti v případech, kdy takové kontroly nemohou být dokončeny dříve, než dotčený příjemce obdrží platby a roční prémie uvedené v článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013, částka, jež má být zaplacena příjemcem jako správní sankce, se získává zpět v souladu s článkem 7 tohoto nařízení nebo započtením.
Článek 67
Odpovědnost příslušného kontrolního orgánu
1. Odpovědnosti příslušných kontrolních orgánů:
a)
specializované kontrolní orgány nesou odpovědnost za provádění kontrol ohledně dodržování příslušných požadavků a norem;
b)
platební agentury nesou odpovědnost za stanovení správních sankcí v jednotlivých případech podle hlavy IV kapitoly II nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 a kapitoly III této hlavy.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy rozhodnout, že kontroly ve vztahu ke všem nebo některým požadavkům, normám, aktům nebo oblastem podmíněnosti provádí platební agentura, pokud členský stát zaručí přinejmenším stejnou účinnost kontrol, jaké se dosahuje v případě, že kontroly provádí specializovaný kontrolní orgán.
Oddíl 2
Kontroly na místě
Článek 68
Minimální míra kontrol
1. Příslušný kontrolní orgán, s ohledem na požadavky a normy, za které odpovídá, provede kontroly na místě nejméně 1 % celkového počtu příjemců uvedených v článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013, za které daný příslušný kontrolní orgán odpovídá.
Odchylně od prvního pododstavce v případě skupin osob, jak je uvedeno v článcích 28 a 29 nařízení (EU) č. 1305/2013, se může za příjemce pro účel výpočtu kontrolního vzorku uvedeného v prvním pododstavci považovat každý jednotlivý člen těchto skupin.
Minimální míry kontrol uvedené v prvním pododstavci může být dosaženo na úrovni každého příslušného kontrolního orgánu, nebo na úrovni aktu či normy nebo souboru aktů či norem. V případech, kdy kontroly neprovede platební agentura, však této minimální míry kontrol může být dosaženo na úrovni každé platební agentury.
Pokud právní předpisy použitelné na akty a normy již stanoví minimální míru kontrol, použije se tato míra namísto minimální míry uvedené v prvním pododstavci. Členské státy mohou alternativně rozhodnout, že všechny případy nesouladu zjištěné během kontrol na místě podle právních předpisů použitelných na akty a normy, které jsou provedeny mimo vzorek uvedený v prvním pododstavci, jsou nahlášeny příslušnému kontrolnímu orgánu pověřenému dotčeným aktem nebo normou a následně jím sledovány. Použijí se ustanovení této kapitoly a kapitol I, II a III hlavy III.
Pokud jde o povinnosti podmíněnosti ve vztahu ke směrnici 96/22/ES, považuje se za splnění požadavku minimální míry stanovené v prvním pododstavci použití specifické úrovně výběru vzorků plánů sledování.
2. Aby se na úrovni aktu či normy nebo souboru aktů či norem dosáhlo minimální míry kontrol uvedené v odstavci 1, může členský stát odchylně od uvedeného odstavce:
a)
u vybraných příjemců použít výsledky kontrol na místě provedených podle právních předpisů použitelných na uvedené akty a normy nebo
b)
nahradit vybrané příjemce příjemci, na které se vztahuje kontrola na místě provedená podle právních předpisů použitelných na uvedené akty a normy za předpokladu, že tito příjemci jsou příjemci podle článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013.
V takových případech se kontroly na místě týkají všech aspektů příslušných aktů nebo norem, jak jsou definovány v rámci podmíněnosti. Členské státy kromě toho zajistí, aby účinnost uvedených kontrol na místě byla přinejmenším stejná jako u kontrol na místě provedených příslušnými kontrolními orgány.
3. Při stanovení minimální míry kontrol uvedené v odstavci 1 tohoto článku se nezohlední požadovaná opatření podle čl. 97 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013.
4. Pokud kontroly na místě odhalí závažný stupeň nesouladu daného aktu nebo normy, zvýší se počet kontrol na místě, které se mají u tohoto aktu nebo normy provést v následujícím kontrolním období. V rámci konkrétního aktu může příslušný kontrolní orgán rozhodnout, že omezí působnost těchto dalších kontrol na místě na nejčastěji porušované požadavky.
5. Pokud se členský stát rozhodne využít možnost stanovenou v čl. 97 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, opatření nezbytná pro ověření, zda příjemci napravili situaci daného nesouladu, se uplatní na vzorku 20 % těchto příjemců.
Článek 69
Výběr kontrolního vzorku
1. Výběr vzorku zemědělských podniků, které mají být kontrolovány v souladu s článkem 68, musí být případně založen na analýze rizik podle příslušných právních předpisů nebo na analýze rizik přizpůsobené dotyčným požadavkům nebo normám. Tato analýza rizik může být prováděna na úrovni jednotlivých zemědělských podniků nebo na úrovni kategorií zemědělských podniků či zeměpisných oblastí.
Při analýze rizik se může zohlednit jeden nebo oba tyto faktory:
a)
účast příjemců v zemědělském poradenském systému podle článku 12 nařízení (EU) č. 1306/2013;
b)
účast příjemců v certifikačním systému, pokud je daný režim příslušný pro dotčené požadavky a normy.
Členský stát může na základě analýzy rizik rozhodnout, že z výběru kontrolního vzorku na základě rizika vyloučí příjemce účastnící se certifikačního systému podle písm. b) druhého pododstavce. Pokud se však certifikační systém vztahuje pouze na část požadavků a norem, které má příjemce v rámci podmíněnosti dodržovat, použijí se na ty požadavky nebo normy, na něž se certifikační systém nevztahuje, vhodné rizikové faktory.
Pokud se analýzou výsledků kontrol odhalí časté porušování požadavků nebo norem obsažených v certifikačním systému podle písm. b) druhého pododstavce, budou rizikové faktory týkající se dotyčných požadavků nebo norem znovu posouzeny.
2. Odstavec 1 se nepožije na kontroly prováděné v návaznosti na případy nesouladu, na které byl jakýmkoli jiným způsobem upozorněn příslušný kontrolní orgán. Použije se však na kontroly prováděné jako návazné opatření podle čl. 97 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013.
3. Pro zajištění reprezentativnosti bude namátkově vybráno 20 % až 25 % z minimálního počtu příjemců, kteří se podrobí kontrolám na místě podle čl. 68 odst. 1 prvního pododstavce. Pokud však počet příjemců, na které se vztahují kontroly na místě, překročí minimální počet, procentní podíl namátkově vybraných příjemců v dodatečném vzorku nepřesáhne 25 %.
4. V případě potřeby lze na základě dostupných informací provést částečný výběr kontrolního vzorku před koncem dotyčného období pro podávání žádostí. Tento provizorní vzorek se doplní poté, co budou k dispozici všechny příslušné žádosti.
5. Vzorek příjemců, kteří mají být zkontrolováni podle čl. 68 odst. 1, může být vybrán ze vzorků příjemců, kteří již byli vybráni na základě článků 30 až 34 a na které se vztahují příslušné požadavky nebo normy. Tato možnost však neplatí pro kontroly příjemců v rámci režimů podpory v odvětví vína podle článků 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013.
6. Odchylně od čl. 68 odst. 1 mohou být vzorky příjemců, kteří mají být zkontrolováni na místě, vybrány na minimální úrovni 1 %, samostatně z každé z následujících souborů příjemců, na které se vztahují závazky podmíněnosti v souladu s článkem 92 nařízení (EU) č. 1306/2013:
a)
příjemci, kteří získávají přímé platby podle nařízení (EU) č. 1307/2013;
b)
příjemci, kteří získávají podporu v odvětví vína podle článků 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013;
c)
příjemci, kteří získávají roční prémie podle čl. 21 odst. 1 písm. a) a b) a článků 28 až 31, 33 a 34 nařízení (EU) č. 1305/2013.
7. Pokud se na základě analýzy rizik použité na úrovni zemědělského podniku dospěje k závěru, že zemědělci, kteří nejsou příjemci, představují vyšší riziko než příjemci uvedení v článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013, mohou být nahrazeni zemědělci, kteří nejsou příjemci podpory. V tom případě musí nicméně celkový počet kontrolovaných zemědělců dosáhnout míry kontrol stanovené v čl. 68 odst. 1 tohoto nařízení. Tato nahrazení musí být řádně odůvodněna a zdokumentována.
8. Pokud se tím zvýší účinnost kontrolního systému, může se použít kombinace postupů stanovených v odstavcích 5 a 6.
Článek 70
Ověření souladu s požadavky a normami
1. Kde je to namístě, ověřuje se dodržování požadavků a norem prostředky uvedenými v právních předpisech použitelných na dotyčný požadavek nebo normu.
2. V ostatních případech se ověření provádí jakýmikoli vhodnými prostředky, o nichž rozhodne příslušný kontrolní orgán a které zajistí přinejmenším takovou přesnost, jaká se vyžaduje pro úřední ověření podle vnitrostátních předpisů.
3. Kde je to vhodné, lze kontroly na místě provést s použitím metod dálkového průzkumu Země.
Článek 71
Prvky kontrol na místě
1. Při provádění kontrol na vzorku uvedeném v čl. 68 odst. 1 zajistí příslušný kontrolní orgán, aby u všech vybraných příjemců bylo ověřeno dodržování požadavků a norem, za které příslušný kontrolní orgán odpovídá.
Aniž je dotčen první pododstavec, je-li minimální míry kontrol dosaženo na úrovni každého aktu nebo normy či souboru aktů nebo norem podle čl. 68 odst. 1 třetího pododstavce, zkontrolují se vybraní příjemci, pokud jde o dodržování požadavků daného aktu nebo normy či daného souboru aktů nebo norem.
Jestliže je do vzorku uvedeného v čl. 68 odst. 1 tohoto nařízení vybrána skupina osob uvedených v článcích 28 a 29 nařízení (EU) č. 1305/2013, příslušný kontrolní orgán zajistí, že všichni členové skupiny jsou kontrolováni z hlediska dodržování požadavků a norem, za které jsou odpovědní.
Obecně je každý příjemce, který byl vybrán ke kontrole na místě, kontrolován v době, kdy lze kontrolovat většinu požadavků a norem, pro které byl vybrán. Členské státy však zajistí, že je během roku dosaženo přiměřené míry kontroly u všech požadavků a norem.
2. Kontroly na místě zahrnují případně veškerou zemědělskou půdu zemědělského podniku. Skutečná kontrola v terénu jako součást kontroly na místě se však může omezit na vzorek, který tvoří alespoň jedna polovina zemědělských pozemků, kterých se týká požadavek nebo norma na hospodářství, za předpokladu, že tento vzorek zaručuje spolehlivou a reprezentativní úroveň kontroly požadavků a norem.
První pododstavec se nedotýká výpočtu a uplatnění správní sankce podle hlavy IV kapitoly II nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 a kapitoly III této hlavy. Pokud kontrola vzorku uvedená v prvním pododstavci odhalí nesoulad, vzorek skutečně kontrolovaných zemědělských pozemků se rozšíří.
Pokud tak kromě toho stanoví právní předpisy použitelné na akty nebo normy, může se skutečná kontrola souladu s požadavky a normami, jako součást kontrol na místě, omezit na reprezentativní vzorek objektů kontroly. Členské státy však zajistí, že kontroly jsou prováděny u všech požadavků a norem, jejichž dodržování lze ověřit v době návštěvy.
3. Kontroly uvedené v odstavci 1 se zpravidla provádějí v rámci jedné kontrolní návštěvy. Jsou zaměřeny na požadavky a normy, jejichž dodržování lze ověřit v době této návštěvy. Cílem těchto kontrol je zjistit jakékoli porušení těchto požadavků a norem a navíc označit případy, které je třeba podrobit dalším kontrolám.
4. Kontroly na místě na úrovni zemědělských podniků lze nahradit správními kontrolami za předpokladu, že příslušný členský stát zajistí, že správní kontroly jsou přinejmenším stejně účinné jako kontroly na místě.
5. Při provádění kontrol na místě mohou členské státy použít objektivní kontrolní ukazatele vztahující se k určitým požadavkům a normám, pokud zajistí, aby účinnost kontroly dotčených požadavků a norem byla alespoň rovnocenná kontrolám na místě, které jsou prováděny bez použití ukazatelů.
Tyto ukazatele musí přímo souviset s požadavky nebo normami, které reprezentují, a pokrývat všechny aspekty, které se mají kontrolovat při ověřování těchto požadavků nebo norem.
6. Kontroly na místě týkající se vzorku podle čl. 68 odst. 1 tohoto nařízení se provádějí ve stejném kalendářním roce, ve kterém byly podány žádosti o podporu a/nebo žádosti o platbu, nebo pokud jde o žádosti o režimy podpory v odvětví vína podle článků 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013, kdykoli v průběhu období uvedeného v čl. 97 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 72
Kontrolní zpráva
1. O každé kontrole na místě provedené podle této hlavy bude vypracována kontrolní zpráva buď příslušným kontrolním orgánem, nebo na jeho odpovědnost.
Tato zpráva se dělí na tyto části:
a)
všeobecná část obsahující zejména tyto informace:
i)
totožnost příjemce vybraného pro kontrolu na místě;
ii)
přítomné osoby;
iii)
údaje o tom, zda příjemce obdržel oznámení o návštěvě, a pokud ano, jak dlouho předem;
b)
část, v níž jsou jednotlivě popsány provedené kontroly jednotlivých aktů a norem a která obsahuje zejména tyto informace:
i)
požadavky a normy, na něž se zaměřuje kontrola na místě;
ii)
povaha a rozsah provedených kontrol;
iii)
zjištění;
iv)
akty a normy, jejichž porušení bylo zjištěno;
c)
hodnotící část, v níž se posuzuje závažnost porušení jednotlivého aktu a/nebo normy na základě kritérií „závažnosti“, „rozsahu“, „trvání“ a „opakování“ v souladu s čl. 99 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 s uvedením všech faktorů, které by mohly vést ke zmírnění nebo zpřísnění snížení, které se má použít.
Pokud ustanovení vztahující se k dotyčnému požadavku nebo normě připouštějí možnost dále se zjištěným nesouladem nezabývat, nebo v případech, ve kterých je poskytována podpora podle čl. 17 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 1305/2013, musí na to být ve zprávě příslušným způsobem upozorněno.
2. Odstavec 1 se použije bez ohledu na to, zda daný příjemce byl vybrán pro kontrolu na místě v souladu s článkem 69, zkontrolován na místě podle právních předpisů použitelných na akty a normy podle čl. 68 odst. 2 nebo v důsledku následného sledování nesouladu, na které byl příslušný kontrolní orgán upozorněn jakýmkoli jiným způsobem.
3. Příjemci musí být informováni o jakémkoli zjištěném nesouladu ve lhůtě tří měsíců po dni kontroly na místě.
Pokud příjemce nepřijal okamžité nápravné opatření a nezačal opět požadavky dodržovat ve smyslu čl. 99 odst. 2 druhého pododstavce nařízení 1306/2013, bude příjemce informován ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce o tom, že je nutné přijmout nápravné opatření podle čl. 99 odst. 2 druhého pododstavce nařízení 1306/2013.
Pokud příjemce nepřijal okamžité nápravné opatření a nezačal opět požadavky dodržovat ve smyslu čl. 97 odst. 3 nařízení 1306/2013, bude daný příjemce informován nejpozději do jednoho měsíce po rozhodnutí o neuplatnění správní sankce uvedené ve zmíněném článku, že je nutné přijmout nápravné opatření.
4. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení v právních předpisech z oblasti příslušných požadavků a norem, kontrolní zpráva se dokončí ve lhůtě jednoho měsíce po provedení kontroly na místě. Toto období však lze v řádně odůvodněných případech prodloužit na tři měsíce, zejména pokud to vyžaduje chemická nebo fyzikální analýza.
Pokud příslušným kontrolním orgánem není platební agentura, zašle se nebo se zpřístupní kontrolní zpráva a příslušné doklady, jsou-li vyžadovány, platební agentuře nebo orgánu odpovědnému za koordinaci ve lhůtě jednoho měsíce po jejím dokončení.
Pokud však zpráva neobsahuje žádná zjištění, může členský stát rozhodnout tuto zprávu nezasílat, pokud je měsíc po jejím dokončení k dispozici přímo platební agentuře nebo koordinačnímu orgánu.
KAPITOLA III
Výpočet a uplatňování správních sankcí
Článek 73
Obecné zásady
1. V případě, že je za správu různých režimů uvedených v příloze I nařízení (EU) č.1307/2013, opatření uvedených v čl. 21 odst. 1 písm. a) a b) a článcích 28 až 31, 33 a 34 nařízení (EU) č. 1305/2013 a plateb týkajících se režimů podpory v odvětví vína uvedených v článcích 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013 odpovědná více než jedna platební agentura, zajistí členské státy, aby všechny platební agentury zapojené do těchto plateb byly informovány o zjištěném nesouladu a případně o veškerých odpovídajících správních sankcích. To zahrnuje případy, kdy nedodržení kritérií způsobilosti rovněž představuje porušení pravidel podmíněnosti a naopak. Členské státy případně zajistí, aby se použila jediná sazba snížení.
2. Pokud byl zjištěn více než jeden případ porušení různých aktů nebo norem ze stejné oblasti podmíněnosti, tyto případy se pro účel stanovení snížení podle čl. 39 odst. 1 a článku 40 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 považují za jediné porušení.
3. Porušení normy, které představuje rovněž nedodržení požadavku, se považuje za jediné porušení. Pro účely výpočtu snížení se porušení považuje za část oblasti požadavku.
4. Správní sankce se uplatní na celkovou částku plateb uvedených v článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013, které byly nebo mají být poskytnuty příjemci:
a)
na základě žádostí o podporu nebo žádostí o platbu, které příjemce podal nebo podá během roku, kdy došlo ke zjištění, a/nebo
b)
ve vztahu k žádostem o režimy podpory v odvětví vína podle článků 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013.
Pokud jde o písmeno b) prvního pododstavce, příslušná částka se pro účely restrukturalizace a přeměny vydělí třemi.
5. Ve vztahu ke skupině osob uvedených v článcích 28 a 29 nařízení (EU) č. 1305/2013 se procento snížení vypočte v souladu s kapitolou III této hlavy a hlavou IV kapitolou II nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014. V takovém případě mohou členské státy v souladu se zásadou proporcionality použít toto procento snížení na část dotace přidělené členovi skupiny, který nedodržuje požadavky.
Článek 74
Výpočet a uplatnění správních sankcí v případě nedbalosti
1. Pokud byl zjištěn více než jeden případ porušení v rámci různých oblastí podmíněnosti z nedbalosti, použije se postup pro stanovení snížení podle čl. 39 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 zvlášť na každý případ porušení.
Výsledné procentní podíly snížení se sčítají. Maximální snížení však nepřekročí 5 % celkové výše podle čl. 73 odst. 4 tohoto nařízení.
2. V případě zjištění opakovaného porušení spolu s dalším porušením nebo dalším opakovaným porušením se výsledné procentní podíly snížení sčítají. Maximální snížení však nepřekročí 15 % celkové výše podle čl. 73 odst. 4.
Článek 75
Výpočet a uplatnění správních sankcí v případě úmyslného nesouladu
V případech úmyslného nesouladu mimořádného rozsahu, závažného nebo trvalého charakteru se příjemce kromě sankce uložené a vypočtené v souladu s článkem 40 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 vyloučí ze všech plateb uvedených v článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013 pro následující kalendářní rok.
HLAVA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 76
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na žádosti o podporu nebo žádosti o platbu, které se týkají let podání žádosti nebo prémiových období počínajících dnem 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. července 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 809/2014,
annettu 17 päivänä heinäkuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 soveltamissäännöistä yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän, maaseudun kehittämistoimenpiteiden ja täydentävien ehtojen osalta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (1) ja erityisesti sen 58 artiklan 4 kohdan, 62 artiklan 2 kohdan a-f ja h alakohdan, 63 artiklan 5 kohdan, 77 artiklan 8 kohdan, 78 artiklan, 96 artiklan 4 kohdan ja 101 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksessa (EU) N:o 1306/2013 säädetään perussäännöistä, jotka koskevat muun muassa jäsenvaltioiden velvoitteita unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi. Kyseisellä asetuksella perustetun uuden oikeudellisen kehyksen moitteettoman toiminnan ja yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi komissiolle on siirretty toimivalta antaa tiettyjä sääntöjä, jotka koskevat hallinnollisia ja paikalla tehtäviä tarkastuksia, pinta-alojen mittausta, tapauksia, joissa tukihakemuksia ja maksupyyntöjä voidaan korjata, osittaisten tai täysimääräisten peruutusten soveltamista ja laskentaa, aiheettomasti suoritettujen maksujen takaisinperintää ja seuraamuksia, hallinnollisten seuraamusten soveltamista ja laskentaa, sähköiselle tietokannalle asetettuja vaatimuksia, tukihakemuksia ja maksupyyntöjä sekä tukioikeushakemuksia hakemusten viimeinen jättöpäivä mukaan luettuna, tarkastusten tekemistä, tilojen siirtoja, ennakkomaksuja, täydentäviin ehtoihin liittyviä velvollisuuksia koskevien tarkastusten tekemistä, täydentäviin ehtoihin liittyvien hallinnollisten seuraamusten laskentaa ja soveltamista sekä yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän, jäljempänä ’yhdennetty järjestelmä’, perussääntöjen yhdenmukaisen täytäntöönpanon edellyttämiä teknisiä eritelmiä täydentävien ehtojen osalta.
(2)
Jäsenvaltioiden olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta hallinto- ja valvontajärjestelmä toimisi asianmukaisesti tilanteissa, joissa saman tuensaajan osalta vastuussa on useampi kuin yksi maksajavirasto.
(3)
Tuensaajilla olisi oltava oikeus milloin tahansa peruuttaa tukihakemuksensa tai maksupyyntönsä kokonaan tai osittain, jos toimivaltainen viranomainen ei ole vielä ilmoittanut tuensaajalle tukihakemukseen tai maksupyyntöön sisältyvistä virheistä tai ilmoittanut paikalla tehtävästä tarkastuksesta. Tuensaajien olisi myös saatava korjata tai oikaista tukihakemukseen tai maksupyyntöihin ja mihin tahansa niitä tukeviin asiakirjoihin sisältyvät ilmeiset virheet, mihin tietyissä tapauksissa tarvitaan kansallisten viranomaisten hyväksyntä.
(4)
Olisi vahvistettava erityiset yksityiskohtaiset säännökset sen varmistamiseksi, että saman tuensaajan yhteen tai useampaan tukihakemukseen tai maksupyyntöön sovellettavia eri vähennyksiä sovelletaan kohtuudenmukaisesti. Sen vuoksi olisi määriteltävä, missä järjestyksessä kuhunkin suorien tukien järjestelmään tai maaseudun kehittämistoimenpiteeseen liittyvät mahdolliset eri vähennykset lasketaan yhdennetyn järjestelmän puitteissa.
(5)
Jotta voitaisiin varmistaa vilpittömässä mielessä toimimisen periaatteen yhdenmukainen soveltaminen koko unionissa, olisi säädettävä edellytyksistä, joilla kyseiseen periaatteeseen voidaan vedota perittäessä takaisin aiheettomasti maksettuja määriä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisten menojen käsittelyä, kun tarkastetaan ja hyväksytään tilejä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 nojalla.
(6)
Olisi vahvistettava säännöt seurauksille siitä, että siirretään kokonaisuudessaan tiloja, joihin yhdennetyn järjestelmän puitteissa kohdistuu tiettyjä suorien tukien järjestelmiin tai maaseudun kehittämistoimenpiteisiin liittyviä velvoitteita.
(7)
Jotta komissio pystyisi valvomaan yhdennettyä järjestelmää tehokkaasti, jäsenvaltioiden olisi toimitettava sille vuotuiset valvontatiedot ja -tilastot. Jäsenvaltioiden olisi toimitettava vuosittain myös tilastotietoja yhdennetyn järjestelmän soveltamisalaan kuulumattomista maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevista tarkastuksista, mukaan luettuina kyseisten tarkastusten tulokset. Komissiolle olisi lisäksi ilmoitettava kaikista jäsenvaltioiden toteuttamista täydentäviin ehtoihin liittyvistä toimenpiteistä.
(8)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 75 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat maksaa suoria tukia ennakkomaksuina tietyin edellytyksin, joihin kuuluu muun muassa se, että hallinnolliset ja paikalla tehtävät tarkastukset on saatu kyseisen hakuvuoden osalta päätökseen. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1307/2013 (2) 8 artiklassa säädetään, että asetuksen (EU) N:o 1306/2013 26 artiklan mukaisesti vahvistettua mukautusastetta sovelletaan vahvistetun kynnysarvon ylittäviin suoriin tukiin. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 26 artiklan 4 kohdan mukaisesti komissio voi kuitenkin mukauttaa suoriin tukiin sovellettavaa mukautusastetta käytettävissään olevien uusien tietojen perusteella 1 päivään joulukuuta asti. Näin ollen on mahdollista, että 16 päivänä lokakuuta ei ole vielä tiedossa rahoituskurin mukautusaste, jota voidaan soveltaa. Loppumaksussa olisi otettava 1 päivästä joulukuuta alkaen huomioon tuolloin sovellettava rahoituskurin mukautusaste.
(9)
Olisi luotava yleinen kehys yksinkertaistettujen menettelyjen käyttöönottamiseksi tuensaajan ja kansallisten viranomaisten välisiä tiedonantoja varten. Kehyksessä olisi etenkin säädettävä sähköisten välineiden käyttömahdollisuudesta. On kuitenkin erityisesti varmistettava, että näin välitettävät tiedot ovat täysin luotettavia ja että asiaankuuluvia menettelyjä sovelletaan ilman tuensaajien välistä syrjintää. Hallinnon yksinkertaistamiseksi tuensaajien ja kansallisten viranomaisten kannalta toimivaltaisten viranomaisten olisi myös voitava käyttää tukikelpoisuuden tarkistamiseksi tiettyjen tukien osalta suoraan sellaisia tietoja, jotka ovat kansallisten viranomaisten käytettävissä, sen sijaan, että tuensaajaa vaadittaisiin toimittamaan kyseiset tiedot.
(10)
Tehokkaiden tarkastusten mahdollistamiseksi niissä jäsenvaltioissa, jotka päättävät, että yhdennetyn järjestelmän puitteissa kaikki suoria tukia koskevat hakemukset ja kaikki maaseudun kehittämistoimenpiteisiin liittyvät maksupyynnöt katetaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 4 kohdan mukaisesti yhdellä hakemuksella, olisi säädettävä, että kaikki jollain tavalla pinta-alaan liittyvää tukea koskevat tukihakemukset tai maksupyynnöt jätetään yhdellä hakemuksella ainoastaan kerran vuodessa.
(11)
Jäsenvaltioiden olisi vahvistettava yhtenäishakemuksen ja/tai yhtenäisten maksupyyntöjen viimeiset jättöpäivät, jotka eivät saisi olla 15 päivän toukokuuta jälkeen, jotta tukihakemus ja maksupyynnöt voitaisiin käsitellä ja tarkastukset tehdä hyvissä ajoin. Viron, Latvian, Liettuan, Suomen ja Ruotsin olisi erityisten ilmasto-olojensa vuoksi kuitenkin saatava mahdollisuus vahvistaa myöhäisempi määräpäivä, joka ei saisi olla 15 päivän kesäkuuta jälkeen. Lisäksi olisi oltava mahdollista myöntää tapauskohtaisia poikkeuksia, jos se on jonakin tulevana vuonna tarpeen ilmasto-olojen vuoksi.
(12)
Tuensaajien olisi ilmoitettava yhtenäishakemuksessa maataloustarkoituksiin käytetyn pinta-alan lisäksi myös tukioikeutensa sekä suoraa tukea ja/tai maaseudun kehittämistukea koskevan tukikelpoisuuden vahvistamiseksi vaaditut tiedot. On kuitenkin paikallaan sallia, että jäsenvaltiot voivat poiketa tietyistä velvollisuuksista, jos kyseisenä vuonna myönnettäviä tukioikeuksia ei ole vielä vahvistettu lopullisesti.
(13)
Jotta tuensaajilla olisi mahdollisimman paljon joustonvaraa pinta-alan käyttöä koskevien suunnitelmien osalta, heidän olisi saatava mahdollisuus muuttaa yhtenäishakemustaan tai yhtenäistä maksupyyntöään tavanomaiseen kylvöpäivään asti sillä edellytyksellä, että kaikkia eri tukijärjestelmien tai tukitoimenpiteiden erityisvaatimuksia noudatetaan ja että toimivaltainen viranomainen ei ole vielä ilmoittanut tuensaajalle yhtenäishakemuksessa tai yhtenäisessä maksupyynnössä olevista virheistä tai paikalla tehdystä tarkastuksesta, jossa olisi havaittu virheitä muutettavassa osassa. Muutoksen tekemisen jälkeen olisi annettava mahdollisuus muuttaa vastaavia hakemusta tukevia asiakirjoja tai sopimuksia, jotka tuensaajan on toimitettava.
(14)
Koska tuensaajien vastuulla on toimittaa asianmukainen tukihakemus tai maksupyyntö, heidän olisi tehtävä esitäytettyyn lomakkeeseen tarvittavat korjaukset ja muutokset.
(15)
Pinta-alaan liittyviä tukijärjestelmiä koskevien tukihakemusten ja/tai pinta-alaan liittyviä tukitoimenpiteitä koskevien maksupyyntöjen yhteydessä tuensaajalle olisi toimitettava esitäytetty lomake sähköisessä muodossa ja vastaava graafinen aineisto paikkatietojärjestelmään perustuvan ohjelmistosovelluksen avulla, jäljempänä ’paikkatietoanalyysiin perustuva tukihakemuslomake’. Lomakkeen ansiosta tuensaajat tekevät vähemmän virheitä maatalousmaan pinta-aloja ilmoittaessaan ja hallinnolliset ristiintarkastukset tehostuvat. Koska paikkatietoanalyysiin perustuvalla tukihakemuslomakkeella ilmoitettava paikkatieto on aiempaa tarkempaa, seurantaan ja arviointiin on käytettävissä luotettavampaa tietoa. Sen vuoksi on syytä edellyttää, että tietystä päivästä alkaen kaikki kyseiset tukihakemukset ja/tai maksupyynnöt toimitetaan sähköisesti paikkatietoanalyysiin perustuvaa tukihakemuslomaketta käyttäen. Jos tuensaajat eivät kuitenkaan kykene käyttämään kyseistä lomaketta, toimivaltaisen viranomaisen olisi osoitettava tuensaajille vaihtoehtoinen tapa, jolla nämä voivat toimittaa tukihakemuksen ja/tai maksupyynnön. Toimivaltaisen viranomaisen olisi joka tapauksessa varmistettava, että ilmoitetut pinta-alat digitoidaan.
(16)
Hampun tuotantoon, vapaaehtoiseen tuotantosidonnaiseen tukeen tai puuvillan lajikohtaiseen tukeen liittyvät erityistiedot olisi toimitettava yhdessä yhtenäishakemuksen kanssa tai myöhempänä ajankohtana, jos sen on tietojen luonteen vuoksi tarkoituksenmukaista. Olisi myös säädettävä, että yhtenäishakemuslomakkeessa ilmoitetaan pinta-alat, joille ei haeta tukea. Koska on tärkeää, että tietyistä pinta-alan käytön tyypeistä on käytettävissä yksityiskohtaiset tiedot, kyseisiä käyttötyyppejä koskevat tiedot olisi ilmoitettava erikseen, kun taas muiden tyyppien osalta tiedot voidaan ilmoittaa yhden otsikon alla.
(17)
Jos tuensaajalla on asetuksen (EU) N:o 1307/2013 43 artiklassa tarkoitettua, ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisiin maatalouskäytäntöihin myönnettävää tukea (viherryttämistuki) saadakseen oltava maatalousmaalla ekologinen ala, tuensaajan olisi ilmoitettava ekologinen ala pinta-alaan liittyviä tukijärjestelmiä koskevien tukihakemustensa yhteydessä. Jos osa ekologista alaa koskevista velvoitteista täytetään alueellisella tasolla tai kollektiivisesti, ekologista alaa koskevaa ilmoitusta olisi täydennettävä erillisellä ilmoituksella ekologisista aloista, jotka pannaan täytäntöön alueellisesti tai kollektiivisesti.
(18)
Tehokkaan seurannan ja valvonnan mahdollistamiseksi pienviljelijäjärjestelmään osallistumista koskevassa hakemuksessa olisi oltava viittaus kyseisen tuensaajan jättämään yhtenäishakemukseen. Jotta pienviljelijäjärjestelmään liittyviä erityisedellytyksiä koskevat tarkastukset olisivat tehokkaita, kaikki tarvittavat tiedot olisi toimitettava asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 3 kohdassa säädettyä yksinkertaistettua hakumenettelyä noudattaen. Olisi lisäksi selvennettävä, että tuensaajat, jotka päättävät poistua pienviljelijäjärjestelmästä, olisi velvoitettava ilmoittamaan asiasta toimivaltaiselle viranomaiselle hyvissä ajoin, jotta siirtyminen asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III ja IV osaston mukaisiin tukiin olisi joustavaa.
(19)
Täydentäviin ehtoihin liittyviä velvoitteita koskevien tarkastusten mahdollistamiseksi myös niiden tuensaajien, joilla on käytössään maatalousmaata mutta jotka eivät hae mitään yhtenäishakemuksella haettavaa suoraa tukea ja/tai maaseudun kehittämistukea, olisi toimitettava tukihakemuslomake. On kuitenkin paikallaan sallia, että jäsenvaltiot voivat vapauttaa tuensaajat tästä velvollisuudesta, jos tiedot ovat jo viranomaisten käytettävissä.
(20)
Hakumenettelyjen yksinkertaistamiseksi jäsenvaltioiden olisi mahdollisuuksien mukaan toimitettava asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 3 kohdan mukaisesti tuensaajalle esitäytetyt lomakkeet, joissa esitetään tarvittavat tiedot, jotta tuensaaja pystyisi toimittamaan asianmukaisen tukihakemuksen tai maksupyynnön. Esitäytetty lomake olisi voitava suunnitella siten, että tuensaajan tarvitsee ainoastaan vahvistaa, ettei edellisenä vuonna toimitetun tukihakemuksen ja/tai hakupyynnön suhteen ole tapahtunut muutoksia.
(21)
Olisi annettava yhteiset säännökset tiedoista, jotka on sisällytettävä eläintukia koskeviin hakemuksiin tai maksupyyntöihin, jos jäsenvaltio hakee eläimiin liittyvää vapaaehtoista tuotantosidonnaista tukea tai jättää maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevan hakemuksen.
(22)
Komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 (3) 53 artiklan 4 kohdan mukaisesti tukia voidaan maksaa eläimiin liittyvän vapaaehtoisen tuotantosidonnaisen tuen tai maaseudun kehittämistoimenpiteiden puitteissa vain sellaisista eläimistä, jotka on tunnistettu ja rekisteröity asianmukaisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1760/2000 (4) tai neuvoston asetuksen (EY) N:o 21/2004 (5) mukaisesti. Sen vuoksi kyseisten tukijärjestelmien tai tukitoimenpiteiden puitteissa tukihakemuksia tai maksupyyntöjä toimittaville tuensaajille olisi annettava pääsy asiaankuuluviin tietoihin hyvissä ajoin.
(23)
On ehdottoman tärkeää, että tuensaajat toimittavat tukioikeuksia koskevat hakemukset ajoissa, jotta jäsenvaltiot voivat vahvistaa tukioikeudet. Sen vuoksi olisi asetettava hakemusten viimeinen jättöpäivä.
(24)
On tarpeen vahvistaa säännöt niitä tilanteita varten, joissa tukioikeuksia on myönnetty aiheettomasti erityisesti liian suureksi ilmoitettujen määrien perusteella tai joissa tukioikeudet on vahvistettu väärälle tasolle esimerkiksi siitä syystä, että ne on laskettu virheellisen viitemäärän perusteella. Olisi tehtävä selväksi, etteivät tukioikeuksien määrän ja/tai arvon mukautukset saisi johtaa siihen, että jäljelle jäävät tukioikeudet lasketaan järjestelmällisesti uudelleen. Tietyissä tapauksissa aiheettomasti myönnettyjä tukioikeuksia vastaavat määrät ovat hyvin pieniä mutta niiden perimisestä takaisin aiheutuu huomattavia kustannuksia ja hallinnollista taakkaa. Yksinkertaisuuden vuoksi ja yhtäältä kustannusten ja hallinnollisen taakan ja toisaalta takaisin perittävän määrän tasapainottamiseksi olisi vahvistettava vähimmäismäärä, jota pienempiä määriä ei tarvitse periä takaisin.
(25)
Yhdennetyn järjestelmän kattamia tukijärjestelmiä ja tukitoimenpiteitä koskevien säännösten noudattamista olisi seurattava tehokkaasti. Tätä varten ja jotta seurannan taso olisi yhdenmukainen kaikissa jäsenvaltioissa, on tarpeen esittää yksityiskohtaisesti perusteet ja tekniset menettelyt suorien tukien järjestelmille, maaseudun kehittämistoimenpiteille ja täydentäville ehdoille vahvistettuja tukikelpoisuusperusteita, sitoumuksia ja muita velvoitteita koskevien hallinnollisten ja paikalla tehtävien tarkastusten suorittamista varten.
(26)
Olisi selvennettävä, että jos esimerkiksi paikalla tehtävissä tarkastuksissa tai viljelylohkojen tunnistusjärjestelmää päivitettäessä käytetään kuvatulkintaa eikä kuvatulkinta johda vakuuttaviin tuloksiin, olisi tehtävä kenttätarkastuksia.
(27)
Ennakkoilmoitus tukikelpoisuutta tai täydentävien ehtojen noudattamista koskevista paikalla tehtävistä tarkastuksista olisi sallittava vain, jos ilmoitus ei uhkaa mitätöidä tarkastuksia, ja joka tapauksessa olisi sovellettava asianmukaisia määräaikoja. Jos täydentävien ehtojen kannalta olennaisia säädöksiä tai standardeja koskevien alakohtaisten erityissääntöjen mukaan paikalla tehtävistä tarkastuksista ei ilmoiteta etukäteen, olisi noudatettava kyseisiä sääntöjä.
(28)
Olisi säädettävä siitä, että jäsenvaltioiden on tarvittaessa yhdisteltävä eri tarkastuksia. Kuitenkin tiettyjen tukitoimenpiteiden yhteydessä paikalla tehtävät tarkastukset olisi jaettava koko vuodelle, jotta sitoumusten noudattaminen pystytään tarkistamaan. Yksi paikalla tehtävä tarkastus saisi kestää vain niin kauan kuin on tarpeen. Kuitenkin silloin, kun tukikelpoisuusperusteet, sitoumukset tai velvoitteet koskevat jotakin tiettyä ajanjaksoa, paikalla tehtävä tarkastus saattaa edellyttää tuensaajan osalta myöhempiä lisäkäyntejä. Tällaisia tapauksia varten olisi tarkennettava, että paikalla tehtävään tarkastukseen käytettävissä oleva aika olisi rajattava mahdollisimman lyhyeksi ja käyntien määrä mahdollisimman pieneksi.
(29)
Olisi varmistettava, että kaikkien todettujen noudattamatta jättämisten johdosta toteutetaan asianmukaiset jatkotoimet ja että ne otetaan huomioon tukia myönnettäessä. Tässä yhteydessä olisi tukikelpoisuusedellytysten täyttymistä tarkistettaessa otettava huomioon myös kaikki muiden kuin tarkastuksista suoraan vastuussa olevien elinten, yksiköiden ja organisaatioiden raportoimat noudattamatta jättämiset. Jäsenvaltioiden olisi myös varmistettava, että tukien myöntämisestä vastaavat toimivaltaiset viranomaiset ilmoittavat toisilleen kaikista tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten ja muiden velvoitteiden noudattamista koskevien tarkastusten yhteydessä tehdyistä merkityksellisistä havainnoista. Tämä periaate olisi ulotettava koskemaan kaikkia julkisten tai yksityisten sertifiointielinten tekemiä havaintoja, kun on kyse tuensaajista, jotka ovat päättäneet täyttää viherryttämisvelvoitteensa sertifiointijärjestelmään kuuluvilla vastaavilla käytännöillä, mistä olisi ilmoitettava viherryttämistuen myöntämisestä vastaavalle viranomaiselle. Lisäksi silloin, kun maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevissa tarkastuksissa tarkastetaan vastaavia käytäntöjä, kyseisten tarkastusten tulokset olisi ilmoitettava myös muille viranomaisille, joita asia koskee, jotta ne otettaisiin huomioon arvioitaessa myöhemmin tukikelpoisuutta viherryttämistuen saamisen osalta.
(30)
Jotta noudattamatta jättämiset voitaisiin havaita tehokkaasti hallinnollisissa tarkastuksissa, olisi vahvistettava erityisesti ristiintarkastusten sisältöä koskevat säännöt. Kaikkien noudattamatta jättämisten osalta olisi toteutettava jatkotoimet asianmukaista menettelyä noudattaen.
(31)
Jos kaksi tai useampia tuensaajia jättää samasta viitelohkosta samaa tukijärjestelmää tai tukitoimenpidettä koskevan tukihakemuksen ja/tai maksupyynnön ja liian suureksi tai päällekkäisesti ilmoitettu kokonaispinta-ala on viljelylohkoille määritellyn sallitun mittapoikkeaman rajoissa, jäsenvaltioiden olisi yksinkertaisuuden vuoksi voitava säätää kyseisten alojen pienentämisestä oikeassa suhteessa. Asianomaisilla tuensaajilla olisi kuitenkin oltava oikeus valittaa tällaisista päätöksistä.
(32)
Olisi määriteltävä tuensaajien vähimmäismäärä, joka eri tukijärjestelmissä on tarkastettava paikalla.
(33)
Tarkastusotos olisi pinta-alaan liittyviä tukijärjestelmiä koskevissa paikalla tehtävissä tarkastuksissa määritettävä ositetun otannan menetelmällä, jotta hallinnollinen taakka pysyisi oikeasuhtaisena ja paikalla tarkastettavien tuensaajien määrä kohtuullisena. Ositetun otannan menetelmään olisi kuuluttava satunnaisotantaa koskeva osa, jotta virhetaso saataisiin edustavaksi. Viherryttämistukea, eläintukijärjestelmiä tai maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevissa paikalla tehtävissä tarkastuksissa otos olisi kuitenkin valittava osittain riskianalyysin perusteella. Toimivaltaisen viranomaisen olisi vahvistettava riskitekijät alueilla, joilla on suurin virheriski. Riskianalyysin soveltuvuuden ja tehokkuuden varmistamiseksi riskien arviointiperusteet olisi arvioitava ja saatettava ajan tasalle vuosittain ottaen huomioon kunkin arviointiperusteen merkitys vertaamalla satunnaisesti valittujen ja riskin perusteella valittujen otosten tuloksia keskenään, jäsenvaltion tilanne ja noudattamatta jättämisen luonne.
(34)
Tietyissä tapauksissa on aiheellista tehdä tarkastuksia paikalla ennen kuin kaikki hakemukset on otettu vastaan. Sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi voitava valita osa tarkastusotoksesta ennen hakuajan päättymistä.
(35)
Paikalla tehtävien tarkastusten tehokkuuden varmistamiseksi on tärkeää, että tarkastukset tekevä henkilöstö on selvillä paikalla tehtävään tarkastukseen valitsemisen syystä. Jäsenvaltioiden olisi säilytettävä tällaiset tiedot.
(36)
Jos paikalla tehtävissä tarkastuksissa todetaan huomattavaa noudattamatta jättämistä, paikalla tehtävien tarkastusten määrää olisi lisättävä seuraavana vuonna, jotta saavutettaisiin riittävä varmuustaso kyseessä olevien tukihakemusten ja maksupyyntöjen oikeellisuudesta.
(37)
On tarpeen vahvistaa edellytykset, joilla tiettyjä tukijärjestelmiä ja tukitoimenpiteitä koskevien paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäismäärän vähentämistä voidaan pitää perusteltuna hyvin toimivan hallinnointi- ja valvontajärjestelmän ja hyväksyttävissä rajoissa pysyvien virhetasojen ansiosta.
(38)
Asianmukaisen seurannan ja tehokkaan valvonnan varmistamiseksi pinta-alaan liittyviä tukijärjestelmiä ja maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevien paikalla tehtävien tarkastusten olisi katettava kaikki ilmoitetut viljelylohkot. Tiettyjen maaseudun kehittämistoimenpiteiden yhteydessä paikalla tehtävän tarkastuksen olisi katettava myös muu kuin maatalousmaa. Yhdennetyn järjestelmän täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi sallittava viljelylohkojen tosiasiallisen mittauksen rajoittaminen satunnaisotokseen, joka kattaa 50 prosenttia ilmoitetuista viljelylohkoista. Otokseen perustuvien mittausten tulokset olisi ekstrapoloitava muuhun perusjoukkoon tai mittaukset olisi ulotettava kaikkiin ilmoitettuihin viljelylohkoihin.
(39)
Olisi vahvistettava säännöt, jotka koskevat paikalla tehtävien tarkastusten osatekijöitä, tukikelpoisuusedellytysten tarkistamista sekä pinta-alan mittausmenetelmiä ja -välineitä, joita jäsenvaltioiden on käytettävä paikalla tehtävissä tarkastuksissa, jotta voidaan varmistaa, että mittausten laatu vastaa unionin tasolla laadittujen teknisten standardien edellyttämää laatua.
(40)
Olisi vahvistettava edellytykset kaukokartoituksen käytölle paikalla tehtävissä tarkastuksissa ja säädettävä, että kenttätarkastuksia on tehtävä aina silloin, kun kuvatulkinnalla ei saada selviä tuloksia. Esimerkiksi sääolosuhteiden vuoksi saattaa käydä niin, ettei kaikista lohkoista ole tarpeeksi hyvää kuva-aineistoa kaikkien tukikelpoisuusedellytysten tarkastamista tai pinta-alamittauksen suorittamista varten. Tällaisissa tapauksissa paikalla tehtävä tarkastus olisi toteutettava tai sitä olisi täydennettävä perinteisin keinoin. Lisäksi on aiheellista edellyttää, että kaikkien tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten ja muiden velvoitteiden noudattamista tarkastettaessa käytetään samaa tarkkuustasoa kuin paikalla perinteisin keinoin tehtävässä tarkastuksessa.
(41)
Jotta kansalliset viranomaiset ja unionin toimivaltaiset viranomaiset voisivat toteuttaa jatkotoimet paikalla tehtyjen tarkastusten osalta, kyseisiä tarkastuksia koskevat yksityiskohtaiset tiedot olisi merkittävä tarkastuskertomukseen. Tuensaajalle tai tämän edustajalle olisi annettava mahdollisuus allekirjoittaa kertomus. Kaukokartoituksena paikalla tehtävien tarkastusten osalta jäsenvaltioiden olisi kuitenkin voitava säätää, että tätä mahdollisuutta saa käyttää ainoastaan silloin, kun tarkastuksessa paljastuu noudattamatta jättämisiä. Jos noudattamatta jättämisiä havaitaan, tuensaajan olisi saatava jäljennös kertomuksesta paikalla tehdyn tarkastuksen luonteesta riippumatta.
(42)
Komission asetuksen (EY) N:o 1082/2003 (6) pohjalta on laadittu erityiset tarkastussäännökset. Silloin kun kyseisen asetuksen nojalla tehdään tarkastuksia, tulokset olisi sisällytettävä tarkastuskertomukseen yhdennettyä järjestelmää varten.
(43)
Eläintukijärjestelmän tai eläimiin liittyvän tukitoimenpiteen soveltamisen valitsevien jäsenvaltioiden osalta olisi tarkennettava kyseisten tukijärjestelmien tai toimenpiteiden nojalla haettua suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea koskevien paikalla tehtävien tarkastusten ajoitus ja vähimmäissisältö. Tällaisten paikalla tehtävien tarkastusten suorittaminen on olennaisen tärkeää, jotta voitaisiin tarkastaa tehokkaasti tukihakemuksissa tai maksupyynnöissä taikka eläimiä koskevaan sähköiseen tietokantaan tehdyissä ilmoituksissa annettujen tietojen paikkansapitävyys. Paikalla tehtävissä eläintukijärjestelmiä tai eläimiin liittyviä tukitoimenpiteitä koskevissa tarkastuksissa olisi tarkastettava erityisesti tukikelpoisuusedellytysten täyttyminen, rekisterimerkintöjen paikkansapitävyys ja mahdolliset eläinpassit.
(44)
Jotta toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ja unionin toimivaltaiset viranomaiset voisivat toteuttaa jatkotoimet paikalla tehtyjen tarkastusten osalta, kyseisiä tarkastuksia koskevat yksityiskohtaiset tiedot olisi merkittävä tarkastuskertomukseen. Tuensaajalle tai tämän edustajalle olisi annettava mahdollisuus allekirjoittaa kertomus tarkastuksen aikana. Jos noudattamatta jättämisiä havaitaan, tuensaajan olisi saatava jäljennös kertomuksesta paikalla tehdyn tarkastuksen luonteesta riippumatta.
(45)
Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 32 artiklan 6 kohdan soveltamiseksi olisi vahvistettava säännöt sellaisen järjestelmän toteuttamista varten, jota jäsenvaltioiden olisi käytettävä hampun tetrahydrokannabinolipitoisuuden toteamiseksi.
(46)
Jotta kuidun tuotantoon tarkoitettua hamppua koskevien velvoitteiden noudattamista voitaisiin valvoa tehokkaasti, on tarpeen säätää kukinnan jälkeisestä ajanjaksosta, jonka aikana tällaista hamppua ei saa korjata.
(47)
Yhdennetyn järjestelmän soveltamisalaan kuulumattomien maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta tarvitaan yksityiskohtaisempia sääntöjä hallinnollisten ja paikalla tehtävien tarkastusten organisoimista ja hallinnollisten seuraamusten laskemista varten.
(48)
Kyseisten toimenpiteiden erityispiirteiden vuoksi hallinnollisilla tarkastuksilla olisi tarkastettava unionin lainsäädännön ja kansallisen lainsäädännön sekä sovellettavan maaseudun kehittämisohjelman vaatimusten noudattaminen, ja ne olisi kohdistettava kaikkiin sellaisiin tukikelpoisuusperusteisiin, sitoumuksiin ja muihin velvoitteisiin, jotka kyseisillä tarkastuksilla on mahdollista tarkastaa. Investointitoimien toteutumisen tarkastamiseksi hallinnollisiin tarkastuksiin olisi tavallisesti sisällyttävä tuettuun toimeen tai investointikohteeseen kohdistuva tarkastuskäynti.
(49)
Paikalla tehtävät tarkastukset olisi organisoitava satunnaisotoksen ja riskiin perustuvan otoksen pohjalta. Satunnaisotoksen osuuden olisi oltava tarpeeksi suuri edustavan virhetason aikaansaamiseksi.
(50)
Tarkastusten riittävyyden varmistamiseksi olisi paikalla tehtäviä tarkastuksia varten määriteltävä tarkastusten vähimmäismäärä. Tätä määrää olisi lisättävä, jos tarkastuksissa paljastuu huomattavaa noudattamatta jättämistä. Samoin jäsenvaltioiden olisi voitava vähentää kyseistä määrää, jos virhetasot ovat alle olennaisuusrajan ja hallinto- ja valvontajärjestelmät toimivat asianmukaisesti.
(51)
Paikalla tehtävien tarkastusten yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi on tarpeen määritellä kyseisten tarkastusten sisältö.
(52)
Investointitoimille olisi tehtävä jälkitarkastukset Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (7) 71 artiklassa määritellyn pysyvyysvaatimuksen noudattamisen tarkastamiseksi. Näiden tarkastusten perusta ja sisältö olisi täsmennettävä.
(53)
Kokemus on osoittanut, että tiettyjä erityisiä maaseudun kehittämistoimenpiteitä ja jäsenvaltioiden aloitteesta annettavaan tekniseen tukeen liittyviä menoja varten tarvitaan erityisiä valvontasäännöksiä.
(54)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 mukaan hallinnollisia seuraamuksia ei määrätä, jos noudattamatta jättäminen on luonteeltaan vähäistä, myös kynnysarvolla ilmaistuna. Tiettyjen maaseudun kehittämistoimenpiteiden yhteydessä olisi vahvistettava yksityiskohtaiset säännöt siitä, miten noudattamatta jättäminen määritellään vähäiseksi, myös siitä, miten asetetaan määrällinen kynnysarvo, joka ilmaistaan tukikelpoisen määrän prosenttiosuutena. Kyseinen kynnysarvo olisi määriteltävä, ja sen ylittyessä olisi sovellettava oikeasuhtaista hallinnollista seuraamusta.
(55)
Erilaisten täydentäviin ehtoihin liittyvien velvoitteiden noudattamisen seuraaminen edellyttää valvontajärjestelmän perustamista ja asianmukaisten hallinnollisten seuraamusten ottamista käyttöön. Tätä tarkoitusta varten jäsenvaltioiden eri viranomaisten on ilmoitettava tiedot muun muassa tukihakemuksista, tarkastusotoksista ja paikalla tehtyjen tarkastusten tuloksista. Olisi säädettävä kyseisen järjestelmän peruspiirteistä.
(56)
Asetuksella (EU) N:o 1306/2013 otetaan käyttöön täydentäviin ehtoihin liittyviä velvoitteita tuensaajille, jotka saavat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 mukaisia suoria tukia, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (8) 46 ja 47 artiklan mukaisia viinialan tukia tai Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1305/2013 (9) 21 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan tai 28-31, 33 ja 34 artiklan mukaisia vuosipalkkioita, ja säädetään vähennysten ja poissulkemisten järjestelmästä, jota sovelletaan, jos velvoitteita ei täytetä. Kyseisen järjestelmän yksityiskohdat olisi vahvistettava.
(57)
Täydentäviä ehtoja koskevat tarkastukset voidaan saattaa päätökseen ennen kuin asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa tarkoitetut tuet ja vuosipalkkiot on otettu vastaan tai sen jälkeen. Erityisesti, jos kyseisiä tarkastuksia ei voida saattaa päätökseen ennen kuin mainitut tuet ja vuosipalkkiot on otettu vastaan, tuensaajan maksettavaksi hallinnollisen seuraamuksen johdosta tuleva määrä olisi perittävä takaisin tämän asetuksen mukaisesti tai tasauksella.
(58)
Olisi vahvistettava säännöt viranomaisista, jotka vastaavat täydentäviin ehtoihin liittyviä velvoitteita koskevasta valvontajärjestelmästä jäsenvaltioissa.
(59)
Olisi vahvistettava tarkastusten vähimmäismäärä täydentäviin ehtoihin liittyvien velvoitteiden noudattamisen tarkastamista varten. Kyseiseksi tarkastusten määräksi olisi vahvistettava vähintään 1 prosentti kunkin valvontaviranomaisen toimivalta-alueeseen kuuluvien, asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa tarkoitettujen tuensaajien kokonaismäärästä, ja tämä määrä olisi valittava tarkoituksenmukaisen riskianalyysin perusteella.
(60)
Tarkastusotoksen laskemiseksi asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 ja 29 artiklassa tarkoitetun henkilöryhmän erityistapauksessa jäsenvaltioille olisi annettava joustonvaraa päättää, tarkastellaanko ryhmää kokonaisuutena vai jokaista sen jäsentä erikseen.
(61)
Jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus noudattaa tarkastusten vähimmäismäärää kunkin toimivaltaisen valvontaviranomaisen tasolla, maksajaviraston tasolla taikka säädöksen tai standardin tai säädös- tai standardiryhmän tasolla.
(62)
Jos säädökseen tai standardeihin sovellettavassa erityislainsäädännössä säädetään tarkastusten vähimmäismääristä, jäsenvaltioiden olisi noudatettava kyseisiä määriä. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin saatava soveltaa täydentäviä ehtoja koskeviin paikalla tehtäviin tarkastuksiin yhtenäistä tarkastusten määrää. Jos jäsenvaltio käyttää tätä mahdollisuutta, kaikista alakohtaisen lainsäädännön mukaisissa paikalla tehtävissä tarkastuksissa havaituista noudattamatta jättämisistä olisi ilmoitettava ja niiden osalta olisi toteutettava jatkotoimet täydentävien ehtojen puitteissa.
(63)
Kun kyseessä ovat täydentäviin ehtoihin liittyvät velvoitteet neuvoston direktiivin 96/22/EY (10) yhteydessä, olisi yksinkertaisuuden vuoksi katsottava, että tässä asetuksessa asetettu vähimmäismäärää koskeva vaatimus täyttyy, kun sovelletaan seurantasuunnitelmien otoskokoa.
(64)
Jäsenvaltioille olisi annettava riittävästi joustonvaraa tarkastusten vähimmäismäärän saavuttamiseksi, ja tätä varten niiden olisi voitava käyttää muiden paikalla tehtävien tarkastusten tuloksia tai vaihtaa tuensaajia.
(65)
Valvontajärjestelmän heikentymisen estämiseksi etenkin silloin, kun valitaan otosta täydentäviä ehtoja koskeviin paikalla tehtäviin tarkastuksiin, tarkastuksen vähimmäisotosta laskettaessa ei saisi ottaa huomioon vähimmäissäännön osalta tehtäviä seurantatarkastuksia, joista säädetään asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 3 kohdassa.
(66)
Jos täydentävien ehtojen osalta todetaan merkitsevää noudattamatta jättämistä, paikalla tehtävien tarkastusten määrää olisi lisättävä seuraavana vuonna, jotta kyseessä olevien tukihakemusten oikeellisuudesta saavutettaisiin hyväksyttävä varmuustaso. Lisätarkastukset olisi kohdistettava kyseessä oleviin säädöksiin tai standardeihin.
(67)
Kun vähimmäissääntöä sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 3 kohdan mukaisesti, on tärkeää vahvistaa tuensaajien prosenttiosuus, joka olisi tarkastettava sen toteamiseksi, että havaitut noudattamatta jättämiset on korjattu.
(68)
Tarkastusotos täydentävien ehtojen noudattamisen tarkastamista varten olisi valittava osittain riskianalyysin ja osittain satunnaisotannan perusteella. Toimivaltaisen viranomaisen olisi vahvistettava riskitekijät, koska sillä on paremmat edellytykset valita merkitykselliset riskitekijät. Soveltuvan ja tehokkaan riskianalyysin varmistamiseksi analyysin tehokkuutta olisi arvioitava ja analyysi olisi päivitettävä vuosittain siten, että otetaan huomioon kunkin riskitekijän merkitys, verrataan satunnaisotannan ja riskiin perustuvan otannan tuloksia keskenään ja otetaan huomioon kunkin jäsenvaltion tilanne.
(69)
Täydentävien ehtojen noudattamista koskevien paikalla tehtävien tarkastusten otoksen valintaa voidaan parantaa sallimalla jäsenvaltioiden ottaa huomioon riskianalyysi, joka koskee tuensaajan osallistumista asetuksen (EU) N:o 1306/2013 12 artiklassa säädettyyn maatilojen neuvontajärjestelmään sekä tuensaajien osallistumista asiaankuuluviin sertifiointijärjestelmiin. Samalla kun osallistuminen otetaan huomioon, olisi kuitenkin osoitettava, että kyseisiin järjestelmiin osallistuvat tuensaajat edustavat pienempää riskiä kuin järjestelmiin osallistumattomat tuensaajat.
(70)
Tietyissä tapauksissa on aiheellista tehdä paikalla täydentäviin ehtoihin liittyviä tarkastuksia jo ennen kuin kaikki hakemukset on otettu vastaan. Sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi voitava valita tarkastusotos osittain ennen hakuajan päättymistä.
(71)
Yleinen sääntö on, että tarkastusotos täydentävien ehtojen noudattamisen tarkastamista varten olisi valittava kaikkien niiden asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa tarkoitettujen tuensaajien joukosta, joiden osalta kyseessä oleva toimivaltainen valvontaviranomainen on vastuussa. Tästä säännöstä poiketen otokset voidaan valita erikseen kustakin kolmesta tuensaajaluokasta. Jäsenvaltioiden olisi voitava valita tarkastusotos käyttäen perustana tukikelpoisuusperusteita koskeviin paikalla tehtäviin tarkastuksiin valittuja tuensaajia koskevia otoksia. Lisäksi menettelyjen yhdistelmä olisi sallittava vain siinä tapauksessa, että se parantaa valvontajärjestelmän tehokkuutta.
(72)
Jos paikalla tehtäviin tarkastuksiin valitaan asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 ja 29 artiklassa tarkoitettu henkilöryhmä, olisi varmistettava, että asianomaisten vaatimusten ja standardien noudattaminen tarkastetaan sen jokaisen jäsenen osalta.
(73)
Täydentäviä ehtoja koskevat paikalla tehtävät tarkastukset edellyttävät yleensä useita käyntejä samalle tilalle. Tarkastuksista tuensaajille ja viranomaisille aiheutuvan taakan vähentämiseksi olisi oltava mahdollista rajoittaa tarkastukset yhteen käyntiin. Tarkastuskäynnin ajankohta olisi täsmennettävä. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin varmistettava, että vaatimusten ja standardien noudattamista koskeva edustava ja tehokas tarkastus tehdään saman kalenterivuoden aikana.
(74)
Paikalla tehtävien tarkastusten rajoittaminen vähintään puolet kyseessä olevista lohkoista käsittävään otokseen ei saisi tarkoittaa sitä, että mahdollista asiaankuuluvaa seuraamusta supistetaan samassa suhteessa.
(75)
Täydentäviä ehtoja koskevien paikalla tehtävien tarkastusten yksinkertaistamiseksi ja olemassa olevan tarkastuskapasiteetin käyttämiseksi paremmin olisi oltava mahdollista korvata tiloilla tehtävät tarkastukset hallinnollisilla tarkastuksilla, jos ne ovat vähintään yhtä tehokkaita kuin tarkastukset, jotka paikalla tehtäisiin.
(76)
Lisäksi jäsenvaltioiden olisi täydentäviin ehtoihin liittyviä tarkastuksia paikalla tehdessään voitava käyttää tiettyihin vaatimuksiin tai standardeihin liittyviä puolueettomia indikaattoreita. Kyseisten indikaattoreiden olisi kuitenkin kytkeydyttävä suoraan vaatimuksiin tai standardeihin, joita ne koskevat, ja niiden olisi katettava kaikki tarkastettavat näkökohdat.
(77)
Paikalla tehtävät tarkastukset olisi tehtävä sen kalenterivuoden aikana, jona asianomaiset tukihakemukset ja maksupyynnöt on jätetty. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklan mukaisiin viinialan tukijärjestelmiin liittyvien hakijoiden osalta kyseiset tarkastukset voidaan tehdä milloin tahansa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa ilmoitetun ajanjakson aikana.
(78)
Olisi vahvistettava säännöt täydentäviä ehtoja koskevien yksityiskohtaisten erityisten tarkastuskertomusten laatimiseksi. Kentällä toimivien erikoistuneiden tarkastajien olisi ilmoitettava havainnoistaan ja niiden vakavuudesta, jotta maksajavirasto voi tehdä niihin liittyvät vähennykset tai tapauksen mukaan päättää poissulkemisista asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa lueteltujen tukien ja vuosipalkkioiden osalta.
(79)
Paikalla tehtävän tarkastuksen tehokkuuden varmistamiseksi on tärkeää, että tarkastukset tekevä henkilöstö on selvillä sitä, miksi kyseinen tuensaaja on valittu paikalla tehtävän tarkastuksen kohteeksi. Jäsenvaltioiden olisi säilytettävä tällaiset tiedot.
(80)
Tiedot täydentäviä ehtoja koskevien tarkastusten tuloksista olisi saatettava kaikkien niiden maksajavirastojen saataville, jotka vastaavat täydentäviä ehtoja koskevien vaatimusten alaisten eri tukien hallinnoinnista, jotta sovellettaisiin tarkoituksenmukaisia vähennyksiä havaintojen edellyttämällä tavalla.
(81)
Tuensaajille olisi ilmoitettava mahdollisesta paikalla tehdyn tarkastuksen tuloksena todetusta noudattamatta jättämisestä. On aiheellista säätää määräajasta, jonka kuluessa tuensaajien olisi saatava kyseinen tieto. Ei kuitenkaan saisi olla mahdollista, että asianomaiset tuensaajat välttyvät todetun noudattamatta jättämisen seuraamuksilta, jos kyseinen määräaika ylittyy.
(82)
Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 3 kohdassa säädetyn vähimmäissäännön ja 99 artiklan 2 kohdassa säädetyn varhaisvaroitusjärjestelmän osalta olisi selvennettävä, että velvoitetta ilmoittaa tuensaajalle korjaavista toimista ei sovelleta, jos tuensaaja on jo toteuttanut välittömiä toimia.
(83)
Olisi vahvistettava noudattamatta jättämisen korjaamista koskevista vaatimuksista tilanteissa, joissa jäsenvaltio päättää olla soveltamatta noudattamatta jättämiseen hallinnollisia seuraamuksia asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 3 kohdassa ja 99 artiklan 2 kohdassa säädetyn mukaisesti.
(84)
Tarkastukseen osallistuvien osapuolten välisen tiedonkulun parantamiseksi olisi säädettävä siitä, että asiaankuuluvat todistusasiakirjat lähetetään pyydettäessä maksajavirastolle tai koordinoivalle viranomaiselle tai saatetaan näiden käytettäväksi.
(85)
Niiden asiaankuuluvien tukihakemusten tai maksupyyntöjen osalta, jotka on jätetty sen kalenterivuoden aikana, jolta havainto on, hallinnollista seuraamusta olisi sovellettava tuensaajalle myönnettyyn tai myönnettävään asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa lueteltujen tukien kokonaismäärään. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklan mukaisia viinialan tukijärjestelmiä koskevien hakijoiden osalta hallinnollista seuraamusta olisi sovellettava kyseisten artiklojen mukaisia tukijärjestelmiä koskevan hakemuksen perusteella saatuun kokonaismäärään. Rakenneuudistusta ja uusiin lajikkeisiin siirtymistä koskevan toimenpiteen osalta kokonaismäärä olisi jaettava kolmella.
(86)
Jos kyseessä on asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 ja 29 artiklassa tarkoitettu henkilöryhmä, ryhmän jäsenen noudattamatta jättämiseen liittyvä vähennys olisi laskettava asiaankuuluvien täydentäviä ehtoja koskevien säännösten mukaisesti. Tulokseksi saatua vähennysprosenttia olisi sovellettava ottaen huomioon, että täydentäviin ehtoihin liittyvät velvoitteet ovat yksilökohtaisia, ja suhteellisuusperiaatetta noudattaen. Olisi kuitenkin jätettävä jäsenvaltioiden päätettäväksi, olisiko kyseistä vähennystä sovellettava ryhmään vai ainoastaan niihin jäseniin, jotka eivät ole noudattaneet vaatimuksia.
(87)
Olisi vahvistettava yksityiskohtaiset menettely- ja tekniset säännöt täydentäviin ehtoihin liittyviä velvoitteita koskevien hallinnollisten seuraamusten laskemiseksi ja soveltamiseksi.
(88)
Vähennykset ja poissulkemiset olisi arvioitava tapahtuneen noudattamatta jättämisen vakavuuden mukaan, ja niillä olisi voitava sulkea tuensaaja jopa kokonaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa lueteltujen tukien ulkopuolelle seuraavana kalenterivuonna.
(89)
Suorien tukien komitea ja maaseudun kehittämiskomitea eivät ole antaneet lausuntoa puheenjohtajan asettamassa määräajassa,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 soveltamista koskevat säännöt seuraavien osalta:
a)
ilmoitukset, jotka jäsenvaltioiden on annettava komissiolle unionin taloudellisten etujen suojaamista koskevien velvoitteidensa mukaisesti;
b)
hallinnolliset ja paikalla tehtävät tarkastukset, jotka jäsenvaltioiden on tehtävä tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten ja muiden velvoitteiden noudattamisen osalta;
c)
paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäistaso sekä velvollisuus nostaa kyseistä tasoa ja mahdollisuus alentaa sitä;
d)
raportointi tehdyistä tarkastuksista ja todentamisista ja niiden tuloksista;
e)
viranomaiset, joiden vastuulla on vaatimusten noudattamista koskevien tarkastusten suorittaminen ja kyseisten tarkastusten sisältö;
f)
erityiset tarkastustoimenpiteet ja -menetelmät hampun tetrahydrokannabinolitasojen määrittämiseksi;
g)
järjestelmän perustaminen ja toiminta hyväksyttyjen toimialakohtaisten organisaatioiden tarkastamiseksi puuvillan lajikohtaista tukea varten;
h)
tapaukset, joissa tukihakemuksia ja maksupyyntöjä tai mitä tahansa muita tiedonantoja, hakemuksia tai pyyntöjä voidaan korjata ja oikaista niiden toimittamisen jälkeen;
i)
tukien osittaisen tai täysimääräisen peruutuksen soveltaminen ja laskeminen;
j)
aiheettomasti suoritettujen maksujen ja aiheettomasti myönnettyjen tukioikeuksien takaisinperintä, seuraamukset ja korkojen soveltaminen;
k)
hallinnollisten seuraamusten soveltaminen ja laskeminen;
l)
noudattamatta jättämisen määrittely vähäiseksi;
m)
tukihakemukset, maksupyynnöt sekä tukioikeuksia koskevat hakemukset mukaan luettuna hakemusten viimeinen jättöpäivä, hakemuksiin sisällytettävien tietojen vähimmäismäärää koskevat vaatimukset, tukihakemusten muuttamista ja peruuttamista koskevat säännökset, vapautus tukihakemusten toimittamista koskevasta vaatimuksesta sekä säännökset, joilla jäsenvaltioille sallitaan yksinkertaistettujen menettelyjen soveltaminen;
n)
tarkastusten tekeminen sen todentamiseksi, että velvoitteita noudatetaan ja tukihakemuksessa tai maksupyynnössä ilmoitetut tiedot ovat oikeita ja täydellisiä mukaan luettuina paikalla tehtävien tarkastusten osalta sallittuja mittapoikkeamia koskevat säännöt;
o)
tekniset eritelmät, jotka ovat tarpeen asetuksen (EU) N:o 1306/2013 V osaston II luvun yhtenäistä täytäntöönpanoa varten;
p)
tilojen siirto;
q)
ennakkomaksut;
r)
täydentäviin ehtoihin liittyviä velvoitteita koskevien tarkastusten tekeminen, myös ottaen huomioon viljelijän osallistuminen maatilojen neuvontajärjestelmään ja sertifiointijärjestelmään;
s)
hallinnollisten seuraamusten soveltaminen ja laskeminen täydentäviin ehtoihin liittyvien velvoitteiden yhteydessä, myös siltä osin kuin tuensaajana on henkilöryhmä.
2 artikla
Tietojen vaihto suoran tuen hakemuksista, maaseudun kehittämistukea koskevista hakemuksista, maksupyynnöistä ja muista ilmoituksista
1. Tukijärjestelmien ja tukitoimenpiteiden hallinnoimiseksi asianmukaisesti olisi sellaisen jäsenvaltion, jossa useampi kuin yksi maksajavirasto vastaa suorien tukien ja maaseudun kehittämistoimenpiteiden hallinnoimisesta saman tuensaajan osalta, toteutettava tarvittaessa asianmukaiset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että suoran tuen hakemuksissa, maaseudun kehittämistukea koskevissa hakemuksissa, maksupyynnöissä ja muissa ilmoituksissa vaaditut tiedot saatetaan kaikkien asianomaisten maksajavirastojen käytettäväksi.
2. Jos tarkastuksia ei tee vastuussa oleva maksajavirasto, asianomaisen jäsenvaltion on varmistettava, että maksajavirasto saa riittävät tiedot tehdyistä tarkastuksista ja niiden tuloksista. Maksajaviraston on itse määriteltävä tarvitsemansa tiedot.
3 artikla
Suoran tuen hakemusten, maaseudun kehittämistukea koskevien hakemusten, maksupyyntöjen ja muiden ilmoitusten peruuttaminen
1. Suoran tuen hakemus, maaseudun kehittämistukea koskeva hakemus, maksupyyntö tai muu ilmoitus voidaan peruuttaa kirjallisesti osittain tai kokonaan milloin tahansa. Toimivaltaisen viranomaisen on säilytettävä tiedot tällaisesta peruutuksesta.
Jos jäsenvaltio käyttää 21 artiklan 3 kohdassa säädettyjä mahdollisuuksia, se voi säätää, että kirjallinen peruutus voidaan korvata eläimiä koskevaan sähköiseen tietokantaan tehdyllä tilalta poistettua eläintä koskevalla ilmoituksella.
2. Jos toimivaltainen viranomainen on jo ilmoittanut tuensaajalle 1 kohdassa tarkoitetuissa asiakirjoissa olevista noudattamatta jättämisistä tai jos toimivaltainen viranomainen on ilmoittanut tuensaajalle aikomuksestaan tehdä tarkastus paikalla ja kyseisessä paikalla tehtävässä tarkastuksessa paljastuu noudattamatta jättäminen, peruutuksia ei sallita asiakirjojen niiden osien suhteen, joita noudattamatta jättäminen koskee.
3. Edellä olevan 1 kohdan mukaiset peruutukset asettavat tuensaajan asemaan, jossa hän oli ennen kyseessä olevien asiakirjojen tai niiden osan toimittamista.
4 artikla
Ilmeisten virheiden korjaaminen ja oikaiseminen
Tuensaajan toimittamia suoran tuen hakemuksia, maaseudun kehittämistukea koskevia hakemuksia, maksupyyntöjä tai mitä tahansa niitä tukevia asiakirjoja voidaan korjata tai oikaista milloin tahansa niiden jättämisen jälkeen, jos toimivaltainen viranomainen tunnistaa tapauksen kokonaisarvioinnin perusteella ilmeisiä virheitä, ja edellyttäen, että tuensaaja on toiminut vilpittömässä mielessä.
Toimivaltainen viranomainen voi tunnistaa ilmeiset virheet vain, jos ne ovat suoraan tunnistettavissa ensimmäisessä kohdassa tarkoitetuissa asiakirjoissa ilmoitettuja tietoja koskevassa aineistotarkastuksessa.
5 artikla
Vähennysten, epäämisten, peruutusten ja seuraamusten soveltaminen
Jos noudattamattajättämistapaukseen, johon sovelletaan seuraamuksia komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 (11) IV osaston II luvun mukaisesti, liittyy myös peruutuksia tai seuraamuksia kyseisen asetuksen II osaston III ja IV luvun tai III osaston mukaisesti,
a)
delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 II osaston III ja IV luvussa tai III osastossa säädettyjä vähennyksiä, epäämisiä, peruutuksia tai seuraamuksia sovelletaan suoria tukia koskeviin järjestelmiin tai maaseudun kehittämistoimenpiteisiin yhdennetyn järjestelmän puitteissa;
b)
delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 IV osaston II luvussa säädettyjä seuraamuksia sovelletaan niiden kyseiselle tuensaajalle asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklan mukaisesti myönnettävien tukien kokonaismäärään, joita a alakohdassa tarkoitetut vähennykset, epäämiset, peruutukset tai seuraamukset eivät koske.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja vähennyksiä, epäämisiä, peruutuksia ja seuraamuksia sovelletaan tämän asetuksen 6 artiklan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muista unionin säännöksistä tai kansallisesta lainsäädännöstä johtuvien lisäseuraamusten soveltamista.
6 artikla
Kutakin suorien tukien järjestelmää tai maaseudun kehittämistoimenpidettä koskevien vähennysten, epäämisten, peruutusten ja seuraamusten järjestys
1. Tuensaajalle jonkin asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteessä I luetellun järjestelmän mukaisesti myönnettävän tuen määrän päättävät jäsenvaltiot kyseisellä asetuksella sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 228/2013 (12) unionin syrjäisimpiä alueita koskeville ohjelmille ja Euroopan parlamentin ja neuvoston ja asetuksella (EU) N:o 229/2013 (13) Egeanmeren pieniä saaria koskeville ohjelmille vahvistettujen edellytysten mukaisesti.
2. Kutakin asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteessä I lueteltua järjestelmää sekä kutakin maaseudun kehittämistoimenpidettä koskevat vähennykset, peruutukset ja seuraamukset lasketaan delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan 6 alakohdassa määritellyn yhdennetyn järjestelmän puitteissa seuraavassa järjestyksessä:
a)
delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 II osaston IV luvussa säädettyjä vähennyksiä ja seuraamuksia, kyseisen asetuksen 16 artiklassa tarkoitettuja seuraamuksia lukuun ottamatta, sovelletaan kaikkiin noudattamattajättämistapauksiin;
b)
a alakohdan soveltamisen tuloksena saatua määrää käytetään perustana laskettaessa delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 III osastossa säädettyjä epäämisiä;
c)
b alakohdan soveltamisen tuloksena saatua määrää käytetään perustana laskettaessa vähennyksiä, joita sovelletaan, jos hakemus on jätetty myöhässä delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 13 tai 14 artiklan mukaisesti;
d)
c alakohdan soveltamisen tuloksena saatua määrää käytetään perustana laskettaessa vähennyksiä, joita sovelletaan, jos viljelylohkoja on jätetty ilmoittamatta delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 16 artiklan mukaisesti;
e)
d alakohdan soveltamisen tuloksena saatua määrää käytetään perustana laskettaessa delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 III osastossa säädettyjä peruutuksia;
f)
e alakohdan soveltamisen tuloksena saatua määrää käytetään perustana sovellettaessa
i)
asetuksen (EU) N:o 1307/2013 51 artiklan 2 kohdassa säädettyä lineaarista vähennystä;
ii)
asetuksen (EU) N:o 1307/2013 51 artiklan 3 kohdassa säädettyä lineaarista vähennystä;
iii)
asetuksen (EU) N:o 1307/2013 65 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädettyä lineaarista vähennystä;
iv)
asetuksen (EU) N:o 1307/2013 65 artiklan 4 kohdassa säädettyä lineaarista vähennystä;
v)
lineaarista vähennystä, jota on sovellettava, jos asetuksen (EU) N:o 1307/2013 41 artiklan mukaisesti maksettavat tuet ylittävät saman asetuksen 42 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistetun kansallisen enimmäismäärän.
3. Edellä olevan 2 kohdan f alakohdan soveltamisen tuloksena saatua määrää käytetään perustana sovellettaessa
a)
asetuksen (EU) N:o 1307/2013 11 artiklassa säädettyä tukien vähennystä;
b)
lineaarisen vähennyksen prosenttia, joka on vahvistettu asetuksen (EU) N:o 1307/2013 7 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti;
c)
asetuksen (EU) N:o 1307/2013 8 artiklassa tarkoitettua mukautusastetta.
4. Edellä olevan 3 kohdan soveltamisen tuloksena saatua tukimäärää käytetään perustana laskettaessa delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 IV osaston II luvun mukaisesti täydentävien ehtojen noudattamatta jättämiseen sovellettavia vähennyksiä.
7 artikla
Aiheettomasti suoritettujen maksujen takaisinperintä
1. Tuensaajan on maksettava takaisin aiheettomasti maksetut määrät sekä 2 kohdan mukaisesti laskettu korko, jos sitä sovelletaan.
2. Korko lasketaan tuensaajalle perintämääräyksessä ilmoitetun maksumääräajan, joka voi olla enintään 60 päivän kuluttua, ja palautus- tai vähennyspäivän väliselle ajalle.
Sovellettava korko lasketaan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, mutta se ei saa olla alempi kuin kansallisten säännösten mukaisesti määrien takaisinperinnässä sovellettava korko.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua takaisinmaksuvelvollisuutta ei sovelleta, jos maksu on suoritettu toimivaltaisen viranomaisen tai muun viranomaisen tekemän virheen johdosta eikä tuensaaja ole voinut kohtuudella havaita virhettä.
Kuitenkin siinä tapauksessa, että virhe liittyy kyseisen maksun laskemisen kannalta merkityksellisiin tosiseikkoihin, ensimmäistä alakohtaa sovelletaan vain, jos takaisinperintäpäätöksestä ei ollut ilmoitettu 12 kuukauden kuluessa maksusta.
8 artikla
Tilojen siirto
1. Tässä artiklassa tarkoitetaan
a)
’tilan siirrolla’ asianomaisten tuotantoyksiköiden myyntiä, vuokrausta tai muulla samankaltaisella liiketoimella tapahtuvaa siirtoa;
b)
’luopujalla’ tuensaajaa, jonka tila siirretään toiselle tuensaajalle;
c)
’tilan jatkajalla’ tuensaajaa, jolle tila siirretään.
2. Jos tila siirretään kokonaisuudessaan yhdeltä tuensaajalta toiselle tuensaajalle suoran tuen hakemuksen, maaseudun kehittämistukea koskevan hakemuksen tai maksupyynnön jättämisen jälkeen ja ennen kuin kaikki suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen myöntämisedellytykset ovat täyttyneet, luopujalle ei myönnetä siirretyn tilan osalta suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea.
3. Luopujalle haettu suora tuki tai hänen pyytämänsä maksu myönnetään tilan jatkajalle, jos
a)
tilan jatkaja ilmoittaa siirrosta toimivaltaiselle viranomaiselle jäsenvaltion asettaman määräajan kuluessa ja hakee suoran tuen ja/tai maaseudun kehittämistuen maksamista;
b)
tilan jatkaja esittää kaikki toimivaltaisen viranomaisen vaatimat todisteet;
c)
kaikki suoran tuen ja/tai maaseudun kehittämistuen myöntämisedellytykset täyttyvät siirretyn tilan osalta.
4. Kun tilan jatkaja ilmoittaa tilan siirrosta toimivaltaiselle viranomaiselle ja hakee suoran tuen ja/tai maaseudun kehittämistuen maksamista 3 kohdan a alakohdan mukaisesti
a)
kaikki suoran tuen hakemukseen, maaseudun kehittämistukea koskevaan hakemukseen tai maksupyyntöön perustuvat luopujan ja toimivaltaisen viranomaisen oikeudellisesta suhteesta johtuvat luopujan oikeudet ja velvollisuudet on siirrettävä tilan jatkajalle;
b)
kaikki luopujan ennen tilan siirtoa tekemät suoran tuen ja/tai maaseudun kehittämistuen myöntämiseksi tarvittavat toimet ja kaikki hänen tekemänsä ilmoitukset on luettava asiaankuuluvia unionin sääntöjä sovellettaessa tilan jatkajaa koskeviksi;
c)
siirrettyä tilaa on tarvittaessa pidettävä erillisenä tilana kyseisen hakuvuoden osalta.
5. Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa päättää myöntää suoran tuen ja/tai maaseudun kehittämistuen luopujalle. Tällaisessa tapauksessa
a)
tilan jatkajalle ei myönnetä suoraa tukea eikä maaseudun kehittämistukea;
b)
jäsenvaltiot soveltavat 2, 3 ja 4 kohdassa esitettyjä vaatimuksia soveltuvin osin.
9 artikla
Ilmoitukset
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 15 päivänä heinäkuuta edeltävältä vuodelta valvontatiedot ja -tilastot kaikkien yhdennetyn järjestelmän soveltamisalaan kuuluvien suoran tuen järjestelmien, maaseudun kehittämistoimenpiteiden sekä asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklassa tarkoitettujen viinialan teknisen avun ja tukijärjestelmien osalta, erityisesti
a)
yksittäisten tuensaajien osalta tiedot tukihakemuksista ja maksupyynnöistä, ilmoitetut pinta-alat ja eläinmäärät ja/tai pinta-alat ja eläinmäärät, joille tukea on haettu, sekä tiedot paikalla tehdyistä tarkastuksista ja jälkitarkastuksista;
b)
tapauksen mukaan täydentävien ehtojen noudattamista koskevien tarkastusten tulokset mukaan luettuina asiaankuuluvat vähennykset ja poissulkemiset.
Kyseinen ilmoitus on tehtävä sähköisesti käyttäen komission jäsenvaltioiden käytettäväksi valvontatietojen ja -tilastojen siirtoa varten asettamia teknisiä eritelmiä.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 15 päivänä heinäkuuta 2015 kertomus, jossa esitetään täydentäviin ehtoihin liittyvien vaatimusten noudattamisen valvomiseksi valitut vaihtoehdot sekä täydentäviin ehtoihin liittyviä vaatimuksia ja standardeja koskevista tarkastuksista vastaavat toimivaltaiset valvontaelimet. Kyseisessä kertomuksessa annettuihin tietoihin myöhemmin tehtävistä muutoksista on ilmoitettava viipymättä.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 15 päivänä heinäkuuta kertomus, jossa esitetään vapaaehtoisen tuotantosidonnaisen tuen hallinnoimiseksi ja valvomiseksi edellisen kalenterivuoden osalta toteutetut toimenpiteet.
4. Yhdennetyn järjestelmän osaksi perustettua sähköistä tietokantaa käytetään tukena toimitettaessa komissiolle alakohtaisten sääntöjen edellyttämiä tietoja.
II OSASTO
YHDENNETTY HALLINTO- JA VALVONTAJÄRJESTELMÄ
I LUKU
Yleiset säännöt
10 artikla
Suoria tukia koskevat ennakkomaksut
Jäsenvaltiot voivat maksaa tuensaajille suoria tukia ennakkomaksuina soveltamatta asetuksen (EU) N:o 1307/2013 8 artiklassa tarkoitettua rahoituskurin mukautusastetta tietyn vuoden tukihakemusten osalta. Tuensaajille 1 päivästä joulukuuta alkaen myönnettävässä loppumaksussa otetaan huomioon tuolloin sovellettava rahoituskurin mukautusaste vastaavan kalenterivuoden suorien tukien koko määrän osalta.
II LUKU
Tukihakemukset ja maksupyynnöt
1 jakso
Yhteiset säännökset
11 artikla
Menettelyjen yksinkertaistaminen
1. Jollei asetuksissa (EU) N:o 1305/2013, (EU) N:o 1306/2013 ja (EU) N:o 1307/2013, delegoidussa asetuksessa (EU) N:o 640/2014 tai tässä asetuksessa toisin säädetä, jäsenvaltiot voivat sallia tai edellyttää, että kaikenlaiset tämän asetuksen nojalla sekä tuensaajalta viranomaisille että päinvastaiseen suuntaan annettavat tiedonannot toimitetaan sähköisessä muodossa edellyttäen, ettei tästä aiheudu syrjintää tuensaajien välillä ja että toteutetaan asianmukaiset toimenpiteet erityisesti sen varmistamiseksi, että
a)
tuensaaja tunnistetaan yksiselitteisesti;
b)
tuensaaja täyttää kaikki asianomaista suorien tukien järjestelmää tai maaseudun kehittämistoimenpidettä koskevat vaatimukset;
c)
toimitetut tiedot ovat luotettavia asianomaisen suorien tukien järjestelmän tai maaseudun kehittämistoimenpiteen moitteettoman hallinnoinnin varmistamiseksi; jos käytetään delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan 9 alakohdassa määriteltyyn eläimiä koskevaan sähköiseen tietokantaan sisältyviä tietoja, tietokannan varmuuden ja käytön on oltava riittäviä asianomaisen suorien tukien järjestelmän tai maaseudun kehittämistoimenpiteen hallinnoimiseksi moitteettomasti;
d)
jos liiteasiakirjoja ei voida toimittaa sähköisesti, toimivaltaiset viranomaiset saavat kyseiset asiakirjat määräajassa, joka muulla tavoin kuin sähköisesti tapahtuvalle toimitukselle on vahvistettu.
2. Jäsenvaltiot voivat 1 kohdassa säädetyin edellytyksin säätää asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 3 kohdan mukaisesti tukihakemusten tai maksupyyntöjen jättämistä koskevista yksinkertaistetuista menettelyistä, jos tiedot ovat jo viranomaisten käytettävissä, erityisesti jos tilanne viimeksi jätetyn asianomaista suorien tukien järjestelmää koskevan tukihakemuksen tai maaseudun kehittämistoimenpidettä koskevan maksupyynnön osalta ei ole muuttunut. Jäsenvaltiot voivat päättää käyttää tukihakemusten ja maksupyyntöjen yhteydessä kansallisten viranomaisten käytettävissä olevista tietolähteistä saatuja tietoja. Tällöin jäsenvaltion on varmistettava, että kyseisten tietolähteiden varmuustaso on riittävä tietojen hallinnoimiseksi moitteettomasti, jotta voidaan taata kyseisten tietojen luotettavuus, eheys ja suoja.
3. Toimivaltainen viranomainen voi pyytää tukihakemuksen tai maksupyynnön kanssa toimitettavissa ja sitä tukevissa asiakirjoissa ilmoitettavia tietoja suoraan tietolähteestä, jos tämä on mahdollista.
12 artikla
Yhtenäishakemusta ja maaseudun kehittämistoimenpiteiden mukaista tukea koskevien hakemusten jättämistä koskevat yleiset säännökset
1. Jos jäsenvaltiot päättävät asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 4 kohdan mukaisesti, että suorien tukien hakemukset ja maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevat maksupyynnöt katetaan yhdellä hakemuksella, kyseisiä järjestelmiä tai toimenpiteitä koskevien tukihakemusten tai maksupyyntöjen osalta vahvistettuihin erityisvaatimuksiin sovelletaan soveltuvin osin tämän asetuksen 20, 21 ja 22 artiklaa.
2. Mitä tahansa pinta-alaan liittyvää suoraa tukea ja/tai pinta-alaan liittyvää maaseudun kehittämistukea hakeva tuensaaja voi jättää ainoastaan yhden hakemuksen vuodessa.
3. Jäsenvaltioiden on säädettävä asianmukaisista menettelyistä maaseudun kehittämistoimenpiteiden mukaista tukea koskevien hakemusten jättämistä varten.
13 artikla
Yhtenäishakemuksen, tukihakemusten ja maksupyyntöjen viimeinen jättöpäivä
1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava viimeinen päivä yhtenäishakemuksen, tukihakemusten ja maksupyyntöjen jättämiselle. Viimeinen jättöpäivä ei saa olla myöhäisempi kuin 15 päivä toukokuuta. Viro, Latvia, Liettua, Suomi ja Ruotsi voivat kuitenkin vahvistaa myöhemmän päivämäärän, joka ei saa olla myöhäisempi kuin 15 päivä kesäkuuta.
Hakemusten viimeistä jättöpäivää vahvistaessaan jäsenvaltioiden on otettava huomioon aika, joka tarvitaan kaikkien suoran tuen ja/tai maaseudun kehittämistuen moitteettomaan hallinnointiin ja varainhoitoon tarvittavien tietojen saamiseksi käyttöön, ja varmistettava, että voidaan laatia aikataulu tehokkaita tarkastuksia varten.
2. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut päivämäärät voidaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 78 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistaa myöhäisemmiksi tietyillä ilmasto-oloiltaan poikkeuksellisilla alueilla.
14 artikla
Tukihakemuksia tai maksupyyntöjä koskevan yhtenäishakemuksen sisältö
1. Tukihakemuksia tai maksupyyntöjä koskevassa yhtenäishakemuksessa on oltava kaikki tukikelpoisuuden vahvistamiseksi tarvittavat tiedot, erityisesti
a)
tuensaajan tunnistetiedot;
b)
asianomaisia suorien tukien järjestelmiä ja/tai maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevat yksityiskohtaiset tiedot;
c)
delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 7 artiklassa säädetyn tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän mukaiset tukioikeuksien tunnistetiedot perustukijärjestelmän soveltamiseksi;
d)
tiedot, joiden perusteella voidaan tunnistaa yksiselitteisesti tilan kaikki viljelylohkot, viljelylohkojen pinta-ala hehtaareina kahden desimaalin tarkkuudella, viljelylohkojen sijainti ja tarvittaessa lisätarkennuksia lohkon käytöstä;
e)
tapauksen mukaan tiedot sellaisen muun kuin maatalousmaan tunnistamiseksi yksiselitteisesti, jolle haetaan maaseudun kehittämistoimenpiteiden mukaista tukea;
f)
tarvittaessa hakemusta tukevat asiakirjat, joiden avulla voidaan vahvistaa tukikelpoisuus kyseisen järjestelmän ja/tai toimenpiteen osalta;
g)
tuensaajan ilmoitus siitä, että hän tuntee kyseisiä suorien tukien järjestelmiä ja/tai maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevat edellytykset;
h)
tapauksen mukaan tuensaajan ilmoitus, että hän harjoittaa toimintaa, joka sisältyy asetuksen (EU) N:o 1307/2013 9 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitettuun muuta kuin maataloutta koskevia liiketoimintoja käsittävään luetteloon.
2. Edellä 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen tukioikeuksien yksilöimiseksi on tuensaajalle asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimitetuissa esitäytetyissä lomakkeissa mainittava delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 7 artiklassa säädetyn tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän mukaiset tukioikeuksien tunnistetiedot.
3. Perustukijärjestelmän ensimmäisenä soveltamisvuonna jäsenvaltiot voivat poiketa tämän artiklan sekä tämän asetuksen 17 artiklan soveltamisesta tukioikeuksien osalta.
15 artikla
Yhtenäisen tukihakemuksen tai maksupyynnön muutokset
1. Tukihakemuksia tai maksupyyntöjä koskevan yhtenäishakemuksen viimeisen jättöpäivän jälkeen yhtenäishakemukseen tai yhtenäiseen maksupyyntöön voidaan lisätä yksittäisiä viljelylohkoja tai yksittäisiä tukioikeuksia tai siinä jo olevia voidaan muuttaa edellyttäen, että suorien tukien järjestelmiä tai maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevia vaatimuksia noudatetaan.
Samoin edellytyksin voidaan muuttaa yhtenäishakemuksessa yksittäisten viljelylohkojen tai tukioikeuksien osalta jo ilmoitettua käyttöä, suorien tukien järjestelmää tai maaseudun kehittämistoimenpidettä.
Jos ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetut muutokset vaikuttavat toimitettaviin hakemusta tukeviin asiakirjoihin tai sopimuksiin, myös kyseisiä asiakirjoja tai sopimuksia voidaan muuttaa vastaavasti.
2. Edellä olevan 1 kohdan mukaisesti tehdyistä muutoksista on ilmoitettava kirjallisesti toimivaltaiselle viranomaiselle viimeistään kyseessä olevan vuoden 31 päivänä toukokuuta lukuun ottamatta Viroa, Latviaa, Liettuaa, Suomea ja Ruotsia, joissa niistä on ilmoitettava viimeistään kyseessä olevan vuoden 15 päivänä kesäkuuta.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat vahvistaa muutoksista ilmoittamiselle aikaisemman määräpäivän. Kyseinen päivämäärä ei kuitenkaan saa olla aikaisemmin kuin 15 kalenteripäivän kuluttua yhtenäishakemuksen tai yhtenäisen maksupyynnön jättämiselle 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti vahvistetusta määräpäivästä.
3. Jos toimivaltainen viranomainen on jo ilmoittanut tuensaajalle yhtenäishakemukseen tai yhtenäiseen maksupyyntöön sisältyvästä noudattamatta jättämisestä tai jos se on ilmoittanut tuensaajalle aikomuksestaan tehdä tarkastus paikalla tai jos paikalla tehtävässä tarkastuksessa paljastuu noudattamatta jättäminen, 1 kohdan mukaisia muutoksia ei sallita niiden viljelylohkojen osalta, joita noudattamatta jättäminen koskee.
16 artikla
Esitäytettyjen lomakkeiden korjaaminen
Toimittaessaan yhtenäishakemuksen, suoran tuen hakemuksen ja/tai maksupyynnön lomaketta tuensaajan on korjattava asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu esitäytetty lomake, jos muutoksia on tapahtunut, erityisesti jos on siirretty tukioikeuksia asetuksen (EU) N:o 1307/2013 34 artiklan mukaisesti tai jos esitäytetyssä lomakkeessa on virheellisiä tietoja.
2 jakso
Pinta-alaan liittyvien tukijärjestelmien tukihakemukset ja pinta-alaan liittyvien tukitoimenpiteiden maksupyynnöt
17 artikla
Pinta-alaan liittyvien tukijärjestelmien tukihakemuksia ja pinta-alaan liittyvien tukitoimenpiteiden maksupyyntöjä koskevat erityisvaatimukset
1. Tilan kaikkien 14 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen viljelylohkojen ja/tai 14 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetun muun kuin maatalousmaan tunnistamiseksi toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava tuensaajalle asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut esitäytetty lomake ja vastaava graafinen aineisto paikkatietojärjestelmään perustuvan käyttöliittymän kautta, mikä mahdollistaa ilmoitettuja pinta-aloja koskevien paikkatietojen ja aakkosnumeeristen tietojen käsittelyn, jäljempänä ’paikkatietoanalyysiin perustuva tukihakemuslomake’.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan
a)
hakuvuodesta 2016 tuensaajien määrään, joka vastaa vähintään 25:tä prosenttia edellisenä vuonna perustukijärjestelmää tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää varten määritetystä kokonaispinta-alasta;
b)
hakuvuodesta 2017 tuensaajien määrään, joka vastaa vähintään 75:tä prosenttia edellisenä vuonna perustukijärjestelmää tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää varten määritetystä kokonaispinta-alasta;
c)
hakuvuodesta 2018 kaikkiin tuensaajiin.
3. Jos tuensaaja ei kykene toimittamaan tukihakemusta ja/tai maksupyyntöä paikkatietoanalyysiin perustuvalla tukihakemuslomakkeella, toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava tuensaajalle joko
a)
tarvittava tekninen apu, tai
b)
esitäytetyt lomakkeet ja vastaava graafinen aineisto paperimuodossa. Tässä tapauksessa toimivaltaisen viranomaisen on siirrettävä tuensaajalta saadut tiedot paikkatietoanalyysiin perustuvalle tukihakemuslomakkeelle.
4. Tuensaajalle toimitettavissa esitäytetyissä lomakkeissa on täsmennettävä tukikelpoinen enimmäisala viitelohkoa kohden delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 5 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti sekä edellisenä vuonna perustukijärjestelmää, yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää ja/tai pinta-alaan liittyvää maaseudun kehittämistoimenpidettä varten viljelylohkoittain määritetty pinta-ala.
Tuensaajalle asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimitetussa graafisessa aineistossa on ilmoitettava viitelohkojen rajat ja ainutkertaiset tunnistetiedot delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla sekä edellisenä vuonna määritetyt viljelylohkojen rajat, jotta tuensaaja pystyy ilmoittamaan kunkin viljelylohkon koon ja sijainnin oikein. Hakuvuodesta 2016 alkaen siinä on myös ilmoitettava edellisenä vuonna määritetty ekologisten alojen tyyppi, koko ja sijainti.
5. Tuensaajan on määritettävä ja ilmoitettava yksiselitteisesti kunkin viljelylohkon pinta-ala sekä tapauksen mukaan ekologisten alojen tyyppi, koko ja sijainti. Viherryttämistuen yhteydessä tuensaajan on täsmennettävä myös ilmoitettujen viljelylohkojen käyttö.
Tätä tarkoitusta varten tuensaaja voi vahvistaa esitäytetyssä lomakkeessa jo olevat tiedot. Jos kuitenkin viljelylohkon pinta-alaa, sijaintia tai rajoja tai tapauksen mukaan ekologisten alojen kokoa ja sijaintia koskevat tiedot eivät ole oikein tai ne ovat epätäydellisiä, tuensaajan on korjattava tai muutettava esitäytettyä lomaketta.
Toimivaltaisen viranomaisen on arvioitava tuensaajan esittämien esitäytettyä lomaketta koskevien korjausten tai täydennysten perusteella ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 5 artiklan 3 kohta huomioon ottaen, tarvitaanko vastaavan viitelohkon osalta päivitystä.
6. Jos tuensaaja harjoittaa asetuksen (EU) N:o 1307/2013 43 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti vastaavia käytäntöjä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 (14) 39 artiklan 2 kohdan tai asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehtyjen sitoumusten kautta, sitoumukset ja viittaus vastaavaan maksupyyntöön on esitettävä tukihakemuksessa.
Jos tuensaaja harjoittaa vastaavia käytäntöjä kansallisten tai alueellisten ympäristösertifiointijärjestelmien kautta asetuksen (EU) N:o 1307/2013 43 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti, tämän artiklan 4 ja 5 kohtaa sovelletaan esitäytettyyn lomakkeeseen ja tuensaajan ilmoitukseen soveltuvin osin.
Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaisen alueellisen tai kollektiivisen täytäntöönpanon osalta sekä niiden ekologista alaa koskevien velvoitteiden osalta, jotka tuensaajien on täytettävä yksilökohtaisesti, alueelliseen tai kollektiiviseen täytäntöönpanoon osallistuvien tuensaajien on määriteltävä ja ilmoitettava yksiselitteisesti kustakin viljelylohkosta ekologisen alan tyyppi, koko ja sijainti tämän artiklan 5 kohdan mukaisesti. Tuensaajien on viitattava tukihakemuksessaan tai maksupyynnössään tämän asetuksen 18 artiklassa tarkoitettuun alueellista tai kollektiivista täytäntöönpanoa koskevaan ilmoitukseen.
7. Hampun tuotantoon asetuksen (EU) N:o 1307/2013 32 artiklan 6 kohdan mukaisesti käytettäviä aloja koskevaan yhtenäishakemukseen on sisällyttävä
a)
kaikki hampulle kylvettyjen lohkojen tunnistamiseksi tarvittavat tiedot, myös siemeneksi käytetyt lajikkeet;
b)
käytetyt siemenmäärät (kilogrammaa/hehtaari);
c)
neuvoston direktiivin 2002/57/EY (15) ja erityisesti sen 12 artiklan tai jäsenvaltion vastaavaksi asiakirjaksi hyväksymän muun asiakirjan mukaisesti siemenpakkauksissa käytetyt viralliset etiketit.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisen kohdan c alakohdassa säädetään, kyseiset etiketit on siinä tapauksessa, että kylvö suoritetaan yhtenäishakemuksen viimeisen jättöpäivän jälkeen, toimitettava viimeistään 30 päivänä kesäkuuta. Jos etiketit on toimitettava myös muille kansallisille viranomaisille, jäsenvaltiot voivat säätää, että etiketit on palautettava tuensaajalle sen jälkeen, kun ne on toimitettu kyseisen kohdan mukaisesti. Palautettaviin etiketteihin on merkittävä, että niitä on käytetty hakemuksessa.
8. Kun kyseessä on asetuksen (EU) N:o 1307/2013 IV osaston 2 luvussa säädetty puuvillan lajikohtainen tuki, yhtenäishakemukseen on sisällyttävä
a)
käytetyn puuvillasiemenen lajikkeen nimi;
b)
tarvittaessa sen hyväksytyn toimialakohtaisen organisaation nimi ja osoite, jonka jäsen tuensaaja on.
9. Pinta-alat, joita ei käytetä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III, IV ja V osastossa säädettyjen tukijärjestelmien tarkoituksiin eikä asetuksessa (EU) N:o 1308/2013 tarkoitettuihin viinialan tukiohjelmiin, on ilmoitettava yhden tai useamman ”muu käyttö” -otsikon alla.
18 artikla
Alueellista tai kollektiivista täytäntöönpanoa koskeva ilmoitus
Jokaisen asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 5 tai 6 kohdan mukaisen alueellisen tai kollektiivisen täytäntöönpanon osalta on toimitettava alueellista tai kollektiivista täytäntöönpanoa koskeva ilmoitus, joka täydentää kunkin osallistuvan tuensaajan tukihakemusta tai maksupyyntöä.
Ilmoituksessa on oltava kaikki täydentävät tiedot, jotka ovat tarpeen kyseisen asetuksen 46 artiklan 5 tai 6 kohdan mukaiseen alueelliseen tai kollektiiviseen täytäntöönpanoon liittyvien velvoitteiden noudattamisen tarkastamiseksi, erityisesti
a)
kunkin osallistuvan tuensaajan ainutkertainen tunnistetieto;
b)
kyseisen asetuksen 46 artiklan 6 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu prosenttilukua koskeva vähimmäisvaatimus, joka kunkin osallistuvan tuensaajan on täytettävä;
c)
kyseisen asetuksen 46 artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen vierekkäisistä ekologisista aloista muodostuvien yhtenäisten alueiden tai saman asetuksen 46 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun yhteisen ekologisen alan kokonaispinta-ala, jonka osalta velvoitteet täytetään kollektiivisesti;
d)
ennalta laadittu graafinen aineisto, josta ilmenevät vierekkäisistä ekologisista aloista muodostuvien yhtenäisten alueiden tai yhtenäisen ekologisen alan yksiselitteiseen tunnistamiseen ja niiden rajojen ilmoittamiseen käytettävien viitelohkojen rajat ja ainutkertaiset tunnistetiedot.
Jos alueellisen täytäntöönpanon tapauksessa delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 46 artiklan 6 kohdassa säädetty yksityiskohtainen suunnitelma sisältää kaikki tämän artiklan toisessa kohdassa luetellut tiedot, ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu ilmoitus voidaan korvata viittauksella kyseiseen suunnitelmaan.
Kollektiivisen täytäntöönpanon tapauksessa ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua ilmoitusta on täydennettävä delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 47 artiklan 4 kohdassa säädetyllä kirjallisella sopimuksella.
19 artikla
Hakemukset pienviljelijäjärjestelmään osallistumista tai siitä poistumista varten
1. Vuonna 2015 toimitetuissa hakemuksissa, jotka koskevat osallistumista asetuksen (EU) N:o 1307/2013 62 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun pienviljelijäjärjestelmään, on oltava viittaus saman tuensaajan hakuvuodelta 2015 jättämään yhtenäishakemukseen sekä tapauksen mukaan tuensaajan ilmoitus siitä, että hän tuntee kyseisen asetuksen 64 artiklassa säädetyt pienviljelijäjärjestelmää koskevat erityisedellytykset.
Jäsenvaltiot voivat päättää, että ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu hakemus on toimitettava yhdessä yhtenäishakemuksen kanssa tai sen osana.
2. Hakuvuodesta 2016 alkaen jäsenvaltioiden on säädettävä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta yksinkertaistetusta menettelystä.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa hakumenettelyssä käytettävät esitäytetyt lomakkeet on laadittava hakuvuodelta 2015 jätetyn yhtenäishakemuksen mukana toimitettujen tietojen pohjalta, ja niihin on erityisesti sisällyttävä
a)
kaikki lisätiedot, jotka ovat tarpeen asetuksen (EU) N:o 1307/2013 64 artiklan noudattamisen toteamiseksi, sekä tapauksen mukaan kaikki tarvittavat lisätiedot sen vahvistamiseksi, että tuensaaja täyttää edelleen kyseisen asetuksen 9 artiklassa asetetut vaatimukset;
b)
tuensaajan ilmoitus siitä, että hän tuntee asetuksen (EU) N:o 1307/2013 64 artiklassa säädetyt pienviljelijäjärjestelmää koskevat erityisedellytykset.
Jos jäsenvaltio valitsee asetuksen (EU) N:o 1307/2013 63 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa säädetyn maksutavan kyseisen kohdan kolmatta alakohtaa soveltamatta, esitäytetyt lomakkeet on tämän kohdan ensimmäisestä alakohdasta poiketen toimitettava tämän luvun 1 jakson mukaisesti.
4. Tuensaajien, jotka päättävät poistua pienviljelijäjärjestelmästä jonkin vuotta 2015 seuraavan vuoden osalta asetuksen (EU) N:o 1307/2013 62 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan tai saman asetuksen 62 artiklan 2 kohdan mukaisesti, on ilmoitettava poistumisestaan jäsenvaltioiden antamien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
3 jakso
Muut hakemukset
20 artikla
Tukihakemuksia koskevat erityissäännökset
Jos tuensaajalla, joka ei hae minkään pinta-alaan liittyvän tukijärjestelmän mukaista tukea mutta hakee jonkin muun asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteessä I luetellun tukijärjestelmän tai asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklan nojalla viinialan tukijärjestelmän mukaista tukea, on käytössään maatalousmaata, hänen on ilmoitettava kyseiset pinta-alat tukihakemuslomakkeessaan tämän asetuksen 17 artiklan mukaisesti.
Tuensaajan, jota koskevat ainoastaan asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklan mukaiset täydentäviin ehtoihin liittyvät velvoitteet, on ilmoitettava tukihakemuslomakkeessaan käytössään olevat pinta-alat kunkin sellaisen kalenterivuoden osalta, jona kyseisiä velvoitteita sovelletaan.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vapauttaa tuensaajat ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa säädetyistä velvoitteista, jos asianomaiset tiedot saatetaan toimivaltaisten viranomaisten saataville muiden sellaisten hallinto- ja valvontajärjestelmien puitteissa, jotka takaavat asetuksen (EU) N:o 1306/2013 61 artiklan mukaisesti yhteensopivuuden yhdennetyn järjestelmän kanssa.
21 artikla
Eläintukihakemuksia ja eläimiin liittyvien tukitoimenpiteiden yhteydessä esitettäviä maksupyyntöjä koskevat vaatimukset
1. Delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan 15 alakohdassa määritellyssä eläintukihakemuksessa ja kyseisen asetuksen 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan 14 alakohdassa määritellyn eläimiin liittyvän tukitoimenpiteen yhteydessä esitettävässä maksupyynnössä on oltava kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen tukikelpoisuuden vahvistamiseksi suoran tuen ja/tai maaseudun kehittämistuen osalta, ja erityisesti
a)
tuensaajan tunnistetiedot;
b)
viittaus yhtenäishakemukseen, jos sellainen on jo jätetty;
c)
eläintukihakemuksen tai maksupyynnön aiheena olevien eläinten lukumäärä lajeittain sekä naudoista eläinten tunnistuskoodi;
d)
tapauksen mukaan tuensaajan sitoumus pitää c alakohdassa tarkoitetut eläimet tilallaan jäsenvaltion määrittelemä aika sekä tiedot paikasta tai paikoista, joissa eläimiä on tarkoitus pitää, kyseinen aika mukaan luettuna;
e)
tarvittaessa hakemusta tukevat asiakirjat, jotka ovat tarpeen tukikelpoisuuden vahvistamiseksi kyseisen järjestelmän tai toimenpiteen osalta;
f)
tuensaajan ilmoitus siitä, että hän tuntee kyseessä olevaa suoraa tukea ja/tai maaseudun kehittämistukea koskevat edellytykset.
2. Jokaisella eläintenpitäjällä on oltava oikeus saada toimivaltaiselta viranomaiselta rajoituksetta, kohtuullisin väliajoin ja ilman aiheetonta viivytystä itseään ja eläimiään koskevia tietoja, joita säilytetään eläimiä koskevassa sähköisessä tietokannassa. Tuensaajan on eläintukihakemusta tai maksupyyntöä jättäessään ilmoitettava, että tiedot ovat oikeita ja täydellisiä, tai oikaistava virheelliset tai lisättävä puuttuvat tiedot.
3. Jäsenvaltio voi päättää, että joitakin 1 kohdassa tarkoitetuista tiedoista ei tarvitse ilmoittaa eläintukihakemuksessa tai maksupyynnössä, jos kyseiset tiedot on jo toimitettu toimivaltaiselle viranomaiselle.
4. Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön menettelyjä, joiden avulla eläimiä koskevassa sähköisessä tietokannassa olevia tietoja voidaan käyttää eläintukihakemuksessa tai maksupyynnössä, edellyttäen, että eläimiä koskevan sähköisen tietokannan varmuus ja käyttö on riittävää asianomaisten tukijärjestelmien tai tukitoimenpiteiden hallinnoimiseksi asianmukaisesti yksittäisten eläinten tasolla.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut menettelyt voivat muodostua järjestelmästä, jonka mukaan tuensaaja voi hakea suoraa tukea ja/tai maaseudun kehittämistukea kaikista eläimistä, jotka jäsenvaltion määrittelemänä päivänä tai ajanjaksona täyttävät eläimiä koskevassa sähköisessä tietokannassa olevien tietojen perusteella suoran tuen ja/tai maaseudun kehittämistuen saamisen edellytykset.
Tällöin jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että
a)
toisessa alakohdassa tarkoitettu päivä tai ajanjakso on selvästi määritelty ja tuensaajan tiedossa kyseessä olevaan tukijärjestelmään ja/tai tukitoimenpiteeseen sovellettavien säännösten mukaisesti;
b)
tuensaaja tietää, että mahdollisesti tukikelpoisia eläimiä, joista havaitaan, ettei niitä ole asianmukaisesti tunnistettu tai rekisteröity eläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmässä, pidetään eläiminä, joiden kohdalla on havaittu delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 31 artiklassa tarkoitettuja noudattamatta jättämisiä.
5. Jäsenvaltiot voivat säätää, että jotkin 1 kohdassa tarkoitetuista tiedoista voidaan toimittaa tai että ne on toimitettava niiden hyväksymän yhden tai useamman elimen kautta. Toimitetuista tiedoista on kuitenkin vastuussa tuensaaja.
4 jakso
Tukioikeuksia koskevat erityissäännökset
22 artikla
Tukioikeuksien myöntäminen tai arvon korottaminen
1. Hakemukset, jotka koskevat perustukijärjestelmään liittyvien tukioikeuksien myöntämistä tai tukioikeuksien arvon korottamista asetuksen (EU) N:o 1307/2013 20 artiklan, 24 artiklan, 30 artiklan sen 7 kohdan e alakohtaa lukuun ottamatta ja 39 artiklan mukaisesti, on toimitettava viimeistään jäsenvaltioiden vahvistamana päivänä. Vahvistettu päivämäärä ei saa olla myöhäisempi kuin kyseisen kalenterivuoden 15 päivä toukokuuta.
Viro, Latvia, Liettua, Suomi ja Ruotsi voivat kuitenkin vahvistaa myöhemmän päivämäärän, joka ei saa olla myöhäisempi kuin kyseisen kalenterivuoden 15 päivä kesäkuuta.
2. Jäsenvaltiot voivat päättää, että tukioikeuksien myöntämistä koskeva hakemus on jätettävä samaan aikaan kuin perustukijärjestelmään liittyvä tukihakemus.
23 artikla
Aiheettomasti myönnettyjen tukioikeuksien takaisinperintä
1. Jos todetaan, että tuensaajille on myönnetty liian suuri määrä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 mukaisia tukioikeuksia, liikaa myönnetyt tukioikeudet on palautettava asetuksen (EU) N:o 1307/2013 30 artiklassa tarkoitettuun kansalliseen varantoon tai siinä tarkoitettuihin alueellisiin varantoihin.
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun virheen on tehnyt toimivaltainen viranomainen tai muu viranomainen eikä tuensaaja ole voinut kohtuudella havaita virhettä, jäljellä olevien kyseiselle tuensaajalle myönnettyjen tukioikeuksien arvoa on mukautettava vastaavasti.
Jos tuensaaja, jolle on myönnetty liikaa tukioikeuksia, on jo siirtänyt tukioikeuksia toisille tuensaajille, myös niitä tuensaajia, joille tukioikeudet on siirretty, sitoo ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu velvoite suhteessa heille siirrettyjen tukioikeuksien määrään, jollei tuensaajalla, jolle tukioikeudet alun perin myönnettiin, ole käytössään niin paljon tukioikeuksia, että ne vastaisivat aiheettomasti myönnettyjen tukioikeuksien määrää.
2. Jos sen jälkeen, kun tuensaajille on myönnetty tukioikeuksia asetuksen (EU) N:o 1307/2013 mukaisesti, todetaan, että tuensaajan vuodelta 2014 saamat kyseisen asetuksen 26 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tuet, kyseisen asetuksen 26 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu tuensaajalla vuotta 2014 koskevan hakemuksensa toimittamispäivänä olevien tukioikeuksien arvo, kyseisen asetuksen 26 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu tukioikeuksien yksikköarvo, kyseisen asetuksen 30 artiklan 10 kohdassa säädetty tukioikeuksien yksikköarvon korotus tai kyseisen asetuksen 40 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu tuensaajan perustukijärjestelmän täytäntöönpanoa edeltävältä kalenterivuodelta saamien tukien kokonaisarvo oli liian korkea, on kyseisiä, tuensaajan osalta virheelliseen viitearvoon perustuvia tukioikeuksia mukautettava vastaavasti.
Kyseinen mukautus on tehtävä myös niiden tukioikeuksien osalta, jotka on jo siirretty muille tuensaajille.
Vähennyksen arvo on palautettava asetuksen (EU) N:o 1307/2013 30 artiklassa tarkoitettuun kansalliseen varantoon tai siinä tarkoitettuihin alueellisiin varantoihin.
3. Jos sen jälkeen, kun tuensaajille on myönnetty tukioikeuksia asetuksen (EU) N:o 1307/2013 mukaisesti, saman tuensaajan osalta todetaan sekä 1 että 2 kohdassa tarkoitettu tilanne, 2 kohdassa tarkoitettu kaikkien tukioikeuksien arvon mukautus on tehtävä ennen kuin aiheettomasti myönnetyt tukioikeudet palautetaan kansalliseen varantoon tai alueellisiin varantoihin 1 kohdan mukaisesti.
4. Tässä artiklassa säädetyt tukioikeuksien määrän ja/tai arvon mukautukset eivät saa johtaa siihen, että jäljelle jäävät tukioikeudet laskettaisiin järjestelmällisesti uudelleen.
5. Jäsenvaltio voi päättää olla perimättä takaisin aiheettomasti myönnettyjä tukioikeuksia, jos kyseisten tukioikeuksien kokonaisarvoksi on tukioikeuksien tunnistamista ja rekisteröintiä koskevassa sähköisessä rekisterissä kirjattu tässä artiklassa säädetyn mukautustarvetta selvittävän tarkastuksen ajankohtana enintään 50 euroa joltakin niistä vuosista, joiden aikana sovelletaan perustukijärjestelmää asetuksen (EU) N:o 1307/2013 mukaisesti.
Mukautuksia edeltävän hakuvuoden osalta aiheettomasti maksetut määrät on perittävä takaisin tämän asetuksen 7 artiklan mukaisesti. Aiheettomasti maksettuja määriä määritettäessä on otettava huomioon, kuinka tässä artiklassa säädetyt mukautukset vaikuttavat tukioikeuksien määrään ja tapauksen mukaan niiden arvoon kaikkien kyseessä olevien vuosien osalta.
III OSASTO
TARKASTUKSET
I LUKU
Yhteiset säännökset
24 artikla
Yleiset periaatteet
1. Tässä asetuksessa säädetyt hallinnolliset ja paikalla tehtävät tarkastukset on tehtävä siten, että voidaan tarkastaa tehokkaasti
a)
suoran tuen hakemuksessa, maaseudun kehittämistukea koskevassa hakemuksessa, maksupyynnössä tai muussa ilmoituksessa annettujen tietojen oikeellisuus ja täydellisyys;
b)
kaikkien niiden kyseistä tukijärjestelmää ja/tai tukitoimenpidettä koskevien tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten ja muiden velvoitteiden noudattaminen, joiden perusteella suora tuki ja/tai maaseudun kehittämistuki tai vapautus velvoitteista myönnetään;
c)
täydentäviä ehtoja koskevien vaatimusten ja standardien noudattaminen.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikkien sovellettavien, unionin lainsäädännössä tai asiaa koskevissa kansallisissa laeissa ja täytäntöönpanojärjestelyt sisältävissä asiakirjoissa taikka maaseudun kehittämisohjelmissa vahvistettujen edellytysten täyttyminen voidaan tarkastaa todennettavissa olevilla indikaattoreilla, jotka jäsenvaltioiden on vahvistettava.
3. Hallinnollisten ja paikalla tehtävien tarkastusten tulokset on arvioitava sen selvittämiseksi, voisiko todettuihin ongelmiin liittyä yleisesti muihin vastaaviin toimiin, tuensaajiin tai elimiin kohdistuva riski. Arvioinnissa on määriteltävä myös tällaisten tilanteiden syyt ja mahdollisesti tarvittavat lisäselvitykset sekä tarvittavat korjaavat ja ennaltaehkäisevät toimet.
4. Toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä fyysisiä tarkastuksia kentällä, jos ortokuvien (satelliitti- tai ilmakuvia) tulkinta ei tuota tuloksia, joiden perusteella voitaisiin tehdä toimivaltaista viranomaista tyydyttäviä lopullisia päätelmiä hallinnollisten tai paikalla tehtävien tarkastusten kohteena olevan alueen tukikelpoisuudesta tai oikeasta koosta.
5. Tätä lukua sovelletaan kaikkiin tämän asetuksen nojalla tehtäviin tarkastuksiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta IV ja V osastossa säädettyjen erityissääntöjen soveltamista. Edellä olevaa 3 kohtaa ei kuitenkaan sovelleta V osastoon.
25 artikla
Paikalla tehtävistä tarkastuksista ilmoittaminen
Paikalla tehtävistä tarkastuksista voidaan ilmoittaa etukäteen, jollei se vaikuta tarkastuksen tarkoitukseen tai tehokkuuteen. Ilmoitus on annettava mahdollisimman lyhyellä varoitusajalla, joka saa olla enintään 14 päivää.
Eläintukihakemusten ja eläimiin liittyviä toimenpiteitä koskevien maksupyyntöjen osalta paikalla tehtävistä tarkastuksista saa kuitenkin, asianmukaisesti perusteltuja tapauksia lukuun ottamatta, ilmoittaa enintään 48 tuntia ennen tarkastusta. Jos täydentäviä ehtoja koskeviin säädöksiin ja standardeihin sovellettavassa lainsäädännössä edellytetään, ettei paikalla tehtävistä tarkastuksista ilmoiteta etukäteen, kyseisiä sääntöjä on sovellettava myös täydentäviä ehtoja koskeviin paikalla tehtäviin tarkastuksiin.
26 artikla
Paikalla tehtävien tarkastusten ajoitus
1. Tässä asetuksessa säädetyt paikalla tehtävät tarkastukset on suoritettava samaan aikaan kuin muut unionin lainsäädännössä säädetyt tarkastukset, jos tämä on tarkoituksenmukaista.
2. Maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevat yhdennetyn järjestelmän puitteissa paikalla tehtävät tarkastukset on jaettava koko vuodelle kuhunkin toimenpiteeseen liittyviä eri sitoumuksia koskevan riskianalyysin perusteella.
3. Paikalla tehtävissä tarkastuksissa on tarkastettava kaikkien niitä tukiohjelmia tai tukitoimenpiteitä koskevien tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten ja muiden velvoitteiden noudattaminen, joiden osalta tuensaaja on valittu 34 artiklan mukaisesti.
Paikalla tehtävien tarkastusten kesto on rajattava tiukasti lyhimpään tarpeen mukaiseen aikaan.
4. Jos tiettyjen tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten ja muiden velvoitteiden osalta tarkastuksia voidaan tehdä vain tiettynä aikana, paikalla tehtävät tarkastukset saattavat edellyttää myöhemmin tehtäviä lisäkäyntejä. Tällaisessa tapauksessa paikalla tehtävät tarkastukset on koordinoitava siten, että kyseisten käyntien määrä ja kesto voidaan rajoittaa tuensaajan osalta tarpeen mukaiseen minimiin. Kyseiset tarkastukset voidaan myös tehdä käyttämällä 40 artiklan mukaisesti kaukokartoitusta, jos tämä on tarkoituksenmukaista.
Jos tarvitaan ekologiseksi alaksi ilmoitettuja kesantomaita, pellonpientareita, suojakaistoja, metsän reunassa sijaitsevia tukikelpoisten hehtaarien kaistaleita, kerääjäkasveja ja/tai kasvipeitettä koskevia lisäkäyntejä, kyseisten lisäkäyntien määrän on 50 prosentissa tapauksista liityttävä samaan, riskianalyysin perusteella valittuun tuensaajaan ja 50 prosentissa tapauksista tämän lisäksi valittuihin muihin tuensaajiin. Muut tuensaajat on valittava satunnaisesti kaikista niistä tuensaajista, joilla on ekologiseksi alaksi ilmoitettuja kesantomaita, pellonpientareita, suojakaistoja, metsän reunassa sijaitsevia tukikelpoisten hehtaarien kaistaleita, kerääjäkasveja ja/tai kasvipeitettä, ja kyseiset käynnit voidaan rajoittaa koskemaan kesantomaaksi, pellonpientareiksi, suojakaistoiksi, metsän reunassa sijaitseviksi tukikelpoisten hehtaarien kaistaleiksi, kerääjäkasveiksi ja/tai kasvipeitteeksi ilmoitettuja aloja.
Jos lisäkäyntejä tarvitaan, 25 artiklaa sovelletaan kuhunkin lisäkäyntiin.
27 artikla
Tarkastustulosten ristiinilmoittaminen
Hallinnollisissa ja paikalla tehtävissä tarkastuksissa on tapauksen mukaan otettava huomioon muiden yksiköiden, elinten ja organisaatioiden ilmoittamat epäillyt noudattamattajättämistapaukset.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikista asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteessä I lueteltuja järjestelmiä ja/tai maaseudun kehittämistoimenpiteiden mukaista tukea koskevien tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten ja muiden velvoitteiden noudattamista koskevien, yhdennetyn järjestelmän soveltamisalaan kuuluvien tarkastusten yhteydessä tehdyistä havainnoista ilmoitetaan asianomaisen tuen myöntämisestä vastaavalle toimivaltaiselle viranomaiselle. Jäsenvaltioiden on myös varmistettava, että delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 38 artiklassa tarkoitetut julkiset tai yksityiset sertifiointielimet ilmoittavat toimivaltaiselle viranomaiselle, joka vastaa tuen myöntämisestä ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisiin maatalouskäytäntöihin, mahdollisista havainnoista, joilla on merkitystä sen kannalta, että kyseinen tuki myönnetään oikein niille tuensaajille, jotka haluavat täyttää velvoitteensa vastaavuuteen perustuvalla sertifioinnilla.
Jos maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevien, yhdennetyn järjestelmän soveltamisalaan kuuluvien hallinnollisten tai paikalla tehtävien tarkastusten kohteena ovat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 43 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut vastaavat käytännöt, kyseisten tarkastusten tulokset on ilmoitettava ristiin ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisiin maatalouskäytäntöihin myönnettävän tuen osalta toteutettavia jatkotoimia varten.
II LUKU
Hallinnolliset tarkastukset yhdennetyn järjestelmän sisällä
28 artikla
Hallinnolliset tarkastukset
1. Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 74 artiklassa tarkoitetuissa hallinnollisissa tarkastuksissa, ristiintarkastukset mukaan luettuina, on voitava havaita noudattamatta jättämiset ja havainnot on erityisesti voitava tehdä automaattisesti tietokoneen avulla. Tarkastusten on kohdistuttava kaikkiin seikkoihin, joita on mahdollista ja tarkoituksenmukaista valvoa hallinnollisin tarkastuksin. Niillä on varmistettava, että
a)
kyseistä tukijärjestelmää tai tukitoimenpidettä koskevat tukikelpoisuusperusteet, sitoumukset ja muut velvoitteet täytetään;
b)
muiden unionin järjestelmien kautta ei tapahdu päällekkäistä rahoitusta;
c)
tukihakemus tai maksupyyntö on täydellinen ja toimitettu määräajassa ja tapauksen mukaan on toimitettu hakemusta tukevat asiakirjat, jotka osoittavat tukikelpoisuuden;
d)
mahdollisia pitkän aikavälin sitoumuksia noudatetaan.
2. Eläintukijärjestelmien ja eläimiin liittyvien tukitoimenpiteiden osalta jäsenvaltiot voivat tarvittaessa käyttää tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten ja muiden velvoitteiden noudattamisen tarkastamiseksi muilta yksiköiltä, elimiltä tai organisaatioilta saatuja todisteita edellyttäen, että asianomaisen yksikön, elimen tai organisaation toiminta on riittävän laadukasta tällaisen noudattamisen valvomiseksi.
29 artikla
Ristiintarkastukset
1. Hallinnollisiin tarkastuksiin on tarvittaessa sisällyttävä ristiintarkastuksia
a)
ilmoitettujen tukioikeuksien ja viljelylohkojen osalta, jotta samaa suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea ei myönnettäisi useaan kertaan samalta kalenteri- tai hakuvuodelta ja jotta estettäisiin asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteessä I ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 (16) liitteessä VI lueteltujen pinta-alaan liittyvien tukijärjestelmien ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 2 artiklan toisen alakohdan 21 alakohdassa määriteltyjen pinta-alaan liittyvien tukitoimenpiteiden nojalla myönnettyjen tukien kumuloituminen;
b)
tukioikeuksien osalta niiden olemassaolon ja tukikelpoisuuden tarkistamiseksi;
c)
yhtenäishakemuksessa ja/tai maksupyynnössä ilmoitettujen viljelylohkojen sekä delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti viljelylohkojen tunnistusjärjestelmään viitelohkoittain sisältyvien tietojen välillä sen tarkistamiseksi, ovatko kyseiset alat suorien tukien järjestelmän ja/tai maaseudun kehittämistoimenpiteen osalta tukikelpoisia;
d)
tukioikeuksien ja määritetyn alan välillä sen varmistamiseksi, että tukioikeuksiin liittyy vähintään vastaava määrä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 32 artiklan 2-6 kohdassa määriteltyjä tukikelpoisia hehtaareita;
e)
eläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän avulla tukikelpoisuuden tarkistamiseksi suoran tuen ja/tai maaseudun kehittämistuen osalta ja sen välttämiseksi, että samaa suoraa tukea tai maaseudun kehittämistukea myönnettäisiin useaan kertaan samalta kalenteri- tai hakuvuodelta;
f)
tuensaajan yhtenäishakemuksessa antaman ilmoituksen siitä, että hän on hyväksytyn toimialakohtaisen organisaation jäsen, tämän asetuksen 17 artiklan 8 kohdan mukaisten tietojen sekä asianomaisten hyväksyttyjen toimialakohtaisten organisaatioiden toimittamien tietojen välillä tukikelpoisuuden tarkistamiseksi asetuksen (EU) N:o 1307/2013 60 artiklan 2 kohdassa säädetyn tuenkorotuksen osalta;
g)
toimialakohtaisten organisaatioiden hyväksymisperusteiden täyttymisen ja niiden jäsenluettelon tarkistamiseksi vähintään viiden vuoden välein.
Silloin kun yhdennetyssä järjestelmässä on käytettävä paikkatietoanalyysiin perustuvia tukihakemuslomakkeita, on ristiintarkastukset ensimmäisen alakohdan c alakohdan soveltamiseksi tehtävä leikkaamalla viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän yhteydessä ilmoitettu digitoitu ala. Lisäksi ristiintarkastuksia on tehtävä sen vuoksi, ettei samalle alalle haettaisi tukea useaan kertaan.
2. Jos ristiintarkastuksissa havaitaan noudattamatta jättämiseen viittaavaa, on sovellettava muita tarkoituksenmukaisia hallinnollisia menettelyjä ja tarvittaessa tehtävä tarkastus paikalla.
3. Jos kaksi tai useampia tuensaajia jättää tukihakemuksen ja/tai maksupyynnön viitelohkosta saman tukijärjestelmän tai saman tukitoimenpiteen osalta ja ilmoitettujen viljelylohkojen alat ovat osittain päällekkäiset tai jos koko ilmoitettu pinta-ala on suurempi kuin delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 5 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti määritetty tukikelpoinen enimmäisala ja jos ero on kyseiselle viitelohkolle tämän asetuksen 38 artiklan mukaisesti määritellyn sallitun mittapoikkeaman rajoissa, jäsenvaltio voi edellyttää kyseisten pinta-alojen suhteellista pienentämistä, jollei tuensaaja osoita, että joku muista asianomaisista tuensaajista on ilmoittanut omat alansa liian suureksi hänen vahingokseen.
III LUKU
Yhdennettyyn järjestelmään liittyvät paikalla tehtävät tarkastukset
1 jakso
Yhteiset säännökset
30 artikla
Pinta-alaan liittyviä tukijärjestelmiä koskevien tarkastusten määrä - ei koske tukea ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisille maatalouskäytännöille
Muita pinta-alaan liittyviä tukijärjestelmiä kuin asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osaston 3 luvun mukaista ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisille maatalouskäytännöille myönnettävää tukea, jäljempänä ’viherryttämistuki’, koskevien, vuosittain paikalla tehtävien tarkastusten tarkastusotokseen on sisällyttävä vähintään
a)
5 prosenttia tuensaajista, jotka hakevat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osaston 1 luvun mukaisen perustukijärjestelmän tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän tukea; jäsenvaltioiden on varmistettava, että tarkastusotokseen sisältyy vähintään 5 prosenttia kaikista niistä tuensaajista, jotka ilmoittavat pääasiassa sellaista maatalousmaata, joka pysyy luontaisesti laitumeksi soveltuvassa kunnossa delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 10 artiklan 1 kohdan mukaisesti;
b)
5 prosenttia tuensaajista, jotka hakevat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osaston 2 luvun mukaista uudelleenjakotukea;
c)
5 prosenttia tuensaajista, jotka hakevat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osaston 4 luvun mukaista luonnonhaitta-alueille myönnettävää tukea;
d)
5 prosenttia tuensaajista, jotka hakevat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osaston 5 luvun mukaista nuorten viljelijöiden tukea;
e)
5 prosenttia tuensaajista, jotka hakevat pinta-alaan liittyviä tukia asetuksen (EU) N:o 1307/2013 IV osaston 1 luvun mukaisen vapaaehtoisen tuotantosidonnaisen tuen puitteissa;
f)
5 prosenttia tuensaajista, jotka hakevat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 V osaston mukaista pienviljelijäjärjestelmän tukea;
g)
30 prosenttia asetuksen (EU) N:o 1307/2013 32 artiklan 6 kohdan mukaisista hampun tuotantoon käytettäväksi ilmoitetuista aloista;
h)
5 prosenttia tuensaajista, jotka hakevat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 IV osaston 2 luvun mukaista puuvillan lajikohtaista tukea.
31 artikla
Viherryttämistukea koskevien tarkastusten määrä
1. Viherryttämistuen osalta vuosittain paikalla tehtävien tarkastusten tarkastusotokseen on sisällyttävä vähintään
a)
5 prosenttia tuensaajista, joiden edellytetään noudattavan ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisia maatalouskäytäntöjä, jäljempänä ’viherryttämiskäytännöt’, ja jotka eivät ole osa b ja c alakohdassa tarkoitettuja tarkastuksen perusjoukkoja, jäljempänä ’viherryttämistä koskevan tarkastuksen perusjoukko’; otokseen on sisällyttävä samaan aikaan vähintään 5 prosenttia tuensaajista, joilla on neuvoston direktiivin 92/43/ETY (17) tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY (18) soveltamisalaan kuuluvilla alueilla sijaitsevia ympäristön kannalta herkkiä pysyviä nurmia tai asetuksen (EU) N:o 1307/2013 45 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja muita herkkiä alueita;
b)
3 prosenttia
i)
joko kaikista niistä viherryttämistuen saamisen edellytykset täyttävistä tuensaajista, jotka on vapautettu viljelyn monipuolistamista ja ekologista alaa koskevista velvoitteista, koska he eivät täytä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44 ja 46 artiklassa tarkoitettuja kynnysarvoja, ja joita kyseisen asetuksen 45 artiklassa tarkoitetut velvoitteet eivät koske;
ii)
tai vuosina, joina delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 44 artiklaa ei sovelleta jäsenvaltiossa, niistä viherryttämistuen saamisen edellytykset täyttävistä tuensaajista, jotka on vapautettu viljelyn monipuolistamista ja ekologista alaa koskevista velvoitteista, koska he eivät täytä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44 ja 46 artiklassa tarkoitettuja kynnysarvoja, ja joita kyseisen asetuksen 45 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut velvoitteet eivät koske;
c)
5 prosenttia tuensaajista, joiden edellytetään noudattavan viherryttämiskäytäntöjä ja käyttävän asetuksen (EU) N:o 1307/2013 43 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja kansallisia tai alueellisia ympäristösertifiointijärjestelmiä;
d)
5 prosenttia asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 5 kohdan mukaiseen alueelliseen täytäntöönpanoon osallistuvista tuensaajista;
e)
5 prosenttia asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 6 kohdan mukaisesta kollektiivisesta täytäntöönpanosta;
f)
100 prosenttia delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 46 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista vierekkäisten ekologisten alueiden muodostamista yhtenäisistä alueista;
g)
100 prosenttia tuensaajista, joilla on delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 42 artiklan mukainen velvoite muuttaa maa takaisin pysyväksi nurmeksi;
h)
20 prosenttia tuensaajista, joilla on delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 44 artiklan 2 ja 3 kohdan mukainen velvoite muuttaa maa takaisin pysyväksi nurmeksi.
2. Tuensaajat, jotka noudattavat viherryttämiskäytäntöjä soveltamalla vastaavia käytäntöjä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 43 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti, jotka osallistuvat kyseisen asetuksen 61 artiklan mukaiseen pienviljelijäjärjestelmään tai jotka täyttävät koko tilan osalta neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 (19) 29 artiklan 1 kohdassa säädetyt luonnonmukaista maataloutta koskevat vaatimukset, eivät voi sisältyä tarkastusotokseen eikä heitä saa ottaa huomioon laskettaessa tässä artiklassa säädettyjä tarkastusten määriä.
3. Jos ekologisia aloja ei yksilöidä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 70 artiklassa tarkoitetussa viljelylohkojen tunnistusjärjestelmässä, 1 kohdan a ja c-e alakohdassa vahvistettua tarkastusten määrää on lisättävä 5 prosentilla niistä asianomaiseen tarkastusotokseen kuuluvista tuensaajista, joilla edellytetään olevan maatalousmaalla ekologinen ala asetuksen (EU) N:o 1307/2013 43 ja 46 artiklan mukaisesti.
Ensimmäistä alakohtaa ei kuitenkaan sovelleta, jos hallinto- ja valvontajärjestelmä takaa sen, että kaikki ilmoitetut ekologiset ala tunnistetaan ja tapauksen mukaan merkitään viljelylohkojen tunnistusjärjestelmään delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti.
32 artikla
Maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevien tarkastusten määrä
1. Vuosittain paikalla tehtävien tarkastusten tarkastusotokseen on sisällyttävä vähintään 5 prosenttia tuensaajista, jotka jättävät maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevan hakemuksen. Asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 ja 29 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden osalta 5 prosentin tarkastusten määrä on saavutettava kunkin yksittäisen toimenpiteen kohdalla.
Tarkastusotoksessa on myös oltava edustettuna myös vähintään 5 prosenttia niistä asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 artiklan mukaisista tuensaajista, jotka noudattavat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 43 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja vastaavia käytäntöjä.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 ja 29 artiklassa tarkoitettujen henkilöryhmien tapauksessa ryhmän kutakin jäsentä voidaan pitää tuensaajana 1 kohdassa säädettyä tarkastusten määrää laskettaessa.
3. Tuensaajista, jotka saavat sellaista asetuksen (EU) N:o 1305/2013 21 artiklan 1 kohdan a alakohdan tai 28, 29 tai 34 artiklan taikka asetuksen (EY) N:o 1698/2005 36 artiklan a alakohdan iv tai v alakohdan tai b alakohdan i, iii tai v alakohdan mukaisesti myönnettyä monivuotista tukea, jota koskevien tukien maksu jakautuu viittä vuotta pidemmälle ajalle, jäsenvaltiot voivat päättää tarkastaa viidennen maksatusvuoden jälkeen vähintään 2,5 prosenttia.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan tukeen, joka on myönnetty asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 artiklan 6 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti, asianomaista maksusitoumusta koskevan viidennen maksatusvuoden jälkeen.
4. Edellä olevan 3 kohdan mukaisesti tarkastettuja tuensaajia ei saa ottaa huomioon 1 kohtaa sovellettaessa.
33 artikla
Eläintukijärjestelmiä koskevien tarkastusten määrä
1. Eläintukijärjestelmien osalta vuosittain paikalla tehtävien tarkastusten tarkastusotokseen on sisällyttävä vähintään 5 prosenttia tuensaajista, jotka jättävät kyseistä tukijärjestelmää koskevan hakemuksen.
Jos kuitenkin eläimiä koskevan sähköisen tietokannan varmuus ja käyttö ei ole riittävä asianomaisen tukijärjestelmän hallinnoimiseksi moitteettomasti, kyseiseen järjestelmään sovellettava prosenttimäärä on 10 prosenttia.
Valittuun tarkastusotokseen on sisällyttävä tukijärjestelmää kohden vähintään 5 prosenttia eläimistä, joita varten tukea on haettu.
2. Vuosittain paikalla tehtävien tarkastusten tarkastusotokseen on tapauksen mukaan sisällyttävä 10 prosenttia niistä muista yksiköistä, elimistä tai organisaatioista, jotka toimittavat 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti todisteet tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten ja muiden velvoitteiden täyttymistä koskevaa tarkastusta varten.
34 artikla
Tarkastusotoksen valinta
1. Jos hakemuksista tai hakijoista todetaan hakemuksen jättämisen yhteydessä tai hallinnollisten tarkastusten jälkeen, ettei niitä voida hyväksyä tai etteivät ne ole tukikelpoisia, ne eivät voi olla osa tarkastuksen perusjoukkoa.
2. Edellä olevaa 30 ja 31 artiklaa sovellettaessa otos valitaan seuraavasti:
a)
1-1,25 prosenttia tuensaajista, jotka hakevat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osaston 1 luvun mukaisen perustukijärjestelmän tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän tukea, valitaan satunnaisesti kaikista kyseisten järjestelmien tukea hakevista tuensaajista;
b)
1-1,25 prosenttia viherryttämistä koskevan tarkastuksen perusjoukosta valitaan satunnaisesti kaikista a alakohdan mukaisesti valituista tuensaajista. Jos kyseisen prosenttimäärän saavuttamiseksi on tarpeen, valitaan viherryttämistä koskevan tarkastuksen perusjoukosta satunnaisesti lisää tuensaajia;
c)
31 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta tarkastusotoksesta vielä puuttuva tuensaajamäärä valitaan riskianalyysin perusteella;
d)
kaikkia tämän kohdan a-c alakohdan mukaisesti valittuja tuensaajia voidaan pitää osana 30 artiklan b-e, g ja h alakohdassa säädettyjä tarkastusotoksia. Jos tarkastusten vähimmäismäärien noudattamiseksi on tarpeen, valitaan asianomaisista tarkastuksen perusjoukoista satunnaisesti lisää tuensaajia;
e)
kaikkia tämän kohdan a-d alakohdan mukaisesti valittuja tuensaajia voidaan pitää osana 30 artiklan a alakohdassa säädettyä tarkastusotosta. Jos tarkastuksen vähimmäismäärän noudattamiseksi on tarpeen, valitaan satunnaisesti lisää tuensaajia niistä tuensaajista, jotka hakevat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osaston 1 luvun mukaiseen perustukijärjestelmään tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmään kuuluvaa tukea;
f)
30 artiklan f alakohdassa tarkoitettu tuensaajien vähimmäismäärä valitaan satunnaisesti kaikista tuensaajista, jotka hakevat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 V osaston mukaiseen pienviljelijäjärjestelmään kuuluvaa tukea;
g)
31 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu tuensaajien vähimmäismäärä valitaan riskianalyysin perusteella kaikista niistä viherryttämistuen saamisen edellytykset täyttävistä tuensaajista, jotka on vapautettu viljelyn monipuolistamista ja ekologista alaa koskevista velvoitteista, koska he eivät täytä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44 ja 46 artiklassa tarkoitettuja kynnysarvoja, ja joita kyseisen asetuksen 45 artiklassa tarkoitetut velvoitteet eivät koske;
h)
20-25 prosenttia 31 artiklan 1 kohdan c, d ja h alakohdassa tarkoitetusta tuensaajien vähimmäismäärästä valitaan satunnaisesti kaikista tämän kohdan b alakohdan mukaisesti valituista tuensaajista. Jos kyseisen prosenttimäärän saavuttamiseksi on tarpeen, valitaan satunnaisesti lisää tuensaajia kaikista tämän kohdan a alakohdan mukaisesti valituista tuensaajista. Loput 31 artiklan 1 kohdan c, d ja h alakohdassa tarkoitetuista tuensaajista valitaan riskianalyysin perusteella kaikista tämän kohdan c alakohdan mukaisesti valituista tuensaajista. Jos tarkastusten vähimmäismäärien noudattamiseksi on tarpeen, valitaan lisää tuensaajia riskianalyysin perusteella asianomaisista tarkastuksen perusjoukoista;
i)
20-25 prosenttia 31 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetusta kollektiivisten täytäntöönpanojen vähimmäismäärästä valitaan satunnaisesti kaikista asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 6 kohdan mukaisista kollektiivisista täytäntöönpanoista. Loput 31 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetuista kollektiivisista täytäntöönpanoista valitaan riskianalyysin perusteella.
Paikalla tehtävät tarkastukset, jotka koskevat d, e ja h alakohdan mukaisesti lisäksi valittuja tuensaajia sekä f ja g alakohdan mukaisesti valittuja tuensaajia, voidaan rajoittaa siihen tukijärjestelmään, jonka osalta heidät on valittu, jos tarkastusten vähimmäismäärä on jo toteutunut niiden muiden tukijärjestelmien osalta, joissa he ovat hakeneet tukea.
Paikalla tehtävät tarkastukset, jotka koskevat 31 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja tämän kohdan ensimmäisen alakohdan h alakohdan mukaisesti lisäksi valittuja tuensaajia sekä tämän kohdan ensimmäisen alakohdan i alakohdan mukaisesti valittuja tuensaajia, voidaan rajoittaa niihin viherryttämiskäytäntöihin, joiden osalta heidät on valittu, jos tarkastusten vähimmäismäärät ovat jo toteutuneet niiden muiden tukijärjestelmien ja viherryttämiskäytäntöjen osalta, joita heidän on noudatettava.
Edellä olevan 31 artiklan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on varmistettava tarkastusotoksen edustavuus eri käytäntöjen osalta.
3. Edellä olevan 32 ja 33 artiklan soveltamiseksi valitaan paikalla tehtäviin tarkastuksiin ensin satunnaisesti 20-25 prosenttia tuensaajien vähimmäismäärästä. Loput paikalla tehtävissä tarkastuksissa tarkastettavista tuensaajista valitaan riskianalyysin perusteella.
Edellä olevan 32 artiklan soveltamiseksi jäsenvaltiot voivat valita riskianalyysin perusteella yksittäisiä maaseudun kehittämistoimenpiteitä, joissa kyseiset tuensaajat ovat mukana.
4. Jos paikalla tehtävissä tarkastuksissa tarkastettavien tuensaajien lukumäärä on 30-33 artiklassa tarkoitettua tuensaajien vähimmäismäärää suurempi, lisäotokseen satunnaisesti valittavien tuensaajien prosenttiosuus ei saa olla yli 25 prosenttia.
5. Riskianalyysin tehokkuutta on arvioitava ja analyysiä on ajantasaistettava vuosittain
a)
määrittelemällä kunkin riskitekijän merkitys;
b)
vertaamalla tuloksia tarkastellen eroa ilmoitetun pinta-alan ja 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun riskianalyysin perusteella ja satunnaisesti valitusta otoksesta määritetyn pinta-alan välillä; tai vertaamalla tuloksia tarkastellen eroa ilmoitettujen eläinten ja 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun riskianalyysin perusteella ja satunnaisesti valitusta otoksesta määritettyjen eläinten välillä;
c)
ottamalla huomioon tilanteen erityisluonne sekä tarvittaessa riskitekijöiden merkityksen muuttuminen jäsenvaltiossa;
d)
ottamalla huomioon noudattamatta jättämisen luonne, joka aiheutti tarkastusten määrän lisäyksen 35 artiklan mukaisesti.
6. Toimivaltaisen viranomaisen on säilytettävä tiedot syistä, joiden perusteella kukin tuensaaja on valittu paikalla tehtävään tarkastukseen. Tiedot on annettava ennen tarkastusta tarkastajalle, joka tekee tarkastuksen paikalla.
7. Osa tarkastusotoksesta voidaan tarvittaessa valita käytettävissä olevien tietojen perusteella ennen 13 artiklassa tarkoitettua hakemusten viimeistä jättöpäivää. Alustava otos on täydennettävä, kun kaikki asianomaiset tukihakemukset ja maksupyynnöt ovat käytettävissä.
35 artikla
Tarkastusten määrän lisäys
Jos paikalla tehtävässä tarkastuksessa paljastuu jonkin tietyn tukijärjestelmän tai tukitoimenpiteen yhteydessä merkitsevää noudattamatta jättämistä, toimivaltaisen viranomaisen on asianmukaisella tavalla korotettava paikalla tehtävissä tarkastuksissa seuraavana vuonna tarkastettavien tuensaajien prosenttimäärää.
36 artikla
Tarkastusten määrän vähentäminen
1. Tässä luvussa säädettyjä tarkastusten määriä voidaan vähentää vain tässä artiklassa esitettyjen tukiohjelmien tai tukitoimenpiteiden osalta.
2. Poiketen siitä, mitä 30 artiklan a, b ja f alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat perustukijärjestelmän, yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän, uudelleenjakotuen ja pienviljelijäjärjestelmän osalta päättää vähentää kutakin järjestelmää koskevien vuosittain paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäismäärän 3 prosentiksi.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan vain, jos käytössä on 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti kaikki tukihakemukset kattava paikkatiedon leikkausjärjestelmä ja viljelylohkojen tunnistusjärjestelmä ja jos kaikille tukihakemuksille tehdään ristiintarkastukset sen estämiseksi, ettei samalle alalle haeta tukea useampaan kertaan kyseisen alakohdan soveltamista edeltävänä vuonna.
Hakuvuosien 2015 ja 2016 osalta paikalla tarkastetun satunnaisotoksen virhetaso saa olla kahtena edeltävänä varainhoitovuonna enintään 2 prosenttia. Jäsenvaltio vahvistaa virhetason käyttäen unionin tasolla laadittua menetelmää.
3. Poiketen siitä, mitä 30 artiklan a, b ja f alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat perustukijärjestelmän, yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän, uudelleenjakotuen ja pienviljelijäjärjestelmän osalta päättää pienentää tarkastusotosta 34 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti valituksi otokseksi, jos tehdään asetuksen (EU) N:o 1306/2013 70 artiklassa tarkoitetun viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän päivittämisessä käytettyihin ortokuviin perustuvia tarkastuksia.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan vain, jos jäsenvaltiot päivittävät viljelylohkojen tunnistusjärjestelmää järjestelmällisesti ja tarkastavat kaikki tuensaajat koko sen kattamalla alueella kolmen vuoden kuluessa siten, että tarkastukset kattavat vuosittain vähintään 25 prosenttia viljelylohkojen tunnistusjärjestelmään kirjatuista tukikelpoisista hehtaareista. Vuotuista vähimmäiskattavuutta ei kuitenkaan sovelleta jäsenvaltioihin, joilla viljelylohkojen tunnistusjärjestelmään on kirjattu alle 150 000 tukikelpoista hehtaaria.
Ennen ensimmäisen alakohdan soveltamista jäsenvaltioiden on pitänyt päivittää kolmen edeltävän vuoden kuluessa koko viljelylohkojen tunnistusjärjestelmänsä.
Päivityksessä käytettävät ortokuvat eivät saa olla yli 15 kuukautta vanhoja sinä päivänä, jona niitä käytetään viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän päivittämiseen.
Viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän laadun, sellaisena kuin se on arvioituna delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 6 artiklan mukaisesti ensimmäisen alakohdan soveltamista edeltävien kahden vuoden kuluessa, on oltava riittävä, jotta tuen myöntämisedellytysten täyttyminen voidaan tarkastaa tehokkaasti.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu päätös voidaan tehdä kansallisella tai alueellisella tasolla. Tämän alakohdan soveltamiseksi alueella tarkoitetaan yhden tai useamman itsenäisen viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän kattamaa pinta-alaa kokonaisuudessaan.
Edellä olevan 2 kohdan kolmatta alakohtaa sovelletaan soveltuvin osin.
4. Poiketen siitä, mitä 32 artiklan 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat päättää alentaa paikalla kalenterivuosittain tehtävien tarkastusten vähimmäismäärän kolmeen prosenttiin tuensaajista, jotka hakevat maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevaa tukea yhdennetyn järjestelmän puitteissa.
Ensimmäistä alakohtaa ei kuitenkaan sovelleta tuensaajiin, jotka noudattavat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 43 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja vastaavia käytäntöjä.
5. Edellä olevaa 2, 3 ja 4 kohtaa sovelletaan ainoastaan, jos komission asetuksen (EU) N:o 1306/2013 62 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti vahvistamat paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäismäärän vähentämistä koskevat yleiset edellytykset täyttyvät. Jos jokin kyseisistä edellytyksistä tai tämän artiklan 2 tai 3 kohdassa vahvistetuista edellytyksistä ei enää täyty, jäsenvaltioiden on viipymättä kumottava paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäismäärän vähentämistä koskeva päätös ja sovellettava kyseisiin tukiohjelmiin tai tukitoimenpiteisiin seuraavasta hakuvuodesta alkaen 30 artiklan a, b ja f alakohdassa ja/tai 32 artiklassa säädettyä paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäismäärää.
6. Poiketen siitä, mitä 30 artiklan g alakohdassa säädetään, kun jäsenvaltio ottaa käyttöön hampun viljelyä koskevan ennakkohyväksyntäjärjestelmän, voidaan paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäismäärää alentaa 20 prosenttiin asetuksen (EU) N:o 1307/2013 32 artiklan 6 kohdan mukaisista hampun tuotantoalaksi ilmoitetuista aloista.
Tällöin jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle ennakkohyväksyntäjärjestelmäänsä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä vähennetyn tarkastusten määrän soveltamista edeltävänä vuonna. Kyseisiä yksityiskohtaisia sääntöjä tai edellytyksiä koskevista muutoksista on ilmoitettava komissiolle viipymättä.
2 jakso
Pinta-alaan liittyvien järjestelmien tukihakemuksia ja pinta-alaan liittyvien tukitoimenpiteiden maksupyyntöjä koskevat paikalla tehtävät tarkastukset
37 artikla
Paikalla tehtävien tarkastusten osa-alueet
1. Paikalla tehtävien tarkastusten on katettava kaikki viljelylohkot, joille haetaan tukea asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteessä I lueteltujen järjestelmien nojalla ja/tai maaseudun kehittämistoimenpiteiden nojalla yhdennetyn järjestelmän puitteissa.
Asetuksen (EU) N:o 1305/2013 21 artiklan 1 kohdan a alakohdassa sekä 30 ja 34 artiklassa säädettyjä maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevan valvonnan osalta paikalla tehtävien tarkastusten on katettava myös muu kuin maatalousmaa, jolle haetaan tukea.
Toimivaltaisen viranomaisen on arvioitava tarkastustulosten perusteella ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 5 artiklan 3 kohta huomioon ottaen, tarvitaanko vastaavien viitelohkojen osalta päivitystä.
2. Paikalla tehtävien tarkastusten on katettava tuensaajan 1 kohdassa tarkoitettujen tukijärjestelmien ja/tai tukitoimenpiteiden osalta ilmoittaman alan pinta-alan mittaus sekä asianomaisia tukikelpoisuusperusteita, sitoumuksia ja muita velvoitteita koskevat tarkastukset.
Jos kyse on sellaisista asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteessä I lueteltujen järjestelmien nojalla suoria tukia hakevista tuensaajista, joiden maatalousmaasta suurin osa on laitumeksi tai viljelyyn soveltuvassa kunnossa luontaisesti pysyvää maata, paikalla tehtävän tarkastuksen on katettava myös asetuksen (EU) N:o 1307/2013 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja, kyseisillä pinta-aloilla harjoitettavia vähimmäistoimia koskevat tarkastukset.
3. Viherryttämiskäytäntöihin liittyvien paikalla tehtävien tarkastusten on katettava kaikki velvoitteet, joita tuensaajan on noudatettava. Osana paikalla tehtäviä tarkastuksia on tarvittaessa tarkastettava asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44 ja 46 artiklassa tarkoitettujen, kyseisistä käytännöistä vapauttamiseen liittyvien kynnysarvojen noudattaminen. Tätä alakohtaa sovelletaan myös paikalla tehtäviin tarkastuksiin, jotka koskevat asetuksen (EU) N:o 1307/2013 43 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja kansallisia tai alueellisia ympäristösertifiointijärjestelmiä.
Jos paikalla tehtävä tarkastus koskee asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 5 kohdan mukaista alueellista täytäntöönpanoa, sen on katettava myös pinta-alan mittaus sekä jäsenvaltion tuensaajille tai tuensaajaryhmille määräämien velvoitteiden noudattamista koskevat tarkastukset.
Jos paikalla tehtävä tarkastus koskee asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 6 kohdan mukaista kollektiivista täytäntöönpanoa, sen on katettava
a)
delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 47 artiklan 1 kohdassa vahvistetun läheissyysperusteen tarkastaminen;
b)
pinta-alan mittaus sekä yhtenäisiä ekologisia aloja koskevan perusteen tarkastaminen;
c)
tarvittaessa jäsenvaltion tuensaajille tai tuensaajaryhmille määräämät lisävelvoitteet;
d)
yksilölliset viherryttämisvelvoitteet, joita kollektiiviseen täytäntöönpanoon osallistuvan tuensaajan on noudatettava.
38 artikla
Pinta-alan mittaus
1. Vaikka kaikille viljelylohkoille on tehtävä tukikelpoisuustarkastukset, varsinainen viljelylohkon pinta-alan mittaus osana paikalla tehtävää tarkastusta voidaan rajoittaa satunnaisotokseen, joka käsittää vähintään 50 prosenttia viljelylohkoista, joiden osalta on jätetty tukihakemus pinta-alaan liittyvien tukijärjestelmien ja/tai maksupyyntö pinta-alaan liittyvien tukitoimenpiteiden nojalla. Jos otosta tarkastettaessa paljastuu noudattamatta jättäminen, on mitattava kaikki viljelylohkot tai ekstrapoloitava päätelmät mitatusta otoksesta.
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta viljelylohkoihin, joille on tehtävä ekologista alaa koskeva tarkastus asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan mukaisesti.
2. Viljelylohkojen pinta-ala on mitattava millä tahansa keinoilla, joiden on osoitettu takaavan, että mittausten laatu on vähintään yhtä hyvä kuin sovellettavissa unionin tasolla vahvistetuissa teknisissä standardeissa vaadittu laatu.
3. Toimivaltainen viranomainen voi käyttää 40 artiklan mukaisesti kaukokartoitusta tai maailmanlaajuisen satelliittipaikannusjärjestelmän tekniikkaa, jos se on mahdollista.
4. On määriteltävä yksi yhtenäinen sallitun etäisyyspoikkeaman arvo kaikkia satelliittipaikannuksen ja/tai ortokuvien avulla tehtäviä pinta-alan mittauksia varten. Tätä tarkoitusta varten käytettävät mittausvälineet on validoitava vähintään yhden sallittua poikkeamaa koskevan validointiluokan verran yhtenäisen arvon alapuolelle. Yhtenäinen sallitun poikkeaman arvo saa kuitenkin olla enintään 1,25 metriä.
Kunkin viljelylohkon osalta suurin sallittu poikkeama voi olla absoluuttisesti enintään 1,0 hehtaaria.
Kuitenkin silloin, kun on kyse metsäaloista, jäsenvaltiot voivat määritellä asetuksen (EU) N:o 1305/2013 21 artiklan 1 kohdan a alakohdassa sekä 30 ja 34 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä varten soveltuvat sallitut poikkeamat, jotka saavat olla enintään kaksi kertaa niin suuret kuin tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainittu sallittu poikkeama.
5. Viljelylohkon kokonaispinta-ala voidaan ottaa mittauksessa huomioon edellyttäen, että se on kokonaisuudessaan tukikelpoinen. Muussa tapauksessa otetaan huomioon tukikelpoinen nettoala. Tätä tarkoitusta varten voidaan tarvittaessa soveltaa delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 10 artiklassa tarkoitettua määräsuhteeseen perustuvaa järjestelmää.
6. Eri viljelykasvien osuuksien laskemiseksi asetuksen (EU) N:o 1307/2013 44 artiklassa tarkoitettua viljelyn monipuolistamista varten on mittauksessa otettava huomioon viljelykasvin tosiasiassa kattama ala delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 40 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Sekaviljelyaloilla otetaan huomioon kokonaispinta-ala, jolla harjoitetaan sekaviljelyä kyseisen asetuksen 40 artiklan 3 kohdan ensimmäisen ja toisen alakohdan mukaisesti tai jonka peittää seoskasvusto kyseisen asetuksen 40 artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti.
7. Jos on mahdollista, että delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 17 artiklan 1 kohdan b alakohdasta seuraa vierekkäisten viljelylohkojen, joilla on yhtenäinen maanpeitetyyppi, keinotekoinen jako erillisiksi viljelylohkoiksi, vierekkäisistä viljelylohkoista muodostuvan alan mittaus on suoritettava yhdellä, kyseiset viljelylohkot kattavalla mittauksella.
8. Tarvittaessa viljelylohkolle on tehtävä kaksi erillistä mittausta, toinen asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osaston 1 luvun mukaista perustukijärjestelmää tai yhtenäistä pinta-alatuen järjestelmää varten ja toinen osittain päällekkäisen toisen viljelylohkon mittaamiseksi muita pinta-alaan liittyviä tukijärjestelmiä ja/tai maaseudun kehittämistoimenpiteitä varten.
39 artikla
Tukikelpoisuusedellytysten tarkastaminen
1. Viljelylohkojen tukikelpoisuus on tarkastettava millä tahansa tarkoituksenmukaisella keinolla. Tarvittaessa on myös todennettava viljelykasvi. Tätä varten on tarvittaessa pyydettävä lisätodisteita.
2. Pysyvällä nurmella, jota voidaan käyttää laitumena ja joka on osa vakiintunutta paikallista käytäntöä, jonka mukaan heinäkasvit ja muut nurmirehukasvit eivät perinteisesti ole vallitsevia laidunalueilla, voidaan tämän asetuksen 38 artiklan mukaisesti mitattuun tukikelpoiseen alaan soveltaa tarvittaessa vähennyskerrointa asetuksen (EU) N:o 1307/2013 32 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Jos alue on yhteiskäytössä, toimivaltaisten viranomaisten on jaettava sen pinta-ala yksittäisten tuensaajien kesken suhteessa alaan, joka on heidän käytössään tai johon heillä on käyttöoikeus.
3. Tuensaajien ekologiseksi alaksi ilmoittamat maisemapiirteet, jotka eivät delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 9 ja 10 artiklan mukaisesti sisälly tukikelpoiseen alaan, on tarkastettava samojen periaatteiden mukaisesti kuin tukikelpoinen ala.
4. Maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskevan valvonnan yhteydessä ja jos jäsenvaltiot säätävät, että tietyt paikalla tehtävän tarkastuksen osat voidaan tehdä otoksen perusteella, otoksen on taattava valvonnan luotettavuus ja edustavuus. Jäsenvaltioiden on vahvistettava otoksen valintaperusteet. Jos otokseen perustuvassa tarkastuksessa ilmenee noudattamatta jättäminen, otoksen laajuutta ja kohdetta on lisättävä asianmukaisesti.
40 artikla
Kaukokartoitusta käyttäen tehtävät tarkastukset
Jos jäsenvaltio tekee paikalla tarkastuksia kaukokartoitusta käyttäen, toimivaltaisen viranomaisen on
a)
tehtävä kunkin tukihakemuksen ja/tai maksupyynnön osalta tarkastettavia viljelylohkoja koskevien ortokuvien (satelliitti- tai ilmakuvia) kuvatulkinta maanpeitetyyppien ja tarvittaessa viljelykasvityypin tunnistamiseksi ja pinta-alan mittaamiseksi;
b)
tarkastettava fyysisesti paikalla kaikki viljelylohkot, joiden pinta-aloja koskevan ilmoituksen paikkansapitävyyttä ei voida tarkistaa kuvatulkinnan perusteella toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla;
c)
tehtävä kaikki tarkastukset, jotka ovat tarpeen viljelylohkoja koskevien tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten ja muiden velvoitteiden noudattamisen tarkastamiseksi;
d)
toteutettava vaihtoehtoiset toimet 38 artiklan 1 kohdan mukaisesti tehtävän pinta-alan mittauksen suorittamiseksi sellaisten viljelylohkojen osalta, joista ei ole kuva-aineistoa.
41 artikla
Tarkastuskertomus
1. Jokaisesta tämän jakson mukaisesta paikalla tehtävästä tarkastuksesta on laadittava tarkastuskertomus, jonka perusteella voidaan tarkastella tehtyjä tarkastuksia yksityiskohtaisesti ja tehdä tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten ja muiden velvoitteiden noudattamista koskevat päätelmät. Kertomuksessa on oltava erityisesti seuraavat tiedot:
a)
tarkastuksen kohteena olleet tukijärjestelmät tai tukitoimenpiteet sekä tukihakemukset tai maksupyynnöt;
b)
paikalla olleet henkilöt;
c)
tarkastetut viljelylohkot ja mitatut viljelylohkot, tapauksen mukaan myös mittaustulokset mitattua viljelylohkoa kohden ja käytetyt mittausmenetelmät;
d)
tapauksen mukaan sellaista muuta kuin maatalousmaata koskevat mittaustulokset, jolle haetaan tukea maaseudun kehittämistoimenpiteiden puitteissa, ja käytetyt mittausmenetelmät;
e)
tieto siitä, ilmoitettiinko tarkastuksesta tuensaajalle ennakolta ja mahdollisen ennakkoilmoituksen varoitusaika;
f)
yksittäisten suoran tuen järjestelmien tai maaseudun kehittämistuen järjestelmien osalta toteutettavat erityiset valvontatoimenpiteet;
g)
mahdollisesti toteutetut lisävalvontatoimenpiteet;
h)
todetut noudattamatta jättämiset, jotka saattaisivat edellyttää ristiinilmoituksia ottaen huomioon muut tukijärjestelmät, tukitoimenpiteet ja/tai täydentävät ehdot;
i)
todetut noudattamatta jättämiset, jotka saattavat edellyttää jatkotoimia seuraavina vuosina.
2. Tuensaajalle on annettava mahdollisuus allekirjoittaa kertomus tarkastuksen aikana, jotta hän voisi todistaa olleensa paikalla tarkastuksessa ja lisätä huomautuksia. Jos jäsenvaltiot käyttävät tarkastuksen aikana sähköisesti laadittavaa tarkastuskertomusta, toimivaltaisen viranomaisen on tarjottava tuensaajalle mahdollisuus lisätä sähköinen allekirjoitus tai tarkastuskertomus on lähetettävä viipymättä tuensaajalle, jotta hän voi allekirjoittaa kertomuksen ja lisätä siihen mahdolliset huomautukset. Jos noudattamatta jättämisiä todetaan, tuensaajan on saatava jäljennös tarkastuskertomuksesta.
Jos paikalla tehtävä tarkastus tehdään kaukokartoituksena 40 artiklan mukaisesti, jäsenvaltiot voivat päättää olla antamatta tuensaajalle mahdollisuutta allekirjoittaa tarkastuskertomus, jos kaukokartoituksena tehdyssä tarkastuksessa ei paljastu noudattamatta jättämistä. Jos tällaisten tarkastusten perusteella paljastuu noudattamatta jättämisiä, mahdollisuus kertomuksen allekirjoittamiseen on annettava ennen kuin toimivaltainen viranomainen tekee havaintojen perusteella vähennyksiä, epäämisiä, peruutuksia tai seuraamuksia koskevat päätelmänsä.
3 jakso
Eläintukihakemuksia ja eläimiin liittyvien tukitoimenpiteiden maksupyyntöjä koskevat paikalla tehtävät tarkastukset
42 artikla
Paikalla tehtävät tarkastukset
1. Paikalla tehtävissä tarkastuksissa on tarkastettava kaikkien tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten ja muiden velvoitteiden noudattaminen, ja niiden on katettava kaikki eläimet, joista on jätetty tarkastettavien eläintukijärjestelmien tai eläimiin liittyvien tukitoimenpiteiden mukainen tukihakemus tai maksupyyntö.
Jos jäsenvaltio on määritellyt 21 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisen ajanjakson, vähintään 50 prosenttia 32 tai 33 artiklassa säädetystä paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäismäärästä on jaettava kyseisen eläintukijärjestelmän tai eläimiin liittyvän tukiohjelman osalta koko ajanjaksolle.
Jos jäsenvaltio käyttää 21 artiklan 3 kohdassa säädettyä mahdollisuutta, myös delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan 17 alakohdassa määritellyt mahdollisesti tukikelpoiset eläimet on tarkastettava.
Paikalla tehtävissä tarkastuksissa on tarkastettava erityisesti, vastaako tilalla olevien eläinten, joista on jätetty tukihakemuksia ja/tai maksupyyntöjä, ja tapauksen mukaan mahdollisesti tukikelpoisten nautaeläinten lukumäärä rekistereihin merkittyjen ja eläimiä koskevaan sähköiseen tietokantaan ilmoitettujen eläinten lukumäärää.
2. Paikalla tehtävissä tarkastuksissa on myös tarkastettava, että
a)
eläimistä, joiden osalta on jätetty tukihakemuksia tai maksupyyntöjä paikalla tehtävää tarkastusta edeltäneiden kuuden kuukauden aikana, rekisteriin ja eläimiä koskevaan sähköiseen tietokantaan merkityt tiedot ovat paikkansapitäviä ja yhtenäisiä tarkastamalla otos todistusasiakirjoista, kuten osto- ja myyntikuiteista, teurastustodistuksista, eläinlääkärintodistuksista ja tapauksen mukaan eläinpasseista tai siirtoasiakirjoista; jos kuitenkin poikkeavuuksia havaitaan, paikalla tehtävä tarkastus on ulotettava koskemaan tarkastusta edeltänyttä 12 kuukauden jaksoa;
b)
nautaeläimet tai lampaat/vuohet on tunnistettu korvamerkillä tai muulla tunnistustavalla, että niiden mukana on tapauksen mukaan eläinpassi tai siirtoasiakirja ja että ne on merkitty rekisteriin ja ilmoitettu asianmukaisesti eläimiä koskevaan sähköiseen tietokantaan.
Ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetut tarkastukset voidaan tehdä satunnaisotannan perusteella. Jos otosta koskevassa tarkastuksessa paljastuu noudattamatta jättäminen, on tarkastettava kaikki eläimet tai ekstrapoloitava päätelmät otoksen perusteella.
43 artikla
Tarkastuskertomus eläintukijärjestelmien ja eläimiin liittyvien tukitoimenpiteiden yhteydessä
1. Jokaisesta tämän jakson mukaisesta paikalla tehtävästä tarkastuksesta on laadittava tarkastuskertomus, jonka perusteella voidaan tarkastella tehtyjä tarkastuksia yksityiskohtaisesti. Kertomuksessa on oltava erityisesti seuraavat tiedot:
a)
tarkastuksen kohteena olleet eläintukijärjestelmät ja/tai eläimiin liittyvät tukitoimenpiteet ja eläintukihakemukset ja/tai maksupyynnöt;
b)
paikalla olleet henkilöt;
c)
havaittujen eläinten lukumäärä, laji ja tapauksen mukaan korvamerkkien numero, rekisteriin ja eläimiä koskevaan sähköiseen tietokantaan tallennetut tiedot ja tarkastetut hakemusta tukevat asiakirjat sekä tarkastustulokset ja tapauksen mukaan yksittäisiä eläimiä ja/tai niiden tunnistuskoodeja koskevat erityiset havainnot;
d)
tieto siitä, ilmoitettiinko käynnistä tuensaajalle ennakolta ja mahdollisen ennakkoilmoituksen varoitusaika. Jos 25 artiklassa tarkoitettu 48 tunnin aikaraja ylittyy, ylittymisen syy on ilmoitettava tarkastuskertomuksessa;
e)
eläintukijärjestelmien ja/tai eläimiin liittyvien tukitoimenpiteiden osalta toteutettavat erityiset valvontatoimenpiteet;
f)
mahdollisesti toteutettavat lisävalvontatoimenpiteet.
2. Tuensaajalle on annettava mahdollisuus allekirjoittaa kertomus tarkastuksen aikana, jotta hän voi todistaa olleensa paikalla tarkastuksessa ja lisätä huomautuksia. Jos jäsenvaltio käyttää tarkastuksen aikana sähköisesti laadittavaa tarkastuskertomusta, toimivaltaisen viranomaisen on tarjottava tuensaajalle mahdollisuus lisätä sähköinen allekirjoitus tai tarkastuskertomus on lähetettävä viipymättä tuensaajalle, jotta hän voi allekirjoittaa kertomuksen ja lisätä siihen mahdolliset huomautukset. Jos noudattamatta jättämisiä todetaan, tuensaajan on saatava jäljennös tarkastuskertomuksesta.
3. Jos jäsenvaltio tekee tämän asetuksen mukaisia paikalla tehtäviä tarkastuksia yhdessä asetuksen (EY) N:o 1082/2003 mukaisten tarkastusten kanssa, tarkastuskertomusta on täydennettävä saman asetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisilla kertomuksilla.
4. Jos tämän asetuksen mukaisesti toteutettavissa paikalla tehtävissä tarkastuksissa paljastuu noudattamattajättämistapauksia asetuksen (EY) N:o 1760/2000 I osaston tai asetuksen (EY) N:o 21/2004 osalta, tässä artiklassa säädetystä tarkastuskertomuksesta on lähetettävä viipymättä jäljennökset kyseisten asetusten täytäntöönpanosta vastaaville viranomaisille.
IV LUKU
Erityiset säännöt
44 artikla
Alueellisiin tai kollektiivisiin ekologisiin aloihin liittyvien tarkastusten tuloksia koskevat säännöt
Jos on kyse asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan 5 tai 6 mukaisesta alueellisesta tai kollektiivisesta täytäntöönpanosta, määritetty yhteisen yhtenäisen ekologisen alan pinta-ala jaetaan kullekin osallistujalle suhteessa hänen osuuteensa yhteisestä ekologisesta alasta sen perusteella, mitä hän on tämän asetuksen 18 artiklan mukaisesti ilmoittanut.
Delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 26 artiklan soveltamiseksi kuhunkin alueellisen tai kollektiivisen täytäntöönpanon osallistujaan on määritetyn ekologisen alan oltava tämän artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetun yhteistä ekologista alaa koskevan osuuden ja yksilöllisen velvoitteen osalta määritettyjen ekologisten alojen summa.
45 artikla
Hamppuviljelmien tetrahydrokannabinolipitoisuuden tarkistaminen
1. Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 32 artiklan 6 kohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on perustettava järjestelmä viljelmien tetrahydrokannabinolipitoisuuden, jäljempänä ’THC-pitoisuus’, määrittämiseksi tämän asetuksen liitteen I mukaisesti.
2. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on säilytettävä tiedot THC-pitoisuutta koskevista havainnoista. Kyseisiin tietoihin on sisällyttävä kustakin lajikkeesta vähintään kunkin näytteen THC-pitoisuutta koskevat tulokset ilmaistuna prosentteina kahden desimaalin tarkkuudella, käytetty käytäntö, tehtyjen testien lukumäärä, kehitysvaihe, jossa näyte otettiin, ja kansallisella tasolla toteutetut toimenpiteet.
3. Jos tietyn lajikkeen kaikkien näytteiden keskiarvo ylittää asetuksen (EU) N:o 1307/2013 32 artiklan 6 kohdassa säädetyn THC-pitoisuuden, jäsenvaltion on käytettävä kyseiselle lajikkeelle seuraavan hakuvuoden aikana tämän asetuksen liitteessä I mainittua käytäntöä B. Kyseistä käytäntöä on käytettävä seuraavina hakuvuosina, jolleivät kaikki asianomaisen lajikkeen määritystulokset ole pienempiä kuin asetuksen (EU) N:o 1307/2013 32 artiklan 6 kohdassa säädetty THC-pitoisuus.
Jos tietyn lajikkeen kaikkien näytteiden keskiarvo ylittää asetuksen (EU) N:o 1307/2013 32 artiklan 6 kohdassa säädetyn THC-pitoisuuden kahtena peräkkäisenä vuotena, kyseisen jäsenvaltion on annettava komissiolle tiedoksi neuvoston direktiivin 2002/53/EY (20) 18 artiklan mukainen lupa kieltää kyseisen lajikkeen kaupan pitäminen. Tiedoksianto on lähetettävä viimeistään kyseisen hakuvuoden 15 päivänä marraskuuta. Seuraavasta hakuvuodesta alkaen asianomainen lajike ei voi saada suoria tukia kyseisessä jäsenvaltiossa.
4. Jotta 1, 2 ja 3 kohdassa säädetyt tarkastukset voidaan tehdä, hampun viljelyä on jatkettava tavanomaisissa kasvuolosuhteissa paikallisen käytännön mukaisesti vähintään kymmenen päivän ajan kukinnan päättymispäivästä.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin sallia, että hamppu korjataan kukinnan alkamisen jälkeen mutta ennen kuin kukinnan päättymisestä on kulunut kymmenen päivää, jos tarkastajat osoittavat kustakin lohkosta edustavat osat, joilla viljelyä on jatkettava tarkastusta varten vähintään kymmenen päivän ajan kukinnan päättymisestä liitteessä I vahvistetun menetelmän mukaisesti.
5. Edellä 3 kohdassa tarkoitettu tiedoksianto on tehtävä komission asetuksen (EY) N:o 792/2009 (21) mukaisesti.
IV OSASTO
MUUT KUIN PINTA-ALAAN TAI ELÄIMIIN LIITTYVÄT MAASEUDUN KEHITTÄMISTOIMENPITEET
I LUKU
Johdantosäännös
46 artikla
Soveltamisala
Tätä osastoa sovelletaan menoihin, jotka perustuvat asetuksen (EU) N:o 1305/2013 14-20 artiklassa, 21 artiklan 1 kohdassa a ja b alakohdan mukaista vuosipalkkiota lukuun ottamatta, 27 artiklassa, 28 artiklan 9 kohdassa, 35 ja 36 artiklassa sekä 51 artiklan 2 kohdassa, asetuksen (EU) N:o 1303/2013 35 artiklan 1 kohdassa sekä asetuksen (EY) N:o 1698/2005 20 artiklassa, 36 artiklan a alakohdan vi alakohdassa, b alakohdan ii, vi ja vii alakohdassa, 36 artiklan b alakohdan i ja iii alakohdassa perustamiskustannusten osalta sekä 52 ja 63 artiklassa säädettyihin toimenpiteisiin.
II LUKU
Tarkastukset
1 jakso
Yleiset säännökset
47 artikla
Maaseudun kehittämistukea koskevat hakemukset, maksupyynnöt ja muut ilmoitukset
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä asianmukaisista menettelyistä tukea koskevien hakemusten, maksupyyntöjen ja muiden ilmoitusten jättämistä varten muiden kuin pinta-alaan tai eläimiin liittyvien maaseudun kehittämistoimenpiteiden yhteydessä.
2. Asetuksen (EU) N:o 1305/2013 15 artiklan 1 kohdan b alakohdan, 16 artiklan 1 kohdan, 19 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 27 artiklan mukaisten toimenpiteiden osalta tuensaajan on toimitettava maksupyyntö vuosittain.
2 jakso
Tarkastuksia koskevat säännökset
48 artikla
Hallinnolliset tarkastukset
1. Hallinnolliset tarkastukset on tehtävä kaikkien niiden tukea koskevien hakemusten, maksupyyntöjen tai muiden ilmoitusten osalta, joita tuensaajan tai kolmannen osapuolen edellytetään jättävän, ja niiden on katettava kaikki seikat, jotka on mahdollista ja tarkoituksenmukaista tarkastaa hallinnollisilla tarkastuksilla. Menettelyt edellyttävät tietojen kirjaamista toteutetuista tarkastustoimista, tarkastustuloksista ja poikkeavuuksien vuoksi toteutetuista toimenpiteistä.
2. Tukea koskeviin hakemuksiin liittyvillä hallinnollisilla tarkastuksilla on varmistettava, että toimet ovat sovellettavien, unionin lainsäädännössä, kansallisessa lainsäädännössä tai maaseudun kehittämisohjelmissa vahvistettujen velvoitteiden mukaisia, myös niiden, jotka koskevat julkisia hankintoja, valtiontukea ja muita sitovia standardeja ja vaatimuksia. Tarkastuksissa on tarkastettava erityisesti
a)
tuensaajan tukikelpoisuus;
b)
toimesta, jolle tukea haetaan, tukikelpoisuusperusteet, sitoumukset ja muut velvoitteet;
c)
valintaperusteiden täyttyminen;
d)
toimen kustannusten tukikelpoisuus, myös se, vastaavatko ne kustannusluokkaa tai laskentamenetelmää, jota on käytettävä, jos toimeen tai sen osaan sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1303/2013 67 artiklan 1 kohdan b, c tai d alakohtaa;
e)
asetuksen (EU) N:o 1303/2013 67 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista kustannuksista, pois luettuina luontoissuoritukset ja poistot, esitettyjen kustannusten kohtuullisuus. Kustannukset on arvioitava käyttäen soveltuvaa arviointijärjestelmää, kuten viitekustannuksia, erilaisten tarjousten vertailua tai arviointikomiteaa.
3. Maksupyyntöjä koskevissa hallinnollisissa tarkastuksissa on tarkastettava erityisesti, jos se on kyseisen pyynnön yhteydessä tarkoituksenmukaista,
a)
loppuun saatettu tukitoimi verrattuna toimeen, jota varten tukea koskeva hakemus jätettiin ja tukea myönnettiin;
b)
aiheutuneet kustannukset ja suoritetut maksut.
4. Hallinnollisiin tarkastuksiin on sisällyttävä menettelyjä, joiden avulla voidaan välttää sääntöjenvastainen päällekkäinen rahoitus muiden unionin järjestelmien tai kansallisten järjestelmien sekä edellisen ohjelmakauden kanssa. Jos on myös muista lähteistä tulevaa rahoitusta, kyseisillä tarkastuksilla on voitava varmistaa, ettei vastaanotetun tuen kokonaismäärä ylitä sallittuja enimmäismääriä tai -tukitasoja.
5. Investointitoimia koskeviin hallinnollisiin tarkastuksiin on sisällyttävä investoinnin toteutumisen tarkastamiseksi vähintään yksi tuettuun toimeen tai investointikohteeseen kohdistuva tarkastuskäynti.
Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin päättää olla tekemättä tällaisia tarkastuskäyntejä asianmukaisesti perustelluista syistä, joita ovat muun muassa seuraavat:
a)
toimi sisältyy 49 artiklan mukaisen paikalla tehtävän tarkastuksen otokseen;
b)
toimivaltainen viranomainen katsoo, että kyseinen tukitoimi on pieni investointi;
c)
toimivaltainen viranomainen arvioi pieneksi riskin siitä, etteivät tuen saamisen edellytykset täyty tai ettei investointi ole toteutunut.
Toisessa alakohdassa tarkoitettu päätös ja sen perustelut on kirjattava ylös.
49 artikla
Paikalla tehtävät tarkastukset
1. Jäsenvaltioiden on järjestettävä hyväksyttyjä tukitoimia koskevat paikalla tehtävät tarkastukset tarkoituksenmukaista otantaa käyttäen. Nämä tarkastukset on tehtävä mahdollisuuksien mukaan ennen toimen loppumaksun suorittamista.
2. Paikalla tehtäviä tarkastuksia saavat tehdä vain tarkastajat, jotka eivät ole osallistuneet saman toimen hallinnollisiin tarkastuksiin.
50 artikla
Paikalla tehtävien tarkastusten määrä ja otoksen valinta
1. Paikalla tehtävissä tarkastuksissa tarkastettavien menojen on edustettava vähintään viittä prosenttia 46 artiklassa tarkoitetuista menoista, joita osarahoitetaan Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) ja jotka maksajavirasto maksaa kunakin kalenterivuonna.
Jos paikalla tehtävän tarkastuksen kohteena olevaan tukitoimeen on saatu ennakko- tai välimaksuja, kyseiset maksut on otettava huomioon ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa paikalla tehtävissä tarkastuksissa tarkastettavissa menoissa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun vähimmäismäärän toteutumisen osalta otetaan huomioon ainoastaan ennen kyseisen kalenterivuoden loppua tehdyt tarkastukset.
Edellä 1 kohdassa tarkoitetun vähimmäismäärän toteutumista arvioitaessa ei oteta huomioon maksupyyntöjä, jotka hallinnollisten tarkastusten perusteella eivät ole tukikelpoisia.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun vähimmäismäärän toteutumisen osalta voidaan ottaa huomioon ainoastaan kaikki 49 ja 51 artiklan mukaiset vaatimukset täyttävät tarkastukset.
4. Kun valitaan otosta 1 kohdan mukaisesti tarkastettavista hyväksytyistä tukitoimista, on otettava huomioon erityisesti
a)
tarve tarkastaa riittävän erityyppisiä ja -kokoisia toimia;
b)
kansallisten tarkastusten tai unionin tekemien tarkastusten yhteydessä määritellyt riskitekijät;
c)
toimintatyypin vaikutus virheriskiin kyseisen maaseudun kehittämisohjelman toteuttamisessa;
d)
tarve säilyttää tasapaino toimenpiteiden ja toimintatyyppien välillä;
e)
tarve valita satunnaisesti 30-40 prosenttia menoista.
5. Jos paikalla tehtävissä tarkastuksissa paljastuu jonkin tukitoimenpiteen tai toimintatyypin osalta merkitsevää noudattamatta jättämistä, toimivaltaisen viranomaisen on lisättävä kyseistä toimenpidettä tai toimintatyyppiä koskevien tarkastusten määrää seuraavana kalenterivuonna sopivalle tasolle.
6. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltio voi päättää vähentää 1 kohdassa tarkoitettujen kunakin kalenterivuonna paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäismäärää kolmeen prosenttiin maaseuturahaston osarahoituksen määrästä.
Jäsenvaltio voi soveltaa ensimmäistä alakohtaa ainoastaan, jos komission asetuksen (EU) N:o 1306/2013 62 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti vahvistamat paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäismäärän vähentämistä koskevat yleiset edellytykset täyttyvät.
Jos jokin toisessa alakohdassa tarkoitetuista edellytyksistä ei enää täyty, jäsenvaltion on välittömästi kumottava paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäismäärän vähentämistä koskeva päätöksensä. Sen on sovellettava 1 kohdassa tarkoitettua paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäismäärää seuraavasta kalenterivuodesta alkaen.
51 artikla
Paikalla tehtävien tarkastusten sisältö
1. Paikalla tehtävissä tarkastuksissa on tarkastettava, onko toimi toteutettu sovellettavien sääntöjen mukaisesti, ja sen on katettava kaikki tuen myöntämisedellytyksiä koskevat tukikelpoisuusperusteet, sitoumukset ja muut velvoitteet, jotka tarkastuskäynnin ajankohtana on mahdollista tarkastaa. Niillä on varmistettava, että toimi täyttää maaseuturahastosta maksettavan tuen saamisen edellytykset.
2. Paikalla tehtävissä tarkastuksissa on tarkastettava perustana oleviin asiakirjoihin verraten, pitävätkö tuensaajan ilmoittamat tiedot paikkansa.
Tässä yhteydessä varmistetaan, että tuensaajan jättämät maksupyynnöt on perusteltu kirjanpitoasiakirjoilla tai muilla tositteilla, ja tarvittaessa tarkastetaan maksupyynnössä ilmoitettujen tietojen oikeellisuus kolmansien osapuolten hallussa olevien tietojen tai kaupallisten asiakirjojen perusteella.
3. Paikalla tehtävissä tarkastuksissa on varmistettava, että toimen käyttö tai aiottu käyttö vastaa käyttöä, joka kuvattiin tukea koskevassa hakemuksessa ja jota varten tuki myönnettiin.
4. Toimivaltaisten viranomaisten asianmukaisesti rekisteröimiä ja selittämiä poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta paikalla tehtäviin tarkastuksiin on sisällyttävä toimen toteutuspaikalle tehtävä tai, jos toimi on aineeton, sen vetäjään kohdistuva tarkastuskäynti.
52 artikla
Jälkitarkastukset
1. Investointitoimille on tehtävä jälkitarkastukset asetuksen (EU) N:o 1303/2013 71 artiklan mukaisten tai maaseudun kehittämisohjelmassa eriteltyjen sitoumusten noudattamisen tarkastamiseksi.
2. Jälkitarkastuksissa on tarkastettava kunakin kalenterivuonna vähintään 1 prosentti sellaisten investointitoimien maaseuturahastomenoista, joista on edelleen voimassa 1 kohdassa tarkoitettu sitoumus ja joiden osalta maaseuturahastosta on suoritettu loppumaksu. Huomioon otetaan ainoastaan kyseisen kalenterivuoden loppuun mennessä tehdyt tarkastukset.
3. Edellä olevan 1 kohdan mukaisesti tarkastettavien toimien otoksen on perustuttava eri toimia, toimintatyyppejä tai toimenpiteitä koskevien riskien ja taloudellisten vaikutusten analyysiin. Otoksesta 20-25 prosenttia on valittava satunnaisesti.
53 artikla
Tarkastuskertomus
1. Jokaisesta tämän jakson mukaisesta paikalla tehtävästä tarkastuksesta on laadittava tarkastuskertomus, jonka perusteella voidaan tarkastella tehtyjä tarkastuksia yksityiskohtaisesti. Kertomuksessa on oltava erityisesti seuraavat tiedot:
a)
tarkastetut toimenpiteet sekä tukihakemukset tai maksupyynnöt;
b)
paikalla olleet henkilöt;
c)
tieto siitä, ilmoitettiinko käynnistä tuensaajalle ennakolta ja mahdollisen ennakkoilmoituksen varoitusaika;
d)
tarkastusten tulokset ja mahdolliset erityiset huomautukset;
e)
mahdollisesti toteutettavat valvontatoimenpiteet.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan tämän jakson mukaisiin jälkitarkastuksiin soveltuvin osin.
3. Tuensaajalle on annettava mahdollisuus allekirjoittaa kertomus tarkastuksen aikana, jotta hän voisi todistaa olleensa paikalla tarkastuksessa ja lisätä huomautuksia. Jos jäsenvaltiot käyttävät tarkastuksen aikana sähköisesti laadittavaa tarkastuskertomusta, toimivaltaisen viranomaisen on tarjottava tuensaajalle mahdollisuus lisätä sähköinen allekirjoitus tai tarkastuskertomus on lähetettävä viipymättä tuensaajalle, jotta hän voi allekirjoittaa kertomuksen ja lisätä siihen mahdolliset huomautukset. Jos noudattamatta jättämisiä todetaan, tuensaajan on saatava jäljennös tarkastuskertomuksesta.
3 jakso
Erityistoimenpiteiden tarkastuksia koskevat säännökset
54 artikla
Tietämyksen siirtoa ja tiedotusta koskevat toimet
Toimivaltaisen viranomaisen on tarkastettava, täyttyykö vaatimus siitä, että tietämyksensiirto- ja tiedotuspalveluja tarjoavilla elimillä on asianmukaiset valmiudet, kuten asetuksen (EU) N:o 1305/2013 14 artiklan 3 kohdassa edellytetään. Toimivaltaisen viranomaisen on tarkastettava tilan- ja metsänhoitoa koskevan vaihdon ja tila- ja metsävierailujen kesto ja sisältö kyseisen asetuksen 14 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Kyseiset tarkastukset on tehtävä hallinnollisina tarkastuksina sekä paikalla otoksen perusteella tehtävinä tarkastuksina.
55 artikla
Neuvonta-, tilanhoito- ja lomituspalvelut
Toimivaltaisen viranomaisen on tarkastettava asetuksen (EU) N:o 1305/2013 15 artiklan 1 kohdan a ja c alakohdassa säädettyjen toimien osalta, täyttyykö vaatimus siitä, että neuvontapalveluja antamaan valituilla viranomaisilla tai elimillä on asianmukaiset resurssit ja että valintamenettely on toteutettu julkisten hankintojen kautta, kuten kyseisen asetuksen 15 artiklan 3 kohdassa edellytetään. Kyseinen tarkastus on tehtävä hallinnollisina tarkastuksina sekä paikalla otoksen perusteella tehtävinä tarkastuksina.
56 artikla
Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmät
Toimivaltainen viranomainen voi tarvittaessa käyttää asetuksen (EU) N:o 1305/2013 16 artiklassa säädetyn toimenpiteen osalta velvoitteiden ja tukikelpoisuusperusteiden noudattamisen tarkastamiseksi muilta yksiköiltä, elimiltä tai organisaatioilta saatuja todisteita. Toimivaltaisen viranomaisen on kuitenkin varmistuttava siitä, että kyseinen yksikkö, elin tai organisaatio toimii siten, että asianomaisten velvoitteiden ja tukikelpoisuusperusteiden noudattamista valvotaan riittävällä tavalla. Tätä varten toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä hallinnollisia tarkastuksia sekä paikalla otoksen perusteella tehtäviä tarkastuksia.
57 artikla
Tila- ja yritystoiminnan kehittäminen
Toimivaltaisen viranomaisen on asetuksen (EU) N:o 1305/2013 19 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyjen toimien osalta tarkastettava hallinnollisilla tarkastuksilla sekä paikalla otoksen perusteella tehtävillä tarkastuksilla, noudatetaanko
a)
asetuksen (EU) N:o 1305/2013 19 artiklan 4 ja 5 kohdan ja komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 808/2014 (22), 8 artiklan mukaisesti liiketoimintasuunnitelmaa, mukaan luettuna nuorten viljelijöiden tapauksessa vaatimus, että he vastaavat asetuksen (EU) N:o 1305/2013 19 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua aktiiviviljelijän määritelmää;
b)
sääntöä komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 807/2014 (23) 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta, ammattitaitoa koskevien edellytysten täyttämiseksi myönnettävästä lisäajasta.
58 artikla
Tuottajaryhmien ja -organisaatioiden perustaminen
Asetuksen (EU) N:o 1305/2013 27 artiklassa säädetyn toimenpiteen osalta jäsenvaltioin on hyväksyttävä tuottajaryhmä tarkastettuaan, että ryhmä on kyseisen artiklan 1 kohdassa esitettyjen perusteiden sekä kansallisten sääntöjen mukainen. Toimivaltaisen viranomaisen on kyseisen asetuksen 27 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastettava hyväksymisen jälkeen hallinnollisilla tarkastuksilla ja vähintään kerran viiden vuoden aikana paikalla tehtävällä tarkastuksella, onko vastaavuus hyväksymisperusteiden ja liiketaloussuunnitelman kanssa säilynyt.
59 artikla
Riskienhallinta
Toimivaltaisen viranomaisen on asetuksen (EU) N:o 1305/2013 36 artiklassa säädetyn erityistuen osalta tarkastettava hallinnollisilla tarkastuksilla sekä paikalla otoksen perusteella tehtävillä tarkastuksilla erityisesti,
a)
olivatko viljelijät tukikelpoisia asetuksen (EU) N:o 1305/2013 36 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
b)
asetuksen (EU) N:o 1305/2013 36 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa säädettyä keskinäisistä rahastoista maksettavaa tukea koskevia hakemuksia tarkastaessaan, maksettiinko korvaus kokonaisuudessaan järjestelmään kuuluville viljelijöille kyseisen asetuksen 36 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
60 artikla
Leader
1. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön tarkoituksenmukainen järjestelmä paikallisten toimintaryhmien valvomiseksi.
2. Jäsenvaltio voi asetuksen (EU) N:o 1303/2013 35 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaan perustuvien menojen osalta siirtää tämän asetuksen 48 artiklassa säädetyt hallinnolliset tarkastukset virallisella valtuutuksella paikallisten toimintaryhmien tehtäväksi. Jäsenvaltiolle jää kuitenkin vastuu varmistaa, että paikallisilla toimintaryhmillä on hallinnolliset valmiudet ja tarkastuskapasiteettia kyseisen työn suorittamiseen.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa toimivallan siirtoa koskevassa tapauksessa toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä säännöllisesti kyseisiin paikallisiin toimintaryhmiin kohdistuvia tarkastuksia, joihin sisältyvät myös kirjanpidon tarkastukset ja toistuvat otokseen perustuvat hallinnolliset tarkastukset.
Toimivaltaisen viranomaisen on myös tehtävä tämän asetuksen 49 artiklassa tarkoitettuja paikalla tehtäviä tarkastuksia. Leaderiin liittyviä menoja koskevaan tarkastusotokseen on sovellettava vähintään tämän asetuksen 50 artiklassa tarkoitettua prosenttimäärää.
3. Jos paikallinen toimintaryhmä itse on maaseudun kehittämistuen saaja, asetuksen (EU) N:o 1303/2013 35 artiklan 1 kohdan a, d ja e alakohtaan sekä saman asetuksen 35 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaan perustuvia menoja koskevien hallinnollisten tarkastusten tekijöiden on oltava kyseisestä paikallisesta toimintaryhmästä riippumattomia henkilöitä.
61 artikla
Korkotuki ja vakuuspalkkiohyvitys
1. Asetuksen (EU) N:o 1303/2013 69 artiklan 3 kohdan a alakohtaan perustuvien menojen osalta hallinnolliset tarkastukset ja paikalla tehtävät tarkastukset on tehtävä tuensaajan tasolla ja kyseisen toimen toteutuksen osalta. Tämän asetuksen 50 artiklan mukaisen riskianalyysin on kohdistuttava ainakin kerran kyseiseen toimeen diskontatun tuen perusteella.
2. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava hallinnollisilla tarkastuksilla ja tarvittaessa välittäjinä toimiviin rahoituslaitoksiin ja tuensaajan luo tehtävillä käynneillä, että välittäjänä toimiville rahoituslaitoksille suoritetut maksut ovat unionin lainsäädännön sekä maksajaviraston ja välittäjänä toimivan rahoituslaitoksen välillä tehdyn sopimuksen mukaisia.
3. Jos korkotuki tai vakuuspalkkiohyvitys yhdistetään rahoitusvälineiden kanssa yhdeksi toimeksi, joka kohdistuu samoihin loppukäyttäjiin, toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä tarkastuksia loppukäyttäjien tasolla ainoastaan asetuksen (EU) N:o 1303/2013 40 artiklan 3 kohdassa vahvistetuissa tapauksissa.
62 artikla
Tekninen apu jäsenvaltioiden aloitteesta
Tämän asetuksen 48-51 ja 53 artiklaa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1305/2013 51 artiklan 2 kohtaan perustuvien menojen osalta soveltuvin osin.
Edellä 48 artiklassa tarkoitettujen hallinnollisten tarkastusten ja 49 artiklassa tarkoitettujen paikalla tehtävien tarkastusten tekijän on oltava yksikkö, joka on toiminnan osalta riippumaton teknisen avun maksatuksen hyväksyneestä yksiköstä.
III LUKU
Aiheettomasti maksetut tuet ja hallinnolliset seuraamukset
63 artikla
Maaseudun kehittämistuen osittaiset tai täysimääräiset peruutukset ja hallinnolliset seuraamukset
1. Tuet on laskettava 48 artiklassa tarkoitetuissa hallinnollisissa tarkastuksissa tukikelpoisiksi todettujen määrien perusteella.
Toimivaltaisen viranomaisen on tutkittava tuensaajalta saatu maksupyyntö ja vahvistettava tukikelpoiset määrät. Sen on vahvistettava
a)
tuensaajalle maksupyynnön ja tukipäätöksen perusteella maksettava määrä;
b)
tuensaajalle maksupyynnössä ilmoitettujen menojen tukikelpoisuutta koskevan tarkastelun jälkeen maksettava määrä.
Jos toisen alakohdan a alakohdan mukaisesti vahvistettu määrä on yli 10 prosenttia suurempi kuin saman alakohdan b alakohdan mukaisesti vahvistettu määrä, kyseisen b alakohdan mukaisesti vahvistettuun määrään on sovellettava hallinnollista seuraamusta. Seuraamuksen on oltava yhtä suuri kuin kyseisten kahden määrän välinen ero, mutta se ei voi olla kokonaan peruutettavaa tukea suurempi.
Seuraamuksia ei kuitenkaan sovelleta, jos tuensaaja pystyy osoittamaan toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, ettei tukikelpoisiin menoihin sisältymättömien menojen ilmoittaminen ole hänen syytään, tai jos toimivaltainen viranomainen vakuuttuu muutoin siitä, ettei syy ole kyseisen tuensaajan.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua hallinnollista seuraamusta on sovellettava menoihin, jotka 49 artiklassa tarkoitetuissa paikalla tehdyissä tarkastuksissa todetun perusteella eivät ole tukikelpoisia, soveltuvin osin. Tällöin on tarkasteltavan menon oltava kyseisestä toimesta aiheutunut kumuloituva meno. Tällä ei kuitenkaan ole vaikutusta kyseisiä toimia koskevien aiemmin paikalla tehtyjen tarkastusten tuloksiin.
V OSASTO
VALVONTAJÄRJESTELMÄ JA HALLINNOLLISET SEURAAMUKSET TÄYDENTÄVIEN EHTOJEN YHTEYDESSÄ
I LUKU
Yhteiset säännökset
64 artikla
Määritelmät
Täydentäviä ehtoja koskevan valvontajärjestelmän ja niitä koskevien hallinnollisten seuraamusten täytäntöönpanemiseksi tarvittavissa teknisissä eritelmissä sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
’erikoistuneilla valvontalaitoksilla’ tarkoitetaan tämän asetuksen 67 artiklassa tarkoitettuja toimivaltaisia kansallisia valvontaviranomaisia, jotka vastaavat asetuksen (EU) N:o 1306/2013 93 artiklassa tarkoitettujen sääntöjen noudattamisen varmistamisesta;
b)
’säädöksellä’ tarkoitetaan kutakin asetuksen (EU) N:o 1306/2013 liitteessä II lueteltua direktiiviä ja asetusta;
c)
’havaintovuodella’ tarkoitetaan kalenterivuotta, jona hallinnollinen tarkastus tai paikalla tehtävä tarkastus tehtiin;
d)
’täydentävien ehtojen aloilla’ tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 93 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja kolmea alaa sekä saman asetuksen 93 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua pysyvän laitumen säilyttämistä.
II LUKU
Valvonta
1 jakso
Yleiset säännökset
65 artikla
Täydentäviä ehtoja koskeva valvontajärjestelmä
1. Jäsenvaltioiden on perustettava järjestelmä, jolla varmistetaan täydentävien ehtojen noudattamisen tehokas valvonta. Järjestelmä kattaa erityisesti seuraavat:
a)
jos toimivaltainen valvontaviranomainen ei ole maksajavirasto, asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa tarkoitettuja tuensaajia koskevien tarvittavien tietojen siirto maksajavirastolta erikoistuneille valvontalaitoksille ja/tai tapauksen mukaan koordinoivan viranomaisen kautta;
b)
menetelmät, joita on sovellettava tarkastusotosten valinnassa;
c)
tehtävien tarkastusten luonnetta ja laajuutta koskevat tiedot;
d)
tarkastuskertomukset, joihin sisältyvät erityisesti havaitut noudattamatta jättämiset ja niiden vakavuutta, laajuutta, pysyvyyttä ja toistuvuutta koskeva arvio;
e)
jos toimivaltainen valvontaviranomainen ei ole maksajavirasto, tarkastuskertomusten siirto erikoistuneilta valvontalaitoksilta joko maksajavirastolle tai koordinoivalle viranomaiselle tai molemmille;
f)
vähennys- ja poissulkemisjärjestelmän soveltaminen maksajaviraston toimesta.
2. Jäsenvaltiot voivat säätää menettelystä, jonka mukaan tuensaaja ilmoittaa maksajavirastolle häneen sovellettavien vaatimusten ja standardien tunnistamiseksi tarvittavat tiedot.
66 artikla
Tuen maksaminen suhteessa täydentäviä ehtoja koskeviin tarkastuksiin
Jos täydentäviä ehtoja koskevia tarkastuksia ei voida saattaa päätökseen ennen kuin asianomainen tuensaaja on ottanut vastaan asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa tarkoitetut tuet ja vuosipalkkiot, tuensaajan maksettavaksi hallinnollisen seuraamuksen johdosta tuleva määrä on perittävä takaisin tämän asetuksen 7 artiklan mukaisesti tai tasauksella.
67 artikla
Toimivaltaisen valvontaviranomaisen vastuu
1. Toimivaltaisen valvontaviranomaisen vastuulla ovat
a)
erikoistuneet valvontalaitokset, jotka vastaavat kyseessä olevien vaatimusten ja standardien noudattamista koskevien tarkastusten tekemisestä;
b)
maksajavirastot, jotka vastaavat hallinnollisten seuraamusten vahvistamisesta yksittäisissä tapauksissa delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 IV osaston II luvun sekä tämän osaston III luvun mukaisesti.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltio voi päättää, että kaikkia tai tiettyjä vaatimuksia, standardeja, säädöksiä tai täydentävien ehtojen aloja koskevan valvonnan ja niitä koskevat tarkastukset tekee maksajavirasto edellyttäen, että asianomainen jäsenvaltio takaa valvonnan ja tarkastusten olevan vähintään yhtä tehokkaita kuin erikoistuneen valvontalaitoksen suorittama valvonta ja tekemät tarkastukset.
2 jakso
Paikalla tehtävät tarkastukset
68 artikla
Tarkastusten vähimmäismäärä
1. Toimivaltaisen valvontaviranomaisen on tehtävä vastuualueeseensa kuuluvien vaatimusten ja standardien osalta tarkastuksia paikalla vähintään 1 prosentille kaikista niistä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa tarkoitetuista tuensaajista, joiden osalta kyseinen toimivaltainen valvontaviranomainen on vastuussa.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 ja 29 artiklassa tarkoitettujen henkilöryhmien tapauksessa kutakin ryhmän jäsentä voidaan pitää tuensaajana ensimmäisessä alakohdassa täsmennettyä tarkastusotosta laskettaessa.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu tarkastusten vähimmäismäärä voidaan saavuttaa kunkin toimivaltaisen valvontaviranomaisen tasolla taikka kunkin säädöksen tai standardin tai säädös- tai standardiryhmän tasolla. Silloin kun tarkastuksia ei tee maksajavirasto, tarkastusten vähimmäismäärä voidaan kuitenkin saavuttaa kunkin maksajaviraston tasolla.
Jos säädökseen ja standardeihin sovellettavassa lainsäädännössä vahvistetaan jo tarkastusten vähimmäismäärä, sitä on sovellettava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun vähimmäismäärän sijasta. Jäsenvaltio voi myös päättää, että kaikista noudattamatta jättämisistä, jotka havaitaan säädöksiin ja standardeihin sovellettavan lainsäädännön mukaisesti paikalla tehtävissä tarkastuksissa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun otoksen ulkopuolella, on ilmoitettava kyseisestä säädöksestä tai standardista vastaavalle toimivaltaiselle valvontaviranomaiselle, jonka on huolehdittava jatkotoimista. Tämän luvun sekä III osaston I, II ja III luvun säännöksiä sovelletaan.
Kun kyseessä ovat täydentäviin ehtoihin liittyvät velvoitteet direktiivin 96/22/EY yhteydessä, on katsottava, että ensimmäisessä alakohdassa asetettu vähimmäismäärää koskeva vaatimus täyttyy, kun sovelletaan seurantasuunnitelmien mukaista otoskokoa.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltio voi kyseisessä kohdassa tarkoitetun tarkastuksen vähimmäismäärän saavuttamiseksi kunkin säädöksen tai standardin tai säädös- tai standardiryhmän tasolla
a)
käyttää valittujen tuensaajien osalta kyseisiin säädöksiin ja standardeihin sovellettavan lainsäädännön mukaisesti paikalla tehtävien tarkastusten tuloksia; tai
b)
korvata valitut tuensaajat tuensaajilla, joiden osalta on tehty paikalla tarkastus kyseisiin säädöksiin ja standardeihin sovellettavan lainsäädännön mukaisesti, edellyttäen, että nämä ovat asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa tarkoitettuja tuensaajia.
Tällaisissa tapauksissa paikalla tehtävien tarkastusten on katettava kaikki täydentävien ehtojen osalta määritellyt asianomaisten säädösten tai standardien näkökohdat. Jäsenvaltion on lisäksi varmistettava, että kyseiset paikalla tehtävät tarkastukset ovat vähintään yhtä tehokkaita kuin toimivaltaisten valvontaviranomaisten paikalla tekemät tarkastukset olisivat.
3. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tarkastusten vähimmäismäärää vahvistettaessa ei oteta huomioon asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja vaadittavia toimia.
4. Jos paikalla tehtävissä tarkastuksissa paljastuu tietyn säädöksen tai standardin merkittävä noudattamatta jättäminen, kyseistä säädöstä tai standardia koskevien paikalla tehtävien tarkastusten määrää on lisättävä seuraavalla tarkastusjaksolla. Toimivaltainen valvontaviranomainen voi päättää erityissäädöksellä rajoittaa kyseisten paikalla tehtävien lisätarkastusten laajuutta siten, että ne kohdistuvat vain useimmin rikottaviin vaatimuksiin.
5. Jos jäsenvaltio päättää käyttää asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 3 kohdassa säädettyä mahdollisuutta, on 20 prosenttia kyseisistä tuensaajista käsittävään otokseen sovellettava toimia, jotka ovat tarpeen sen tarkistamiseksi, että tuensaajat ovat korjanneet tilanteen.
69 artikla
Tarkastusotoksen valinta
1. Edellä olevan 68 artiklan mukaisen tarkastettavia tiloja koskevan otoksen valinnan on tapauksen mukaan perustuttava sovellettavan lainsäädännön mukaiseen riskianalyysiin tai kyseessä oleviin vaatimuksiin tai standardeihin soveltuvaan riskianalyysiin. Riskianalyysi voidaan tehdä yksittäisen tilan, tilaluokkien tai maantieteellisten alueiden tasolla.
Riskianalyysissä voidaan ottaa huomioon toinen tai molemmat seuraavista:
a)
tuensaajan osallistuminen asetuksen (EU) N:o 1306/2013 12 artiklan nojalla perustettuun maatilojen neuvontajärjestelmään;
b)
tuensaajan osallistuminen sertifiointijärjestelmään, jos kyseinen järjestelmä on kyseessä olevien vaatimusten ja standardien kannalta merkityksellinen.
Jäsenvaltio voi riskianalyysin perusteella päättää, ettei toisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettuun sertifiointijärjestelmään osallistuvia viljelijöitä sisällytetä riskien perusteella valittavaan tarkastusotokseen. Jos kuitenkin sertifiointijärjestelmä kattaa vain osan vaatimuksista ja standardeista, joita tuensaajan on täydentävien ehtojen yhteydessä noudatettava, on niihin vaatimuksiin tai standardeihin, joita sertifiointijärjestelmä ei kata, sovellettava tarkoituksenmukaisia riskikertoimia.
Jos tarkastustulosten tarkastelussa paljastuu usein toistuva toisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettuun sertifiointijärjestelmään sisältyvien vaatimusten tai standardien noudattamatta jättäminen, kyseisiä vaatimuksia tai standardeja koskevat riskikertoimet on arvioitava uudelleen.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta tarkastuksiin, jotka tehdään jatkotoimena toimivaltaisen valvontaviranomaisen tietoon jollakin muulla tavalla saatetulle noudattamatta jättämiselle. Sitä on kuitenkin sovellettava tarkastuksiin, jotka tehdään asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaisena jatkotoimena.
3. Edustavuuden varmistamiseksi 20-25 prosenttia niiden tuensaajien, joille on tehtävä tarkastus paikalla, 68 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetystä tarkastusten vähimmäismäärästä on valittava satunnaisesti. Jos kuitenkin paikalla tehtävissä tarkastuksissa tarkastettavien tuensaajien määrä on kyseistä vähimmäismäärää suurempi, lisäotokseen satunnaisesti valittavien tuensaajien määrä saa olla enintään 25 prosenttia.
4. Tarkastusotosta varten voidaan tarvittaessa tehdä osittainen valinta käytettävissä olevien tietojen perusteella ennen kyseisen hakuajan päättymistä. Alustavaa otosta on täydennettävä, kun kaikki asianomaiset hakemukset ovat käytettävissä.
5. Edellä olevan 68 artiklan 1 kohdan mukainen tarkastettavien tuensaajien otos voidaan valita niistä 30-34 artiklan nojalla jo valituista tuensaajaotoksista, joihin kyseessä olevia vaatimuksia tai standardeja sovelletaan. Tätä mahdollisuutta ei kuitenkaan sovelleta tuensaajia koskeviin tarkastuksiin, jotka koskevat asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklassa tarkoitettuja viinialan tukijärjestelmiä.
6. Poiketen siitä, mitä 68 artiklan 1 kohdassa säädetään, paikalla tarkastettavia tuensaajia koskevat otokset voidaan valita siten, että niihin valitaan erikseen 1 prosentti kustakin seuraavasta sellaisten tuensaajien muodostamasta joukosta, joilla on täydentäviin ehtoihin liittyviä velvoitteita asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklan mukaisesti:
a)
suoria tukia asetuksen (EU) N:o 1307/2013 mukaisesti saavat tuensaajat;
b)
viinialan tukea asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklan mukaisesti saavat tuensaajat;
c)
vuosipalkkioita asetuksen (EU) N:o 1305/2013 21 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan sekä 28-31, 33 ja 34 artiklan mukaisesti saavat tuensaajat.
7. Jos tilatasolla sovellettavan riskianalyysin perusteella päätellään, että tukea saamattomat edustavat suurempaa riskiä kuin asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa tarkoitetut tuensaajat, on kyseiset tuensaajat korvattava tukea saamattomilla. Tällaisessa tapauksessa on tarkastettavien viljelijöiden kokonaismäärän osalta kuitenkin saavutettava tämän asetuksen 68 artiklan 1 kohdassa säädetty tarkastusten vähimmäismäärä. Tällaisten korvaamisten syyt on perusteltava ja dokumentoitava asianmukaisesti.
8. Edellä 5 ja 6 kohdassa säädettyjä menettelyjä voidaan yhdistellä, jos näin saadaan tehostettua valvontajärjestelmää.
70 artikla
Vaatimusten ja standardien noudattamisen määritteleminen
1. Vaatimusten ja standardien noudattaminen on tapauksen mukaan määriteltävä käyttämällä asianomaiseen vaatimukseen tai standardiin sovellettavassa lainsäädännössä säädettyjä keinoja.
2. Muissa tapauksissa vaatimusten ja standardien noudattaminen on tarvittaessa määriteltävä käyttämällä mitä tahansa sellaisia toimivaltaisen valvontaviranomaisen valitsemia tarkoituksenmukaisia keinoja, jotka takaavat vähintään vastaavan tarkkuuden kuin kansallisten sääntöjen mukaisilta virallisilta määrittelyiltä edellytetään.
3. Paikalla tehtävät tarkastukset voidaan tarvittaessa toteuttaa kaukokartoitustekniikkoja soveltamalla.
71 artikla
Paikalla tehtävien tarkastusten osa-alueet
1. Tehdessään 68 artiklan 1 kohdassa säädettyä otosta koskevia tarkastuksia toimivaltaisen valvontaviranomaisen on varmistettava, että kaikkien valittujen tuensaajien osalta tarkastetaan, noudattavatko he kyseisen toimivaltaisen valvontaviranomaisen vastuulle kuuluvia vaatimuksia ja standardeja.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, silloin kun tarkastusten vähimmäismäärä saavutetaan 68 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti kunkin säädöksen tai standardin tai säädös- tai standardiryhmän tasolla, on valittujen tuensaajien osalta tarkastettava, noudattavatko he kyseistä säädöstä tai standardia tai kyseistä säädös- tai standardiryhmää.
Jos tämän asetuksen 68 artiklan 1 kohdassa säädettyyn otokseen valitaan asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 ja 29 artiklassa tarkoitettu henkilöryhmä, toimivaltaisen valvontaviranomaisen on varmistettava, että kaikkien ryhmän jäsenten osalta tarkastetaan, noudattavatko he kyseisen toimivaltaisen valvontaviranomaisen vastuulle kuuluvia vaatimuksia ja standardeja.
Yleensä kukin paikalla tehtävään tarkastukseen valittu tuensaaja tarkastetaan silloin, kun on mahdollista tarkastaa useimmat niistä vaatimuksista tai standardeista, joiden osalta hänet valittiin. Jäsenvaltioiden on kuitenkin varmistettava, että kaikkien vaatimusten ja standardien osalta saavutetaan asianmukainen tarkastusten määrä kyseisen vuoden aikana.
2. Paikalla tehtävissä tarkastuksissa on tarkastettava tapauksen mukaan tilan koko maatalousmaa. Paikalla tehtävän tarkastuksen osana tehtävä varsinainen peltotarkastus voidaan kuitenkin rajoittaa otokseen, joka käsittää vähintään puolet niistä tilan viljelylohkoista, joita kyseinen vaatimus tai standardi koskee, edellyttäen että otoksella taataan tarkastusten luotettava ja edustava taso kyseisten vaatimusten ja standardien osalta.
Ensimmäinen alakohta ei vaikuta delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 IV osaston II luvussa ja tämän osaston III luvussa tarkoitettujen hallinnollisten seuraamusten laskentaan ja soveltamiseen. Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa tarkastusotoksessa paljastuu noudattamatta jättämisiä, tosiasiallisesti tarkastettavien viljelylohkojen otosta on suurennettava.
Lisäksi vaatimusten ja standardien noudattamisen tosiasiallinen tarkastaminen osana paikalla tehtävää tarkastusta voidaan rajoittaa tarkastettavien kohteiden edustavaan otokseen, jos säädökseen tai standardeihin sovellettavassa lainsäädännössä niin säädetään. Jäsenvaltioiden on kuitenkin varmistettava, että tarkastukset tehdään kaikkien niiden vaatimusten ja standardien osalta, joiden noudattaminen voidaan tarkastaa tarkastuskäynnin ajankohtana.
3. Yleinen sääntö on, että 1 kohdassa tarkoitetut tarkastukset on tehtävä yhden tarkastuskäynnin yhteydessä. Niiden on kohdistuttava niihin vaatimuksiin ja standardeihin, joiden noudattaminen voidaan tarkastaa kyseisen tarkastuskäynnin aikana. Näiden tarkastusten tavoitteena on havaita kaikki mahdolliset kyseisiä vaatimuksia ja standardeja koskevat noudattamatta jättämiset sekä lisäksi määritellä tapaukset, joissa tarvitaan lisätarkastuksia.
4. Tilalla tehtävät tarkastukset voidaan korvata hallinnollisilla tarkastuksilla edellyttäen, että jäsenvaltio varmistaa hallinnollisten tarkastusten olevan vähintään yhtä tehokkaita kuin paikalla tehtävät tarkastukset.
5. Tarkastuksia paikalla tehdessään jäsenvaltiot voivat käyttää tiettyihin vaatimuksiin ja standardeihin liittyviä puolueettomia valvonnan indikaattoreita edellyttäen, että ne varmistavat kyseisiä vaatimuksia ja standardeja koskevien tarkastusten olevan vähintään yhtä tehokkaita kuin ilman indikaattoreita paikalla tehtävät tarkastukset.
Indikaattoreilla olisi oltava suora yhteys vaatimuksiin tai standardeihin, joita ne edustavat, ja niiden olisi katettava kaikki kyseisten vaatimusten ja standardien osalta tarkastettavat näkökohdat.
6. Tämän asetuksen 68 artiklan 1 kohdassa säädettyä otosta koskevat paikalla tehtävät tarkastukset on tehtävä sen kalenterivuoden aikana, jona tukihakemukset ja/tai maksupyynnöt jätetään, tai asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklan mukaisia viinialan tukijärjestelmiä koskevien hakemusten osalta milloin tahansa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa ilmoitetun ajanjakson aikana.
72 artikla
Tarkastuskertomus
1. Jokaisesta tämän osaston mukaisesta paikalla tehtävästä tarkastuksesta on laadittava toimivaltaisen valvontaviranomaisen toimesta tai sen vastuulla tarkastuskertomus.
Kertomus on jaettava seuraaviin osiin:
a)
yleinen osa, johon sisältyvät erityisesti seuraavat tiedot:
i)
paikalla tehtävään tarkastukseen valittu tuensaaja;
ii)
paikalla olleet henkilöt;
iii)
tieto siitä, ilmoitettiinko tarkastuksesta tuensaajalle ennakolta ja mahdollisen ennakkoilmoituksen varoitusaika;
b)
osa, jossa kuvataan erikseen kunkin säädöksen ja standardin osalta suoritettuja tarkastuksia ja johon sisältyvät erityisesti seuraavat tiedot:
i)
paikalla tehdyn tarkastuksen kohteena olleet vaatimukset ja standardit;
ii)
tehtyjen tarkastusten luonne ja laajuus;
iii)
havainnot;
iv)
säädökset ja standardit, joiden osalta havaittiin säännösten noudattamatta jättämisiä;
c)
arviointiosa, jossa analysoidaan säännösten noudattamatta jättämisen merkitystä kunkin säädöksen ja/tai standardin suhteen ottaen huomioon asetuksen (EU) N:o 1306/2013 99 artiklan 1 kohdan mukaisesti noudattamatta jättämisen vakavuus, laajuus, pysyvyys ja toistuvuus ja esitetään sovellettavaa vähennystä mahdollisesti korottavat tai alentavat tekijät.
Kertomuksessa on mainittava, jos kyseessä olevaan vaatimukseen tai standardiin liittyvät säännökset antavat mahdollisuuden olla toteuttamatta havaitun noudattamatta jättämisen vuoksi jatkotoimia tai jos tukea myönnetään asetuksen (EU) N:o 1305/2013 17 artiklan 5 ja 6 kohdan nojalla.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan riippumatta siitä, valittiinko kyseinen tuensaaja paikalla tehtävään tarkastukseen 69 artiklan mukaisesti ja tarkastettiinko hänet paikalla säädöksiin ja standardeihin sovellettavan lainsäädännön nojalla 68 artiklan 2 kohdan mukaisesti vai toimivaltaisen valvontaviranomaisen tietoon jollakin muulla tavalla saatetun noudattamatta jättämisen jatkotoimena.
3. Tuensaajalle on ilmoitettava kaikista havaituista noudattamatta jättämisistä kolmen kuukauden kuluessa paikalla tehdystä tarkastuksesta.
Jollei tuensaaja ole toteuttanut asetuksen (EU) N:o 1306/2013 99 artiklan 2 kohdassa toisessa alakohdassa tarkoitettuja välittömiä korjaavia toimia todetun noudattamatta jättämisen lopettamiseksi, tuensaajalle on ilmoitettava tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa asetetun määräajan kuluessa siitä, että asetuksen (EU) N:o 1306/2013 99 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan nojalla on toteutettava korjaavia toimenpiteitä.
Jollei tuensaaja ole toteuttanut asetuksen (EU) N:o 1306/2013 97 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja välittömiä korjaavia toimia todetun noudattamatta jättämisen lopettamiseksi, tuensaajalle on ilmoitettava viimeistään kuukauden kuluttua siitä, kun on tehty kyseisessä artiklassa säädetty päätös olla soveltamatta hallinnollista seuraamusta, että on toteutettava korjaavia toimenpiteitä.
4. Tarkastuskertomus on laadittava kuukauden kuluessa paikalla tehdystä tarkastuksesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asianomaisiin vaatimuksiin ja standardeihin sovellettavan lainsäädännön erityissäännösten soveltamista. Kyseinen ajanjakso voidaan kuitenkin pidentää kolmeksi kuukaudeksi asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, erityisesti jos kemialliset tai fysikaaliset määritykset niin edellyttävät.
Jos toimivaltainen valvontaviranomainen ei ole maksajavirasto, tarkastuskertomus, ja pyydettäessä asiaa koskevat tausta-asiakirjat, on lähetettävä maksajavirastolle tai koordinoivalle viranomaiselle tai saatettava sen käytettäväksi kuukauden kuluessa kertomuksen laatimisesta.
Jos kertomuksessa ei esitetä lainkaan havaintoja, jäsenvaltio voi kuitenkin päättää, ettei kertomusta lähetetä, edellyttäen, että kertomus saatetaan suoraan maksajaviraston tai koordinoivan viranomaisen käytettäväksi kuukauden kuluessa laatimisesta.
III LUKU
Hallinnollisten seuraamusten laskenta ja soveltaminen
73 artikla
Yleiset periaatteet
1. Jos asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteessä I lueteltujen eri järjestelmien, asetuksen (EU) N:o 1305/2013 21 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa ja 28-31, 33 ja 34 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden sekä asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklassa tarkoitettujen viinialan tukijärjestelmien hallinnoimisesta vastaa useampi kuin yksi maksajavirasto, jäsenvaltioiden on varmistettava, että todetut noudattamatta jättämiset sekä mahdolliset niitä vastaavat hallinnolliset seuraamukset saatetaan kaikkien niiden maksajavirastojen tietoon, joita asia koskee. Tämä koskee myös tapauksia, joissa tukikelpoisuusperusteiden noudattamatta jättäminen merkitsee myös täydentäviin ehtoihin liittyvien sääntöjen noudattamatta jättämistä ja päinvastoin. Jäsenvaltioiden on tapauksen mukaan varmistettava, että sovelletaan yhtenäistä vähennysprosenttia.
2. Jos samaan täydentävien ehtojen alaan liittyvien eri säädösten tai standardien osalta on todettu useampi kuin yksi noudattamattajättämistapaus, kyseiset tapaukset on delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 39 artiklan 1 kohdassa ja 40 artiklassa säädetyn vähennyksen vahvistamiseksi katsottava yhdeksi noudattamatta jättämiseksi.
3. Standardin noudattamatta jättäminen, joka muodostaa myös vaatimuksen noudattamatta jättämisen, katsotaan yhdeksi noudattamatta jättämiseksi. Vähennyksiä laskettaessa noudattamatta jättäminen on katsottava osaksi vaatimuksen alaa.
4. Hallinnollista seuraamusta on sovellettava niiden asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa tarkoitettujen tukien kokonaismäärään, jotka kyseiselle tuensaajalle on myönnetty tai myönnetään
a)
tukihakemusten tai maksupyyntöjen perusteella, jotka hän on jo jättänyt tai jättää kyseisen havaintovuoden aikana; ja/tai
b)
asetuksen (EU) N:o 1308/2013 46 ja 47 artiklan mukaisia viinialan tukijärjestelmiä koskevien hakemusten perusteella.
Ensimmäisen alakohdan b alakohdan osalta asianomainen määrä jaetaan rakenneuudistuksen ja uusiin lajikkeisiin siirtymisen yhteydessä kolmella.
5. Asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 ja 29 artiklassa tarkoitettujen henkilöryhmien osalta vähennysprosentti lasketaan tämän osaston III luvun ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 IV osaston II luvun mukaisesti. Tässä tapauksessa jäsenvaltiot voivat suhteellisuuden säilyttämiseksi soveltaa kyseistä vähennysprosenttia tuen osaan, joka on jaettu noudattamatta jättämiseen syyllistyneelle ryhmän jäsenelle.
74 artikla
Hallinnollisten seuraamusten laskenta ja soveltaminen, kun kyse on laiminlyönnistä
1. Jos täydentävien ehtojen eri alojen osalta on havaittu useampi kuin yksi laiminlyönnistä johtuva noudattamatta jättäminen, delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 39 artiklan 1 kohdassa esitettyä menettelyä vähennyksen vahvistamiseksi on sovellettava erikseen kuhunkin noudattamatta jättämiseen.
Tuloksena saadut prosenttimääräiset vähennykset on laskettava yhteen. Vähennys voi kuitenkin olla enintään 5 prosenttia tämän asetuksen 73 artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta kokonaismäärästä.
2. Jos todetaan toistuva noudattamatta jättäminen yhdessä toisen noudattamatta jättämisen tai toisen toistuvan noudattamatta jättämisen kanssa, tuloksena saadut prosenttimääräiset vähennykset on laskettava yhteen. Vähennys voi kuitenkin olla enintään 15 prosenttia 73 artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta kokonaismäärästä.
75 artikla
Hallinnollisten seuraamusten laskenta ja soveltaminen, kun kyse on tahallisesta noudattamatta jättämisestä
Jos on kyse tahallisesta ja äärimmäisen laajasta, vakavasta tai pysyvästä noudattamatta jättämisestä, tuensaaja on delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 40 artiklan mukaisesti määrättävän ja laskettavan seuraamuksen lisäksi suljettava pois kaikkien asetuksen (EU) N:o 1306/2013 92 artiklassa tarkoitettujen tukien piiristä seuraavana kalenterivuonna.
VI OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
76 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivänä tammikuuta 2015 tai sen jälkeen alkavia hakuvuosia tai palkkiokausia koskeviin suoran tuen hakemuksiin, maaseudun kehittämistukea koskeviin hakemuksiin ja maksupyyntöihin.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä heinäkuuta 2014.