PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/293
ze dne 24. února 2015
o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Liliputas (CHZO))
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 15 odst. 2 a čl. 52 odst. 3 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Litvou předložená žádost o zápis názvu „Liliputas“ do rejstříku byla v souladu s čl. 50 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1151/2012 zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (2).
(2)
Podáním námitky ze dne 13. září 2013 a odůvodněným prohlášením o námitce ze dne 8. listopadu 2013 vzneslo Polsko podle čl. 51 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012 proti zápisu námitku. Námitka byla shledána přípustnou.
(3)
Dopisy ze dne 8. ledna 2014 vyzvala Komise zúčastněné strany, aby zahájily odpovídající konzultace v zájmu hledání vzájemné dohody v souladu s jejich vnitřními postupy.
(4)
Mezi Litvou a Polskem nebylo dosaženo dohody.
(5)
Vzhledem k tomu, že nebylo dosaženo dohody, by Komise měla přijmout rozhodnutí v souladu s postupem uvedeným v čl. 52 odst. 3 písm. b) nařízení (EU) č. 1151/2012.
(6)
V souladu s čl. 10 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1151/2012 namítající tvrdil, že zápis názvu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení do rejstříku ohrozí existenci částečně totožného názvu nebo ochranné známky nebo existenci produktů, které byly v souladu s právem uváděny na polský trh po dobu nejméně pěti let před datem zveřejnění žádosti o zápis názvu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení v Úředním věstníku Evropské unie dne 15. června 2013. Podle namítajícího by zápis do rejstříku ohrozil existenci produktu s názvem „Liliput“, což je polský sýr, který má podobné vlastnosti jako sýr „Liliputas“ a jehož název je názvu „Liliputas“ foneticky podobný.
(7)
Namítající tvrdí, že výraz „Liliput“ se v Polsku obvykle používá při označování produktů, které se vyznačují malou velikostí, přičemž je používán také v případě sýrů. Sýr nesoucí název „Liliput“ se v Polsku vyrábí a prodává v souladu s právem již od roku 1971. V podnikových standardech, technických pokynech a normách pro využití surovin je sýr „Liliput“ uváděn spolu s jinými druhy sýrů jako Gouda, Eidam a Ementál. Tento výraz pro polský sýr se u polských spotřebitelů zažil a nijak neodkazuje na litevský sýr. Je ho proto třeba považovat za druhový výraz pro druhový sýr v Polsku. Co se týče produktu, má polský sýr„Liliput“ vlastnosti, vzhled, a rozměry podobné litevskému sýru „Liliputas“. Závěrem namítající naznačuje, že „Liliput“ a „Liliputas“ jsou podobné produkty nesoucí druhové názvy. Zápis názvu „Liliputas“ jakožto chráněného zeměpisného označení by polským výrobcům zabránil uvádět jejich sýr „Liliput“ na trh, nebo jim minimálně znemožnil používat název „Liliput“ v případě sýru.
(8)
Namítající rovněž tvrdí, že produkt a název, které mají být zapsány do rejstříku, nesplňují požadavky čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012. Podle zveřejněného jednotného dokumentu dostal sýr název „Liliputas“ kvůli svým rozměrům. Název „Liliputas“ tak nesděluje, že produkt pochází z určitého místa, ale stejně jako polský sýr „Liliput“ odkazuje pouze na malou velikost sýra. Kromě toho nelze vlastnosti produktu přičíst jeho zeměpisnému původu, ale pouze skutečnosti, že zraje v malých formátech. Dopad místní mikroskopické plísně Penicillium pallidum Smith na organoleptické vlastnosti sýru „Liliputas“ není prokázán. Skutečnost, že produkt byl vyroben v rámci státních norem SSSR (Svazu sovětských socialistických republik), by nadto potvrzovala, že mohl být vyráběn kdekoliv na území SSSR, a že neexistuje žádný specifický vztah s vymezenou zeměpisnou oblastí. Sýr „Liliputas“ by tudíž měl být považován za druhový produkt.
(9)
Několika polským výrobcům sýra byla poskytnuta ochrana pro ochranné známky obsahující výraz „Liliput“, např. do rejstříku zapsaným, slovním a obrazovým ochranným známkám „Cheesland Liliput“ a „Ser Liliput“ a používané slovní ochranné známce „Serenada Liliput“. Objem produkce polského sýru „Liliput“ je značný: 2 762 tun vyprodukovaných v roce 2013 v průmyslovém měřítku a uvedených na trh po celém Polsku ve 2 250 obchodech, přičemž 4,8 % produkce bylo vyvezeno na trh EU. Na 90 % výroby sýru „Liliput“ se vztahuje ochranná známka. Podle názoru namítajícího by zápisem názvu „Liliputas“ jakožto chráněného zeměpisného označení mohlo dojít k ohrožení existence takových ochranných známek.
(10)
I přes výše uvedená tvrzení předložená namítajícím je třeba název „Liliputas“ zapsat do rejstříku jako chráněné zeměpisné označení, a to z těchto důvodů.
(11)
Ačkoli používání názvu „Liliputas“ musí mít původ v malé velikosti sýru, na kterou odkazuje, je zřejmé, že po padesáti letech existence v Litvě již název neznamená tento odkaz na velikost, nýbrž si během této doby vytvořil silné spojení s oblastí produkce. V současné době je název „Liliputas“ v Litvě nepochybně spojován s ručně vyráběným polotvrdým fermentovaným sýrem z vesnice Belvederis, který je považován za vysoce kvalitní produkt. Litevští spotřebitelé si název nespojují s polským sýrem nebo se sýry standardní průmyslové produkce. I když tedy název neobsahuje odkaz na zeměpisnou oblast, je název „Liliputas“ v souladu s definicí v čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, která stanoví, že chráněným zeměpisným označením se rozumí název, který identifikuje produkt pocházející z určitého místa, regionu nebo země.
(12)
S ohledem na výše uvedené nelze výraz „Liliputas“ považovat za druhový název. Druhové názvy jsou názvy, kterým i přes jejich historickou svázanost s místem, kde byl produkt, na který odkazují, původně vyroben nebo uveden na trh, již tento odkaz na počáteční zeměpisný původ zcela chybí. V případě názvu „Liliputas“ je to přesně naopak. Původně neměl se svým zeměpisným původem nic do činění, ale nyní je se svou oblastí produkce úzce spjat.
(13)
Produkt má vlastnosti a pověst, které lze přičíst jeho zeměpisnému původu. Ačkoli se ve zveřejněném jednotném dokumentu uvádí, že sýr nese název „Liliputas“ z důvodu své velikosti, je zde upřesněno, že svoji typickou chuť a vůni sýr získává zráním v malých formátech prostřednictvím vnitřní mikroflóry a mikroskopické plísně Penicillium pallidum Smith, které se daří ve sklepích ve vymezené zeměpisné oblasti. Tato plíseň, která se vyskytuje ve sklepích ve vesnici Belvederis, je zdrojem kyseliny mléčné, čerstvé chutě a aromatu, jimž se vyznačuje sýr „Liliputas“. V oblasti panují zvláštní podmínky zaručující výskyt této plísně. K zachování a rozvoji této plísně kromě toho přispívá i skutečnost, že sýr se vyrábí ručně a nikoli průmyslově. Sýr „Liliputas“ se může pochlubit dobře doloženou a solidní pověstí coby chlouby mezi litevskými mléčnými výrobky, jehož produkce byla přesně popsána ve zveřejněném jednotném dokumentu.
(14)
Rozdíly mezi produkty „Liliputas“ a „Liliput“ jsou tudíž zcela zjevné. Sýr „Liliputas“ nelze považovat za druhový produkt.
(15)
K tvrzení, že „sýr Liliputas“ podléhal normám SSSR, a proto mohl být vyráběn kdekoli na území SSSR, je nutno poznamenat, že zařazení produktů pod tyto normy bylo v té době povinné. Kromě toho tato okolnost nutně neznamená, že se tento výrobek, jak je popsán v normě přiložené z iniciativy Litvy, vyráběl někde jinde. V každém případě obdržel v letech 1969 až 1979 řadu ocenění, značek jakosti a vyznamenání, přičemž se o něm vždy jasně hovořilo jako o litevském sýru vyráběném ve vesnici Belvederis.
(16)
Výraz „Liliput“ je foneticky podobný výrazu „Liliputas“, který má být zapsán do rejstříku. Původem obou názvů jsou malé rozměry sýra. Ačkoli je sýr „Liliputas“ produktem s výraznými vlastnostmi, jakostí a pověstí, kterými se odlišuje od jiných produktů, je mu sýr „Liliput“ některými svými vlastnostmi velmi podobný. Vzhledem k blízkosti názvů a podobnému vzhledu produktů by uplatňování ochrany podle článku 13 nařízení (EU) č. 1151/2012 mohlo vést k tomu, že v případě zápisu do rejstříku bude sýr „Liliputas“ polským výrobcům bránit v používání výrazu „Liliput“.
(17)
Je zřejmé, že záměrem použití výrazu „Liliput“ nebylo využít pověsti názvu „Liliputas“. Spotřebitelé nebyli nebo nemohli být uvedeni v omyl, pokud jde o skutečný původ produktů. Oba produkty se prodávají na dvou odlišných trzích, na nichž jsou dobře známy a kde nelze hovořit o možnosti jejich záměny. Z těchto důvodů a protože bylo prokázáno, že označení „Liliput“ bylo v souladu s právem používáno nepřetržitě a řádně po dobu nejméně dvaceti pěti let před podáním žádosti o zápis označení „Liliputas“ Komisi, by v zájmu spravedlnosti a tradičního užívání mělo být uděleno maximální přechodné období uvedené v čl. 15 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012.
(18)
Tento závěr nutně neznamená, že používání výrazu „Liliput“ je neoprávněné. Jestliže může být podle čl. 41 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, s přihlédnutím ke všem relevantním činitelům, zejména ke stávající situaci v oblastech spotřeby a k příslušným vnitrostátním právním aktům nebo právním aktům Unie, určeno, že výraz „Liliput“ zdruhověl, neměl by mít zápis názvu „Liliputas“ vliv na užívání názvu „Liliput“.
(19)
Pokud jde o ochranné známky obsahující výraz „Liliput“, o jejichž zápis bylo zažádáno, jež jsou zapsány nebo zavedeny používáním v dobré víře na území Unie přede dnem podání žádosti o zápis výrazu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, mohou být pro daný produkt tyto ochranné známky nadále používány a obnovovány za předpokladu, že jsou splněny obecné požadavky stanovené právními předpisy pro ochranné známky.
(20)
Na základě výše uvedených skutečností by tedy název „Liliputas“ měl být zapsán do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení.
(21)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro politiku jakosti zemědělských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název „Liliputas“ (CHZO) je zapsán do rejstříku.
Název uvedený v prvním pododstavci označuje produkt třídy 1.3. Sýry z přílohy XI prováděcího nařízení Komise (EU) č. 668/2014 (3).
Článek 2
Výraz „Liliput“ může být používán k označení sýra, který neodpovídá specifikaci uvedené pro produkt „Liliputas“, po dobu 15 let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. února 2015.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2015/293,
annettu 24 päivänä helmikuuta 2015,
nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin (Liliputas (SMM))
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21 päivänä marraskuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) ja erityisesti sen 15 artiklan 2 kohdan ja 52 artiklan 3 kohdan b alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Liettuan hakemus nimityksen ”Liliputas” rekisteröimiseksi julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2) asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti.
(2)
Syyskuun 13 päivänä 2013 päivätyllä vastaväiteilmoituksella ja marraskuun 8 päivänä 2013 päivätyllä perustellulla vastaväitteellä Puola vastusti rekisteröintiä asetuksen (EU) N:o 1151/2012 51 artiklan 2 kohdan nojalla. Vastaväite otettiin käsiteltäväksi.
(3)
Komissio kehotti 8 päivänä tammikuuta 2014 päivätyillä kirjeillä asianomaisia osapuolia neuvottelemaan ja sopimaan asiasta keskenään sisäisiä menettelyjään noudattaen.
(4)
Liettua ja Puola eivät päässeet sopimukseen.
(5)
Koska sopimukseen ei päästy, komission olisi tehtävä päätös asetuksen (EU) N:o 1151/2012 52 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
(6)
Asetuksen (EU) N:o 1151/2012 10 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti vastaväitteen esittäjä väitti, että nimityksen ”Liliputas” rekisteröiminen suojattuna maantieteellisenä merkintänä vaarantaisi nimityksen, joka on osittain sama, tavaramerkkien ja sellaisten tuotteiden olemassaolon, jotka ovat olleet laillisesti Puolan markkinoilla huomattavasti kauemmin kuin viisi vuotta ennen päivämäärää, jona hakemus nimityksen ”Liliputas” rekisteröimiseksi suojattuna maantieteellisenä merkintänä julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (15 päivänä kesäkuuta 2013); vastaväitteen esittäjän mukaan kyseinen rekisteröinti vaarantaisi ”Liliput”-nimisen tuotteen olemassaolon; kyseinen tuote on puolalainen juusto, jolla on samankaltaiset ominaisuudet kuin ”Liliputas”-juustolla ja jonka nimi on foneettisesti samanlainen kuin ”Liliputas”.
(7)
Vastaväitteen esittäjä väittää, että ilmaisua ”Liliput” käytetään yleisesti Puolassa viittaamaan tuotteisiin, joille on ominaista pieni koko, ja että sitä käytetään myös juustosta. ”Liliput”-juustoa on tuotettu ja pidetty kaupan laillisesti Puolassa vuodesta 1971 lähtien. Yritysten sisäisissä standardeissa, teknisissä ohjeissa ja raaka-aineiden käyttönormeissa ”Liliput”-juusto luetellaan muuntyyppisten juustojen, kuten gouda, edam ja emmental, joukkoon. Tämä puolalaiseen juustoon viittaava ilmaisu on suosittu puolalaisten kuluttajien keskuudessa, eikä se ole millään lailla yhteydessä kyseiseen liettualaiseen juustoon. Siksi sitä on pidettävä juustoa yleisellä tasolla koskevana yleisnimenä Puolassa. Tuotetta ajatellen puolalaisen ”Liliput”-juuston ominaisuudet, ulkonäkö ja mittasuhteet muistuttavat liettualaista ”Liliputas”-juustoa. Vastaväitteen esittäjä katsoo lopuksi, että ”Liliput” ja ”Liliputas” ovat samanlaisia tuotteita, joilla on yleisnimet. Sen vuoksi nimityksen ”Liliputas” rekisteröiminen suojattuna maantieteellisenä merkintänä estäisi puolalaisia tuottajia pitämästä kaupan ”Liliput”-juustoaan tai vähintään käyttämästä juustosta nimitystä ”Liliput”.
(8)
Vastaväitteen esittäjä väittää myös, etteivät tuote ja rekisteröitävä nimitys täytä asetuksen (EU) N:o 1151/2012 5 artiklan 2 kohdan vaatimuksia. Kuten julkaistussa yhtenäisessä asiakirjassa todetaan, juusto sai nimen ”Liliputas” kokonsa vuoksi. Sen vuoksi nimi ”Liliputas” ei osoita, että juusto tulisi jostain tietystä paikasta, vaan, kuten puolalainen juusto ”Liliput”, pelkästään viittaa juuston pieneen kokoon. Tuotteen ominaisuudet eivät myöskään johdu maantieteellisestä alkuperästä vaan pelkästään siitä seikasta, että juusto kypsytetään pienissä erissä. Paikallisen Penicillium pallidum Smith -mikrosienen vaikutusta ”Liliputas”-juuston astinvaraisiin ominaisuuksiin ei ole näytetty toteen. Lisäksi se seikka, että tuotetta tuotettiin Neuvostoliiton (Sosialististen neuvostotasavaltojen liitto) valtiollisten normien alaisuudessa vahvistaa sen, että tuotetta voitiin tuottaa missä tahansa Neuvostoliitossa ja ettei kyseiseen rajattuun maantieteelliseen alueeseen ollut erityistä yhteyttä. Näin ollen ”Liliputas”-juusto olisi katsottava geneeriseksi tuotteeksi.
(9)
Useille puolalaisille juustonvalmistajille on myönnetty suoja ”Liliput”-sanan sisältäville tavaramerkeille. Näitä ovat esimerkiksi rekisteröity sana- ja kuviomerkki ”Cheesland Liliput” ja ”Ser liliput” sekä hakemuksen kohteena oleva sanamerkki ”Serenada Liliput”. Puolassa ”Liliput”-juustoa tuotetaan huomattavia määriä: Vuonna 2013 tuotettiin teollisesti 2 762 tonnia juustoa, jota pidettiin kaupan kaikkialla Puolassa yli 2 250 kaupassa; tuotannosta 4,8 prosenttia vietiin EU:n markkinoille. ”Liliput”-juuston tuotannosta 90 prosenttia tapahtuu tavaramerkillä. Vastaväitteen esittäjän mielestä nimityksen ”Liliputas” rekisteröiminen suojattuna maantieteellisenä merkintänä uhkaisi tällaisten tavaramerkkien olemassaoloa.
(10)
Siitä huolimatta, että vastaväitteen esittäjä on esittänyt edellä mainitut väitteet, on aiheellista rekisteröidä nimitys ”Liliputas” suojattuna maantieteellisenä merkintänä seuraavista syistä.
(11)
Vaikka nimitys ”Liliputas” juontaa alun perin juurensa juuston pienestä koosta, on selvää, että Liettuassa nimitys on puolessa vuosisadassa menettänyt yhteytensä kokoon ja samalla on syntynyt vahva yhteys tuotantoalueeseen. Nykyisin Liettuassa nimitys ”Liliputas” yhdistyy kiistattomasti käsin tehtyyn puolikovaan hapatettuun korkealaatuiseen juustoon, joka tuotetaan Belvederisin kylässä. Liettualaiset kuluttajat eivät yhdistä juustoa puolalaiseen juustoon eivätkä standardoituun teolliseen juustonvalmistukseen. Vaikkei nimityksessä olekaan maantieteellistä osaa, ”Liliputas” noudattaa asetuksen (EU) N:o 1151/2012 5 artiklan 2 kohdassa esitettyä määritelmää, jossa todetaan, että suojatulla maantieteellisellä merkinnällä tarkoitetaan tuotetta, joka on peräisin tietyltä alueelta taikka tietystä paikasta tai maasta.
(12)
Edellä esitetyn perusteella nimitystä ”Liliputas” ei voida pitää yleisnimenä. Vaikka yleisnimillä on historiallinen yhteys paikkaan, jossa tuotetta, johon ne viittaavat, alun perin tuotettiin tai jossa sitä pidettiin kaupan, ne ovat nykyisin täysin menettäneet yhteytensä vanhaan maantieteelliseen alkuperäänsä. ”Liliputas”-juuston kohdalla on käynyt juuri päinvastoin. Juusto ei ollut alun perin yhteydessä maantieteelliseen alkuperäänsä mutta on nykyisin vahvasti yhteydessä tuotantoalueeseensa.
(13)
Tuotteella on ominaisuuksia ja maine, jotka johtuvat sen maantieteellisestä alkuperästä. Vaikka julkaistussa yhtenäisessä asiakirjassa todetaan, että juusto sai ”Liliputas”-nimen kokonsa vuoksi, siinä kuitenkin selvennetään, että juuston erityinen maku ja aromi johtuvat kypsytyksestä asianomaisella maantieteellisellä alueella pienissä erissä kellareissa, joissa esiintyy Penicillium pallidum Smith -mikrosienen itiöitä. Tämä erityisesti Belvederisin kylän kellareissa kasvava homesieni saa aikaan ”Liliputas”-juustolle ominaisen maitohappoisen raikkaan maun ja aromin. Kyseinen alue tarjoaa tälle homesienelle erityiset ominaisuudet selviytyä. Lisäksi se seikka, että juusto valmistetaan käsin muutoin kuin mekaanisesti auttaa osaltaan säilyttämään ja kehittämään homesientä. ”Liliputas”-juustolla on myös hyvin dokumentoitu ja vakaa maine Liettuan meijerituotannon lippulaivana, mitä kuvataan julkaistussa yhtenäisessä asiakirjassa tarkkaan.
(14)
Erot ilmaisujen ”Liliputas” ja ”Liliput” välillä ovatkin siksi aivan ilmeiset. ”Liliputas”-juustoa ei voida pitää geneerisenä tuotteena.
(15)
Sen väitteen osalta, että ”Liliputas”-juustoa voitiin tuottaa missä tahansa Neuvostoliitossa, koska siihen sovellettiin kyseisen maan vahvistamia normeja, olisi todettava, että mainittujen normien soveltaminen tuotteisiin oli pakollista tuohon aikaan. Tämä seikka ei myöskään merkitse sitä, että tuotetta, sellaisena kuin sitä kuvataan Liettuan aloitteesta mukaan liitetyssä standardissa, olisi tuotettu muualla. Juusto on joka tapauksessa saanut vuosina 1969-1979 useita palkintoja, kunniakirjoja, laatumerkkejä ja mitaleja, ja se on selkeästi yksilöity liettualaiseksi Belvederisin kylässä valmistetuksi juustoksi.
(16)
Ilmaisu ”Liliput” on foneettisesti samanlainen kuin rekisteröitävä ilmaisu ”Liliputas”. Molemmat ilmaisut juontavat juurensa juuston pienestä koosta. Vaikka ”Liliputas”-juustolla on selkeästi erottuvat ominaispiirteet, laatu ja maine, ”Liliput”-juustolla on ominaisuuksia, jotka tekevät siitä ”Liliputas”-juuston kaltaisen. Koska ilmaisut muistuttavat toisiaan ja tuotteet ovat visuaalisesti samankaltaisia, asetuksen (EU) N:o 1151/2012 13 artiklassa säädetyn suojan soveltaminen voisi johtaa siihen, että ”Liliputas”, jos nimitys rekisteröidään, estäisi puolalaisia juustonvalmistajia käyttämästä ilmaisua ”Liliput”.
(17)
Todisteet osoittavat, ettei ilmaisun ”Liliput” käytön tarkoituksena ole ollut hyötyä ilmaisun ”Liliputas” maineesta. Kuluttajia ei ole johdettu eikä ole voitu johtaa harhaan tuotteiden oikean alkuperän suhteen. Kyseisillä kahdella tuotteella on itse asiassa selkeästi eri markkinat, joilla ne tunnetaan hyvin ja yksilöidään oikein. Näistä syistä ja koska on osoitettu, että ilmaisu ”Liliput” on ollut oikeudellisessa käytössä keskeytyksettä ja oikeudenmukaisesti vähintään 25 vuoden ajan ennen kuin hakemus nimityksen ”Liliputas” rekisteröimiseksi esitettiin komissiolle, olisi oikeudenmukaisuuden ja perinteisen käytön varmistamiseksi myönnettävä asetuksen (EU) N:o 1151/2012 15 artiklan 2 kohdassa säädetty siirtymäkauden enimmäisaika.
(18)
Tämä päätelmä ei välttämättä tarkoita sitä, että ilmaisun ”Liliput” käytöstä tulisi laitonta. Jos voidaan todeta, että ilmaisusta ”Liliput” on tullut yleisnimi ottaen huomioon kaikki asiaankuuluvat tekijät ja erityisesti tilanne alueilla, joilla tuotetta käytetään, ja asiaa koskevat kansalliset tai unionin säädökset, nimityksen ”Liliputas” rekisteröiminen ei asetuksen (EU) N:o 1151/2012 41 artiklan 2 kohdan mukaisesti vaikuttaisi ilmaisun ”Liliput” käyttöön.
(19)
Jos tavaramerkki sisältää ilmaisun ”Liliput” ja sitä koskeva hakemus on tehty tai tavaramerkki on rekisteröity tai sitä koskeva oikeus on saatu asiaa koskevan lainsäädännön mukaisesti unionin alueella vilpittömässä mielessä tapahtuneella käytöllä ennen kuin tehtiin hakemus nimityksen ”Liliputas” rekisteröimiseksi suojattuna maantieteellisenä merkintänä, tavaramerkin käyttöä voidaan asetuksen (EU) N:o 1151/2012 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti jatkaa ja tavaramerkki voidaan uusia edellyttäen, että tavaramerkkilainsäädännön yleiset vaatimukset täyttyvät muilta osin.
(20)
Näiden tietojen perusteella nimitys ”Liliputas” olisi lisättävä suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin.
(21)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maataloustuotteiden laatupolitiikkakomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Rekisteröidään nimitys ”Liliputas” (SMM).
Ensimmäisessä alakohdassa mainittu nimitys viittaa komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 668/2014 (3) liitteessä XI olevan luokan 1.3 ”Juustot” tuotteeseen.
2 artikla
Ilmaisua ”Liliput” voidaan viidentoista vuoden ajan tämän asetuksen voimaantulosta käyttää kuvaamaan juustoa, joka ei ole ”Liliputas”-tuotteen eritelmän vaatimusten mukaista.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 24 päivänä helmikuuta 2015.