ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 24. června 2014
o způsobu provádění doložky solidarity Unií
(2014/415/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 222 odst. 3 větu první této smlouvy,
s ohledem na společný návrh Evropské komise a vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto rozhodnutí se vztahuje na provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie. Nevztahuje se na provádění doložky solidarity členskými státy podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Podle Prohlášení (č. 37) k článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie může členský stát zvolit nejvhodnější prostředek ke splnění svého závazku solidarity vůči jinému členskému státu.
(2)
Podle čl. 222 odst. 1 Smlouvy o fungování EU jednají Unie a členské státy společně v duchu solidarity, pokud je některý členský stát cílem teroristického útoku nebo obětí přírodní nebo člověkem způsobné pohromy. Je třeba usilovat o soudržnost a doplňkovost opatření Unie a členských států, a to v zájmu členského státu uplatňujícího doložku solidarity a s cílem předejít zdvojování úsilí. Vzhledem k tomu, že členské státy mají koordinovat svou činnost v Radě, aby splnily své povinnosti ohledně solidarity podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, je vhodné stanovit pro provádění doložky solidarity Unií způsob koordinace v Radě.
(3)
Způsob koordinace v Radě by měl vycházet z opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, která Rada schválila dne 25. června 2013, v nichž se stanoví, že v rámci integrované politické reakce Unie na krize budou podporována i opatření pro provádění doložky solidarity. Je třeba, aby Rada zejména v případě přezkumu upravila opatření pro integrovanou politickou reakci Unie na krize.
(4)
Provádění doložky solidarity Unií by mělo vycházet v co největší míře ze stávajících nástrojů, zvyšovat účinnost posilováním koordinace a předcházením zdvojování, fungovat bez přidávání dalších zdrojů, poskytovat členským státům jednoduché a jasné rozhraní na úrovni Unie a respektovat pravomoci svěřené jednotlivým orgánům a útvarům Unie.
(5)
Doložka solidarity vyzývá Unii, aby uvedla do pohotovosti veškeré nástroje, které má k dispozici, jako například strategii vnitřní bezpečnosti Evropské unie, mechanismus civilní ochrany Evropské unie zřízený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU (1) (dále jen „mechanismus Unie“), rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1082/2013/EU (2) a struktury vytvořené v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky (SBOP).
(6)
Rozsah opatření pro provádění doložky solidarity Unií by měl být jasně vymezen.
(7)
Pokud jde o boj proti terorismu, strategickým rámcem pro činnost Unie je Strategie Evropské unie pro boj proti terorismu. K dispozici jsou různé nástroje, jako například nástroje pro posílení ochrany kritických infrastruktur v energetice a dopravě (3). Na základě sdělení Komise nazvaném „Politika EU pro boj proti terorismu: dosažené úspěchy a budoucí úkoly“ byla přijata nejrůznější opatření, jako například akce zaměřené na posilování spolupráce mezi donucovacími orgány, na lepší předcházení radikalizaci, zejména zřízením sítě pro zvyšování povědomí o radikalizaci (Radicalisation Awareness Network), a na omezování přístupu teroristů k finančním prostředkům, jakož i k výbušninám (4) a k chemickým, biologickým, radiologickým a jaderným materiálům, nebo akce zaměřené na zvyšování bezpečnosti výbušnin.
(8)
Mechanismus pro uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a mechanismus postupného ukončování by měly být vymezeny na úrovni Unie, založeny na žádosti na vysoké politické úrovni, kterou předloží dotčený členský stát či státy, a podporovány prostřednictvím jediného kontaktního místa na úrovni Unie.
(9)
Opatření pro odezvu na úrovni Unie by měla zvyšovat účinnost prostřednictvím posílené koordinace, jež se bude opírat o stávající nástroje.
(10)
Cílem mechanismu Unie je posílení spolupráce mezi členskými státy a Unií a usnadnění koordinace v oblasti civilní ochrany. Rozhodnutím č. 1313/2013/EU bylo zřízeno středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (dále jen „středisko“), které zajišťuje nepřetržitou provozní kapacitu a slouží členským státům a Komisi při sledování cílů mechanismu Unie.
(11)
Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) má k dispozici struktury, jež jsou vybaveny know-how v oblasti bezpečnostního zpravodajství a vojenství, jakož i síť delegací, jež rovněž mohou přispět k odezvě na hrozby nebo pohromy na území členských států nebo na krize s vnějším rozměrem. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti společné bezpečnostní a zahraniční politiky (SZBP) a SBOP.
(12)
Je-li to s ohledem na naléhavost situace nezbytné a proveditelné, měla by být opatření pro odezvu na úrovni Unie doprovázena přijímáním právních aktů nebo změnou stávajících aktů v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(13)
Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany. Je-li v případě krizové situace zapotřebí přijmout opatření v rámci SZBP nebo SBOP, měla by Rada přijmout rozhodnutí v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(14)
Tímto rozhodnutím není dotčen čl. 42 odst. 7 Smlouvy o Evropské unii.
(15)
Ve sdělení Komise nazvaném „Strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie: pět kroků směrem k bezpečnější Evropě“ je jako cíl stanoveno zlepšení odolnosti Unie vůči krizím a katastrofám, a to prostřednictvím řady opatření včetně plného využití doložky solidarity. Jak připomíná Rada ve svých závěrech ze dne 24. a 25. února 2011, zvýšení odolnosti Evropy vůči krizím a katastrofám je zcela zásadní pro další posílení svobody, bezpečnosti a práva v Unii.
(16)
Evropská rada má pravidelně vyhodnocovat hrozby, jimž Unie čelí, tak aby Unie a její členské státy mohly přijímat účinná opatření. Na žádost Evropské rady by také měly být vypracovávány zprávy o konkrétních hrozbách.
(17)
V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU by neměl být žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
(18)
Evropský parlament přijal dne 22. listopadu 2012 usnesení č. 2012/2223 s názvem „Doložky EU o vzájemné obraně a solidaritě: politický a operační rozměr“.
(19)
Toto rozhodnutí respektuje základní práva a je v souladu se zásadami uznávanými v Listině základních práv Evropské unie, a musí být v souladu s těmito právy a zásadami uplatňováno.
(20)
Jelikož cílů tohoto rozhodnutí, totiž provádění doložky solidarity Unií, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich může z důvodu rozsahu a účinků tohoto rozhodnutí být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Obecný cíl a předmět
1. Toto rozhodnutí stanoví pravidla a postupy pro provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování EU (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie.
2. Za účelem zajištění soudržnosti a doplňkovosti činnosti Unie a členských států zajišťuje Rada na politické úrovni koordinaci odezvy na žádost o použití doložky solidarity, přičemž využije opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize. Při provádění opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize poskytuje podporu Generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ.
3. Opatření na úrovni Unie, jejichž účelem je poskytovat informace a podporu, vycházejí ze stávajících mechanismů Rady, Komise, ESVČ a agentur Unie. V případě potřeby přispívá vysoký představitel Unie pro zahraniční a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“) a ESVČ tím, že v oblasti působnosti vysokého představitele přijímají náležité iniciativy a poskytují relevantní informace a podporu.
4. Příslušné nástroje Unie a opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize mají stanoveny vlastní postupy a mohou fungovat před uplatněním opatření pro odezvu podle tohoto rozhodnutí i po jejich postupném ukončení.
5. Opatření podle tohoto rozhodnutí zajišťují těsnější koordinaci mezi odezvou na úrovni Unie a na úrovni členských států.
Článek 2
Oblast působnosti
1. V případě teroristických útoků či přírodních nebo člověkem způsobených pohrom, a to bez ohledu na to, zda mají svůj původ na území členských států, či mimo ně, se toto rozhodnutí použije:
a)
na území členských států, na něž se použijí Smlouvy, včetně pevniny, vnitrozemských vod, teritoriálních vod a vzdušného prostoru;
b)
v případě zasažení infrastruktury (jako jsou ropná a plynová zařízení na moři) v teritoriálních vodách, výlučné ekonomické zóně nebo na kontinentálním šelfu členského státu.
Unie je při uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a zejména tehdy, když používá nástroje, které má k dispozici, vázána mezinárodním právem a nezasahuje do práv států, které nejsou členy EU.
2. Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„pohromou“ situace, která má či může mít závažný dopad na obyvatelstvo, životní prostředí nebo majetek, včetně kulturního dědictví;
b)
„teroristickým útokem“ teroristický trestný čin ve smyslu rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV (5), ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2008/919/SVV ze dne 28. listopadu 2008;
c)
„krizí“ pohroma či teroristický útok s tak rozsáhlým dopadem nebo politickým významem, jaký vyžaduje včasnou politickou koordinaci a odezvu na politické úrovni Unie;
d)
„odezvou“ jakékoli opatření přijaté v případě pohromy či teroristického útoku s cílem řešit jejich bezprostřední nepříznivé následky.
Článek 4
Uplatnění doložky solidarity
1. Členský stát zasažený pohromou nebo teroristickým útokem může uplatnit doložku solidarity, pokud poté, co vyčerpá možnosti stávajících prostředků a nástrojů na vnitrostátní a unijní úrovni, dospěje k závěru, že jeho schopnost odezvy nepostačuje k řešení dané krize.
2. Politické orgány zasaženého členského státu se se svou žádostí o uplatnění obrátí na předsednictví Rady. Žádost o uplatnění je prostřednictvím střediska pro koordinaci odezvy na mimořádné události předána rovněž předsedovi Evropské komise.
Článek 5
Opatření pro odezvu na úrovni Unie
1. Jakmile je uplatněna doložka solidarity, Rada zajistí politické a strategické řízení odezvy Unie na uplatnění doložky solidarity, přičemž zohlední pravomoci Komise a vysokého představitele. Za tímto účelem předsednictví Rady ihned aktivuje opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, pokud se již nepoužívají, a informuje všechny členské státy o uplatnění doložky solidarity.
2. Komise a vysoký představitel v souladu s čl. 1 odst. 3 rovněž:
a)
určí všechny příslušné nástroje Unie, jimiž lze přispět k odezvě na krizi, včetně operativních, politických či finančních nástrojů a struktur, a přijmou veškerá potřebná opatření stanovená v těchto nástrojích;
b)
určí za podpory Vojenského štábu EU vojenské kapacity, jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
c)
určí a navrhnou použití nástrojů a prostředků, jež spadají do působnosti agentur Unie a jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
d)
uvědomí Radu o tom, zda jsou stávající nástroje dostačujícími prostředky pro pomoc zasaženému členskému státu po uplatnění doložky solidarity;
e)
předkládají pravidelné integrované hodnotící a analytické zprávy o situaci, jejichž účelem je poskytnout informace a podporu při koordinaci a rozhodování na politické úrovni v Radě v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí.
3. Komise a vysoký představitel v případě potřeby předloží v souladu s čl. 1 odst. 3 Radě návrhy týkající se zejména:
a)
rozhodnutí o mimořádných opatřeních, která nejsou stanovena ve stávajících nástrojích,
b)
žádostí o vojenské kapacity nad rámec stávajících opatření pro civilní ochranu, nebo
c)
opatření na podporu rychlé odezvy členských států.
4. Při použití opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize předsednictví Rady zajistí soudržnost jednání Rady a celkové odezvy na politické úrovni EU, včetně vypracování a aktualizace návrhů opatření, přičemž respektuje právo Komise a vysokého představitele na iniciativu v oblasti jejich působnosti. Podporu a poradenství přitom budou předsednictví poskytovat generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ a v případě teroristických útoků protiteroristický koordinátor EU. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti SZBP a SBOP.
5. Předsednictví Rady informuje o uplatnění doložky solidarity a o hlavních událostech předsedu Evropské rady a předsedu Evropského parlamentu.
6. Po uplatnění doložky solidarity působí středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události jako kontaktní místo s nepřetržitým provozem na úrovni Unie pro kontakt s členskými státy a dalšími zúčastněnými stranami, aniž jsou tím dotčeny stávající povinnosti, které mají Komise a vysoký představitel, a stávající informační sítě. Toto středisko bude ve spolupráci se situačním střediskem EU a dalšími krizovými středisky Unie v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí usnadňovat vypracovávání integrovaných zpráv týkajících se situačního povědomí a analýzy.
Článek 6
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy budou uzpůsobeny potřebám politické úrovně Unie definovaným předsednictvím Rady a poskytnou Radě strategický přehled situace v souladu s opatřeními pro integrovanou politickou reakci EU na krize. V těchto zprávách budou použity ověřené příspěvky poskytnuté dobrovolně členskými státy, Komisí, ESVČ a příslušnými agenturami Unie, jakož i příslušnými mezinárodními organizacemi. V případě uplatnění doložky solidarity v souvislosti s teroristickým útokem budou odděleně prostřednictvím stávajících kanálů zpracovávána vyhodnocení zpravodajských informací.
Článek 7
Postupné ukončení
Postupné ukončení odezvy podle tohoto rozhodnutí se řídí stejným postupem, který je stanoven v čl. 4 odst. 2. Jakmile je členský stát uplatňující doložku solidarity toho názoru, že její uplatňování již není zapotřebí, tuto skutečnost oznámí.
Článek 8
Vyhodnocení hrozeb na úrovni Unie
1. Pro účely pravidelného vyhodnocování hrozeb, kterým Unie čelí, může Evropská rada v případě potřeby požádat Komisi, vysokého představitele a příslušné agentury Unie o vypracování zpráv týkajících se konkrétních hrozeb.
2. Nestanoví-li Evropská rada jinak, musí tyto zprávy vycházet pouze z dostupných hodnocení hrozeb vypracovaných příslušnými orgány, subjekty a agenturami Unie v rámci stávajících opatření a z informací, které dobrovolně poskytují členské státy, přičemž je třeba zabránit zdvojování činností. V případě potřeby se k vypracování těchto zpráv připojí protiteroristický koordinátor EU. V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU není žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
Článek 9
Přezkum
1. Opatření podle tohoto rozhodnutí jsou pravidelně přezkoumávána na základě zjištěných potřeb a v každém případě do 12 měsíců od ukončení jejich uplatňování, a to s cílem zajistit určení a řešení příslušných poznatků. Tento přezkum provádí Rada na základě společné zprávy vypracované Komisí a vysokým představitelem.
2. V případě potřeby lze provést revizi tohoto rozhodnutí. V těchto případech a v souladu s čl. 222 odst. 3 Smlouvy o fungování EU je Radě nápomocen Politický a bezpečnostní výbor a Stálý výbor pro operativní spolupráci v oblasti vnitřní bezpečnosti.
3. Rada může případně upravit opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, zejména s cílem řešit problémy zjištěné Radou v rámci přezkumu nebo v návaznosti na revizi tohoto rozhodnutí.
Článek 10
Finanční dopady
Veškeré finanční prostředky nezbytné k provádění tohoto rozhodnutí se uvolňují v rámci dohodnutých ročních omezení pro výdaje a v mezích stávajících nástrojů Unie a při dodržení stropů podle víceletého finančního rámce pro jednotlivé roky.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Lucemburku dne 24. června 2014.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
annettu 24 päivänä kesäkuuta 2014,
yhteisvastuulausekkeen täytäntöönpanojärjestelyistä unionissa
(2014/415/EU)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 222 artiklan 3 kohdan ensimmäisen virkkeen,
ottaa huomioon Euroopan komission ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan yhteisen ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Tämä päätös koskee Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 222 artiklan, jäljempänä ’yhteisvastuulauseke’, unionin täytäntöönpanoa. Päätös ei koske yhteisvastuulausekkeen SEUT 222 artiklan 2 kohdan mukaista jäsenvaltioiden täytäntöönpanoa. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 222 artiklasta tehdyn julistuksen nro 37 mukaan jäsenvaltio voi valita tarkoituksenmukaisimmat keinot täyttääkseen yhteisvastuuta koskevan velvoitteensa toista jäsenvaltiota kohtaan.
(2)
SEUT 222 artiklan 1 kohdan mukaan unioni ja sen jäsenvaltiot toimivat yhdessä yhteisvastuun hengessä, jos jäsenvaltio joutuu terrori-iskun kohteeksi taikka luonnon tai ihmisen aiheuttaman onnettomuuden uhriksi. Yhteisvastuulausekkeeseen vetoavan jäsenvaltion hyödyksi ja päällekkäisten toimien välttämiseksi unionin ja jäsenvaltioiden toiminnassa olisi pyrittävä johdonmukaisuuteen ja täydentävyyteen. Ottaen huomioon, että jäsenvaltioiden on sovitettava yhteen toimensa neuvostossa täyttääkseen omat SEUT 222 artiklan 2 kohdan mukaiset yhteisvastuuvelvoitteensa, on tarkoituksenmukaista säätää neuvostossa noudatettavista, yhteisvastuulausekkeen unionin täytäntöönpanoa koskevista koordinointijärjestelyistä.
(3)
Neuvostossa noudatettavien koordinointijärjestelyjen olisi perustuttava neuvoston 25 päivänä kesäkuuta 2013 hyväksymiin EU:n poliittisen kriisitoiminnan integroituihin järjestelyihin (IPCR), joiden mukaan IPCR tukee myös yhteisvastuulausekkeen täytäntöönpanoa. Neuvoston on aiheellista mukauttaa IPCR-järjestelyjä, erityisesti tarkistuksen yhteydessä.
(4)
Yhteisvastuulausekkeen unionin täytäntöönpanossa olisi nojauduttava mahdollisuuksien mukaan olemassa oleviin välineisiin, lisättävä tehokkuutta parantamalla koordinointia ja välttämällä päällekkäisyyksiä, toimittava sillä perusteella, että lisäresursseja ei tarvita, tarjottava jäsenvaltioille yksinkertainen ja selvä rajapinta unionin tasolla, ja kunnioitettava kullekin unionin toimielimelle ja yksikölle annettua toimivaltaa.
(5)
Yhteisvastuulauseke edellyttää, että unioni ottaa käyttöön kaikki käytettävissään olevat välineet. Asianomaisiin välineisiin kuuluvat Euroopan unionin sisäisen turvallisuuden strategia, Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1313/2013/EU (1) perustettu Euroopan unionin pelastuspalvelumekanismi (jäljempänä ’unionin mekanismi’), Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1082/2013/EU (2) ja yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (YTPP) puitteissa kehitetyt rakenteet.
(6)
Yhteisvastuulausekkeen unionin täytäntöönpanojärjestelyjen soveltamisala olisi määriteltävä selvästi.
(7)
Terrorismin torjunnan osalta unionin toiminnan strateginen kehys on Euroopan unionin terrorismin vastainen strategia. Käytössä on useita välineitä, muun muassa sellaisia, jotka vahvistavat energia-alan ja liikenteen kriittisten infrastruktuurien (3) suojelemista. Myös komission tiedonannon ”EU:n terrorisminvastainen politiikka: tärkeimmät saavutukset ja tulevaisuuden haasteet” johdosta on toteutettu toimia, esimerkiksi lainvalvontaviranomaisten välisen yhteistyön parantamiseksi, radikalisoitumisen torjumisen vahvistamiseksi erityisesti perustamalla radikalisoitumisen tunnistamista koskeva verkosto, toimia jotka rajoittavat terroristien pääsyä varoihin sekä räjähteisiin (4) ja kemiallisiin, biologisiin, radioaktiivisiin ja ydinaineisiin, sekä toimia, jotka edistävät räjähdeturvallisuutta.
(8)
Mekanismi, jonka mukaan tämän päätöksen mukaisiin järjestelyihin voidaan vedota, sekä näiden järjestelyiden vaiheittaisen lopettamisen mekanismi, olisi määriteltävä unionin tasolla niin, että perustana on asianomaisen jäsenvaltion korkean tason poliittinen pyyntö ja sitä tukee yksi yhteyspiste unionin tasolla.
(9)
Unionin tason valmiustoimia koskevien järjestelyjen tarkoituksena on parantaa toiminnan tehokkuutta olemassa oleviin välineisiin perustuvan tiiviimmän koordinoinnin avulla.
(10)
Unionin mekanismin tavoitteena on vahvistaa jäsenvaltioiden ja unionin yhteistyötä ja helpottaa koordinointia pelastuspalvelun alalla. Päätöksellä N:o 1313/2013/EU perustettiin hätäavun koordinointikeskus, jäljempänä ’ERCC’, joka huolehtii ympärivuorokautisesta toimintavalmiudestaan seitsemänä päivänä viikossa ja palvelee jäsenvaltioita ja komissiota unionin mekanismin tavoitteiden saavuttamisessa.
(11)
Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) käytettävissä on rakenteita, joilla on tiedustelua ja sotilasalaa koskevaa asiantuntemusta samoin kuin edustustoverkosto, joka myös voi antaa oman panoksensa jäsenvaltioiden alueelle kohdistuvien uhkien tai onnettomuuksien taikka ulkoisen ulottuvuuden sisältävien kriisien johdosta toteutettaviin valmiustoimiin. Kriisistä riippuen muiden rakenteiden sekä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP), mukaan lukien YTPP, alalla toimivien unionin virastojen olisi tarvittaessa annettava panoksensa unionin oikeuden asiaa koskevien säännösten mukaisesti.
(12)
Jos se on tarpeen ja mahdollista kiireellisissä tapauksissa, valmiustoimia koskevia unionin tason järjestelyjä olisi täydennettävä säädöksillä tai muuttamalla voimassa olevia säädöksiä perussopimusten asiaa koskevien määräysten mukaisesti.
(13)
Päätöksellä ei ole puolustukseen liittyviä vaikutuksia. Jos kriisi edellyttää YUTP tai YTPP:n aloihin kuuluvia toimia, neuvoston olisi tehtävä asiasta päätös perussopimusten asiaa koskevien määräysten mukaisesti.
(14)
Tämä päätös ei vaikuta Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 42 artiklan 7 kohdan soveltamiseen.
(15)
Komission tiedonannossa ”EU:n sisäisen turvallisuuden strategian toteuttamissuunnitelma: viisi askelta kohti turvallisempaa Eurooppaa” asetettiin tavoitteeksi parantaa unionin kykyä selviytyä kriiseistä ja katastrofeista useiden toimien avulla, mukaan lukien yhteisvastuulausekkeen täysimääräinen käyttö. Kuten neuvosto muistutti 24 ja 25 päivänä helmikuuta 2011 antamissaan päätelmissä, Euroopan kriisi- ja katastrofivalmiuksien parantamisella on ratkaiseva merkitys vapauden, turvallisuuden ja oikeuden vahvistamiselle entisestään unionissa.
(16)
Jotta unioni ja sen jäsenvaltiot voisivat toimia tehokkaasti, Eurooppa-neuvosto arvioi säännöllisesti unioniin kohdistuvia uhkia. Eurooppa-neuvoston pyynnöstä olisi laadittava raportteja yksittäisistä uhkista.
(17)
SEUT 346 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti mikään jäsenvaltio ei ole velvollinen antamaan tietoja, joiden ilmaisemisen se katsoo keskeisten turvallisuusetujensa vastaiseksi.
(18)
Euroopan parlamentti antoi 22 päivänä marraskuuta 2012 päätöslauselman 2012/2223 ”EU:n keskinäistä puolustusta ja yhteisvastuuta koskevista lausekkeista: poliittinen ja operatiivinen ulottuvuus”.
(19)
Tässä päätöksessä kunnioitetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja perusoikeuksia ja noudatetaan siinä tunnustettuja periaatteita, ja sitä on sovellettava näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti.
(20)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän päätöksen tavoitetta eli yhteisvastuulausekkeen täytäntöönpanoa unionissa, vaan se voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Yleistavoite ja aihe
1. Tässä päätöksessä vahvistetaan säännöt ja menettelyt Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 222 artiklan, jäljempänä ’yhteisvastuulauseke’, panemiseksi täytäntöön.
2. Unionin ja jäsenvaltioiden toiminnan johdonmukaisuuden ja täydentävyyden varmistamiseksi neuvosto huolehtii lausekkeeseen vetoamisen edellyttämien valmiustoimien koordinoinnista poliittisella tasolla käyttäen IPCR-järjestelyjä. IPCR-järjestelyille antavat tukea neuvoston pääsihteeristö, komissio ja EUH.
3. Unionin tason järjestelyt perustuvat neuvoston, komission, EUH:n ja unionin virastojen olemassa oleviin tiedonhankinta- ja tukimekanismeihin. Unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja, jäljempänä ’korkea edustaja’, ja EUH osallistuvat tarvittaessa järjestelyihin tekemällä aloitteita ja antamalla korkean edustajan toimialaan kuuluvia tietoja ja tukea.
4. Asianomaisissa unionin välineissä ja IPCR-järjestelyissä noudatetaan niiden omia menettelyjä, ja ne voivat olla aktiivisia ennen tämän päätöksen mukaisiin valmiustoimiin vetoamista ja niiden vaiheittaista lopettamista.
5. Tämän päätöksen nojalla toteutettavilla järjestelyillä parannetaan tehokkuutta lisäämällä unionin ja jäsenvaltioiden toimien välistä koordinointia.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä päätöstä sovelletaan terrori-iskun taikka luonnon tai ihmisen aiheuttaman suuronnettomuuden johdosta riippumatta siitä, onko sen alkuperä jäsenvaltioiden alueen sisä- vai ulkopuolella:
a)
jäsenvaltioiden alueella, johon sovelletaan perussopimuksia, millä tarkoitetaan maa-aluetta, aluevesiä ja ilmatilaa;
b)
kun se kohdistuu infrastruktuuriin (kuten avomerellä sijaitsevat öljyn- ja kaasunporauslaitteistot), joka sijaitsee jäsenvaltion aluevesillä, talousvyöhykkeellä tai mannerjalustalla;
Unionin turvautuessa tämän päätöksen mukaisiin järjestelyihin, ja erityisesti sen ottaessa käyttöön saatavillaan olevat voimavarat, sitä sitoo kansainvälinen oikeus, eikä se loukkaa unionin ulkopuolisten valtioiden oikeuksia.
2. Tällä päätöksellä ei ole puolustukseen liittyviä vaikutuksia.
3 artikla
Määritelmät
Tätä päätöstä sovellettaessa tarkoitetaan:
a)
’suuronnettomuudella’ tilannetta, jolla on tai jolla voi olla vakavia vaikutuksia ihmisiin, ympäristöön tai omaisuuteen, kulttuuriperintö mukaan lukien;
b)
’terrori-iskulla’ terrorismirikosta, sellaisena kuin se on määritelty neuvoston puitepäätöksessä 2002/475/YOS (5);
c)
’kriisillä’ suuronnettomuutta tai terrori-iskua, joka on vaikutukseltaan niin laaja tai poliittisesti merkittävä, että se edellyttää nopeaa politiikan koordinointia ja reagointia EU:n poliittisella tasolla;
d)
’valmiustoimilla’ mitä tahansa toimintaa, jota toteutetaan suuronnettomuuden tai terrori-iskun tapauksessa sen välittömien haitallisten vaikutusten torjumiseksi.
4 artikla
Yhteisvastuulausekkeeseen vetoaminen
1. Suuronnettomuuden tai terrori-iskun tapauksessa sen kohteeksi joutunut jäsenvaltio voi vedota yhteisvastuulausekkeeseen, jos se kansallisella ja unionin tasolla olemassa olevien keinojen ja välineiden tarjoamia mahdollisuuksia käytettyään katsoo, että kriisi selvästi ylittää sen toimintavalmiudet.
2. Kyseisen jäsenvaltion poliittisten viranomaisten on osoitettava vetoomuksensa neuvoston puheenjohtajavaltiolle. Vetoomus on osoitettava myös Euroopan komission puheenjohtajalle ERCC:n kautta.
5 artikla
Toimintajärjestelyt unionin tasolla
1. Kun yhteisvastuulausekkeeseen on vedottu, neuvosto huolehtii yhteisvastuulausekkeeseen vetoamisen vuoksi toteutettujen unionin toimien poliittisesta ja strategisesta ohjauksesta ottaen täysimääräisesti huomioon komission ja korkean edustajan toimivallan. Tätä varten neuvoston puheenjohtaja aktivoi välittömästi IPCR-järjestelyt, jos ne eivät ole jo käytössä, ja ilmoittaa näin ollen kaikille jäsenvaltioille yhteisvastuulausekkeeseen vetoamisesta.
2. Samaan aikaan komissio ja korkea edustaja 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti
a)
yksilöivät kaikki asianmukaiset unionin välineet, jotka voivat parhaiten edistää kriisiin vastaamista, mukaan lukien alakohtaiset, operatiiviset, poliittiset tai taloudelliset välineet ja rakenteet, ja toteuttavat kaikki mainittujen välineiden mukaiset toimenpiteet;
b)
yksilöivät EU:n sotilasesikunnan tuella sotilaalliset voimavarat, jotka voivat parhaiten edistää kriisiin vastaamista;
c)
yksilöivät unionin virastojen toimialaan kuuluvat välineet ja resurssit, jotka voivat parhaiten edistää kriisiin vastaamista, ja ehdottavat niiden käyttöönottoa;
d)
antavat neuvostolle neuvoja siitä, ovatko olemassa olevat välineet riittävä keino auttaa kohteeksi joutunutta jäsenvaltiota yhteisvastuulausekkeeseen vetoamisen jälkeen;
e)
laativat säännöllisesti yhteistä tilannetietoisuutta ja -analyysia koskevia raportteja koordinoinnin ja päätöksenteon tukemiseksi neuvoston poliittisella tasolla tämän päätöksen 6 artiklan mukaisesti.
3. Komissio ja korkea edustaja esittävät tarvittaessa 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti neuvostolle ehdotuksia, jotka koskevat erityisesti seuraavia:
a)
päätökset poikkeuksellisista toimenpiteistä, jotka eivät kuulu olemassa olevien välineiden piiriin;
b)
sotilaallisia voimavaroja koskevat pyynnöt, jotka menevät nykyisiä pelastuspalvelujärjestelyjä pidemmälle; tai
c)
jäsenvaltioiden nopeaa toimintaa tukevat toimenpiteet.
4. Neuvoston puheenjohtajavaltio varmistaa IPCR-järjestelyjä hyödyntäen, että käsittely neuvostossa ja toiminta kokonaisuudessaan unionin poliittisella tasolla on johdonmukaista, mukaan lukien toimintaehdotusten laatiminen ja päivittäminen, samalla kunnioittaen komission ja korkean edustajan aloiteoikeutta näiden toimivaltaan kuuluvilla aloilla. Neuvoston pääsihteeristö, komissio ja EUH, sekä terrori-iskujen tapauksessa EU:n terrorismintorjunnan koordinaattori, antavat tätä varten puheenjohtajavaltiolle tukea ja neuvontaa. Kriisistä riippuen rakenteet ja YUTP/YTPP-alalla toimivat unionin virastot antavat tarvittaessa panoksensa unionin oikeuden asiaa koskevien säännösten mukaisesti.
5. Neuvoston puheenjohtajavaltio ilmoittaa Eurooppa-neuvoston puheenjohtajalle ja Euroopan parlamentin puhemiehelle yhteisvastuulausekkeeseen vetoamisesta ja tilanteen merkittävistä muutoksista.
6. Kun yhteisvastuulausekkeeseen on vedottu, ERCC toimii unionin tasolla ympärivuorokautisena yhteyspisteenä seitsemänä päivänä viikossa jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja muiden sidosryhmien kesken, tämän kuitenkaan vaikuttamatta komission ja korkean edustajan nykyisiin vastuualueisiin ja nykyisiin tietoverkkoihin. ERCC edistää yhteistä tilannetietoisuutta ja -analyysia (ISAA) koskevien raporttien tuottamista yhteistyössä EU:n tilannekeskuksen ja muiden unionin kriisikeskusten kanssa tämän päätöksen 6 artiklan mukaisesti.
6 artikla
Yhteistä tilannetietoisuutta ja -analyysia koskevat raportit
ISAA-raportit laaditaan ottaen huomioon neuvoston puheenjohtajavaltion määrittelemät unionin poliittisen tason tarpeet, ja ne tarjoavat strategisen katsauksen neuvoston tilanteeseen IPCR-järjestelyjen mukaisesti. Raportteihin kootaan jäsenvaltioiden, komission, EUH:n ja asianomaisten unionin virastojen sekä asianomaisten kansainvälisten järjestöjen vapaaehtoisesti saataville asettamia validoituja lausuntoja. Jos kyse on terrori-iskuun liittyvästä lausekkeeseen vetoamisesta, tiedusteluarviot ja -katsaukset käsitellään erillään, olemassa olevia kanavia käyttäen.
7 artikla
Vaiheittainen lopettaminen
Tämän päätöksen mukaisten valmiustoimien vaiheittaisessa lopettamisessa noudatetaan samaa menettelyä kuin mistä säädetään 4 artiklan 2 kohdassa. Yhteisvastuulausekkeeseen vedonneen jäsenvaltion on ilmoitettava heti, kun se katsoo, että vetoamista ei ole enää tarpeen pitää voimassa.
8 artikla
Uhkien arviointi unionin tasolla
1. Unioniin kohdistuvien uhkien säännöllistä arviointia varten Eurooppa-neuvosto voi pyytää komissiota, korkeaa edustajaa ja unionin virastoja laatimaan tarvittaessa raportteja yksittäisistä uhkista.
2. Jollei Eurooppa-neuvosto toisin määrää, tällaisten raporttien on perustuttava yksinomaan asianomaisten unionin toimielinten, elinten ja virastojen nykyisten järjestelyjen mukaisesti kokoamiin uhka-arvioihin ja jäsenvaltioiden vapaaehtoisesti toimittamiin tietoihin, samalla toiminnan päällekkäisyyttä välttäen. EU:n terrorismintorjunnan koordinaattori osallistuu tarvittaessa raporttien laatimiseen. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 346 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti mikään jäsenvaltio ei ole velvollinen antamaan tietoja, joiden ilmaisemisen se katsoo keskeisten turvallisuusetujensa vastaiseksi.
9 artikla
Uudelleenarviointi
1. Tämän päätöksen mukaisia järjestelyjä arvioidaan säännöllisesti uudelleen havaittujen tarpeiden mukaisesti ja joka tapauksessa 12 kuukauden kuluttua järjestelyihin vetoamisesta, jotta varmistetaan saatujen kokemusten hyödyntäminen. Neuvosto toteuttaa uudelleenarvioinnin komission ja korkean edustajan laatiman yhteisen selvityksen pohjalta.
2. Tätä päätöstä voidaan tarvittaessa tarkistaa. Siinä tapauksessa ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 222 artiklan 3 kohdan mukaisesti neuvostoa avustaa poliittisten ja turvallisuusasioiden komitea sekä sisäisen turvallisuuden operatiivisen yhteistyön pysyvä komitea.
3. Neuvosto voi tarvittaessa mukauttaa IPCR-järjestelyjä etenkin sellaisten tarpeiden huomioon ottamiseksi, jotka neuvosto on havainnut tämän päätöksen uudelleentarkastelun tai tarkistamisen yhteydessä.
10 artikla
Rahoitusvaikutukset
Tämän päätöksen täytäntöönpanon mahdollisesti edellyttämät taloudelliset resurssit otetaan käyttöön yhteisesti sovittujen vuotuisen menojen rajoissa ja olemassa olevien unionin välineiden soveltamisalan mukaisesti sekä monivuotisen rahoituskehyksen vuotuista ylärajaa noudattaen.
11 artikla
Voimaantulo
Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Luxemburgissa 24 päivänä kesäkuuta 2014.