NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 462/2013
ze dne 21. května 2013,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 (4) vyžaduje, aby ratingové agentury dodržovaly pravidla chování, jejichž cílem je zmírnění možných střetů zájmů, a zajistily vysokou kvalitu a dostatečnou transparentnost ratingů a ratingového procesu. V důsledku změn zavedených nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 513/2011 (5) získal Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (6) (dále jen „Evropský orgán pro cenné papíry a trhy“) pravomoc provádět registraci ratingových agentur a vykonávat nad nimi dohled. Toto nařízení stávající právní úpravu ratingových agentur doplňuje. Některé nejdůležitější otázky, jako například střety zájmů vyplývající z obchodního modelu ratingu placeného emitentem a zveřejňování u strukturovaných finančních nástrojů, již byly řešeny a poté, co bude tato úprava v platnosti přiměřeně dlouhou dobu, bude nutné posoudit, zda tyto otázky řeší zcela. Současná krize státního dluhu mezitím zvýraznila potřebu přezkoumat požadavky na průhlednost, procesní požadavky a termíny zveřejňování konkrétně pro ratingy států.
(2)
Usnesení Evropského parlamentu ze dne 8. června 2011 o ratingových agenturách: budoucí perspektivy (7) požaduje zvýšenou regulaci ratingových agentur. Rada pro hospodářské a finanční záležitosti na svém neformálním zasedání ve dnech 30. září a 1. října 2010 potvrdila, že je třeba dále se snažit o vyřešení řady otázek týkajících se ratingových činností, včetně rizika nadměrného spoléhání se na ratingy a rizika střetů zájmů vyplývajícího z modelu odměňování ratingových agentur. Evropská rada dne 23. října 2011 dospěla k závěru, že je třeba dosáhnout pokroku při omezování nadměrného spoléhání se na ratingy.
(3)
Na mezinárodní úrovni vydala Rada pro finanční stabilitu, jejímž členem je Evropská centrální banka (ECB), dne 20. října 2010 zásady pro omezování spoléhání se státních orgánů a finančních institucí na ratingy (dále jen „zásady RFS“). Zásady RFS v listopadu 2010 schválila vrcholná schůzka skupiny G-20 v Soulu. Je proto vhodné, aby odvětvové příslušné orgány posuzovaly postupy účastníků trhu a motivovaly je ke zmírňování dopadu jejich postupů. O motivačních opatřeních by měly rozhodovat odvětvové příslušné orgány. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy by měl, případně ve spolupráci s evropským orgánem dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (8) a evropským orgánem dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (9), v souladu s nařízením (EU) č. 1095/2010 a v rámci tohoto nařízení podniknout kroky k usnadnění sbližování postupů dohledu.
(4)
Ratingové agentury by měly investory upozorňovat na pravděpodobnost selhání ratingů a ratingových výhledů, které vycházejí z údajů o historické výkonnosti uveřejněných centrálním archivem vytvořeným Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy.
(5)
Podle zásad RFS by si „centrální banky měly udělat vlastní úsudek o úvěrových rizicích finančních nástrojů, které přijímají v rámci operací na trhu, ať už jako kolaterál nebo pro přímé nákupy. Politiky centrálních bank by se měly vyhýbat mechanickým přístupům, které by mohly vést ke zbytečně prudkým a rozsáhlým změnám ve způsobilosti finančních nástrojů a v úrovni srážek (haircuts), jež by mohla zesílit lavinové efekty“. ECB navíc ve svém stanovisku ze dne 2. dubna 2012 uvedla, že se zavazuje k podpoře společného cíle, tedy omezování nadměrného spoléhání se na ratingy. V tomto ohledu předkládá ECB pravidelně zprávy o různých opatřeních, která Eurosystém přijal s cílem omezit spoléhání se na ratingy. Podle čl. 284 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) má ECB předkládat výroční zprávu o činnosti Evropského systému centrálních bank (ESCB) a o měnové politice za uplynulý i běžný rok Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a také Evropské radě. Prezident ECB má tuto zprávu předložit Evropskému parlamentu, který na jejím základě může zahájit obecnou rozpravu, a Radě. ECB by v těchto zprávách mohla dále popsat, jak uplatňuje zásady RFS, a rovněž alternativní mechanismy hodnocení, které používá.
(6)
Unie v první fázi pracuje na přezkumu toho, zda odkazy na ratingy v právních předpisech Unie vedou nebo by mohly vést k výhradnímu nebo mechanickému spoléhání se na tyto ratingy, a ve druhé fázi na přezkumu všech odkazů na ratingy pro regulatorní účely s cílem je všechny odstranit do roku 2020 za předpokladu, že budou určeny a zavedeny vhodné alternativní způsoby hodnocení úvěrového rizika.
(7)
Význam ratingových výhledů pro investory a emitenty a jejich účinky na trhy jsou srovnatelné s významem a účinky ratingů. Proto by měly všechny požadavky nařízení (ES) č. 1060/2009, jejichž cílem je zajistit, aby byly veškeré ratingové úkony přesné, transparentní a bez střetu zájmů, platit i pro ratingové výhledy. V souladu se stávající dohledovou praxí řada požadavků uvedeného nařízení platí i pro ratingové výhledy. Toto nařízení by mělo vyjasnit pravidla a poskytnout právní jistotu zavedením definice ratingových výhledů a objasněním, která konkrétní ustanovení se na tyto výhledy vztahují. Definice ratingových výhledů by měla rovněž zahrnout stanoviska týkající se pravděpodobného směru vývoje ratingu v krátkodobém horizontu, která se běžně označují jako úvěrové signály (credit watches).
(8)
Ve střednědobém výhledu by měla být posouzena další opatření pro odstranění odkazů na ratingy pro regulatorní účely z finančních předpisů a zamezení hodnocení rizik spojených s aktivy pomocí ratingů. Prozatím jsou však ratingové agentury důležitými účastníky finančního trhu. V důsledku toho má nezávislost a integrita ratingových agentur a jejich ratingové činnosti zvláštní význam jako záruka jejich důvěryhodnosti vzhledem k účastníkům trhu, zejména investorům a jiným uživatelům ratingů. Nařízení (ES) č. 1060/2009 stanoví, že ratingové agentury podléhají registraci a dohledu, neboť jejich služby mají významný vliv na veřejný zájem. Ratingy, na rozdíl od investičního průzkumu, nejsou pouhé názory na hodnotu nebo cenu finančního nástroje nebo finančního závazku. Ratingové agentury nejsou pouhými finančními analytiky nebo investičními poradci. Ratingové agentury mají regulační hodnotu pro regulované investory, jako jsou například úvěrové instituce, pojišťovny a jiní institucionální investoři. Ačkoli je motivace k nadměrnému spoléhání se na ratingy postupně snižována, investiční rozhodnutí se stále ratingy řídí, zejména z důvodu informačních asymetrií a pro účely efektivnosti. V této souvislosti musí být ratingové agentury nezávislé a musí jako takové být vnímány účastníky trhu a metody jejich hodnocení musí být průhledné a jako takové musí být i vnímány.
(9)
Mělo by být omezeno nadměrné spoléhání se na ratingy a postupně by se měly odstranit všechny automatické následky vyplývající z ratingů. Úvěrové instituce a investiční firmy by měly být motivovány k zavedení vnitřních postupů pro vlastní hodnocení úvěrového rizika a měly by investory vybízet k provádění hloubkového hodnocení. V tomto kontextu toto nařízení stanoví, že by se finanční instituce neměly spoléhat na ratingy výhradně či mechanicky. Tyto instituce by proto neměly uzavírat smlouvy, podle nichž by se výhradně či mechanicky spoléhaly na ratingy, a neměly by je ve smlouvách používat jako jediné kritérium pro posuzování bonity investic či rozhodování o tom, zda investovat či se investic zbavit.
(10)
Nařízení (ES) č. 1060/2009 již stanovilo první soubor opatření k řešení otázky nezávislosti a integrity ratingových agentur a jejich ratingové činnosti. Cíl zaručit nezávislost ratingových agentur a cíl zjistit a zvládnout případné střety zájmů, které by mohly nastat, a pokud možno se jim vyhnout, byl již základem několika ustanovení uvedeného nařízení. Výběr a odměňování ratingových agentur hodnocenou osobou (v obchodním modelu ratingu placeného emitentem) vyvolává inherentní střety zájmů. V rámci tohoto modelu mají ratingové agentury motivaci vydávat příliš tolerantní ratingy emitenta za účelem zajištění dlouhodobého obchodního vztahu, aby si zaručily příjmy nebo zajistily další práci a příjmy. Navíc vztahy mezi akcionáři ratingových agentur a hodnocenými osobami mohou způsobit střety zájmů, které stávající pravidla dostatečně neřeší. V důsledku toho mohou být ratingy vydané v rámci obchodního modelu ratingu placeného emitentem vnímány jako ratingy, které vyhovují emitentovi, spíše než jako ratingy, které potřebuje investor. Je nezbytné posílit podmínky nezávislosti platné pro ratingové agentury za účelem zvýšení úrovně důvěryhodnosti ratingů vydaných v rámci obchodního modelu ratingu placeného emitentem.
(11)
V zájmu posílení hospodářské soutěže na trhu, jemuž dominují tři ratingové agentury, by měla být přijata opatření na podporu využívání malých ratingových agentur. V nedávné době se obecnou praxí emitentů nebo spřízněných třetích osob stalo zadávání ratingu dvěma nebo více ratingovým agenturám, a proto by emitent nebo spřízněná třetí osoba v případě, že hodlá zadat dva a více ratingů, měl zvážit možnost pověřit vydáním ratingu alespoň jednou ratingovou agenturou, jejíž celkový tržní podíl nepřesahuje 10 % a kterou by mohl vyhodnotit jako schopnou vydat rating dotyčné emise nebo osoby.
(12)
Na ratingovém trhu se ukazuje, že ratingové agentury a hodnocené osoby obvykle vstupují do dlouhodobých vztahů. To zvyšuje riziko nadstandardních vztahů, neboť ratingové agentury se mohou stát příliš nakloněné přáním hodnocené osoby. Za těchto okolností by mohla být časem zpochybněna nestrannost ratingových agentur. Ratingové agentury jednající z pověření podnikového emitenta, který je platí, mají motivaci vydávat nadměrně příznivé ratingy této hodnocené osoby nebo jejích dluhových nástrojů za účelem udržení obchodního vztahu s tímto emitentem. Na emitenty také působí stimuly ve prospěch dlouhodobých vztahů, například efekt uzamčení, kdy se emitent vyhýbá změně ratingové agentury, neboť by to mohlo vyvolat obavy investorů o bonitu emitenta. Tento problém byl již zjištěn v nařízení (ES) č. 1060/2009, které po ratingových agenturách požadovalo použití mechanismu rotace, který by zajistil postupné změny v analytických týmech a ratingových výborech, aby nebyla ohrožena nezávislost ratingových analytiků a osob schvalujících ratingy. Úspěch těchto pravidel ovšem do značné míry závisel na zásadách chování uvnitř ratingové agentury, totiž na skutečné nezávislosti a profesionalitě zaměstnanců ratingové agentury ve vztahu k obchodním zájmům samotné ratingové agentury. Tato pravidla nebyla vytvořena tak, aby třetím stranám poskytovala dostatečnou záruku, že střety zájmů vyplývající z dlouhodobých vztahů budou efektivně zmírněny a že jim bude zabráněno. Lze toho dosáhnout omezením lhůty, během níž může ratingová agentura nepřetržitě poskytovat ratingy téhož emitenta nebo jeho dluhových nástrojů. Stanovení maximálního trvání smluvního vztahu mezi emitentem, který je hodnocen nebo který vydal hodnocené dluhové nástroje, a ratingovou agenturou by mělo odstranit motivaci pro vydávání příznivých ratingů ve vztahu k tomuto emitentovi. Navíc požadavek na rotaci ratingových agentur jako normální a pravidelnou tržní praxi by měl rovněž účinně zmírnit problém efektu uzamčení. Rotace ratingových agentur by měla mít kladné účinky na ratingový trh, neboť usnadní vstup nových účastníků na trh a stávajícím ratingovým agenturám nabídne příležitost rozšířit jejich podnikání do nových oblastí.
(13)
Je však důležité koncipovat provádění mechanismu rotace takovým způsobem, aby jeho přínosy byly výrazně větší než jeho možné negativní dopady. Časté rotace by například mohly zvyšovat náklady emitentů a ratingových agentur, protože náklady spojené s ratingem nové osoby nebo nového finančního nástroje jsou obvykle vyšší než náklady na sledování již vydaného ratingu. Navíc jakýkoliv subjekt potřebuje k tomu, aby se zavedl jako ratingová agentura, ať už vyplňující mezeru na trhu či pokrývající všechny druhy aktiv, značné množství času a zdrojů. Mimoto neustálá rotace ratingových agentur by mohla mít podstatný vliv na kvalitu a kontinuitu ratingů. Stejně důležité je, aby byl mechanismus rotace prováděn s dostačujícími zárukami, aby měl trh možnost postupně se přizpůsobit dříve, než bude mechanismus v budoucnosti případně posílen. To lze provést omezením oblasti působnosti mechanismu na resekuritizace, což je omezený zdroj financování bank, přičemž by bylo možné, aby již vydané ratingy byly sledovány na vyžádání i poté, co se rotace stane závaznou. Obecně by tedy rotace měla ovlivnit pouze nové resekuritizace, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce. Komise by měla prověřit, zda je vhodné omezený mechanismus rotace zachovat nebo jej uplatnit i na jiné druhy aktiv, a je-li tomu tak, zda jiné druhy aktiv vyžadují odlišné zacházení, například pokud jde o maximální dobu trvání smluvního vztahu. Pokud je mechanismus rotace zřízen pro jiné druhy aktiv, měla by Komise posoudit, zda je nutné zavést povinnost ratingových agentur poskytnout na konci maximální doby trvání smluvního vztahu nastupující ratingové agentuře informace o emitentovi a hodnocených finančních nástrojích (předávací dokumentace).
(14)
Je vhodné zavést rotaci na trh s ratingem resekuritizací. Předně právě tento segment evropského sekuritizačního trhu nevykazuje od počátku finanční krize dostatečné výsledky, a nutnost řešit střety zájmů je tedy u něj nejnaléhavější. A dále, zatímco v případě dluhových nástrojů vydaných například podniky závisí úvěrové riziko do značné míry na schopnosti emitenta plnit dluhovou službu, u resekuritizací je úvěrové riziko obecně spojeno s jednotlivými transakcemi. Pokud tedy vznikne resekuritizace, nehrozí velké nebezpečí, že se v případě najmutí nové ratingové agentury ztratí informace. Jinými slovy, ačkoliv v současné době působí na trhu s ratingem resekuritizací pouze omezený počet ratingových agentur, je tento trh přirozeněji otevřen hospodářské soutěži a mechanismus rotace by mohl být hnací silou jeho dynamizace. Konečně, trh s ratingem resekuritizací je sice ovládán několika velkými ratingovými agenturami, ale i jiné subjekty získávají v této oblasti odborné znalosti a zkušenosti.
(15)
Pravidelná rotace ratingových agentur, které vydávají ratingy resekuritizací, by měla přinést větší různorodost do posuzování bonity. Početnější a různé názory, perspektivy a metodiky používané ratingovými agenturami by měly vést k větší různorodosti ratingů a v konečném důsledku k lepšímu posouzení bonity resekuritizací. Aby tato různorodost hrála roli a aby se předešlo vzájemné solidárnosti původců a ratingových agentur, musí být maximální doba, po kterou je ratingové agentuře dovoleno hodnotit resekuritizace stejného původce, omezena na úrovni, která zaručí pravidelné nové posuzování bonity. Z těchto hledisek a z potřeby zajistit určitou kontinuitu přístupu k ratingům vyplývá, že vhodná lhůta činí čtyři roky. Jsou-li vydáním ratingu pověřeny alespoň čtyři ratingové agentury, bylo cílů mechanismu rotace již dosaženo, takže by se požadavek na rotaci neměl uplatňovat. Má-li být zajištěna skutečná hospodářská soutěž, měla by tato výjimka platit pouze pro případy, kdy nejméně čtyři pověřené ratingové agentury vydávají rating pro určitý podíl nevypořádaných finančních nástrojů původce.
(16)
Středem struktury mechanismu rotace pro resekuritizace by měl být původce. Resekuritizace se vydávají prostřednictvím účelových subjektů, jež nemají velkou kapacitu pro plnění dluhové služby. Pokud by byl tedy středem struktury rotace emitent, byl by tento mechanismus neúčinný. Opačně pak platí, že pokud by byl středem struktury rotace sponzor, výjimka by platila téměř vždy.
(17)
Mechanismus rotace by mohl být důležitým nástrojem ke zmenšování překážek, které brání ve vstupu na trh s ratingem resekuritizací. Současně může být ovšem v důsledku mechanismu rotace pro nové účastníky trhu obtížnější získat na něm pevnou pozici, jelikož si nebudou moci udržet klienty. Pro malé ratingové agentury je tedy vhodné zavést výjimku z mechanismu rotace.
(18)
Aby byl mechanismus rotace účinný, musí být prosazován důvěryhodně. Požadavek rotace by nevedl k dosažení svých cílů, kdyby odcházející ratingová agentura měla za příliš krátkou dobu znovu dovoleno vydávat rating pro resekuritizace téhož původce. Je tudíž důležité stanovit vhodnou lhůtu, během níž odcházející ratingová agentura nemůže být pověřena opětovným hodnocením resekuritizací téhož původce. Tato lhůta by měla být dostatečně dlouhá, aby umožnila přicházející ratingové agentuře účinně poskytovat své ratingové služby, zajistila, že resekuritizace budou skutečně vystaveny novému zkoumání v rámci jiného přístupu, a zaručila, že ratingy vydané novou ratingovou agenturou budou vykazovat dostatečnou kontinuitu. Má-li však mechanismus rotace řádně fungovat, je délka lhůty rovněž omezena počtem dostupných ratingových agentur, které mají dostatečné odborné znalosti v oblasti resekuritizací. Lhůta by proto měla být přiměřeně dlouhá, měla by se obecně rovnat délce smlouvy odcházející ratingové agentury, jejíž doba platnosti uplynula, ale neměla by překročit čtyři roky.
(19)
Požadovat pravidelnou rotaci ratingových agentur je přiměřené sledovanému cíli. Tento požadavek platí pouze pro registrované ratingové agentury, které jsou regulované a které poskytují službu dotýkající se veřejného zájmu (ratingy, které lze využít pro regulatorní účely) podle modelu ratingu placeného emitentem a pro určité druhy aktiv (resekuritizace). Výsada poskytování služeb, které jsou uznávány jako významný faktor regulace trhu finančních služeb, a získání povolení pro výkon této funkce s sebou nese nutnost plnit určité povinnosti, aby byla za všech okolností zaručena nezávislost a vnímání nezávislosti. Ratingová agentura, která nesmí vydávat rating pro resekuritizace určitého původce, by měla stále moci vydávat rating pro resekuritizace jiných původců i rating pro jiné druhy aktiv. Na trhu, na němž pro všechny účastníky platí pravidlo rotace, vzniknou obchodní příležitosti, neboť všechny ratingové agentury budou muset rotovat. Ratingové agentury navíc vždy mohou vydávat nevyžádané ratingy pro resekuritizace téhož původce a využívat při tom svých zkušeností. Nevyžádané ratingy nejsou omezeny obchodním modelem ratingu placeného emitentem, a tudíž jsou teoreticky méně ovlivněné možnými střety zájmů. Maximální doba trvání smluvního vztahu s ratingovou agenturou a požadavek na využívání více než jedné ratingové agentury představují i pro klienty ratingových agentur omezení jejich svobody podnikání. Tato omezení jsou však vzhledem k vlivu obchodního modelu ratingu placeného emitentem na nezbytnou nezávislost ratingových agentur nezbytná z důvodů veřejného zájmu za účelem zaručení nezávislých ratingů, které mohou investoři využít pro regulatorní účely. Tato omezení zároveň nepřekračují nezbytnou míru a je třeba je spíše považovat za faktor zvyšující bonitu resekuritizace ve vztahu k jiným stranám, a v konečném důsledku vzhledem k trhu.
(20)
Nezávislost ratingové agentury ve vztahu k hodnocené osobě je také ovlivněna možnými střety zájmů mezi některým z jejích významných akcionářů a hodnocenou osobou. Akcionář ratingové agentury by mohl být členem správní nebo dozorčí rady hodnocené osoby nebo spřízněné třetí osoby. Nařízení (ES) č. 1060/2009 se touto situací zabývalo, pouze pokud jde o střety zájmů způsobené ratingovými analytiky, osobami schvalujícími ratingy nebo jinými zaměstnanci ratingové agentury. Uvedené nařízení však neřešilo možné střety zájmů způsobené akcionáři nebo podílníky ratingových agentur. S cílem posílit vnímání nezávislosti ratingových agentur ve vztahu k hodnoceným osobám je vhodné stávající pravidla stanovená v uvedeném nařízení, která se týkají střetů zájmů způsobených zaměstnanci ratingových agentur, rozšířit i na střety zájmů způsobené akcionáři nebo podílníky, kteří mají v ratingové agentuře významnou pozici. Ratingová agentura by se tudíž měla zdržet vydávání ratingů nebo by měla zveřejnit, že rating může být ovlivněný, jestliže akcionář nebo podílník, který drží 10 % podíl na hlasovacích právech této agentury, je zároveň členem správní nebo dozorčí rady hodnocené osoby nebo do hodnocené osoby investoval a tato investice dosáhla určité výše. Dále by skutečnost, že akcionář nebo podílník, který drží alespoň 5 % podíl na hlasovacích právech této ratingové agentury, investoval do hodnocené osoby nebo je členem správní nebo dozorčí rady hodnocené osoby, měla být zveřejněna přinejmenším tehdy, pokud investice dosáhne určité výše. Navíc, nachází-li akcionář nebo podílník v pozici s významným vlivem na obchodní činnost ratingové agentury, neměl by hodnocené osobě nebo spřízněné třetí osobě poskytovat konzultační ani poradenské služby týkající se její organizační nebo právní struktury, majetku, závazků nebo činností.
(21)
Aby bylo zajištěno proveditelné uplatňování pravidel nezávislosti a předcházení střetu zájmů stanovených v nařízení (ES) č. 1060/2009 a aby se zabránilo tomu, že se stanou neúčinná, je nezbytný dostatečně vysoký počet ratingových agentur, které nejsou spojeny ani s odcházející ratingovou agenturou v případě rotace, ani s ratingovou agenturou, která současně poskytuje ratingové služby témuž emitentovi. Je vhodné vyžadovat přísné oddělení odcházející agentury od přicházející ratingové agentury v případě rotace a také v případě dvou ratingových agentur současně poskytujících ratingové služby stejnému emitentovi. Dotčené ratingové agentury by navzájem neměly být spojeny kontrolou, příslušností ke stejné skupině ratingových agentur ani tím, že by byly akcionářem nebo podílníkem nebo by mohly vykonávat hlasovací práva v některé z ostatních dotčených ratingových agentur nebo by byly způsobilé jmenovat členy jejich správních nebo dozorčích rad.
(22)
Ratingové agentury by měly vytvořit, udržovat, prosazovat a dokumentovat účinnou strukturu vnitřní kontroly pro politiky a postupy předcházení možným střetům zájmů a jejich kontrolu a pro zajištění nezávislosti ratingů, ratingových analytiků a ratingových týmů vzhledem k akcionářům, správním a řídícím orgánům a prodejním a marketingovým činnostem. Pro podnikovou správu, organizační záležitosti a řešení střetů zájmů by měly být zavedeny standardní provozní postupy. Tyto postupy by měly být pravidelně přezkoumávány a sledovány s cílem posoudit, zda jsou účinné a zda nevyžadují aktualizaci.
(23)
Vnímání nezávislosti ratingových agentur by bylo zvlášť ohroženo, pokud by titíž akcionáři nebo podílníci investovali do různých ratingových agentur, které nepatří do stejné skupiny ratingových agentur, přinejmenším pokud by tato investice dosáhla určité výše, která by těmto akcionářům nebo podílníkům umožnila vykonávat určitý vliv na fungování ratingové agentury. Za účelem zajištění nezávislosti (a vnímání nezávislosti) ratingových agentur je vhodné stanovit přísnější pravidla týkající se vztahů mezi ratingovými agenturami a jejich akcionáři nebo podílníky. Z toho důvodu by žádná osoba neměla současně držet 5 % nebo vyšší podíl ve více než jedné ratingové agentuře, jestliže dotčené ratingové agentury nepatří do téže skupiny.
(24)
K dosažení cíle zajistit dostatečnou nezávislost ratingových agentur je třeba, aby investoři neměli investice ve výši 5 % či více současně ve více než jedné ratingové agentuře. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu (10), stanoví, že osoby kontrolující alespoň 5 % hlasovacích práv kotované společnosti mají tuto skutečnost zveřejnit, neboť je mimo jiné v zájmu investorů vědět o změnách ve struktuře hlasování takové společnosti. Prahová hodnota 5 % se tedy považuje za významnou účast, s níž je možno ovlivnit strukturu hlasování ve společnosti. Je proto vhodné ji použít pro účely omezení souběžných investic ve více než jedné ratingové agentuře. Toto opatření nelze považovat za nepřiměřené vzhledem k tomu, že všechny registrované ratingové agentury v Unii jsou podniky nekotované na burze cenných papírů, a tudíž nepodléhající pravidlům v oblasti transparentnosti a procesním pravidlům, která platí pro kotované společnosti v Unii v souladu se směrnicí 2004/109/ES. Podniky nekotované na burze cenných papírů se často řídí protokoly nebo dohodami akcionářů a počet akcionářů nebo podílníků je obvykle nízký. Tudíž i menšinové postavení v ratingové agentuře nekotované na burze cenných papírů by mohlo hrát velkou roli. Aby však byla stále zajištěna možnost čistě ekonomických investic do ratingových agentur, nemělo by se toto omezení současných investic do více než jedné ratingové agentury vztahovat na investice prováděné prostřednictvím programů kolektivního investování spravovaných třetími stranami nezávislými na investorovi a nepodléhajícími jeho vlivu.
(25)
Ustanovení tohoto nařízení týkající se střetů zájmů vyplývajících z vlastnické struktury by se neměla vztahovat pouze na přímé držení podílů, ale i na držení nepřímé, neboť jinak lze tato pravidla snadno obejít. Ratingové agentury by měly co nejvíce usilovat o to, aby znaly své nepřímé akcionáře, a mohly tak zabránit jakýmkoliv případným střetům zájmů tohoto druhu.
(26)
Účinnost pravidel pro nezávislost a předcházení střetům zájmů, která vyžadují, aby ratingové agentury neposkytovaly ratingové služby témuž emitentovi po dlouhou dobu, by mohla být omezena, pokud by se ratingové agentury směly stát významnými akcionáři nebo podílníky jiných ratingových agentur.
(27)
Je důležité zajistit, aby se v důsledku změn metodik pro vydávání ratingů nesnížila přesnost a důslednost metodik. Proto by emitenti, investoři a další zúčastněné strany měli mít možnost vyjádřit se ke všem zamýšleným změnám metodik pro vydávání ratingů. To jim pomůže pochopit důvody zavedení nových metodik a dotčených změn. Vyjádření emitentů a investorů k návrhu metodik může ratingovým agenturám poskytnout cenné podklady pro definování metodik. O zamýšlených změnách by rovněž měl být informován Evropský orgán pro cenné papíry a trhy. Přestože nařízení (ES) č. 1060/2009 uděluje Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy pravomoc ověřit, zda jsou metodiky uplatňované ratingovými agenturami přesné a důsledné, systematické, stabilní a podléhají vyhodnocování založenému na zkušenostech z minulosti, včetně zpětného testování, neměl by tento postup ověřování Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy přiznávat žádnou pravomoc posuzovat vhodnost navrhované metodiky ani obsah ratingů vydaných následně po použití metodik. Metodiky pro vydávání ratingů by měly tam, kde je to vhodné, zohledňovat finanční rizika vyplývající z ohrožení životního prostředí.
(28)
Vzhledem ke složitosti strukturovaných finančních nástrojů se ratingovým agenturám ne vždy dařilo zajišťovat dostatečně vysokou kvalitu vydávaných ratingů těchto nástrojů. To vedlo ke ztrátě důvěry trhů v tento druh ratingů. K obnovení důvěry by bylo vhodné od emitentů nebo spřízněných třetích osob vyžadovat, aby si pro poskytnutí ratingu strukturovaných finančních nástrojů najaly alespoň dvě různé ratingové agentury, což by mohlo vést k různým a konkurenčním ratingům. To by také mohlo omezit nadměrné spoléhání se na jediný rating.
(29)
Návrh směrnice o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky a návrh nařízení o obezřetnostních požadavcích pro úvěrové instituce a investiční společnosti, které mají nahradit směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (11) a směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (12), zavádějí požadavek, aby úvěrové instituce a investiční podniky hodnotily úvěrové riziko subjektů a finančních nástrojů, do nichž investují, a nespoléhaly se v tomto ohledu pouze na ratingy. Tento požadavek by měl být rozšířen i na jiné účastníky finančního trhu regulované podle práva Unie, včetně správců investičních fondů. Měl by však být od všech účastníků finančního trhu vymáhán rovnoměrně a měla by být zohledněna povaha, rozsah a složitost dotyčného účastníka. Členské státy by neměly být oprávněny ukládat ani zachovávat pravidla umožňující větší spoléhání se těchto investorů na ratingy.
(30)
Schopnost investorů informovaně hodnotit bonitu investice do strukturovaných finančních nástrojů by se dále zlepšila, pokud by jim byly poskytovány dostatečné informace o těchto nástrojích. Například vzhledem k tomu, že riziko spojené se strukturovanými finančními nástroji do velké míry závisí na kvalitě a výkonnosti podkladových aktiv, měli by být investoři více informováni o tomto druhu aktiv. Tím by se snížila závislost investorů na ratingu. Navíc zveřejnění příslušných informací o strukturovaných finančních nástrojích pravděpodobně posílí hospodářskou soutěž mezi ratingovými agenturami, protože by mohlo vést ke zvýšení počtu nevyžádaných ratingů. Do ledna 2016 by Komise měla prověřit, zda je vhodné uvedený požadavek na zveřejňování informací rozšířit na další finanční produkty, a předložit o tom zprávu. Existují například další finanční produkty, jako jsou kryté dluhopisy a jiné zajištěné dluhy, u nichž riziko do velké míry závisí na vlastnostech podkladového kolaterálu, a u kterých by tedy mohlo být vhodné investory o kolaterálu podrobněji informovat.
(31)
Investoři, emitenti a jiné zúčastněné strany by měli mít přístup k aktuálním ratingovým informacím na centrální internetové stránce. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy by měl zřídit Evropskou ratingovou platformu a umožnit investorům snadné srovnání všech existujících ratingů týkajících se konkrétní hodnocené osoby. Je důležité, aby na internetových stránkách Evropské ratingové platformy byly uvedeny všechny dostupné ratingy pro jednotlivé nástroje, aby investoři mohli před přijetím rozhodnutí o investici posoudit celou škálu názorů. Aby však ratingové agentury mohly i nadále využívat obchodní model ratingu placeného investorem, takové ratingy by v Evropské ratingové platformě zahrnuty být neměly. Malým a novým ratingovým agenturám by Evropská ratingová platforma měla pomoci se zviditelnit. Součástí Evropské ratingové platformy by měl být centrální archiv Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy, aby tak vznikla jedna platforma pro všechny dostupné ratingy podle nástroje a pro informace o historické výkonnosti zveřejňované v centrálním archivu. Evropský parlament podpořil zavedení takového zveřejňování ratingů ve svém usnesení o ratingových agenturách ze dne 8. června 2011.
(32)
Ratingy, ať už vydané pro regulatorní účely, nebo ne, mají významný dopad na investiční rozhodnutí a na image a finanční atraktivitu emitentů. Ratingové agentury tedy mají významnou odpovědnost vůči investorům a emitentům spočívající v dodržování nařízení (ES) č. 1060/2009, aby tak jejich ratingy byly nezávislé, objektivní a přiměřeně kvalitní. Investoři a emitenti však nejsou vždy v takovém postavení, aby na ratingových agenturách vymohli, aby vůči nim jednaly odpovědně. Může být mimořádně složité stanovit občanskoprávní odpovědnost ratingové agentury při neexistenci smluvního vztahu mezi ratingovou agenturou a například investorem nebo emitentem, kteří jsou hodnoceni bez vyžádání. Emitenti mohou rovněž čelit potížím při vymáhání občanskoprávní odpovědnosti na ratingových agenturách, i když mají s dotčenou ratingovou agenturou smluvní vztah: například snížení ratingu na základě porušení nařízení (ES) č. 1060/2009, k němuž došlo úmyslně nebo v důsledku hrubé nedbalosti, může mít negativní dopad na pověst emitenta i na financování jeho nákladů, čímž může způsobit tomuto emitentovi škodu, i když se na ni nebude vztahovat smluvní odpovědnost. Je tudíž důležité stanovit náležité právo na náhradu škody pro investory, kteří se důvodně spolehli na rating vydaný v rozporu s nařízením (ES) č. 1060/2009, jakož i pro emitenty, jimž byla způsobena občanskoprávní škoda v důsledku ratingu vydaného v rozporu s uvedeným nařízením. Investor a emitent by měli mít možnost uplatňovat odpovědnost ratingové agentury za škodu způsobenou porušením uvedeného nařízení, které ovlivnilo výsledek ratingu. Zatímco investoři a emitenti, kteří mají k ratingové agentuře smluvní vztah, se mohou rozhodnout uplatnit svůj nárok vůči této ratingové agentuře na základě porušení smlouvy, možnost uplatňovat nárok na náhradu škod z důvodu porušení nařízení (ES) č. 1060/2009 by měli mít všichni investoři a emitenti bez ohledu na to, zda mezi nimi a druhou stranou existuje smluvní vztah.
(33)
Ratingové agentury by mělo být možné pohnat k odpovědnosti, jestliže úmyslně nebo z hrubé nedbalosti poruší povinnosti jim uložené nařízením (ES) č. 1060/2009. Tato míra zavinění je přiměřená, protože činnost ratingových agentur obnáší určitý stupeň hodnocení složitých hospodářských činitelů a používání různých metodik může vést k různým výsledkům ratingu, z nichž žádný nemůže být považován za nepravdivý. Je také vhodné stanovit, že ratingové agentury nesou potenciálně neomezenou odpovědnost, pouze pokud nařízení (ES) č. 1060/2009 poruší úmyslně nebo z hrubé nedbalosti.
(34)
Investor nebo emitent uplatňující nárok na náhradu škody z důvodu porušení nařízení (ES) č. 1060/2009 by měl předložit přesné a podrobné informace, které dokládají, že se ratingová agentura takového porušení uvedeného nařízení dopustila. Tuto skutečnost by měl posoudit příslušný soud, který by měl současně přihlédnout k tomu, že investor nebo emitent nemusí mít přístup k informacím, které jsou výlučně v dosahu ratingové agentury.
(35)
Záležitosti, které se týkají občanskoprávní odpovědnosti ratingové agentury a na které se nevztahuje toto nařízení nebo které nejsou tímto nařízení vymezeny, včetně příčinné souvislosti a pojmu hrubá nedbalost, se řídí použitelným vnitrostátním právem určeným příslušnými normami mezinárodního práva soukromého. Členské státy by měly mít zejména možnost zachovat vnitrostátní úpravu občanskoprávní odpovědnosti, která je příznivější pro investory či emitenty nebo která není založena na porušení nařízení (ES) č. 1060/2009. Soud příslušný k rozhodnutí o nároku z občanskoprávní odpovědnosti vzneseném investorem nebo emitentem by měly určit příslušné normy mezinárodního práva soukromého.
(36)
Skutečnost, že institucionální investoři, včetně správců investičních fondů, mají povinnost provádět vlastní hodnocení spolehlivosti investice do aktiv, by neměla bránit soudům dospět k závěru, že porušení nařízení (ES) č. 1060/2009 ratingovou agenturou způsobilo investorovi škodu, za niž ratingová agentura odpovídá. I když toto nařízení zlepší možnosti investorů pro provádění vlastního hodnocení rizika, budou mít investoři nadále k informacím omezenější přístup než samotné ratingové agentury. Navíc zejména malým investorům může často chybět schopnost kriticky přezkoumat rating poskytnutý ratingovou agenturou.
(37)
Členské státy a Evropský orgán pro cenné papíry a trhy by měly zajistit, aby veškeré sankce uložené podle nařízení (ES) č. 1060/2009 byly zveřejněny tehdy, je-li to přiměřené.
(38)
V zájmu dalšího zmírnění střetů zájmů a usnadnění spravedlivé hospodářské soutěže na ratingovém trhu je důležité zajistit, aby poplatky účtované ratingovými agenturami klientům nebyly diskriminační. Rozdíly v poplatcích účtovaných za službu téhož druhu by měly být odůvodnitelné pouze rozdílem ve skutečných nákladech při poskytování této služby různým klientům. Navíc by poplatky účtované za ratingové služby danému emitentovi neměly záviset na výsledcích nebo závěru provedené práce nebo na poskytnutí souvisejících (doplňkových) služeb. Dále by v zájmu umožnění účinného dohledu nad těmito pravidly měly ratingové agentury Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy sdělit poplatky přijaté od každého z jejich klientů i svou obecnou cenovou politiku.
(39)
V zájmu aktuálnosti a důvěryhodnosti vydávaných ratingů států a snazšího porozumění uživatelů je důležité uvedené ratingy pravidelně přezkoumávat. Je také důležité zvýšit transparentnost týkající se prováděného průzkumu, zaměstnanců pověřených přípravou ratingů států a základních předpokladů ratingů, které ratingové agentury přijímají ve vztahu ke státnímu dluhu.
(40)
Je velmi důležité, aby investoři měli náležité informace k posuzování bonity členských států. Komise v rámci svého dohledu nad ekonomickou a fiskální politikou členských států shromažďuje a zpracovává údaje o hospodářské, finanční a fiskální situaci a výsledcích všech členských států, z nichž většinu zveřejňuje, a investoři je tedy mohou případně využít k posuzování bonity členských států. Ve vhodných a možných případech a jsou-li splněny příslušné předpisy pro zachování důvěrnosti, jimiž se Komise v rámci svého dohledu nad hospodářskou a fiskální politikou členských států řídí, by měla Komise stávající zprávy o hospodářských výsledcích členských států doplnit o další možné faktory či ukazatele, které by mohly investorům pomoci při posuzování bonity členských států. Tyto faktory by měly být veřejně přístupné a měly by doplňovat již zveřejněné a jinak veřejně přístupné informace, aby tak investoři mohli získat další údaje, které by jim pomohly při posuzování bonity svrchovaných subjektů a údajů o jejich zadlužení. S ohledem na to by Komise měla zvážit, zda by bylo možné vyvinout evropský systém pro posuzování bonity, který by investorům umožnil bonitu členských států nestranně a objektivně posuzovat a zohledňovat při tom konkrétní vývoj jejich hospodářské a sociální situace. V případě potřeby by měla Komise předložit vhodné legislativní návrhy.
(41)
Stávající pravidla stanoví, že ratingy je třeba hodnocené osobě oznámit 12 hodin před zveřejněním. Aby k tomuto oznámení nedošlo mimo pracovní dobu a aby hodnocená osoba měla dostatek času na ověření správnosti údajů, na nichž se rating zakládá, měl by být rating nebo ratingový výhled hodnocené osobě sdělen celý pracovní den před svým zveřejněním. Seznam osob oprávněných obdržet uvedené oznámení by měl být omezený a jasně určený hodnocenou osobou.
(42)
S ohledem na zvláštnosti ratingů států a v zájmu snížení rizika volatility je vhodné a přiměřené od ratingových agentur vyžadovat, aby tyto ratingy zveřejňovaly teprve po uzavření obchodování obchodních systémů usazených v Unii a nejméně jednu hodinu před jejich otevřením. Stejně tak je vhodné a přiměřené, aby ratingové agentury na konci prosince vydávaly harmonogram na příštích dvanáct měsíců, v němž stanoví termíny zveřejnění ratingů států a případně i jim odpovídající termíny zveřejnění souvisejících ratingových výhledů. Tyto termíny by měly být zvoleny tak, aby připadaly na pátek. Pouze v případě nevyžádaných ratingů států by měl být počet termínů zveřejnění v harmonogramu omezen na dva až tři. Ratingové agentury by měly mít možnost odchýlit se od zveřejněného harmonogramu, je-li to nutné za účelem splnění jejich právních povinností, s tím, že podrobně vysvětlí důvody tohoto odchýlení. Toto odchýlení by se však nemělo stát běžnou praxí.
(43)
Na základě vývoje trhu by Komise měla Evropskému parlamentu a Radě předložit zprávu o vhodnosti a způsobech podpory evropské veřejné ratingové agentury, která by hodnotila bonitu státního dluhu členských států, nebo evropské ratingové nadace pro všechny ostatní ratingy. V případě potřeby by měla Komise předložit vhodné legislativní návrhy.
(44)
S ohledem na zvláštnosti ratingů států a s cílem zabránit riziku finanční nákazy šířící se Unií by mělo být zakázáno ohlašovat revize určité skupiny zemí, pokud nebudou doplněny o zprávy o jednotlivých zemích. Mimoto v zájmu posílení spolehlivosti a dostupnosti informačních zdrojů, které ratingové agentury používají pro veřejná sdělení o případných změnách v ratingu států - kromě ratingů, ratingových výhledů a doprovodných tiskových zpráv - by se tato sdělení měla vždy zakládat na informacích v dosahu hodnocené osoby, které byly zveřejněny se souhlasem této osoby, ledaže lze tyto informace získat z obecně dostupných zdrojů. Hodnocená osoba tento souhlas udělit nesmí, pokud jí právní úprava, jíž se řídí, nepovoluje tyto informace zveřejnit, jako například v případě důvěrné informace definované v čl. 1 bodě 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (13).
(45)
Z důvodu transparentnosti by ratingové agentury měly při zveřejňování ratingů států ve svých tiskových prohlášeních nebo zprávách objasnit klíčové faktory, na nichž jsou příslušné ratingy postaveny. Nicméně transparentnost při vydávání ratingů států by neměla být rozhodující pro směr, kterým se ubírají vnitrostátní politiky (v oblasti ekonomiky, zaměstnanosti či jiné). Zatímco tyto politiky mohou být pro ratingovou agenturu jedním z faktorů, které jí slouží k posuzování bonity svrchovaného subjektu či jeho finančních nástrojů, a lze je použít při vysvětlování hlavních důvodů k určitému ratingu státu, nemělo by být ratingovým agenturám povoleno předkládat svrchovaným subjektům přímé či výslovné požadavky nebo doporučení ohledně zmíněných politik. Ratingové agentury by neměly vydávat jakákoli přímá či výslovná doporučení k politikám svrchovaných subjektů.
(46)
Technické normy v odvětví finančních služeb by měly zajistit přiměřenou ochranu vkladatelů, investorů a spotřebitelů v celé Unii. Vypracování návrhu regulačních a prováděcích technických norem, které neobsahují volby politiky, pro předložení Komisi by bylo efektivní a vhodné svěřit Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy jako orgánu s vysoce specializovanými odbornými znalostmi.
(47)
Komise by měla přijmout návrhy regulačních technických norem vypracované Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy týkající se obsahu, četnosti a prezentace informací o strukturovaných finančních nástrojích, které mají poskytovat emitenti, prezentace informací, včetně struktury, formátu, metod a časového rozvrhu předkládání zpráv, které by ratingové agentury měly sdělovat Evropskému výboru pro cenné papíry a trhy v souvislosti s Evropskou ratingovou platformou a obsahem a formátem pravidelných výkazů poplatků účtovaných ratingovými agenturami a předkládaných Evropskému výboru pro cenné papíry a trhy pro účely průběžného dohledu. Komise by měla tyto normy přijmout prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU a v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
(48)
Nařízení (ES) č. 1060/2009 umožňuje použití ratingů vydaných v třetích zemích pro regulatorní účely, pokud jsou vydány ratingovými agenturami certifikovanými podle uvedeného nařízení nebo přejaty ratingovými agenturami usazenými v Unii v souladu s uvedeným nařízením. Certifikace vyžaduje, aby Komise přijala rozhodnutí o rovnocennosti regulatorního režimu třetí země pro ratingové agentury, a převzetí vyžaduje, aby postup ratingové agentury ze třetí země splňoval požadavky, jež jsou alespoň stejně přísné jako příslušná pravidla Unie. Některá ustanovení zaváděná tímto nařízením by se neměla vztahovat na posuzování rovnocennosti a převzetí. Jedná se o ustanovení, jež ukládají povinnosti pouze emitentům, nikoli však ratingovým agenturám. V této souvislosti by se dále nemělo přihlížet k ustanovením, jež se týkají struktury ratingového trhu v Unii, a nikoli stanovení pravidel jednání ratingových agentur. Aby měly třetí země dostatek času k přezkumu svých regulatorních rámců vzhledem ke zbývajícím novým hmotněprávním ustanovením, měla by se tato ustanovení pro účely posuzování rovnocennosti a převzetí používat až od 1. června 2018. V této souvislosti je nutno připomenout, že regulatorní režim třetí země nemusí obsahovat totožná pravidla, jako jsou pravidla tohoto nařízení. Jak již bylo stanoveno v nařízení (ES) č. 1060/2009, je k tomu, aby byl regulatorní režim třetí země považován za rovnocenný regulatornímu režimu Unie nebo za stejně přísný jako regulatorní režim Unie, postačující, aby dosahoval stejných cílů a účinků v praxi.
(49)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž posílení nezávislosti ratingových agentur, prosazení řádných postupů a metodik pro vydávání ratingů, zmírnění rizik spojených s ratingy států, omezení rizik nadměrného spoléhání se účastníků trhu na ratingy a zajištění práva na náhradu škody pro investory, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu celounijní struktury a dopadu ratingových činností, jež mají být předmětem dohledu, lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(50)
Komise by měla do konce roku 2013 předložit zprávu o tom, zda je proveditelné vytvořit síť malých ratingových agentur s cílem posílit na trhu hospodářskou soutěž. Tato zpráva by měla posoudit finanční a nefinanční podporu i pobídky Unie pro vytvoření takové sítě a zohlednit při tom potenciální střety zájmů vyplývající z veřejného financování tohoto druhu.
(51)
Evropský inspektor ochrany údajů byl v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (14) konzultován a vydal své stanovisko (15).
(52)
Nařízení (ES) č. 1060/2009 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny nařízení (ES) č. 1060/2009
Nařízení (ES) č. 1060/2009 se mění takto:
1)
Článek 1 se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Předmět
Toto nařízení zavádí společný regulatorní přístup k posílení čestnosti a poctivosti, transparentnosti, odpovědnosti, řádné správy a řízení a nezávislosti ratingových činností a přispívá ke kvalitě ratingů vydávaných v Unii i k řádnému fungování vnitřního trhu při dosažení vysoké úrovně ochrany spotřebitelů a investorů. Stanoví podmínky pro vydávání ratingů a pravidla organizace a jednání ratingových agentur, včetně jejich akcionářů a podílníků, s cílem podpořit nezávislost ratingových agentur, vyhnout se střetům zájmů a posílit ochranu spotřebitelů a investorů.
Toto nařízení také stanoví emitentům, původcům a sponzorům usazeným v Unii povinnosti ve vztahu ke strukturovaným finančním nástrojům.“
2)
V čl. 2 odst. 1, čl. 3 odst. 1 písm. m), čl. 4 odst. 2, odst. 3 návětí a odst. 4 prvním a druhém pododstavci, čl. 5 odst. 1 návětí, čl. 14 odst. 1 a v bodě 1 přílohy II se slovo „Společenství“ nahrazuje slovem „Unie“ v odpovídajícím mluvnickém tvaru a příslušná věta se případně odpovídajícím způsobem mluvnicky upravuje.
3)
Článek 3 se mění takto:
a)
odstavec 1 se mění takto:
i)
písmeno g) se nahrazuje tímto:
„g)
„regulatorním účelem“ použití ratingů ke zvláštnímu účelu dosažení souladu s právem Unie samotným nebo tak, jak je provedeno vnitrostátními právními předpisy členských států;“,
ii)
vkládají se nová písmena, která znějí:
„pa)
„úvěrovou institucí“ úvěrová instituce ve smyslu čl. 4 bodu 1 směrnice 2006/48/ES;
pb)
„investičním podnikem“ investiční podnik ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 směrnice 2004/39/ES;
pc)
„pojišťovnou“ pojišťovna ve smyslu čl. 13 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) (16);
pd)
„zajišťovnou“ zajišťovna ve smyslu čl. 13 bodu 4 směrnice 2009/138/ES;
pe)
„institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění“ instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění ve smyslu čl. 6 písm. a) směrnice 2003/41/ES;
pf)
„správcovskou společností“ správcovská společnost ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (17);
pg)
„investiční společností“ investiční společnost zřízená podle směrnice 2009/65/ES;
ph)
„správcem alternativního investičního fondu“ správce ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů (18);
pi)
„ústřední protistranou“ ústřední protistrana ve smyslu čl. 2 bodu 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (19), která je povolena v souladu s článkem 14 uvedeného nařízení;
pj)
„prospektem“ prospekt zveřejněný podle směrnice 2003/71/ES a nařízení (ES) č. 809/2004;
iii)
písmena q) a r) se nahrazují tímto:
„q)
„odvětvovými právními předpisy“ legislativní akty Unie uvedené v písmenech pa) až pj);
r)
„odvětvovými příslušnými orgány“ vnitrostátní příslušné orgány, které byly podle příslušných odvětvových právních předpisů pověřeny dohledem nad úvěrovými institucemi, investičními podniky, pojišťovnami a zajišťovnami, institucemi zaměstnaneckého penzijního připojištění, správcovskými společnostmi, investičními společnostmi, správci alternativních investičních fondů, ústředními protistranami a prospekty;“,
iv)
doplňují se nová písmena, která znějí:
„s)
„emitentem“ emitent ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. h) směrnice 2003/71/ES;
t)
„původcem“ původce ve smyslu čl. 4 bodu 41 směrnice 2006/48/ES;
u)
„sponzorem“ sponzor ve smyslu čl. 4 bodu 42 směrnice 2006/48/ES;
v)
„ratingem státu“
i)
rating, u něhož je hodnocenou osobou stát nebo regionální či místní orgán státu,
ii)
rating, u něhož je emitentem dluhového nástroje nebo finančního závazku, dluhového cenného papíru nebo jiného finančního nástroje stát nebo regionální či místní orgán státu nebo účelový subjekt pro stát nebo regionální či místní orgán,
iii)
rating, u něhož je emitentem mezinárodní finanční instituce zřízená dvěma nebo více státy, jejímž účelem je získávat finanční prostředky a poskytovat finanční pomoc ve prospěch členů této mezinárodní finanční instituce, kteří čelí vážným finančním problémům nebo jim takové problémy hrozí;
w)
„ratingovým výhledem“ stanovisko týkající se pravděpodobného směru vývoje ratingu v krátkém, středním nebo obojím období;
x)
„nevyžádaným ratingem“ a „nevyžádaným ratingem státu“ rating nebo rating státu, který vydá ratingová agentura jinak než na žádost;
y)
„úvěrovým ohodnocením“ měřítko bonity odvozené od sumarizace a vyjádření údajů pouze na základě předem nastaveného statistického systému nebo modelu bez jakýchkoli podstatných dodatečných analytických vstupů ratingového analytika týkajících se ratingu;
z)
„regulovaným trhem“ regulovaný trh ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES, který je usazen v Unii;
aa)
„resekuritizací“ resekuritizace ve smyslu čl. 4 bodu 40a směrnice 2006/48/ES.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„3. Pro účely tohoto nařízení pojem „akcionář“ zahrnuje skutečné vlastníky ve smyslu čl. 3 bodu 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu (20).
4)
Článek 4 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Úvěrové instituce, investiční podniky, pojišťovny, zajišťovny, instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění, správcovské společnosti, investiční společnosti, správci alternativních investičních fondů a ústřední protistrany mohou k regulatorním účelům používat pouze ratingy vydané ratingovými agenturami usazenými v Unii a registrovanými v souladu s tímto nařízením.
Pokud prospekt obsahuje odkaz na rating nebo ratingy, zajistí emitent, předkladatel nabídky nebo osoba žádající o přijetí cenných papírů k obchodování na regulovaném trhu, aby byla v prospektu uvedena také jasná a výrazná informace o tom, zda ratingy vydala ratingová agentura usazená v Unii a registrovaná podle tohoto nařízení.“;
b)
v odstavci 3 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
ratingová agentura ověřila a může Evropskému orgánu dohledu (Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy) zřízenému nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (21) (dále jen „Evropský orgán pro cenné papíry a trhy“) průběžně dokládat, že ratingovou činnost vedoucí k vydání ratingu, který má být přejat, vykonávala ratingová agentura ze třetí země způsobem, jenž splňuje požadavky alespoň stejně přísné, jako jsou požadavky stanovené v článcích 6 až 12 a v příloze I, s výjimkou článků 6a, 6b, 8a, 8b, 8c a 11a a oddílu B bodu 3 písm. ba) a bodů 3a a 3b přílohy I.
5)
Článek 5 se mění takto:
a)
v odstavci 6 druhém pododstavci se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
ratingové agentury v této třetí zemi jsou povinny dodržovat právně závazná pravidla, která jsou rovnocenná pravidlům stanoveným v článcích 6 až 12 a v příloze I, s výjimkou článků 6a, 6b, 8a, 8b, 8c a 11a a oddílu B bodu 3 písm. ba) a bodů 3a a 3b přílohy I, a“;
b)
odstavec 8 se nahrazuje tímto:
„8. Články 20, 23b a 24 se vztahují na ratingové agentury certifikované v souladu s čl. 5 odst. 3 a jimi vydávané ratingy.“
6)
V hlavě I se vkládají nové články, které znějí:
„Článek 5a
Nadměrné spoléhání se finančních institucí na ratingy
1. Subjekty uvedené v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci provádějí vlastní hodnocení úvěrového rizika a nespoléhají se pro účely posouzení bonity osoby nebo finančního nástroje výhradně nebo mechanicky na ratingy.
2. Odvětvové příslušné orgány pověřené dohledem nad subjekty uvedenými v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci sledují, s přihlédnutím k povaze, rozsahu a složitosti činností těchto subjektů, přiměřenost jejich postupů hodnocení úvěrového rizika, posuzují používání smluvních odkazů na ratingy a případně je v souladu s odvětvovými právními předpisy vybízejí ke zmírňování dopadu těchto odkazů, aby tak omezily výhradní a mechanické spoléhání se na ratingy.
Článek 5b
Spoléhání se evropských orgánů dohledu a Evropské rady pro systémová rizika na ratingy
1. Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (22), Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (23) a Evropský orgán pro cenné papíry a trhy nebudou ve svých pokynech, doporučeních a návrzích technických norem odkazovat na ratingy, jestliže by tyto odkazy u příslušných orgánů, odvětvových příslušných orgánů nebo subjektů uvedených v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci nebo jiných účastníků finančního trhu mohly vést k výhradnímu nebo mechanickému spoléhání se na ratingy. V souladu s tím do 31. prosince 2013 Evropský orgán pro bankovnictví, Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění a Evropský orgán pro cenné papíry a trhy ve stávajících pokynech a doporučeních přezkoumají a případně odstraní všechny takové odkazy na ratingy.
2. Evropská rada pro systémová rizika zřízená nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika (24) nebude ve svých varováních a doporučeních odkazovat na ratingy, jestliže by tyto odkazy mohly vést k výhradnímu nebo mechanickému spoléhání se na ratingy.
Článek 5c
Nadměrné spoléhání se na ratingy v právních předpisech Unie
Aniž je dotčeno její právo legislativní iniciativy, pokračuje Komise v přezkumu toho, zda odkazy na ratingy v právních předpisech Unie vedou nebo by mohly vést k tomu, že by se příslušné orgány, odvětvové příslušné orgány, subjekty uvedené v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci či jiní účastníci finančního trhu výhradně nebo mechanicky spoléhali na ratingy, a to s cílem odstranit všechny odkazy na ratingy pro regulatorní účely v právních předpisech Unie do 1. ledna 2020 za předpokladu, že budou určeny a zavedeny vhodné alternativní způsoby hodnocení úvěrového rizika.
7)
Článek 6 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Ratingová agentura přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistila, že vydání ratingu nebo ratingového výhledu není ovlivněno žádnými stávajícími nebo potenciálními střety zájmů ani obchodním vztahem ratingové agentury, která rating nebo ratingový výhled vydává, jejích akcionářů, řídících pracovníků, ratingových analytiků, zaměstnanců či jiných fyzických osob, které poskytují služby pro ratingovou agenturu nebo podle jejích příkazů, nebo jakékoli osoby s ratingovou agenturou přímo či nepřímo spojené prostřednictvím kontroly.“;
b)
v odstavci 3 se návětí nahrazuje tímto:
„3. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy může ratingové agentuře na její žádost udělit výjimku z povinnosti plnit požadavky stanovené v oddíle A bodech 2, 5, 6 a 9 přílohy I a v čl. 7 odst. 4, pokud tato ratingová agentura prokáže, že vzhledem k povaze, rozsahu a složitosti její činnosti i vzhledem k povaze a rozsahu vydávaných ratingů nejsou tyto požadavky přiměřené, a pokud“;
c)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„4. Ratingové agentury vytvářejí, udržují, prosazují a dokumentují účinnou strukturu vnitřní kontroly pro uplatňování politik a postupů pro předcházení a zmírňování možných střetů zájmů a jejich kontrolu a pro zajištění nezávislosti ratingů, ratingových analytiků a ratingových týmů na akcionářích, správních a řídících orgánech a prodejních a marketingových činnostech. Ratingové agentury zavedou standardní provozní postupy pro podnikovou správu, organizaci a řešení střetů zájmů. Tyto postupy pravidelně sledují a přezkoumávají za účelem posouzení jejich účinnosti a potřeby jejich aktualizace.“
8)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 6a
Střety zájmů týkající se investic do ratingových agentur
1. Akcionář nebo podílník ratingové agentury, který drží 5 % nebo více kapitálu nebo hlasovacích práv v ratingové agentuře nebo ve společnosti, jež má faktickou moc vykonávat nad ní kontrolu nebo dominantní vliv, nesmí
a)
držet 5 % nebo více kapitálu žádné jiné ratingové agentury;
b)
mít právo nebo faktickou moc vykonávat 5 % nebo více hlasovacích práv v žádné jiné ratingové agentuře;
c)
mít právo nebo faktickou moc jmenovat nebo odvolávat členy správní nebo dozorčí rady žádné jiné ratingové agentury;
d)
být členem správní nebo dozorčí rady žádné jiné ratingové agentury;
e)
vykonávat nebo mít faktickou moc vykonávat kontrolu nebo dominantní vliv nad jinou ratingovou agenturou.
Zákaz uvedený v prvním pododstavci písm. a) se nevztahuje na podíly na osobách nebo fondech diverzifikovaného kolektivního investování, včetně spravovaných fondů, jako jsou penzijní fondy nebo životní pojištění, za předpokladu, že podíly na těchto osobách nebo fondech nestaví akcionáře nebo podílníka ratingové agentury do pozice s významným vlivem na obchodní činnosti těchto osob nebo fondů.
2. Tento článek se nevztahuje na investice do jiných ratingových agentur, které patří do téže skupiny ratingových agentur.
Článek 6b
Maximální doba trvání smluvního vztahu s ratingovou agenturou
1. Jestliže ratingová agentura uzavřela smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací, nesmí vydávat ratingy nových resekuritizací, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce, po dobu delší než čtyři roky.
2. Jestliže ratingová agentura uzavře smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací, požaduje, aby uvedený emitent
a)
stanovil počet ratingových agentur, které uzavřely smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce;
b)
vypočítal v procentním vyjádření celkový počet nevypořádaných ratingem hodnocených resekuritizací, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce, ke kterému vydává každá ratingová agentura ratingy.
Jestliže alespoň čtyři ratingové agentury vydávají rating k více než 10 % celkového počtu nevypořádaných ratingem hodnocených resekuritizací, omezení uvedená v odstavci 1 se nepoužijí.
Výjimka stanovena ve druhém pododstavci platí nejméně do doby, kdy ratingová agentura uzavře novou smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce. Pokud při uzavírání takové smlouvy nejsou splněna kritéria uvedená ve druhém pododstavci, počítá se doba uvedená v odstavci 1 ode dne uzavření nové smlouvy.
3. Po uplynutí doby platnosti smlouvy podle odstavce 1 nesmí ratingová agentura uzavřít novou smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce, po dobu rovnající se době trvání ukončené smlouvy, avšak nejdéle po dobu čtyř let.
První pododstavec se použije také na
a)
ratingovou agenturu, která náleží do stejné skupiny ratingových agentur jako ratingová agentura uvedená v odstavci 1;
b)
ratingovou agenturu, která je akcionářem nebo podílníkem ratingové agentury uvedené v odstavci 1;
c)
ratingovou agenturu, v níž je akcionářem nebo podílníkem ratingová agentura uvedená v odstavci 1.
4. Bez ohledu na odstavec 1, pokud byl rating resekuritizace vydán před koncem maximální doby trvání smluvního vztahu uvedené v odstavci 1, může ratingová agentura tyto ratingy na vyžádání dále sledovat a aktualizovat po dobu trvání resekuritizace.
5. Tento článek se nevztahuje na ratingové agentury, které mají na úrovni skupiny méně než 50 zaměstnanců zapojených do výkonu ratingových činností, ani na agentury, jejichž roční obrat z ratingových činností na úrovni skupiny nedosahuje 10 milionů EUR.
6. Jestliže ratingová agentura uzavře smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací před 20. červnem 2013, doba uvedená v odstavci 1 se počítá od zmíněného dne.“
9)
V článku 7 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
„5. Odměňování a hodnocení výkonu zaměstnanců, kteří jsou zapojeni do výkonu ratingových činností nebo do zpracování ratingových výhledů, a osob schvalujících ratingy nebo ratingové výhledy nesmí záviset na výši příjmů, které ratingové agentuře plynou od hodnocených osob nebo spřízněných třetích osob.“
10)
Článek 8 se mění takto:
a)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Ratingová agentura přijímá, uplatňuje a prosazuje vhodná opatření k zajištění toho, aby ratingy a ratingové výhledy, které vydává, byly založeny na důkladné analýze veškerých informací, které má k dispozici a které jsou podle příslušných metodik pro vydávání ratingů z hlediska jí prováděné analýzy relevantní. Přijme veškerá nezbytná opatření, aby informace, které při udělování ratingů a ratingových výhledů využívá, byly dostatečně kvalitní a pocházely ze spolehlivých zdrojů. Ratingová agentura při vydávání ratingů a ratingových výhledů uvádí, že rating je stanoviskem agentury a že by se na něj mělo spoléhat v omezené míře.
2a. Změny ratingů se vydávají v souladu se zveřejněnými metodikami pro vydávání ratingů ratingové agentury.“;
b)
v odstavci 5 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Ratingy států se přezkoumávají nejméně každých šest měsíců.“;
c)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„5a. Ratingová agentura, která zamýšlí významně změnit stávající nebo používat případné nové ratingové metodiky, modely nebo klíčové předpoklady pro vydávání ratingů, které by mohly ovlivnit rating, na svých internetových stránkách zveřejní navrhované významné změny nebo navrhované nové metodiky pro vydávání ratingů, společně s podrobným vysvětlením důvodů pro navrhované významné změny nebo navrhované nové metodiky pro vydávání ratingů a jejich důsledků a vyzve zúčastněné osoby k podání připomínek ve lhůtě jednoho měsíce.“;
d)
odstavec 6 se mění takto:
i)
návětí se nahrazuje tímto:
„6. Jsou-li v souladu s čl. 14 odst. 3 změněny metodiky pro vydávání ratingů, modely nebo klíčové předpoklady pro vydávání ratingů používané při ratingových činnostech, ratingová agentura“,
ii)
vkládají se nová písmena, která znějí:
„aa)
neprodleně uvědomí Evropský orgán pro cenné papíry a trhy a na svých internetových stránkách zveřejní výsledky připomínkování a nové metodiky pro vydávání ratingů společně s jejich podrobným vysvětlením a s datem, od něhož budou používány;
ab)
neprodleně na svých internetových stránkách zveřejní odpovědi na připomínky uvedené v odstavci 5a s výjimkou případů, kdy ten, kdo připomínky podal, požádal o zachování důvěrnosti;“
e)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„7. Jestliže ratingová agentura zjistí chyby ve svých metodikách pro vydávání ratingů nebo v jejich uplatňování, neprodleně
a)
tyto chyby oznámí Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy a všem dotčeným hodnoceným osobám a vysvětlí jejich vliv na své ratingy, včetně případné nutnosti přezkoumat vydané ratingy;
b)
mají-li některé chyby vliv na její ratingy, zveřejní tyto chyby na svých internetových stránkách;
c)
opraví tyto chyby v metodikách pro vydávání ratingů a
d)
použije opatření uvedená v odst. 6 písm. a), b) a c).“
11)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 8a
Ratingy států
1. Ratingy států se vydávají způsobem, který zaručuje, že byla provedena analýza konkrétní zvláštnosti daného členského státu. Ohlášení revize určité skupiny zemí je zakázáno, pokud není doplněno o zprávy o jednotlivých zemích. Tyto zprávy se zveřejní.
2. Veřejná sdělení jiná než ratingy, ratingové výhledy nebo doprovodná tisková prohlášení nebo zprávy uvedené v oddíle D části I bodě 5 přílohy I, která se týkají případných změn v ratingu státu, se nesmějí zakládat na informacích v dosahu hodnocené osoby, jež byly zveřejněny bez jejího souhlasu, ledaže lze tyto informace získat z obecně dostupných zdrojů nebo hodnocená osoba nemá žádný oprávněný důvod k tomu, aby s jejich zveřejněním nesouhlasila.
3. Ratingová agentura s přihlédnutím k čl. 8 odst. 5 druhému pododstavci na konci prosince každého roku zveřejní na svých internetových stránkách v souladu s oddílem D částí III bodem 3 přílohy I a zašle Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy harmonogram na příštích dvanáct měsíců, v němž stanoví nejvýše tři termíny pro uveřejnění nevyžádaných ratingů států a souvisejících ratingových výhledů a dále termíny pro uveřejnění vyžádaných ratingů států a souvisejících ratingových výhledů. Tyto termíny zvolí tak, aby připadaly na pátek.
4. Od termínů stanovených v harmonogramu pro zveřejnění ratingů států nebo souvisejících ratingových výhledů se ratingová agentura může odchýlit jen tehdy, je-li to nezbytné ke splnění jejích povinností podle čl. 8 odst. 2, čl. 10 odst. 1 a čl. 11 odst. 1. V takovém případě podrobně vysvětlí, proč se od oznámeného harmonogramu odchýlila.
Článek 8b
Informace o strukturovaných finančních nástrojích
1. Emitent, původce a sponzor strukturovaného finančního nástroje usazení v Unii jsou povinni na internetové stránce zřízené Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy podle odstavce 4 společně zveřejnit informace o úvěrové kvalitě a výkonnosti podkladových aktiv tohoto strukturovaného finančního nástroje, struktuře sekuritizační transakce, peněžních tocích a jakémkoli kolaterálu zajišťujícím sekuritizační expozici, jakož i jakékoliv informace, které jsou potřebné pro provedení komplexního a řádně podloženého zátěžového testu peněžních toků a hodnot kolaterálu zajišťujícího podkladové expozice.
2. Povinnost zveřejnit informace v souladu s odstavcem 1 se nevztahuje na zveřejňování informací, které by mělo za následek porušení vnitrostátního práva nebo práva Unie upravujícího ochranu důvěrnosti informačních zdrojů nebo zpracování osobních údajů.
3. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění
a)
informací, které jsou osoby uvedené v odstavci 1 povinny zveřejňovat, aby vyhověly povinnosti vyplývající z odstavce 1 v souladu s odstavcem 2;
b)
frekvence aktualizace informací uvedených v písmenu a);
c)
prezentace informací uvedených v písmenu a) pomocí standardizované předlohy pro zveřejňování informací.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 21. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem stanoveným v článcích 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
4. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zřídí internetovou stránku pro zveřejňování informací o strukturovaných finančních nástrojích, jak je uvedeno v odstavci 1.
Článek 8c
Dvojitý rating strukturovaných finančních nástrojů
1. Jestliže emitent nebo spřízněná třetí osoba zamýšlí požádat o rating strukturovaného finančního nástroje, pověří alespoň dvě ratingové agentury, aby nezávisle na sobě poskytly svůj rating.
2. Emitent nebo spřízněná třetí osoba podle odstavce 1 zajistí, aby pověřené ratingové agentury splňovaly tyto podmínky:
a)
nepatří do stejné skupiny ratingových agentur;
b)
nejsou akcionářem nebo podílníkem žádné z ostatních ratingových agentur;
c)
nemají právo nebo faktickou moc vykonávat hlasovací právo v žádné z ostatních ratingových agentur;
d)
nemají právo nebo faktickou moc jmenovat či odvolávat členy správní nebo dozorčí rady žádné z ostatních ratingových agentur;
e)
žádný z členů jejich správní nebo dozorčí rady není členem správní nebo dozorčí rady žádné z ostatních ratingových agentur;
f)
nevykonávají ani nemají faktickou moc vykonávat kontrolu nebo dominantní vliv nad žádnou z ostatních ratingových agentur.
Článek 8d
Využívání více ratingových agentur
1. Zamýšlí-li emitent nebo spřízněná třetí osoba pověřit vydáním ratingu téže emise či ohodnocením téže osoby alespoň dvě ratingové agentury, zváží možnost pověřit tímto úkolem alespoň jednu ratingovou agenturu, jejíž podíl na trhu nepřesahuje 10 % a kterou může vyhodnotit jako schopnou vydat rating dotyčné emise nebo ohodnotit dotyčnou osobu, je-li na základě seznamu Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy uvedeného v odstavci 2 taková ratingová agentura k dispozici. Pokud emitent nebo spřízněná třetí osoba ratingem nepověří alespoň jednu ratingovou agenturu, jejíž celkový podíl na trhu nepřesahuje 10 %, je jeho rozhodnutí zaznamenáno.
2. S cílem usnadnit emitentovi nebo spřízněné třetí osobě vyhodnocení podle odstavce 1 zveřejňuje Evropský orgán pro cenné papíry a trhy každoročně na svých internetových stránkách seznam registrovaných ratingových agentur s uvedením jejich celkového podílu na trhu a typů ratingů, které vydávají. Tento seznam může emitent použít jako východisko pro své vyhodnocení.
3. Pro účely tohoto článku se celkový tržní podíl měří ve vztahu k ročnímu obratu z činnosti a doplňkových služeb ratingové agentury na úrovni skupiny.“
12)
V článku 10 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
„1. Ratingová agentura neselektivně a včas uveřejní každý rating nebo ratingový výhled i každé rozhodnutí o ukončení vydávání ratingu. V případě rozhodnutí o ukončení vydávání ratingu obsahuje uveřejněná informace také plné odůvodnění takového rozhodnutí.
První pododstavec se vztahuje také na ratingy, které jsou distribuovány na základě předplatného.
2. Ratingové agentury zajistí, aby byly ratingy a ratingové výhledy prezentovány a zpracovávány v souladu s požadavky stanovenými v oddíle D přílohy I a aby obsahovaly výlučně faktory, které se vztahují k dotčeným ratingům.
2a. Ratingy, ratingové výhledy a související informace se až do svého zveřejnění na trhu považují za důvěrné informace ve smyslu směrnice 2003/6/ES a v souladu s ní.
Na ratingové agentury se obdobně použije zejména čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice v souvislosti s jejich povinností zachovávat důvěrnost a vést seznam osob, které mají přístup k jejím ratingům, ratingovým výhledům nebo souvisejícím informacím před jejich zveřejněním.
Seznam osob, jimž jsou ratingy, ratingové výhledy nebo související informace sdělovány před jejich zveřejněním, by měl být omezen na osoby, které za tímto účelem každá hodnocená osoba určí.“
13)
V čl. 10 odst. 5 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„5. Pokud ratingová agentura vydává nevyžádaný rating, zřetelně a s použitím jasně rozeznatelného barevného odlišení pro ratingovou kategorii v něm uvede, zda byla hodnocená osoba nebo spřízněná třetí osoba zapojena do procesu udělování ratingu a zda ratingová agentura měla přístup k účetnictví, řízení a dalším významným interním dokumentům hodnocené osoby nebo spřízněné třetí osoby.“
14)
V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Každá registrovaná nebo certifikovaná ratingová agentura poskytne do centrálního archivu zřízeného Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy informace o své historické výkonnosti, včetně četnosti přenosu ratingů, a informace o ratingových hodnoceních vydaných v minulosti a jejich změnách. Tato ratingová agentura poskytuje informace do tohoto archivu na standardním formuláři, který poskytne Evropský orgán pro cenné papíry a trhy. Ten je zpřístupní veřejnosti a každoročně zveřejní souhrnné informace o hlavních aspektech vývoje.“
15)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 11a
Evropská ratingová platforma
1. Každá registrovaná nebo certifikovaná ratingová agentura poskytne při vydávání ratingu či ratingového výhledu Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy ratingové informace včetně ratingu a ratingového výhledu hodnoceného nástroje, informace o druhu ratingu, druhu ratingové činnosti a datu a hodině zveřejnění.
2. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní na internetové stránce jednotlivé ratingy, které mu byly předloženy podle odstavce 1 („Evropská ratingová platforma“).
Součástí Evropské ratingové platformy je centrální archiv uvedený v čl. 11 odst. 2.
3. Tento článek se nevztahuje na ratingy a ratingové výhledy, které jsou za poplatek zpracovány a zpřístupněny výlučně investorům.“
16)
V čl. 14 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Aniž je dotčen druhý pododstavec, oznámí ratingová agentura Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy zamýšlené významné změny metodik pro vydávání ratingů nebo navrhované nové metodiky pro vydávání ratingů, když je zveřejní na svých internetových stránkách v souladu s čl. 8 odst. 5a. Po uplynutí lhůty pro podávání připomínek oznámí ratingová agentura Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy veškeré změny vyplývající z těchto připomínek.“
17)
V článku 18 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Každé rozhodnutí podle článku 16, 17 nebo 20 oznámí Evropský orgán pro cenné papíry a trhy Komisi, Evropskému orgánu pro bankovnictví, Evropskému orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění, příslušným orgánům a odvětvovým příslušným orgánům.“
18)
V článku 19 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy účtuje ratingovým agenturám poplatky v souladu s tímto nařízením a nařízením Komise uvedeným v odstavci 2. Tyto poplatky plně pokrývají nezbytné výdaje Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy související s registrací a certifikací ratingových agentur a dohledem nad nimi a s náhradami veškerých nákladů, jež mohou vzniknout příslušným orgánům při plnění úkolů na základě tohoto nařízení, zejména v důsledku přenesení úkolů podle článku 30.“
19)
Článek 21 se mění takto:
a)
odstavec 4 se mění takto:
i)
návětí se nahrazuje tímto:
„4. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění“,
ii)
písmeno e) se nahrazuje tímto:
„e)
obsahu a formátu pravidelného předkládání ratingových údajů, jež má Evropský orgán pro cenné papíry a trhy od registrovaných a certifikovaných ratingových agentur požadovat pro účely průběžného dohledu.“,
iii)
doplňují se nové pododstavce, které znějí:
„Evropský orgán pro cenné papíry a trhy předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 21. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem stanoveným v článcích 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.“;
b)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„4a. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění
a)
obsahu a prezentace informací, včetně struktury, formátu, metody a časového rozvrhu předkládání zpráv, které mají ratingové agentury poskytovat Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy podle čl. 11a odst. 1, a
b)
obsahu a formátu pravidelných výkazů poplatků účtovaných ratingovými agenturami a předkládaných Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy pro účely průběžného dohledu.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 21. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem stanoveným v článcích 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
4b. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy podá Komisi do 21. června 2015 zprávu o možnosti zavést jednu nebo více kategorizací ratingů poskytnutých v souladu s čl. 11a odst. 1 stupňům úvěrové kvality (mapping). Zpráva zejména vyhodnotí
a)
možnost, náklady a přínosy zavedení jedné nebo více kategorizací;
b)
jak lze jednu nebo více kategorizací provést, aniž by byly ratingy vzhledem k různým metodikám pro vydávání ratingů nesprávně vykládány;
c)
veškeré dopady, které by kategorizace mohla mít na regulační technické normy vypracované do té doby v souvislosti s čl. 21 odst. 4a písm. a) a b).
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy konzultuje ohledně údajů uvedených v prvním pododstavci písm. a) a b) s Evropským orgánem pro bankovnictví a Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění.“;
c)
odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní každoročně zprávu o uplatňování tohoto nařízení. Tato zpráva obsahuje zejména posouzení toho, jak ratingové agentury registrované podle tohoto nařízení uplatňují přílohu I a jak je uplatňován mechanismus přejímání ratingů podle čl. 4 odst. 3.“
20)
Nadpis článku 22a se nahrazuje tímto:
„Posuzování dodržování metodických požadavků“.
21)
Článek 25a se nahrazuje tímto:
„Článek 25a
Odvětvové příslušné orgány zodpovědné za dohled nad čl. 4 odst. 1 a nad články 5a, 8b, 8c a 8d a za jejich prosazování
Odvětvové příslušné orgány zodpovídají za dohled nad čl. 4 odst. 1 a nad články 5a, 8b, 8c a 8d a za jejich prosazování v souladu s příslušnými odvětvovými právními předpisy.“
22)
Vkládá se nová hlava, která zní:
„HLAVA IIIa
OBČANSKOPRÁVNÍ ODPOVĚDNOST RATINGOVÝCH AGENTUR
Článek 35a
Občanskoprávní odpovědnost
1. Jestliže se ratingová agentura úmyslně či z hrubé nedbalosti dopustí kteréhokoliv z porušení povinnosti uvedených v příloze III, jež má vliv na rating, vzniká investorovi nebo emitentovi vůči ratingové agentuře nárok na náhradu škody, která mu v důsledku tohoto porušení vznikla.
Investor může požadovat náhradu škody podle tohoto článku, pokud prokáže, že se v souladu s čl. 5a odst. 1 nebo jinak s náležitou péčí důvodně spoléhal na daný rating v souvislosti s rozhodnutím, zda má do finančního nástroje, který byl předmětem tohoto ratingu, investovat, zda jej má držet nebo se jej má zbavit.
Emitent může požadovat náhradu škody podle tohoto článku, pokud prokáže, že on sám nebo jeho finanční nástroje byly předmětem daného ratingu a že k porušení povinnosti nedošlo v důsledku zavádějících a nepřesných informací poskytnutých emitentem ratingové agentuře, ať přímo nebo prostřednictvím veřejně přístupných informací.
2. Je na investorovi nebo emitentovi, aby předložil přesné a podrobné informace, které dokládají, že ratingová agentura porušila některou povinnost podle tohoto nařízení a že dotyčné porušení ovlivnilo vydaný rating.
Otázku, co představuje přesné a podrobné informace, posoudí příslušný vnitrostátní soud s přihlédnutím k tomu, že investor nebo emitent nemusí mít přístup k informacím, které jsou výlučně v dosahu ratingové agentury.
3. Občanskoprávní odpovědnost ratingových agentur uvedená v odstavci 1 je předem omezena pouze tehdy, je-li toto omezení
a)
rozumné a přiměřené a současně;
b)
možné podle použitelného vnitrostátního práva určeného v souladu s odstavcem 4.
Omezení občanskoprávní odpovědnosti, které je v rozporu s prvním pododstavcem, nebo její vyloučení nemá žádný právní účinek.
4. Pojmy jako „škoda“, „úmysl“, „hrubá nedbalost“, „důvodné spoléhání“, „náležitá péče“, „vliv“, „rozumné“ a „přiměřené“ uvedené v tomto článku, jež toto nařízení nevymezuje, se vykládají a uplatňují v souladu s použitelným vnitrostátním právem určeným příslušnými normami mezinárodního práva soukromého. Otázky občanskoprávní odpovědnosti ratingové agentury, jež toto nařízení neupravuje, se řídí použitelným vnitrostátním právem určeným příslušnými normami mezinárodního práva soukromého. Soud příslušný k rozhodnutí o nároku z občanskoprávní odpovědnosti uplatněném investorem nebo emitentem se určí v souladu s příslušnými normami mezinárodního práva soukromého.
5. Tento článek nevylučuje další nároky z občanskoprávní odpovědnosti v souladu s vnitrostátním právem.
6. Právo na náhradu škody stanovené v tomto článku nebrání Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy, aby plně vykonával své pravomoci stanovené v článku 36a.“
23)
V čl. 36a odst. 2 se první pododstavec mění takto:
a)
písmena a) a b) se nahrazují tímto:
„a)
v případech porušení povinnosti uvedených v bodech 1 až 5, 11 až 15, 19, 20, 23, 26a až 26d, 28, 30, 32, 33, 35, 41, 43, 50, 51 a 55 až 62 oddílu I přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně 500 000 EUR, přičemž nepřesáhne 750 000 EUR;
b)
v případech porušení povinnosti uvedených v bodech 6, 7, 8, 16, 17, 18, 21, 22, 22a, 24, 25, 27, 29, 31, 34, 37 až 40, 42, 42a, 42b, 45 až 49a, 52, 53 a 54 oddílu I přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně 300 000 EUR, přičemž nepřesáhne 450 000 EUR;“
b)
písmena d) a e) se nahrazují tímto:
„d)
v případech porušení povinnosti uvedených v bodech 1, 6, 7, 8 a 9 oddílu II přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně 50 000 EUR, přičemž nepřesáhne 150 000 EUR;
e)
v případech porušení povinnosti uvedených v bodech 2 a 3a až 5 oddílu II přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně 25 000 EUR, přičemž nepřesáhne 75 000 EUR;“
c)
písmeno h) se nahrazuje tímto:
„h)
v případě porušení povinnosti uvedených v bodě 20a oddílu I přílohy III a v bodech 4 až 4c, 6, 8 a 10 oddílu III přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně 90 000 EUR, přičemž nepřesáhne 200 000 EUR;“.
24)
Článek 39 se mění takto:
a)
odstavce 1 a 3 se zrušují;
b)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„4. Komise po obdržení technického poradenství Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy přezkoumá situaci na ratingovém trhu pro strukturované finanční nástroje, především na trhu s ratingem resekuritizací. V návaznosti na tento přezkum předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě do 1. července 2016 zprávu, případně doprovázenou legislativním návrhem, v níž posoudí zejména
a)
dostupnost dostatečné volby ke splnění požadavků stanovených v článcích 6b a 8c;
b)
zda je vhodné zkrátit nebo prodloužit maximální dobu trvání smluvního vztahu uvedenou v čl. 6b odst. 1 a minimální lhůtu, než může ratingová agentura znovu uzavřít smlouvu s emitentem nebo se spřízněnou třetí osobou za účelem vydání ratingů resekuritizací uvedených v čl. 6b odst. 3;
c)
zda je vhodné pozměnit výjimku uvedenou v čl. 6b odst. 2 druhém pododstavci.
5. Komise po obdržení technického poradenství Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy přezkoumá situaci na ratingovém trhu. V návaznosti na tento přezkum předloží do 1. ledna 2016 Evropskému parlamentu a Radě zprávu, případně doprovázenou legislativním návrhem, v níž posoudí zejména:
a)
zda je nutné rozšířit povinnosti uvedené v článku 8b a zahrnout do nich další finanční úvěrové produkty;
b)
zda požadavky uvedené v článcích 6, 6a a 7 dostatečně zmírnily střety zájmů;
c)
zda by oblast působnosti mechanismu rotace uvedeného v článku 6b měla být rozšířena na další druhy aktiv a zda je vhodné používat pro různé druhy aktiv různě dlouhá období;
d)
vhodnost stávajících a alternativních modelů odměňování;
e)
zda je nutné provádět další opatření na podporu hospodářské soutěže na ratingovém trhu;
f)
zda je vhodné zavést dodatečná opatření na podporu hospodářské soutěže na ratingovém trhu s ohledem na vývoj struktury tohoto odvětví;
g)
zda je nutné navrhnout opatření, která by řešila nadměrné spoléhání na ratingy ve smlouvách;
h)
míru koncentrace trhu, rizika plynoucí z vysoké koncentrace a vliv na celkovou stabilitu finančního sektoru.
6. Komise alespoň jednou ročně informuje Evropský parlament a Radu o veškerých nových rozhodnutí o rovnocennosti podle čl. 5 odst. 6, která byla přijata během vykazovaného období.“
25)
Článek 39a se nahrazuje tímto:
„Článek 39a
Lidské a finanční zdroje Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy do 21. června 2014 posoudí své potřeby lidských a finančních zdrojů, které vyplývají z převzetí pravomocí a povinností podle tohoto nařízení, a předloží Evropskému parlamentu, Radě a Komisi související zprávu.“
26)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 39b
Oznamovací povinnosti
1. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2015 zprávu o
a)
opatřeních přijatých k odstranění odkazů na ratingy, které vedou nebo by mohly vést k výhradnímu nebo mechanickému spoléhání na rating; a
b)
alternativních nástrojích, které by investorům umožnily vypracovávat vlastní hodnocení úvěrového rizika emitentů a finančních nástrojů,
s cílem odstranit všechny odkazy na ratingy v právních předpisech Unie pro regulatorní účely do 1. ledna 2020 za předpokladu, že budou určeny a zavedeny vhodné alternativy. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy poskytuje Komisi technické poradenství pro účely tohoto odstavce.
2. Komise s přihlédnutím k situaci na trhu předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2014 zprávu o tom, zda je vhodné vypracovat evropský systém pro posuzování bonity státního dluhu.
Komise s přihlédnutím ke zjištěním obsaženým ve zprávě uvedené v prvním pododstavci a k situaci na trhu předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2016 zprávu o tom, zda je vhodné a proveditelné ustavit evropskou ratingovou agenturu, která by hodnotila bonitu státního dluhu členských států, nebo evropskou ratingovou nadaci pro všechny ostatní ratingy.
3. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2013 zprávu o tom, zda je proveditelné vytvořit síť malých ratingových agentur s cílem posílit na trhu hospodářskou soutěž. V této zprávě posoudí finanční a nefinanční podporu vytvoření takové sítě a zváží potenciální střety zájmů vycházející z takového veřejného financování. Na základě zjištění obsažených v této zprávě a technického poradenství poskytnutého Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy může Komise znovu posoudit článek 8d a navrhnout jeho změnu.“
27)
Příloha I se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
28)
Příloha III se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Bez ohledu na první pododstavec:
1)
čl. 1 bod 7 písm. a), body 9 a 10, bod 11 ve vztahu k článku 8d nařízení (ES) č. 1060/2009 a body 12 a 27 tohoto nařízení se použijí ode dne 1. června 2018 pro účely posouzení podle:
a)
čl. 4 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1060/2009, jehož předmětem je zjistit, zda jsou požadavky třetí země alespoň stejně přísné jako požadavky uvedené v uvedeném písmenu; a
b)
čl. 5 odst. 6 druhého pododstavce písm. b) nařízení (ES) č. 1060/2009, jehož předmětem je zjistit, zda jsou ratingové agentury v třetích zemích povinny dodržovat právně závazná pravidla, která jsou rovnocenná pravidlům stanoveným v uvedeném písmenu;
2)
pokud jde o kteréhokoli akcionáře nebo podílníka ratingové agentury, který k 15. listopadu 2011 držel 5 % nebo více kapitálu více než jedné ratingové agentury, použije se čl. 1 bod 8 tohoto nařízení ve vztahu k čl. 6a odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1060/2009 ode dne 21. června 2014;
3)
čl. 1 bod 15 se použije ode dne 21. června 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 21. května 2013.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 462/2013,
annettu 21 päivänä toukokuuta 2013,
luottoluokituslaitoksista annetun asetuksen (EY) N:o 1060/2009 muuttamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (1),
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Luottoluokituslaitoksista annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1060/2009 (4) edellytetään, että luottoluokituslaitokset noudattavat menettelytapasääntöjä, jotta vähennetään mahdollisia eturistiriitoja sekä varmistetaan luottoluokitusten ja luokitusprosessin korkea laatu ja riittävä avoimuus. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 513/2011 (5) tehtyjen muutosten myötä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1095/2010 (6) perustettu Euroopan valvontaviranomainen (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen, EAMV) valtuutettiin rekisteröimään ja valvomaan luottoluokituslaitoksia. Tällä asetuksella täydennetään luottoluokituslaitosten nykyistä sääntelykehystä. Joihinkin tärkeimpiin ongelmiin, kuten liikkeeseenlaskija maksaa -mallista johtuvat eturistiriidat ja strukturoituihin rahoitusvälineisiin liittyvien tietojen antaminen, on puututtu, ja kehystä onkin tarkasteltava uudelleen sen jälkeen, kun se on ollut voimassa kohtuullisen pitkän ajan, jotta voidaan arvioida, ratkeavatko nämä ongelmat kokonaan sen avulla. Nykyinen valtionvelkakriisi on kuitenkin korostanut tarvetta tarkastella uudelleen erityisesti julkisyhteisöjen luottoluokitusten avoimuutta, menettelyvaatimuksia ja julkaisemisajankohtaa.
(2)
Euroopan parlamentti vaati luottoluokituslaitosten sääntelyn parantamista 8 päivänä kesäkuuta 2011 antamassaan päätöslauselmassa luottoluokituslaitoksista: tulevaisuudennäkymät (7). Ecofin-neuvosto totesi 30 päivänä syyskuuta ja 1 päivänä lokakuuta 2010 pidetyssä epävirallisessa kokouksessaan, että olisi ryhdyttävä uusiin toimiin, jotta voitaisiin ratkaista useat luottoluokitustoimintaan liittyvät kysymykset, kuten liiallisesta luottoluokituksiin tukeutumisesta aiheutuva riski ja luottoluokituslaitosten maksumallista johtuva eturistiriitojen riski. Eurooppa-neuvosto totesi 23 päivänä lokakuuta 2011, että liiallisen luottoluokituksiin tukeutumisen vähentämisessä olisi edistyttävä.
(3)
Finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmä (FSB), jonka jäsen Euroopan keskuspankki on, vahvisti 20 päivänä lokakuuta 2010 kansainvälisellä tasolla periaatteet, joiden mukaisesti voitaisiin vähentää viranomaisten ja rahoituslaitosten tukeutumista luottoluokituksiin, jäljempänä ’FSB:n periaatteet’. FSB:n periaatteet vahvistettiin myös Soulissa marraskuussa 2010 pidetyssä G20-huippukokouksessa. Onkin tarpeen, että alakohtaiset toimivaltaiset viranomaiset arvioivat markkinatoimijoiden käytäntöjä ja kannustavat niitä lieventämään tällaisten käytäntöjen vaikutusta. Alakohtaisten toimivaltaisten viranomaisten olisi päätettävä kannustustoimista. EAMV:n, tarvittaessa yhteistyössä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1093/2010 (8) perustetun Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkiviranomainen) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1094/2010 (9) perustetun Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen) olisi ryhdyttävä toimiin edistääkseen valvontakäytäntöjen lähentymistä asetuksessa (EU) N:o 1095/2010 tarkoitetulla tavalla ja tässä asetuksessa säädetyn mukaisesti.
(4)
Luottoluokituslaitosten olisi kiinnitettävä sijoittajien huomio tietoihin luottoluokitusten ja luokitusnäkymien maksukyvyttömyystodennäköisyydestä, jotka perustuvat EAMV:n keskustietokannassa julkaistuihin aikaisempaa toimintaa koskeviin tietoihin.
(5)
FSB:n periaatteiden mukaan ”keskuspankkien olisi arvioitava itse markkinaoperaatioihin - sekä vakuuksina että suoriin ostoihin - hyväksymiensä rahoitusvälineiden luottokelpoisuus” ja ”keskuspankkipolitiikassa olisi vältettävä mekaanisia toimintatapoja, jotka voivat johtaa sellaisiin tarpeettoman jyrkkiin ja suuriin muutoksiin rahoitusvälineiden vakuuskelpoisuudessa ja arvon alenemisiin, että muutokset saattavat pahentaa tavanomaista jyrkempiä vaikutuksia”. Lisäksi Euroopan keskuspankki on todennut 2 päivänä huhtikuuta 2012 antamassaan lausunnossa, että se antaa tukensa finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmän ja komission yhteiselle tavoitteelle vähentää liiallista tukeutumista luottoluokituksiin. Keskuspankki raportoikin säännöllisesti erilaisista eurojärjestelmän toteuttamista toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on luottoluokituksiin tukeutumisen vähentäminen. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 284 artiklan 3 kohdassa määrätään, että Euroopan keskuspankki laatii vuosittain Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) toiminnasta sekä edellisen ja kuluvan vuoden rahapolitiikasta kertomuksen Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle sekä Eurooppa-neuvostolle. Euroopan keskuspankin puheenjohtaja esittelee tämän kertomuksen Euroopan parlamentille, joka voi käydä yleiskeskustelun sen pohjalta, ja neuvostolle. Lisäksi Euroopan keskuspankki voisi kyseisissä kertomuksissa kuvata sitä, kuinka se on pannut täytäntöön FSB:n periaatteita, ja selvittää käyttämiään vaihtoehtoisia arviointimenettelyjä.
(6)
Unioni pyrkii tarkastelemaan uudelleen ulkoisiin luottoluokituksiin viittaamista unionin oikeudessa, mikä ensimmäisessä vaiheessa koskee viittauksia, joka johtavat tai saattavat johtaa yksinomaiseen tai mekaaniseen luottoluokituksiin tukeutumiseen, ja toisessa vaiheessa unionin oikeuden säännöksiä, jotka edellyttävät luottoluokitusten käyttöä tai antamista sääntelytarkoituksiin tai sallivat luottoluokitusten käytön tai antamisen sääntelytarkoituksiin; tarkoituksena on kumota tällaiset säännökset vuoteen 2020 mennessä edellyttäen, että vaihtoehtoisia luottoriskin arviointitapoja on tunnistettu ja otettu käyttöön.
(7)
Luokitusnäkymien merkitys sijoittajille ja liikkeeseenlaskijoille ja niiden vaikutukset markkinoihin ovat verrattavissa luottoluokitusten merkitykseen ja vaikutuksiin. Sen vuoksi kaikkia asetuksessa (EY) N:o 1060/2009 säädettyjä vaatimuksia, joilla pyritään varmistamaan luokitustoimien täsmällisyys, avoimuus ja eturistiriidattomuus, olisi sovellettava myös luokitusnäkymiin. Nykyisen valvontakäytännön mukaisesti useita kyseisen asetuksen vaatimuksia sovelletaan luokitusnäkymiin. Tässä asetuksessa olisi selvennettävä sääntöjä ja luotava oikeusvarmuutta vahvistamalla luokitusnäkymien määritelmä ja selventämällä, mitä erityissäännöksiä kyseisiin luokitusnäkymiin sovelletaan. Luokitusnäkymien määritelmän olisi katettava myös näkemykset luottoluokituksen todennäköisestä kehityksestä lyhyellä aikavälillä (ns. tarkkailulistat, credit watches).
(8)
Keskipitkällä aikavälillä olisi arvioitava muita toimia, joiden avulla voitaisiin poistaa viittaukset luottoluokituksiin rahoitusalan sääntelyssä ja päästä eroon luottoluokituksiin perustuvasta omaisuuserien riskipainotuksesta. Toistaiseksi luottoluokituslaitokset ovat kuitenkin tärkeitä toimijoita rahoitusmarkkinoilla. Sen vuoksi luottoluokituslaitosten ja niiden luokitustoimintojen riippumattomuus ja integriteetti on erityisen tärkeää, jotta markkinatoimijat, erityisesti sijoittajat ja muut luottoluokitusten käyttäjät, pitäisivät niitä uskottavina. Asetuksessa (EY) N:o 1060/2009 säädetään, että luottoluokituslaitokset on rekisteröitävä ja niitä on valvottava, koska niiden palveluilla on huomattava vaikutus yleiseen etuun. Luottoluokitukset, toisin kuin sijoitusselvitykset, eivät ole pelkkiä näkemyksiä rahoitusvälineen tai rahoitusvelvoitteen arvosta tai hinnasta. Luottoluokituslaitokset eivät ole pelkkiä rahoitusanalyytikkoja tai sijoitusneuvojia. Luottoluokituksilla on sääntelyyn liittyvää arvoa sääntelykehyksessä toimiville sijoittajille, kuten luottolaitoksille, vakuutusyhtiöille tai muille institutionaalisille sijoittajille. Vaikka liiallisen luottoluokituksiin tukeutumisen kannustimia ollaan vähentämässä, luottoluokitukset ohjaavat edelleen sijoitusvalintoja, erityisesti tiedon epäsymmetrisen jakautumisen vuoksi ja tehokkuussyistä. Tässä toimintaympäristössä luottoluokituslaitosten on oltava riippumattomia, ja myös markkinatoimijoiden on miellettävä ne riippumattomiksi, ja niiden luokitusmenetelmien on oltava avoimia, ja myös oltava miellettävissä sellaisiksi.
(9)
Liiallista tukeutumista luottoluokituksiin olisi vähennettävä, ja kaikki luokituksista johtuvat automaattiset vaikutukset olisi poistettava asteittain. Luottolaitoksia ja sijoituspalveluyrityksiä olisi kannustettava ottamaan käyttöön sisäisiä menettelyjä, jotta ne voisivat tehdä omat luottoriskiarviointinsa, ja niiden olisi kannustettava sijoittajia suorittamaan due diligence -tarkastuksia. Tämän mukaisesti tässä asetuksessa säädetään, että rahoituslaitosten ei pitäisi käyttää tukeutua luottoluokituksiin yksinomaisesti tai mekaanisesti. Sen vuoksi rahoituslaitosten olisi vältettävä tekemästä sopimuksia, joissa ne tukeutuvat luottoluokituksiin mekaanisesti tai yksinomaisesti, ja rahoituslaitosten olisi vältettävä niiden käyttöä sopimuksissa yksinomaisena perusteena arvioidessaan sijoitusten luottokelpoisuutta tai päättäessään sijoituksista tai niistä luopumisesta.
(10)
Asetuksella (EY) N:o 1060/2009 säädettiin ensimmäisistä toimenpiteistä, jotka liittyvät luottoluokituslaitosten ja niiden luottoluokitustoimintojen riippumattomuuteen ja integriteettiin. Jo useiden kyseisen asetuksen säännösten taustalla oli tavoite taata luottoluokituslaitosten riippumattomuus sekä tunnistaa, hallita ja mahdollisuuksien mukaan välttää mahdolliset eturistiriidat. Eturistiriitojen syntyminen on väistämätöntä, kun luottoluokiteltava yhteisö valitsee luottoluokituslaitoksen ja maksaa sille (liikkeeseenlaskija maksaa -malli). Tämä malli kannustaa luottoluokituslaitosta antamaan liikkeeseenlaskijasta sitä tyydyttäviä luokituksia pitkäaikaisen tuottoisan liiketoimintasuhteen tai uusien toimeksiantojen ja tulojen varmistamiseksi. Lisäksi luottoluokituslaitosten osakkeenomistajien ja luottoluokiteltavien yhteisöjen välinen suhde voi aiheuttaa eturistiriitoja, joihin nykyisissä säännöissä ei riittävästi puututa. Liikkeeseenlaskija maksaa -mallin mukaisesti annetut luottoluokitukset voidaankin nähdä pikemmin liikkeeseenlaskijan tarkoituksiin soveltuvina kuin sijoittajien tarvitsemina luottoluokituksina. Luottoluokituslaitoksiin sovellettavia riippumattomuuden ehtoja on ehdottomasti vahvistettava, jotta liikkeeseenlaskija maksaa -mallia noudattaen annettujen luottoluokitusten uskottavuutta voidaan parantaa.
(11)
Jotta voitaisiin lisätä kilpailua kolmen luottoluokituslaitoksen hallitsemilla markkinoilla, olisi toteutettava toimenpiteitä, joilla kannustetaan käyttämään pienempiä luottoluokituslaitoksia. Liikkeeseenlaskijoiden tai asianomaisten kolmansien osapuolten käytäntönä on viime aikoina ollut pyytää luottoluokituksia kahdelta tai useammalta luottoluokituslaitokselta; kun luottoluokituksia on pyydetty kaksi tai useampia, liikkeeseenlaskijan tai asianomaisten kolmansien osapuolten olisi sen vuoksi harkittava toimeksiannon antamista ainakin yhdelle sellaiselle luottoluokituslaitokselle, jonka kokonaismarkkinaosuus on enintään kymmenen prosenttia ja jonka liikkeeseenlaskija tai asianomainen kolmas osapuoli voisi katsoa kykeneväksi antamaan luottoluokituksen kyseisestä liikkeeseenlaskusta tai yhteisöstä.
(12)
Luottoluokitusmarkkinat osoittavat, että luottoluokituslaitosten ja luottoluokiteltujen yhteisöjen suhteet ovat perinteisesti pitkäaikaisia. Tästä aiheutuu tuttuuden riski, kun luottoluokituslaitos voi käydä liian myötämieliseksi luottoluokiteltavan yhteisön toiveiden suhteen. Tällaisissa tilanteissa luottoluokituslaitosten puolueettomuus voi ajan mittaan vaarantua. Toimeksiannon ja maksun saaminen yritykseltä voi todellakin kannustaa luottoluokituslaitosta antamaan liian myönteisiä luottoluokituksia kyseiselle yhteisölle tai sen velkainstrumenteille, jotta liiketoimintasuhde tällaiseen liikkeeseenlaskijaan säilyisi. Myös liikkeeseenlaskijoilla on pitkäaikaisia liiketoimintasuhteita suosivia kannustimia, kuten ns. lukkiutumisvaikutus (lock-in effect), jossa liikkeeseenlaskija jättää vaihtamatta luottoluokituslaitosta sen vuoksi, että vaihtaminen voisi herättää sijoittajissa epäilyksiä liikkeeseenlaskijan luottokelpoisuudesta. Tämä ongelma tunnistettiin jo asetuksessa (EY) N:o 1060/2009, jossa vaadittiin luottoluokituslaitoksia soveltamaan kiertojärjestelmää, jossa analyytikkoryhmät ja luottoluokituskomiteat vaihtuvat vaiheittain, jotta luottoluokitusanalyytikoiden ja luottoluokitukset hyväksyvien henkilöiden riippumattomuus ei vaarantuisi. Näiden sääntöjen vaikuttavuus on kuitenkin ollut täysin riippuvainen luottoluokituslaitoksen sisäiseen toimintaan liittyvistä ratkaisuista, nimittäin luottoluokituslaitoksen henkilöstön todellisesta riippumattomuudesta ja heidän toimintansa ammattimaisuudesta suhteessa itse luottoluokituslaitoksen kaupallisiin intresseihin. Sääntöjä ei suunniteltu antamaan riittäviä takuita kolmansille osapuolille siitä, että pitkistä liiketoimintasuhteista aiheutuvat eturistiriidat tosiasiallisesti vähentyisivät tai että ne vältettäisiin. Tähän voitaisiin päästä esimerkiksi rajoittamalla aikaa, jona luottoluokituslaitos voi yhtäjaksoisesti antaa luottoluokituksia samasta liikkeeseenlaskijasta tai sen velkainstrumenteista. Enimmäiskeston asettaminen luottoluokituslaitoksen sopimussuhteelle liikkeeseenlaskijaan, jolle tai jonka velkainstrumenteille se antaa luottoluokituksen, voisi poistaa kannustimen antaa liikkeeseenlaskijan suhteen suotuisia luottoluokituksia. Jos lisäksi vaaditaan luottoluokituslaitosten vaihtamista tavanomaisena ja säännöllisenä markkinakäytäntönä, voitaisiin myös tehokkaasti ehkäistä lukkiutumisvaikutuksen ongelmaa. Luottoluokituslaitosten kiertojärjestelmällä olisi lisäksi myönteisiä vaikutuksia luottoluokitusmarkkinoihin, koska se helpottaisi uusien toimijoiden pääsyä markkinoille ja tarjoaisi olemassa oleville luottoluokituslaitoksille mahdollisuuden laajentaa liiketoimintaansa uusille aloille.
(13)
On kuitenkin tärkeää, että kiertojärjestelmä suunnitellaan siten, että sen tuomat hyödyt ovat selvästi sen mahdollisia haittavaikutuksia suuremmat. Usein toistuva vaihtaminen voisi esimerkiksi lisätä liikkeeseenlaskijoiden ja luottoluokituslaitosten kustannuksia, sillä uuden yhteisön tai välineen luokituskustannukset ovat yleensä suuremmat kuin jo annetun luottoluokituksen seurantakustannukset. Myös toiminnan vakiinnuttaminen sekä suppeiden erikoistuneiden markkinoiden toimijana että kaikki omaisuusluokat kattavana luottoluokituslaitoksena vaatii huomattavasti aikaa ja resursseja. Jatkuva luottoluokituslaitosten vaihtaminen voisi myös vaikuttaa merkittävästi luottoluokitusten laatuun ja jatkuvuuteen. Yhtä tärkeää on, että kiertojärjestelmä toteutettaisiin riittävin varotoimenpitein, jotta markkinat voivat sopeutua tilanteeseen vaiheittain ennen järjestelmän mahdollista myöhempää tehostamista. Tähän voitaisiin päästä rajoittamalla järjestelmä koskemaan ainoastaan uudelleenarvopaperistamista, joka on rajallinen pankkirahoituksen lähde, ja sallimalla jo annettujen luottoluokitusten seurannan jatkaminen vaatimuksen pohjalta, vaikka vaihtaminen tulisikin pakolliseksi. Pääsääntöisesti vaihtamisen olisi siis vaikutettava vain uusiin uudelleenarvopaperistamisiin, joihin liittyy saman alullepanijan kohde-etuuksia. Komission olisi myöhemmin tarkasteltava uudelleen, onko rajoitetun kiertojärjestelmän säilyttäminen tarpeen vai olisiko järjestelmää mahdollisesti sovellettava myös muihin omaisuusluokkiin, jolloin olisi myös selvitettävä, olisiko näitä muita omaisuusluokkia kohdeltava eri tavoin esimerkiksi sopimussuhteen enimmäiskeston suhteen. Jos kiertojärjestelmää aletaan soveltaa muihin omaisuusluokkiin, komission olisi arvioitava, onko tarpeen velvoittaa luottoluokituslaitos antamaan sopimussuhteen enimmäiskeston päätyttyä uudelle luottoluokituslaitokselle tietoja liikkeeseenlaskijasta ja luottoluokitelluista rahoitusvälineistä (luovutettava aineisto).
(14)
Uudelleenarvopaperistamisen luottoluokitusmarkkinoilla on asianmukaista ottaa käyttöön kiertojärjestelmä. Ensinnäkin juuri tämän Euroopan arvopaperistamismarkkinoiden markkinasegmentin toiminta on ollut heikkoa finanssikriisin alusta lähtien, joten juuri sen puitteissa eturistiriitoihin puuttumisen tarve on suurin. Toiseksi esimerkiksi yritysten liikkeeseen laskemien velkainstrumenttien luottoriski riippuu paljolti itse liikkeeseenlaskijan velanhoitokyvystä, kun taas uudelleenarvopaperistamisen luottoriski on yleensä liiketoimikohtainen. Sen vuoksi uuden uudelleenarvopaperistamisen toteutukseen ei liity suurta riskiä tietojen menettämisestä ryhdyttäessä sopimussuhteeseen uuden luottoluokituslaitoksen kanssa. Toisin sanoen vaikka uudelleenarvopaperistamisen luottoluokitusmarkkinoilla toimii nykyään vain vähän luottoluokituslaitoksia, nämä markkinat ovat luonnostaan avoimempia kilpailulle ja kiertojärjestelmä voisi auttaa niitä kehittymään dynaamisemmiksi. Vaikka uudelleenarvopaperistamisen luottoluokitusmarkkinoita hallitsee muutama suuri luottoluokituslaitos, myös muut toimijat ovat kehittäneet asiantuntemustaan tällä alalla.
(15)
Uudelleenarvopaperistamisen luottoluokituksia antavien luottoluokituslaitosten säännöllinen vaihtaminen monipuolistaa luottokelpoisuuden arviointia. Luottoluokituslaitosten monet erilaiset näkemykset, näkökulmat ja menetelmät tuottavat monimuotoisia luottoluokituksia ja viime kädessä parantavat uudelleenarvopaperistamisen luottokelpoisuuden arviointia. Jotta tällainen monimuotoisuus pääsisi vaikuttamaan ja vältyttäisiin sekä alullepanijoiden että luottoluokituslaitosten miellyttämisen ongelmalta, enimmäisaikaa, jonka luottoluokituslaitos saa luokitella saman alullepanijan uudelleenarvopaperistamista, on rajoitettava siten, että luottokelpoisuudesta voidaan saada säännöllisesti uusia arvioita. Nämä tekijät sekä tarve taata luottoluokituksille tietty lähestymistavallinen jatkuvuus merkitsevät, että neljän vuoden ajanjakso on tarkoituksenmukainen. Jos toimeksianto on annettu vähintään neljälle luottoluokituslaitokselle, kiertojärjestelmän tavoitteet on jo saavutettu eikä vaihtovaatimusta olisi sovellettava. Todellisen kilpailun varmistamiseksi tällaisen poikkeuksen olisi oltava sovellettavissa ainoastaan silloin, kun vähintään neljä toimeksiannon saaneista luottoluokituslaitoksista luokittelee tietyn osuuden alullepanijan liikkeessä olevista rahoitusvälineistä.
(16)
Uudelleenarvopaperistamiseen sovellettava kiertojärjestelmä olisi asianmukaista muodostaa alullepanijan yhteyteen. Uudelleenarvopaperistamisen laskee liikkeeseen erillisyhtiö, jolla ei ole merkittävää velanhoitokykyä. Sen vuoksi kiertojärjestelmän muodostaminen liikkeeseenlaskijan yhteyteen tekisi järjestelmästä tehottoman. Sitä vastoin kiertojärjestelmän muodostaminen järjestäjän yhteyteen merkitsisi, että poikkeusta sovellettaisiin lähes aina.
(17)
Kiertojärjestelmä voisi olla tärkeä keino vähentää uudelleenarvopaperistamisen luottoluokitusmarkkinoille tulemisen esteitä. Samalla kuitenkin uusien markkinatoimijoiden voisi olla vaikeampaa saada jalansijaa markkinoilla, koska ne eivät saisi pitää kiinni asiakkaistaan. Onkin tarpeen säätää pienten luottoluokituslaitosten vapauttamisesta kiertojärjestelmästä.
(18)
Jotta kiertojärjestelmä olisi tehokas, sen täytäntöönpano olisi järjestettävä uskottavalla tavalla. Vaihtamisvaatimuksen tavoitteita ei saavuteta, jos väistyvän luottoluokituslaitoksen sallitaan tarjota luottoluokituksia saman alullepanijan uudelleenarvopaperistamisille liian pian uudelleen. Sen vuoksi on tärkeää säätää tarkoituksenmukaisesta ajanjaksosta, jonka kuluessa väistyvää luottoluokituslaitosta ei saa uudelleen valtuuttaa luokittelemaan saman alullepanijan uudelleenarvopaperistamista. Ajanjakson olisi oltava riittävän pitkä, jotta uusi luottoluokituslaitos tosiasiallisesti voisi antaa luottoluokituspalvelujaan, jotta uudelleenarvopaperistamisia todella voitaisiin tarkastella uudelleen eri näkökulmasta ja jotta uuden luottoluokituslaitoksen antamat luottoluokitukset voisivat turvata riittävän jatkuvuuden. Samalla kiertojärjestelmän toimivuuden kannalta on huomionarvoista, että uudelleenarvopaperistamisen alalla riittävästi asiantuntemusta saavuttaneiden luottoluokituslaitosten tarjonta rajoittaa ajanjakson pituutta. Ajanjakson pituuden olisikin oltava oikeasuhteinen, ja sen olisi yleensä vastattava väistyvän luottoluokituslaitoksen sopimuksen kestoa mutta oltava enintään neljä vuotta.
(19)
Vaatimus vaihtaa säännöllisesti luottoluokituslaitosta on oikeassa suhteessa haluttuun tavoitteeseen nähden. Vaatimus koskee ainoastaan tiettyjä säänneltyjä rekisteröityjä luottoluokituslaitoksia, jotka tarjoavat yleiseen etuun vaikuttavia palveluja (luottoluokituksia, joita voidaan käyttää sääntelytarkoituksiin) liikkeeseenlaskija maksaa -mallin mukaisesti ja tiettyjen omaisuusluokkien (uudelleenarvopaperistaminen) osalta. Koska luottoluokituslaitokset ovat siinä etuoikeutetussa asemassa, että niiden palveluilla tunnustetaan olevan tärkeä asema rahoituspalvelumarkkinoiden sääntelyssä ja ne on hyväksytty suorittamaan tätä tehtävää, niiltä edellytetään tiettyjen velvoitteiden täyttämistä, jotta voidaan taata riippumattomuus ja riippumattomaksi mieltäminen kaikissa tilanteissa. Luottoluokituslaitos, joka ei saa antaa luottoluokituksia tietyn alullepanijan uudelleenarvopaperistamisille, voi silti luokitella muiden alullepanijoiden uudelleenarvopaperistamisia ja muuntyyppisiä omaisuusluokkia. Markkinoilla, joilla vaihtamissääntö koskee kaikkia toimijoita, syntyy uusia liiketoimintamahdollisuuksia, koska kaikilta luottoluokituslaitoksilta edellytetään kiertojärjestelmään osallistumista. Lisäksi luottoluokituslaitokset voivat edelleen kokemustaan hyödyntäen antaa luottoluokituksia saman alullepanijan uudelleenarvopaperistamisille ilman toimeksiantoa. Liikkeeseenlaskija maksaa -mallin ongelmat eivät rasita ilman toimeksiantoa annettuja luottoluokituksia, joten mahdolliset eturistiriidat vaikuttavat niihin vähemmän. Luottoluokituslaitoksen kanssa solmitun sopimussuhteen enimmäiskesto ja vaatimus useamman kuin yhden luottoluokituslaitoksen käytöstä rajoittavat luottoluokituslaitosten asiakkaiden vapautta harjoittaa liiketoimintaansa. Nämä rajoitukset ovat kuitenkin tarpeen yleiseen etuun liittyvien syiden vuoksi, koska liikkeeseenlaskija maksaa -malli murentaa sitä liikkeeseenlaskijoiden riippumattomuutta, joka on välttämätöntä, jotta ne voisivat antaa sijoittajien sääntelytarkoituksiin käyttämiä riippumattomia luottoluokituksia. Rajoituksilla ei kuitenkaan mennä pidemmälle kuin on tarpeen, ja ne olisi nähtävä uudelleenarvopaperistamisen luottokelpoisuuden parantamisena muihin osapuoliin ja viime kädessä markkinoihin nähden.
(20)
Luottoluokituslaitoksen riippumattomuuteen luottoluokitellusta yhteisöstä vaikuttaa myös, jos jollakin sen merkittävällä osakkeenomistajalla on mahdollinen eturistiriita luottoluokitellun yhteisön kanssa. Luottoluokituslaitoksen osakkeenomistaja saattaa olla luottoluokitellun yhteisön tai jonkin asianomaisen kolmannen osapuolen hallinto- tai valvontaelimen jäsen. Asetuksessa (EY) N:o 1060/2009 säännellään tällaista tilannetta ainoastaan silloin, kun eturistiriita koskee luottoluokitusanalyytikoita, luottoluokitukset hyväksyviä henkilöitä ja muita luottoluokituslaitoksen työntekijöitä. Asetuksessa ei kuitenkaan mainita luottoluokituslaitoksen osakkeenomistajiin tai jäseniin liittyviä mahdollisia eturistiriitoja. Jotta voitaisiin parantaa luottamusta luottoluokituslaitosten riippumattomuuteen luottoluokitelluista yhteisöistä, on tarkoituksenmukaista laajentaa luottoluokituslaitoksen työntekijöihin liittyviä eturistiriitoja koskevia nykyisiä mainitussa asetuksessa vahvistettuja sääntöjä eturistiriitoihin, jotka liittyvät luottoluokituslaitoksen osakkeenomistajiin tai luottoluokituslaitoksessa merkittävässä asemassa oleviin jäseniin. Näin ollen luottoluokituslaitoksen olisi pidättäydyttävä antamasta luottoluokituksia tai ilmoitettava mahdollisesta vaikutuksesta luottoluokitukseen, jos luokituslaitoksen osakkeenomistaja tai jäsen, jolla on hallussaan vähintään kymmenen prosenttia kyseisen luottoluokituslaitoksen äänioikeuksista, on myös luottoluokitellun yhteisön hallinto- tai valvontaelimen jäsen tai on sijoittanut luottoluokiteltuun yhteisöön, jos sijoitus on vähintään tietyn suuruinen. Lisäksi se tieto, että osakkeenomistaja tai jäsen, jolla on hallussaan vähintään viisi prosenttia kyseisen luottoluokituslaitoksen äänioikeuksista, on sijoittanut luottoluokiteltuun yhteisöön tai on luottoluokitellun yhteisön hallinto- tai valvontaelimen jäsen, olisi julkistettava ainakin silloin, jos sijoitus on vähintään tietyn suuruinen. Jos osakkeenomistaja tai jäsen on lisäksi asemassa, jossa hän voi käyttää huomattavaa vaikutusvaltaa luottoluokituslaitoksen liiketoimintaan, kyseinen henkilö ei saisi tarjota luottoluokitellulle yhteisölle tai asianomaiselle kolmannelle osapuolelle konsultointi- tai neuvontapalveluja, jotka koskevat kyseisen luottoluokitellun yhteisön tai kolmannen osapuolen yhtiörakennetta, oikeudellista rakennetta, varoja, velkoja tai toimintoja.
(21)
Jotta asetuksessa (EY) N:o 1060/2009 vahvistetut riippumattomuutta ja eturistiriitojen ehkäisyä koskevat säännöt toimisivat käytännössä ja jotta niistä ei tule tehottomia, tarvitaan riittävän paljon luottoluokituslaitoksia, jotka eivät ole yhteydessä väistyvään luottoluokituslaitokseen, jos kyseessä on kiertojärjestelmän soveltaminen, eivätkä luottoluokituslaitokseen, joka tuottaa samanaikaisesti luottoluokituspalveluja samalle liikkeeseenlaskijalle. On tarkoituksenmukaista edellyttää, että väistyvä luottoluokituslaitos on tiukasti erillään uudesta luottoluokituslaitoksesta, jos kyseessä on kiertojärjestelmän soveltaminen, ja että kaksi luottoluokituslaitosta, jotka samanaikaisesti tuottavat luottoluokituspalveluja samalle liikkeeseenlaskijalle, ovat tiukasti erillään toisistaan. Asianomaiset luottoluokituslaitokset eivät saisi olla kytköksissä toisiinsa määräysvallan kautta eivätkä myöskään sen johdosta, että ne kuuluvat samaan luottoluokituslaitosten ryhmään tai ovat osakkeenomistajia tai jäseniä taikka käyttävät äänivaltaa jossakin näistä toisista luottoluokituslaitoksista tai että niillä on oikeus nimetä jäseniä toisten luottoluokituslaitosten hallinto- tai valvontaelimeen.
(22)
Luottoluokituslaitosten olisi luotava tehokas sisäinen valvontarakenne, joka kattaa sellaisten toimintatapojen ja menettelyjen täytäntöönpanon, joilla ehkäistään ja seurataan mahdollisia eturistiriitoja ja varmistetaan luottoluokitusten sekä luottoluokitusanalyytikkojen ja -ryhmien riippumattomuus osakkeenomistajista, hallinto- ja johtoelimistä sekä myynti- ja markkinointitoiminnasta, ja pidettävä tätä rakennetta yllä, valvottava sen täytäntöönpanoa ja huolehdittava sen dokumentoinnista. Olisi laadittava vakioidut toimintaohjeet yritysten hyvästä hallintotavasta, organisaatiosta sekä eturistiriitojen hallinnasta. Vakioituja toimintaohjeita olisi seurattava ja tarkistettava määräajoin, jotta voitaisiin arvioida niiden tehokkuutta ja niiden ajantasaistamisen tarvetta.
(23)
Luottoluokituslaitosten riippumattomuuteen kohdistuvaan luottamukseen vaikuttaisi vahingollisesti erityisesti, jos samat osakkeenomistajat tai jäsenet sijoittaisivat luottoluokituslaitoksiin, jotka eivät kuulu samaan luottoluokituslaitosten ryhmään, ainakin silloin, jos tällainen sijoitus olisi niin suuri, että asianomaisilla osakkeenomistajilla tai jäsenillä olisi tiettyä vaikutusvaltaa luottoluokituslaitoksen liiketoimintaan. Sen vuoksi luottoluokituslaitosten riippumattomuudesta (ja luottamuksesta niiden riippumattomuuteen) voidaan huolehtia antamalla tiukempia sääntöjä luottoluokituslaitosten ja niiden osakkeenomistajien tai jäsenten välisistä suhteista. Tästä syystä yhdelläkään henkilöllä ei saisi samanaikaisesti olla viiden prosentin tai sen ylittävää osuutta useammassa kuin yhdessä luottoluokituslaitoksessa, jolleivät luottoluokituslaitokset kuulu samaan ryhmään.
(24)
Tavoite taata luottoluokituslaitosten riittävä riippumattomuus edellyttää, ettei sijoittajilla ole samanaikaisesti viiden prosentin tai sen ylittävää osuutta useammassa kuin yhdessä luottoluokituslaitoksessa. Säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi otettavien arvopaperien liikkeeseenlaskijoita koskeviin tietoihin liittyvien avoimuusvaatimusten yhdenmukaistamisesta 15 päivänä joulukuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/109/EY (10) säädetään, että henkilöiden, joiden määräysvallassa on vähintään viisi prosenttia jonkin listatun yhtiön äänioikeuksista, julkistavat tämän tiedon muun muassa sen vuoksi, että on sijoittajien edun mukaista olla selvillä tällaisten yhtiöiden äänioikeusrakenteen muutoksista. Sen vuoksi viiden prosentin tasoa pidetään huomattavana omistusosuutena, joka voi vaikuttaa yhtiön äänioikeusrakenteeseen. Onkin tarkoituksenmukaista käyttää viiden prosentin kynnystä rajoittamaan samanaikaisia sijoituksia useampaan kuin yhteen luottoluokituslaitokseen. Tätä ei voida pitää suhteettomana, kun otetaan huomioon, että kaikki unionissa rekisteröidyt luottoluokituslaitokset ovat listaamattomia yhtiöitä, joten niihin ei sovelleta listattuihin yhtiöihin unionissa direktiivin 2004/109/EY mukaisesti sovellettavia avoimuus- ja menettelysääntöjä. Listaamattomien yhtiöiden hallintoon sovelletaan usein osakkeenomistajien toimintakäytäntöjä tai sopimuksia, ja osakkeenomistajia tai jäseniä on tavallisesti vähän. Sen vuoksi jopa vähemmistöasemalla voi olla vaikutusta listaamattomassa luottoluokituslaitoksessa. Jotta kuitenkin varmistetaan, että sijoitukset luottoluokituslaitoksiin puhtaasti taloudellisista syistä ovat yhä mahdollisia, kyseistä rajoitusta sijoittaa samanaikaisesti useampaan kuin yhteen luottoluokituslaitokseen ei tulisi laajentaa sijoituksiin, joita kanavoidaan sijoittajasta riippumattomien ja sijoittajan vaikutusvallan ulkopuolella olevien kolmansien tahojen hoitamien yhteissijoitusjärjestelmien kautta.
(25)
Osakkeenomistajarakenteeseen liittyviä eturistiriitoja koskevissa tämän asetuksen säännöksissä ei pitäisi viitata ainoastaan suoraan vaan myös välilliseen osakeomistukseen, koska muutoin näitä sääntöjä voisi olla helppo kiertää. Luottoluokituslaitosten olisi kaikin tavoin pyrittävä tuntemaan välilliset osakkeenomistajansa, jotta ne voivat tässä suhteessa välttää mahdollisia eturistiriitoja.
(26)
Niiden riippumattomuutta ja eturistiriitojen ehkäisyä koskevien sääntöjen, joissa edellytetään, etteivät luottoluokituslaitokset tuota luottoluokituspalveluja samalle liikkeeseenlaskijalle kovin pitkään, vaikuttavuus saattaisi heikentyä, jos luottoluokituslaitosten sallittaisiin ryhtyä muiden luottoluokituslaitosten merkittäviksi osakkeenomistajiksi tai jäseniksi.
(27)
On tärkeää varmistaa, etteivät luokitusmenetelmien muutokset johda niiden höltymiseen. Tämän vuoksi liikkeeseenlaskijoilla, sijoittajilla ja muilla osapuolilla olisi oltava tilaisuus esittää huomautuksia luokitusmenetelmien suunnitelluista muutoksista. Tämä auttaa niitä pääsemään selvyyteen uusien menetelmien käyttöönoton ja suunnitellun muutoksen perusteista. Liikkeeseenlaskijoiden ja sijoittajien menetelmäluonnoksista esittämät huomautukset saattavat olla arvokas apu luottoluokituslaitoksille menetelmien määrittelyssä. Myös EAMV:lle olisi ilmoitettava suunnitelluista muutoksista. Vaikka asetuksessa (EY) N:o 1060/2009 annetaan EAMV:lle valtuudet varmistaa, että luottoluokituslaitosten käyttämät menetelmät ovat tiukkoja, järjestelmällisiä ja jatkuvia ja että ne validoidaan aiemman kokemuksen perusteella, myös toteutumatesteillä, EAMV:lle ei tämän tarkastusprosessin myötä pitäisi antaa valtuuksia arvioida ehdotettujen menetelmien tai niiden luottoluokitusten asianmukaisuutta, jotka annetaan sen jälkeen, kun menetelmiä on alettu soveltaa. Luottoluokitusmenetelmissä olisi tarvittaessa otettava huomioon ympäristöön liittyvistä vaaroista aiheutuvat taloudelliset riskit.
(28)
Strukturoitujen rahoitusvälineiden monimutkaisuuden vuoksi luottoluokituslaitokset eivät ole aina onnistuneet varmistamaan niiden luottoluokitusten riittävän korkeaa laatua. Tämä on johtanut siihen, että markkinoiden luottamus tämäntyyppisiin luottoluokituksiin on heikentynyt. Luottamuksen palauttamiseksi olisi tarkoituksenmukaista edellyttää, että liikkeeseenlaskijat tai niihin liittyvät asianomaiset kolmannet osapuolet pyytävät vähintään kahta eri luottoluokituslaitosta antamaan strukturoituja rahoitusvälineitä koskevat luottoluokitukset, mikä voisi johtaa toisistaan poikkeaviin ja keskenään kilpaileviin arviointeihin. Tämä voisi myös vähentää liiallista tukeutumista yhteen ainoaan luottoluokitukseen.
(29)
Oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa sekä luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta annetussa direktiiviehdotuksessa sekä luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista annetussa asetusehdotuksessa, joiden on määrä korvata luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/48/EY (11) ja sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä 14 päivänä kesäkuuta 2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/49/EY (12), vahvistetaan vaatimus, että luottolaitokset ja sijoituspalveluyritykset arvioivat niiden yhteisöjen ja rahoitusvälineiden luottoriskiä, joihin ne itse sijoittavat, ja että ne eivät yksinkertaisesti tukeudu luottoluokituksiin. Tämä vaatimus olisi ulotettava muihin unionin oikeudella säänneltyihin rahoitusmarkkinoiden toimijoihin, mukaan lukien sijoitusten hoitajat. Tätä vaatimusta olisi kuitenkin sovellettava oikeasuhteisesti kaikkiin rahoitusmarkkinoiden toimijoihin ottaen huomioon kunkin toimijan toiminnan luonne, laajuus ja monimutkaisuus. Jäsenvaltioilla ei saisi olla oikeutta antaa tai pitää voimassa sääntöjä, jotka sallivat näiden sijoittajien pidemmälle menevän tukeutumisen luottoluokituksiin.
(30)
Sijoittajilla olisi paremmat mahdollisuudet tehdä tietoon perustuvia arvioita strukturoitujen rahoitusvälineiden luottokelpoisuudesta, jos ne saisivat riittävästi tietoa näistä välineistä. Koska esimerkiksi strukturoituun rahoitusvälineeseen liittyvä riski riippuu paljolti kohde-etuuksien laadusta ja kehityksestä, sijoittajille olisi annettava enemmän tietoa kohde-etuuksista. Tämä vähentäisi sijoittajien riippuvuutta luottoluokituksista. Lisäksi strukturoituja rahoitusvälineitä koskevien merkityksellisten tietojen ilmoittaminen todennäköisesti lisää luottoluokituslaitosten keskinäistä kilpailua, koska se voisi johtaa ilman toimeksiantoa annettujen luottoluokitusten määrän kasvuun. Komission olisi viimeistään tammikuussa 2016 tarkasteltava, onko aiheellista ulottaa kyseinen tietojen antamisvelvoite koskemaan myös muita rahoitustuotteita, ja annettava tätä koskeva kertomus. Tällaisia muita rahoitustuotteita ovat esimerkiksi katetut joukkolainat ja muut vakuudelliset lainat, joissa riski riippuu paljolti käytetyn vakuuden ominaisuuksista ja joissa voisi olla tarpeen antaa enemmän tietoja vakuuksista.
(31)
Sijoittajilla, liikkeeseenlaskijoilla ja muilla osapuolilla olisi oltava mahdollisuus tutustua ajantasaisiin luottoluokitustietoihin keskitetyllä verkkosivustolla. EAMV:n olisi perustettava Euroopan luottoluokitusten tietofoorumi, ja sen olisi annettava sijoittajille mahdollisuus vertailla vaivattomasti kaikkia tietyn luottoluokitellun yhteisön luokituksia. On tärkeää, että tietofoorumin verkkosivuilta käyvät ilmi kaikki kustakin välineestä saatavilla olevat luottoluokitukset, jotta sijoittajat voisivat ottaa kaikki eri näkemykset huomioon ennen oman sijoituspäätöksensä tekemistä. Jotta luottoluokituslaitosten mahdollisuutta toimia sijoittaja maksaa -mallin mukaisesti ei rajoitettaisi, tällaisia luottoluokituksia ei pitäisi sisällyttää tietofoorumiin. Tietofoorumin olisi autettava pieniä ja uusia luottoluokituslaitoksia saamaan näkyvyyttä. Tietofoorumiin olisi liitettävä myös EAMV:n keskustietokanta, jolloin luotaisiin keskitetty tietofoorumi kaikista saatavilla olevista luottoluokituksista välinekohtaisesti sekä keskustietokannassa julkaistuista aikaisempaa toimintaa koskevista tiedoista. Euroopan parlamentti tuki tällaista luottoluokitusten julkistamista 8 päivänä kesäkuuta 2011 antamassaan päätöslauselmassa.
(32)
Riippumatta siitä, onko luottoluokitukset annettu sääntelytarkoituksessa, niillä on huomattava vaikutus sijoituspäätöksiin ja liikkeeseenlaskijoiden imagoon ja taloudelliseen kiinnostavuuteen. Näin ollen luottoluokituslaitoksilla on merkittävä vastuu sijoittajia ja liikkeeseenlaskijoita kohtaan sen varmistamisessa, että ne noudattavat asetusta (EY) N:o 1060/2009 siten, että niiden luottoluokitukset ovat riippumattomia, objektiivisia ja riittävän laadukkaita. Sijoittajat ja liikkeeseenlaskijat eivät kuitenkaan aina ole siinä asemassa, että ne saisivat luottoluokituslaitokset toimimaan vastuidensa mukaisesti niitä kohtaan. Luottoluokituslaitosten saaminen siviilioikeudelliseen vastuuseen voi olla erityisen vaikeaa, jos luottoluokituslaitoksen ja esimerkiksi ilman toimeksiantoa luokitellun sijoittajan tai liikkeeseenlaskijan välillä ei ole sopimussuhdetta. Liikkeeseenlaskijoilla voi myös olla vaikeuksia saada luottoluokituslaitos toimimaan siviilioikeudellisen vastuunsa mukaisesti niitä kohtaan, vaikka niillä olisi sopimussuhde kyseisen luottoluokituslaitoksen kanssa: esimerkiksi luottoluokituksen alentaminen, josta on päätetty tahallisesti tai törkeän huolimattomasti asetuksen (EY) N:o 1060/2009 vastaisesti, voi vaikuttaa kielteisesti liikkeeseenlaskijan maineeseen ja rahoituskustannuksiin ja aiheuttaa näin liikkeeseenlaskijalle haittaa, vaikka sopimusvastuu ei sitä kattaisikaan. Sen vuoksi on tärkeää säätää sijoittajien asianmukaisesta oikeudesta korvaukseen, jos ne ovat kohtuullisella tavalla luottaneet luottoluokitukseen, joka on annettu asetuksen (EY) N:o 1060/2009 vastaisesti, ja myös liikkeeseenlaskijoiden oikeudesta korvaukseen, kun niille aiheutuu siviilioikeudellista vahinkoa asetuksen (EY) N:o 1060/2009 vastaisesti annetusta luottoluokituksesta. Sijoittajan ja liikkeeseenlaskijan olisi voitava saattaa luottoluokituslaitos vastuuseen vahingosta, jos se aiheutuu luokitustulokseen vaikuttaneesta tämän asetuksen rikkomisesta. Sijoittajat ja liikkeeseenlaskijat, joilla on sopimussuhde luottoluokituslaitoksen kanssa, voivat halutessaan perustaa tätä luottoluokituslaitosta vastaan esittämänsä vaatimuksen sopimusrikkomukseen, mutta kaikkien sijoittajien ja liikkeeseenlaskijoiden olisi voitava vaatia korvauksia kärsimästään vahingosta asetuksen (EY) N:o 1060/2009 rikkomisen perusteella riippumatta siitä, onko osapuolten välillä sopimussuhdetta.
(33)
Luottoluokituslaitokset olisi voitava saattaa vastuuseen ainoastaan, jos ne rikkovat niille asetuksessa (EY) N:o 1060/2009 asetettuja velvoitteita tahallisesti tai törkeän huolimattomasti. Tällainen ”tuottamuksellisuuden” huomioon ottaminen on tarkoituksenmukaista, koska luottoluokitustoimintaan sisältyy jossakin määrin monimutkaisten taloudellisten tekijöiden arviointia ja eri menetelmillä voidaan päätyä erilaisiin luokitustuloksiin, joista yhtäkään ei voida pitää vääränä. Luottoluokituslaitosten asettaminen potentiaalisesti rajattomaan vastuuseen on asianmukaista ainoastaan silloin, kun ne rikkovat asetusta (EY) N:o 1060/2009 tahallisesti tai törkeän huolimattomasti.
(34)
Sijoittajan tai liikkeeseenlaskijan, joka vaatii korvauksia asetuksen (EY) N:o 1060/2009 rikkomisesta, olisi esitettävä täsmällisiä ja yksityiskohtaisia tietoja, jotka osoittavat, että luottoluokituslaitos on syyllistynyt tällaiseen asetuksen rikkomiseen. Toimivaltaisen tuomioistuimen olisi arvioitava asiaa ottaen huomioon, että sijoittajalla tai liikkeeseenlaskijalla ei ehkä ole ollut mahdollisuutta tutustua tietoihin, jotka ovat ainoastaan luottoluokituslaitoksen ulottuvilla.
(35)
Luottoluokituslaitosten siviilioikeudellista vastuuta koskevia asioita, jotka eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan tai joita ei määritellä siinä, kuten tahallisuus ja törkeä huolimattomuus, olisi käsiteltävä asiaa koskevien kansainvälisen yksityisoikeuden sääntöjen mukaan määräytyvän sovellettavan kansallisen oikeuden mukaisesti. Jäsenvaltioiden olisi erityisesti voitava säilyttää kansalliset siviilioikeudellista vastuuta koskevat järjestelmänsä, jotka ovat sijoittajien tai liikkeeseenlaskijoiden kannalta edullisemmat tai jotka eivät perustu asetuksen (EY) N:o 1060/2009 rikkomiseen. Sijoittajien tai liikkeeseenlaskijoiden nostamista siviilioikeudellista vastuuta koskevista kanteista päättävän toimivaltaisen tuomioistuimen olisi määräydyttävä kansainvälisen yksityisoikeuden asianomaisten sääntöjen mukaisesti.
(36)
Vaikka institutionaaliset sijoittajat, mukaan lukien sijoitusten hoitajat, velvoitetaan tekemään omat arviointinsa omaisuuserien luottokelpoisuudesta, tämän ei pitäisi estää tuomioistuimia toteamasta, että luottoluokituslaitos on asetusta (EY) N:o 1060/2009 rikkoessaan aiheuttanut sijoittajalle haittaa, josta kyseinen luottoluokituslaitos on vastuussa. Vaikka tällä asetuksella parannetaan sijoittajien mahdollisuuksia tehdä omia riskiarviointejaan, niillä on edelleen vähäisemmät tiedonsaantimahdollisuudet kuin luottoluokituslaitoksilla. Erityisesti pienemmiltä sijoittajilta voi puuttua valmiudet tarkastella luottoluokituslaitosten antamia ulkoisia luottoluokituksia kriittisesti.
(37)
Jäsenvaltioiden ja EAMV:n olisi varmistettava, että asetuksen (EY) N:o 1060/2009 nojalla määrätyt seuraamukset julkistetaan vain, jos tällainen julkistaminen olisi oikeasuhteista.
(38)
Eturistiriitojen lieventämiseksi ja luottoluokitusmarkkinoiden terveen kilpailun edistämiseksi on tärkeää varmistaa, että luottoluokituslaitosten asiakkailta perimät maksut määräytyvät syrjimättömästi. Eri maksujen periminen samantyyppisestä palvelusta olisi perusteltua ainoastaan, jos palvelun tarjoamisesta eri asiakkaille tosiasiallisesti aiheutuu erisuuruisia kustannuksia. Tietyltä liikkeeseenlaskijalta luottoluokituspalveluista perittävät maksut eivät myöskään saa riippua tehdyn työn tuloksista tai seurauksista eivätkä liitännäispalvelujen tarjoamisesta. Jotta näitä sääntöjä voitaisiin valvoa tehokkaasti, luottoluokituslaitosten olisi annettava EAMV:lle tiedot kultakin asiakkaaltaan saaduista maksuista ja yleisestä hinnoittelupolitiikastaan.
(39)
Julkisyhteisöjen luottoluokituksia on tärkeää tarkastella uudelleen säännöllisesti, jotta edistettäisiin näiden luottoluokitusten ajantasaista laadintaa ja niiden uskottavuutta sekä autettaisiin käyttäjiä ymmärtämään niitä. On myös tärkeää, että luottoluokituslaitokset antavat avoimemmin tietoja tehdyistä tutkimuksista, julkisyhteisöjen luottoluokitusten valmisteluun varatusta henkilöstöstä ja julkisyhteisöjen velkaa koskevien luottoluokitusten taustalla olevista olettamuksista.
(40)
On tärkeää, että sijoittajilla on jäsenvaltioiden luottokelpoisuuden arvioimiseen tarvittavat tiedot. Valvoessaan jäsenvaltioiden talous- ja finanssipolitiikkaa komissio kerää ja käsittelee tietoja kaikkien jäsenvaltioiden talous-, rahoitus- ja finanssipoliittisesta tilanteesta ja niiden talouden kunnosta; koska komissio julkaisee suurimman osan näistä tiedoista, sijoittajat voivat käyttää niitä arvioidessaan jäsenvaltioiden potentiaalista luottokelpoisuutta. Komission olisi tarvittaessa ja mahdollisuuksien mukaan täydennettävä nykyistä jäsenvaltioiden talouden kuntoa koskevaa raportointia sellaisilla lisätiedoilla tai -indikaattoreilla, jotka saattaisivat auttaa sijoittajia arvioimaan jäsenvaltioiden luottokelpoisuutta, jollei jäsenvaltioiden talous- ja finanssipolitiikan valvontaan sovellettavia luottamuksellisuutta koskevista säännöistä muuta johdu. Nämä tiedot olisi saatettava yleisön saataville täydentäen näin nykyisiä julkaisuja ja muita julkisesti esitettäviä tietoja, jotta sijoittajille voidaan antaa tietoja, jotka auttavat niitä arvioimaan julkisyhteisöjen luottokelpoisuutta ja niiden velkatietoja. Komission olisikin tarkasteltava mahdollisuuksia kehittää eurooppalaista luottokelpoisuusarviointia, jotta sijoittajat voisivat tehdä puolueettomia ja objektiivisia arvioita jäsenvaltioiden luottokelpoisuudesta ja ottaa huomioon kulloisenkin taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen. Komission olisi tarvittaessa esitettävä aiheellisia lainsäädäntöehdotuksia.
(41)
Nykyisissä säännöissä edellytetään luottoluokitusten ilmoittamista luokitellulle yhteisölle 12 tuntia ennen niiden julkistamista. Jotta voitaisiin välttää tällaisten ilmoitusten tekeminen työajan ulkopuolella ja jotta luokitellulle yhteisölle annettaisiin riittävästi aikaa tarkastaa luottoluokituksen taustalla olevien tietojen oikeellisuus, luokitellulle yhteisölle olisi ilmoitettava luokituksesta yhtä kokonaista työpäivää ennen luottoluokituksen tai luokitusnäkymän julkistamista. Luokitellun yhteisön olisi selkeästi määriteltävä ja rajattava luettelo henkilöistä, joilla on valtuudet vastaanottaa tällainen ilmoitus.
(42)
Julkisyhteisöjen luottoluokitusten erityispiirteiden vuoksi ja volatiliteettiriskin vähentämiseksi on tarpeen ja oikeasuhteista vaatia luottoluokituslaitoksia julkaisemaan tällaiset luokitukset vasta unioniin sijoittautuneiden kauppapaikkojen sulkeuduttua ja vähintään tuntia ennen niiden avautumista. Samoin perustein on myös tarpeen ja oikeasuhteista, että luottoluokituslaitosten olisi joulukuun lopussa julkaistava seuraavien 12 kuukauden aikataulu, jossa määritellään julkisyhteisöjen luottoluokitusten ja vastaavasti soveltuvin osin niihin liittyvien luokitusnäkymien julkistamispäivät. Päivät olisi määriteltävä siten, että ne osuvat perjantaihin. Ainoastaan ilman toimeksiantoa annettavien julkisyhteisöjen luottoluokitusten julkistamiskerrat olisi syytä rajoittaa kahteen tai kolmeen. Luottoluokituslaitosten olisi sallittava poiketa ilmoitetusta aikataulusta, jos se on tarpeen niiden oikeudellisten velvoitteiden täyttämisen kannalta ja jos ne perustelevat yksityiskohtaisesti poikkeamisensa. Poikkeamisesta ei kuitenkaan saisi tulla rutiini.
(43)
Komission olisi markkinoiden kehityksen perusteella esitettävä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus, jossa tarkastellaan tarvetta perustaa eurooppalainen julkinen luottoluokituslaitos, jonka tehtävänä olisi arvioida jäsenvaltioiden valtionvelan luottokelpoisuutta, ja/tai eurooppalainen luottoluokitussäätiö, jonka tehtävät liittyisivät kaikenlaisiin muihin luottoluokituksiin, sekä selvitetään tapoja tukea tällaista laitosta ja/tai säätiötä. Komission olisi tarvittaessa esitettävä aiheellisia lainsäädäntöehdotuksia.
(44)
Jotta voitaisiin ottaa huomioon julkisyhteisöjen luottoluokitusten erityisyys ja torjua unionin laajuisen tartuntavaikutuksen uhka, olisi kiellettävä ilmoitusten antaminen jotakin maaryhmää koskevista muutoksista, jos ilmoitukseen ei liity maakohtaisia raportteja. Jotta voitaisiin parantaa niiden tietolähteiden asianmukaisuutta ja saatavuutta, joita luottoluokituslaitokset käyttävät julkisessa viestinnässään julkisyhteisöjen luottoluokitusten mahdollisista muutoksista silloin, kun ei ole kyse luottoluokituksista ja luokitusnäkymistä tai niihin liittyvistä lehdistötiedotteista, viestinnän olisi aina perustuttava tietoon, joka on luokitellun yhteisön ulottuvilla ja jonka ilmaisemiseen luokiteltu yhteisö on antanut suostumuksensa, paitsi jos tieto on saatavilla yleisessä käytössä olevista lähteistä. Jos luokitellun yhteisön toimintaa koskevan oikeudellisen sääntelyn perusteella yhteisö ei saa ilmaista tällaista tietoa, kuten sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) 28 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/6/EY (13) 1 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettua sisäpiiritietoa, luokiteltu yhteisö ei saa antaa suostumustaan.
(45)
Avoimuuden varmistamiseksi luottoluokituslaitosten olisi julkisyhteisöjen luottoluokituksiaan julkaistessaan selvitettävä lehdistötiedotteissaan tai raporteissaan luottoluokitusten tärkeimmät perusteet. Julkisyhteisöjen luottoluokitusten avoimuus ei saisi kuitenkaan vaikuttaa kansallisten politiikkojen (talous-, työmarkkina- ja muiden politiikkojen) suuntaan. Sen vuoksi luottoluokituslaitokset eivät saisi esittää julkisyhteisöille suoria tai nimenomaisia vaatimuksia tai suosituksia niiden politiikoista, vaikka ne voivat käyttää näitä politiikkoja osana aineistoaan arvioidessaan julkisyhteisön tai sen rahoitusinstrumenttien luottokelpoisuutta ja selvittäessään julkisyhteisön luottoluokituksen tärkeimpiä perusteita. Luottoluokituslaitosten olisi pidättäydyttävä esittämästä suoria tai nimenomaisia suosituksia julkisyhteisöjen politiikoista.
(46)
Rahoituspalvelualaa koskevilla teknisillä standardeilla olisi varmistettava tallettajien, sijoittajien ja kuluttajien riittävä suoja koko unionissa. Koska EAMV:lla on pitkälle menevää erityisasiantuntemusta, olisi tehokasta ja asianmukaista antaa sen tehtäväksi laatia ja toimittaa komissiolle luonnokset teknisiksi sääntelystandardeiksi ja teknisiksi täytäntöönpanostandardeiksi, joihin ei liity toimintapoliittisia valintoja.
(47)
Komission olisi hyväksyttävä EAMV:n laatimat luonnokset teknisiksi sääntelystandardeiksi, jotka koskevat liikkeeseenlaskijan strukturoiduista rahoitusvälineistä antamien tietojen sisältöä sekä esittämisväliä ja -tapaa, niiden tietojen rakennetta ja muotoa sekä esittämismenetelmää ja -aikataulua, jotka luottoluokituslaitosten on ilmoitettava EAMV:lle Euroopan luottoluokitusten tietofoorumia varten, sekä EAMV:n suorittamaa jatkuvaa valvontaa varten toimitettavien luottoluokituslaitosten perimiä maksuja koskevien tietojen sisältöä ja muotoa. Komission olisi hyväksyttävä kyseiset standardit delegoiduilla säädöksillä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan nojalla ja asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10-14 artiklan mukaisesti.
(48)
Asetuksella (EY) N:o 1060/2009 sallitaan kolmansissa maissa annettujen luottoluokitusten käyttö sääntelytarkoituksiin, jos ne on antanut kyseisen asetuksen mukaisesti sertifioitu luottoluokituslaitos tai jos unioniin sijoittautunut luottoluokituslaitos on vahvistanut ne saman asetuksen mukaisesti. Sertifiointi edellyttää, että komissio on tehnyt kolmannen maan luottoluokituslaitosten sääntelyjärjestelmää koskevan vastaavuuspäätöksen, ja vahvistaminen edellyttää, että kolmannen maan luottoluokituslaitoksen toiminta täyttää vaatimukset, jotka ovat vähintään yhtä tiukat kuin asiaa koskevat unionin säännöt. Joitakin tässä asetuksessa vahvistetuista säännöksistä ei tulisi soveltaa vastaavuutta ja vahvistamista koskeviin arviointeihin. Tällaisia ovat säännökset, joilla vahvistetaan velvoitteita vain liikkeeseenlaskijoille, mutta ei luottoluokituslaitoksille. Tässä yhteydessä ei pitäisi myöskään ottaa huomioon säännöksiä, jotka liittyvät pikemmin luokitusmarkkinoiden rakenteeseen unionissa kuin vahvistavat menettelytapasääntöjä luottoluokituslaitoksille. Jotta kolmansilla mailla olisi riittävästi aikaa tarkastella uudelleen sääntelypuitteitaan muiden uusien sisällöltään asiaan liittyvien säännösten osalta, kyseisiä säännöksiä olisi sovellettava vastaavuutta ja vahvistamista koskeviin arviointeihin vasta 1 päivästä kesäkuuta 2018. Niin ikään on tärkeää muistaa, että kolmannen maan sääntelypuitteiden ei tarvitse sisältää tässä asetuksessa säädettyjen kanssa identtisiä sääntöjä. Kuten jo asetuksessa (EY) N:o 1060/2009 säädettiin, riittää, että kolmannen maan sääntelyjärjestelmällä saavutetaan samat tavoitteet ja saadaan käytännössä aikaan samat vaikutukset, jotta sen katsottaisiin olevan vastaava tai vähintään yhtä tiukka kuin unionin sääntelyjärjestelmä.
(49)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, jotka ovat luottoluokituslaitosten riippumattomuuden lisääminen, järkevien luottoluokitusprosessien ja -menetelmien edistäminen, julkisyhteisöjen luottoluokituksiin liittyvien riskien lieventäminen, liiallisen luottoluokituksiin tukeutumisen ehkäiseminen ja sijoittajien korvausoikeuden varmistaminen, vaan ne voidaan valvottavien luottoluokitustoimintojen unionin laajuisen rakenteen ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.
(50)
Komission olisi esitettävä vuoden 2013 loppuun mennessä kertomus mahdollisuudesta perustaa pienempien luottoluokituslaitosten verkosto, jotta voitaisiin lisätä kilpailua markkinoilla. Kertomuksessa olisi arvioitava unionin taloudellista ja muuta tukea ja kannustimia tällaisen verkoston luomiselle siten, että otetaan huomioon tällaisesta julkisesta rahoituksesta aiheutuvat mahdolliset eturistiriidat.
(51)
Euroopan tietosuojavaltuutettua on kuultu yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 45/2001 (14) 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja hän on antanut lausunnon (15).
(52)
Asetus (EY) N:o 1060/2009 olisi näin ollen muutettava vastaavasti,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1060/2009 muuttaminen
Muutetaan asetus (EY) N:o 1060/2009 seuraavasti:
1)
Korvataan 1 artikla seuraavasti:
”1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa säädetään yhteisistä sääntelyperiaatteista, joilla lisätään luottoluokitustoiminnan integriteettiä, avoimuutta, vastuullisuutta, hyvää hallinnointia ja riippumattomuutta, joilla parannetaan unionissa annettavien luottoluokitusten laatua ja edistetään sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa, samalla kun saavutetaan korkeatasoinen kuluttajan- ja sijoittajansuoja. Asetuksessa säädetään luottoluokitusten antamisen edellytyksistä ja luottoluokituslaitosten sekä niiden osakkeenomistajien ja jäsenten organisaatioon ja toiminnan harjoittamiseen sovellettavista säännöistä, joiden tarkoituksena on edistää luottoluokituslaitosten riippumattomuutta, välttää eturistiriidat ja parantaa kuluttajan- ja sijoittajansuojaa.
Tässä asetuksessa vahvistetaan myös unioniin sijoittautuneille liikkeeseenlaskijoille, alullepanijoille ja järjestäjille strukturoituja rahoitusvälineitä koskevia velvoitteita.”
2)
Korvataan 2 artiklan 1 alakohdassa, 5 artiklan 1 kohdan johdantolauseessa ja liitteessä II olevassa 1 kohdassa ilmaisu ”yhteisössä” ilmaisulla ”unionissa” sekä 3 artiklan 1 kohdan m alakohdassa, 4 artiklan 2 kohdassa, 4 artiklan 3 kohdan johdantolauseessa, 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa ja 14 artiklan 1 kohdassa ilmaisu ”yhteisöön” ilmaisulla ”unioniin”.
3)
Muutetaan 3 artikla seuraavasti:
a)
muutetaan 1 kohta seuraavasti:
i)
korvataan g alakohta seuraavasti:
”g)
’sääntelytarkoituksilla’ luottoluokitusten käyttöä unionin lainsäädännön noudattamiseksi tai unionin lainsäädännön noudattamiseksi sellaisena kuin se on pantu täytäntöön jäsenvaltioiden kansallisella lainsäädännöllä;”;
ii)
lisätään alakohdat seuraavasti:
”p a)
’luottolaitoksella’ direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettua luottolaitosta;
p b)
’sijoituspalveluyrityksellä’ direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettua sijoituspalveluyritystä;
p c)
’vakuutusyhtiöllä’ vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (Solvenssi II) 25 päivänä marraskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY 13 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettua vakuutusyhtiötä (16);
p d)
’jälleenvakuutusyhtiöllä’ direktiivin 2009/138/EY 13 artiklan 4 alakohdassa tarkoitettua jälleenvakuutusyhtiötä;
p e)
’ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavilla laitoksilla’ direktiivin 2003/41/EY 6 artiklan a alakohdassa tarkoitettua ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavaa laitosta;
p f)
’rahastoyhtiöllä’ siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EY (17) 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua rahastoyhtiötä;
p g)
’sijoitusyhtiöllä’ direktiivin 2009/65/EY tarkoitettua yhtiöjärjestyksen nojalla perustettua yhteissijoitusyritystä;
p h)
’vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitajalla’ vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista 8 päivänä kesäkuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU (18) 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitajaa;
p i)
’keskusvastapuolella’ OTC-johdannaisista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä 4 päivänä heinäkuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 (19) 2 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettua keskusvastapuolta, jolle on myönnetty toimilupa mainitun asetuksen 14 artiklan mukaisesti;
p j)
’esitteellä’ direktiivin 2003/71/EY ja asetuksen (EY) N:o 809/2004 mukaisesti julkaistua esitettä.
iii)
korvataan q ja r alakohta seuraavasti:
”q)
’alakohtaisella lainsäädännöllä’ p a-p j alakohdassa tarkoitettuja unionin säädöksiä;
r)
’alakohtaisilla toimivaltaisilla viranomaisilla’ asiaa koskevan alakohtaisen lainsäädännön nojalla nimettyjä toimivaltaisia kansallisia viranomaisia, joiden tehtävänä on valvoa luottolaitoksia, sijoituspalveluyrityksiä, vakuutusyhtiöitä, jälleenvakuutusyhtiöitä, ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavia laitoksia, rahastoyhtiöitä, sijoitusyhtiöitä, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia, keskusvastapuolia ja esitteitä.”;
iv)
lisätään alakohdat seuraavasti:
”s)
’liikkeeseenlaskijalla’ liikkeeseenlaskijaa siten kuin se on määritelty direktiivin 2003/71/EY 2 artiklan 1 kohdan h alakohdassa;
t)
’alullepanijalla’ alullepanijaa siten kuin se on määritelty direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 41 alakohdassa;
u)
’järjestäjällä’ järjestäjää siten kuin se on määritelty direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 42 alakohdassa;
v)
’julkisyhteisön luottoluokituksella’:
i)
luottoluokitusta, jossa luokiteltava yhteisö on valtio tai valtion alue- tai paikallisviranomainen;
ii)
luottoluokitusta, jossa velan tai rahoitusvelvoitteen, velkapaperin tai muun rahoitusvälineen liikkeeseenlaskija on valtio tai valtion alue- tai paikallisviranomainen taikka valtion tai alue- tai paikallisviranomaisen erillisyhtiö;
iii)
luottoluokitusta, jossa liikkeeseenlaskija on kahden tai useamman valtion perustama kansainvälinen rahoituslaitos, jonka tarkoituksena on hankkia rahoitusta ja antaa rahoitustukea niille kyseisen kansainvälisen rahoituslaitoksen jäsenille, joilla on tai joille uhkaa tulla vakavia rahoitusongelmia;
w)
’luokitusnäkymällä’ näkemystä luottoluokituksen todennäköisestä kehityssuunnasta lyhyellä aikavälillä, keskipitkällä aikavälillä tai sekä lyhyellä että keskipitkällä aikavälillä;
x)
’ilman toimeksiantoa annetulla luottoluokituksella’ tai ’ilman toimeksiantoa annetulla julkisyhteisön luottoluokituksella’ luottoluokitusta tai julkisyhteisön luottoluokitusta, jonka luottoluokituslaitos antaa muuten kuin pyynnöstä;
y)
’luottopisteytyksellä’ luottokelpoisuuden mittaa, joka saadaan koostamalla tai esittämällä pelkästään ennalta vahvistettuun tilastojärjestelmään tai -malliin perustuvia tietoja ilman luokitusanalyytikon luokituskohtaisesti tekemiä merkittäviä analyyseja;
z)
’säännellyllä markkinalla’ säänneltyä markkinaa siten kuin se on määritelty direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa;
a a)
’uudelleenarvopaperistamisella’ uudelleenarvopaperistamista siten kuin se on määritelty direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 40 a alakohdassa.”;
b)
lisätään alakohta seuraavasti:
”3. Tätä asetusta sovellettaessa ”osakkeenomistaja” kattaa rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen 26 päivänä lokakuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY (20) 3 artiklan 6 alakohdassa tarkoitetut todelliset omistajat tai edunsaajat.
4)
Muutetaan 4 artikla seuraavasti:
a)
korvataan 1 kohta seuraavasti:
”1. Luottolaitokset, sijoituspalveluyritykset, vakuutusyhtiöt, jälleenvakuutusyhtiöt, ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavat laitokset, rahastoyhtiöt, sijoitusyhtiöt, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat ja keskusvastapuolet voivat käyttää luottoluokituksia sääntelytarkoituksiin ainoastaan, jos ne on antanut unioniin sijoittautunut ja tämän asetuksen mukaisesti rekisteröity luottoluokituslaitos.
Jos esite sisältää viittauksen luottoluokitukseen tai luottoluokituksiin, arvopapereiden liikkeeseenlaskijan, tarjoajan tai osapuolen, joka hakee niiden ottamista kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla, on varmistettava, että esitteessä esitetään selvästi ja näkyvästi myös tiedot siitä, onko luottoluokitukset antanut yhteisöön sijoittautunut ja tämän asetuksen mukaisesti rekisteröity luottoluokituslaitos.”;
b)
korvataan 3 kohdan b alakohta seuraavasti:
”b)
luottoluokituslaitos on tarkistanut ja pystyy jatkuvasti osoittamaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1095/2010 (21) perustetulle Euroopan valvontaviranomaiselle (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen), jäljempänä ’EAMV’, että vahvistettavan luottoluokituksen antamiseen johtaneessa kolmannen maan luottoluokituslaitoksen luottoluokitustoiminnassa noudatetaan vähintään yhtä tiukkoja vaatimuksia kuin 6-12 artiklassa ja liitteessä I säädetyt vaatimukset, lukuun ottamatta 6 a, 6 b, 8 a, 8 b, 8 c ja 11 a artiklaa sekä liitteessä I olevan B jakson 3 kohdan b a alakohtaa ja 3 a ja 3 b kohtaa;
5)
Muutetaan 5 artikla seuraavasti:
a)
korvataan 6 kohdan toisen alakohdan b alakohta seuraavasti:
”b)
luottoluokituslaitoksiin kyseisessä kolmannessa maassa sovelletaan sitovia sääntöjä, jotka vastaavat 6-12 artiklan ja liitteen I säännöksiä, lukuun ottamatta 6 a, 6 b, 8 a, 8 b, 8 c ja 11 a artiklaa sekä liitteessä I olevan B jakson 3 kohdan b a alakohtaa ja 3 a ja 3 b kohtaa; ja”;
b)
korvataan 8 kohta seuraavasti:
”8. Tämän asetuksen 20, 23 b ja 24 artiklan säännöksiä sovelletaan 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti sertifioituihin luottoluokituslaitoksiin ja niiden antamiin luottoluokituksiin.”
6)
Lisätään I osastoon artiklat seuraavasti:
”5 a artikla
Rahoituslaitosten liiallinen tukeutuminen luottoluokituksiin
1. Edellä olevan 4 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen yhteisöjen on tehtävä omat luottoriskiarviointinsa eivätkä ne saa tukeutua luottoluokituksiin yksinomaisesti tai mekaanisesti arvioidessaan yhteisön tai rahoitusvälineen luottokelpoisuutta.
2. Edellä 4 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen yhteisöjen valvonnasta vastaavien alakohtaisten toimivaltaisten viranomaisten on, näiden yritysten toiminnan luonne, laajuus ja monimutkaisuus huomioon ottaen ja alakohtaisia määräyksiä noudattaen, valvottava tiiviisti yritysten luottoriskiarviointiprosessien riittävyyttä ja arvioitava luottoluokituksiin viittaamista sopimuksissa ja tarvittaessa rohkaistava näitä yrityksiä tällaisten viittausten vaikutusten lieventämiseen, jotta luokituksiin ei tukeuduttaisi yksinomaisesti ja mekaanisesti.
5 b artikla
Euroopan valvontaviranomaisten ja Euroopan järjestelmäriskikomitean tukeutuminen luottoluokituksiin
1. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1093/2010 (22) perustettu Euroopan valvontaviranomainen (Euroopan pankkiviranomainen), jäljempänä ’EPV’, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1094/2010 (23) perustettu Euroopan valvontaviranomainen (Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen), jäljempänä ’EVLEV’, ja EAMV eivät saa laatimissaan ohjeissa, suosituksissa eikä teknisten standardien luonnoksissa viitata luottoluokituksiin, jos tällaiset viittaukset mahdollisesti johtavat siihen, että toimivaltaiset viranomaiset, alakohtaiset toimivaltaiset viranomaiset, 4 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut yhteisöt tai muut rahoitusmarkkinoiden toimijat tukeutuvat luottoluokituksiin yksinomaisesti ja mekaanisesti. EPV:n, EVLEV:n ja EAMV:n on tämän mukaisesti tarkasteltava uudelleen voimassa olevia suuntaviivoja ja suosituksia ja tarvittaessa poistettava niistä kaikki tällaiset viittaukset luottoluokituksiin viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013.
2. Finanssijärjestelmän makrotason vakauden valvonnasta Euroopan unionissa ja Euroopan järjestelmäriskikomitean perustamisesta 24 päivänä marraskuuta 2010 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1092/2010 (24) perustettu Euroopan järjestelmäriskikomitea ei saa viitata luottoluokituksiin antamissaan varoituksissa ja suosituksissa, jos tällaiset viittaukset mahdollisesti johtavat siihen, että luottoluokituksiin tukeudutaan yksinomaisesti tai mekaanisesti.
5 c artikla
Liiallinen luottoluokituksiin tukeutuminen unionin oikeudessa
Komission olisi, rajoittamatta aloiteoikeutensa täysimääräisyyttä, edelleen tarkasteltava johtavatko viittaukset luottoluokituksiin unionin oikeudessa, tai voivatko ne mahdollisesti johtaa, siihen, että toimivaltaiset viranomaiset, alakohtaiset toimivaltaiset viranomaiset, 4 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut yhteisöt tai muut rahoitusmarkkinoiden toimijat tukeutuvat luottoluokituksiin yksinomaisesti tai mekaanisesti, jotta unionin oikeudesta voitaisiin poistaa kaikki viittaukset luottoluokituksista sääntelytarkoituksiin 1 päivään tammikuuta 2020 mennessä edellyttäen, että vaihtoehtoisia luottoriskin arviointitapoja on tuotu esille ja otettu käyttöön.
7)
Muutetaan 6 artikla seuraavasti:
a)
korvataan 1 kohta seuraavasti:
”1. Luottoluokituslaitoksen on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että luottoluokituksen tai luokitusnäkymän antamiseen ei vaikuta mikään olemassa oleva tai mahdollinen eturistiriita tai liiketoimintasuhde, joka liittyy luokituksen tai luokitusnäkymän antavaan luokituslaitokseen, sen osakkeenomistajiin, sen johtajiin, luottoluokitusanalyytikoihin, työntekijöihin tai muihin luonnollisiin henkilöihin, joiden tarjoamat palvelut ovat luottoluokituslaitoksen käytettävissä tai määräysvallassa, taikka kehenkään luokituslaitokseen määräysvallan kautta suoraan tai välillisesti sidoksissa olevaan henkilöön.”;
b)
korvataan 3 kohdan johdantolause seuraavasti:
”3. EAMV voi luottoluokituslaitoksen pyynnöstä vapauttaa luottoluokituslaitoksen liitteessä I olevan A jakson 2, 5, 6 ja 9 kohdan sekä 7 artiklan 4 kohdan vaatimusten noudattamisesta, jos luottoluokituslaitos pystyy osoittamaan, että vaatimukset eivät ole oikeassa suhteessa sen liiketoiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monimutkaisuuteen eivätkä luottoluokitusten antamisen luonteeseen ja laajuuteen ja että:”;
c)
lisätään kohta seuraavasti:
”4. Luottoluokituslaitosten on luotava tehokas sisäinen valvontarakenne, joka kattaa sellaisten toimintatapojen ja menettelyjen täytäntöönpanon, joilla voidaan ehkäistä ja lieventää mahdollisia eturistiriitoja ja varmistaa luottoluokitusten sekä luottoluokitusanalyytikkojen ja -ryhmien riippumattomuus osakkeenomistajista, hallinto- ja johtoelimistä sekä myynti- ja markkinointitoiminnasta; luottoluokituslaitosten on pidettävä tätä rakennetta yllä, valvottava sen täytäntöönpanoa ja huolehdittava sen dokumentoinnista. Luottoluokituslaitosten on laadittava vakioidut toimintaohjeet yritysten hyvästä hallintotavasta, organisaatiosta sekä eturistiriitojen hallinnasta. Niiden on seurattava ja tarkasteltava uudelleen näitä vakioituja toimintaohjeita säännöllisesti, jotta voidaan arvioida, ovatko ne tehokkaita ja olisiko niitä päivitettävä.”
8)
Lisätään artiklat seuraavasti:
”6 a artikla
Luottoluokituslaitoksiin tehtäviin sijoituksiin liittyvät eturistiriidat
1. Luottoluokituslaitoksen osakkeenomistajan tai jäsenen, jolla on joko vähintään viisi prosenttia luottoluokituslaitoksen pääomasta tai äänioikeuksista tai sellaisen yrityksen pääomasta tai äänioikeuksista, joka voi käyttää määräysvaltaa tai määräävää vaikutusvaltaa rekisteröityyn luottoluokituslaitokseen, on kiellettyä
a)
omistaa viittä prosenttia tai tätä suurempaa osuutta minkään muun luottoluokituslaitoksen pääomasta;
b)
pitää hallussaan oikeutta tai valtaa käyttää viittä prosenttia tai tätä suurempaa osuutta minkään toisen luottoluokituslaitoksen äänioikeuksista;
c)
pitää hallussaan oikeutta tai valtaa nimittää tai erottaa minkään toisen luottoluokituslaitoksen hallinto- tai valvontaelimen jäseniä;
d)
olla minkään toisen luottoluokituslaitoksen hallinto- tai valvontaelimen jäsen;
e)
käyttää tai pitää hallussaan valtaa käyttää määräysvaltaa tai määräävää vaikutusvaltaa missään toisessa luottoluokituslaitoksessa.
Ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettua kieltoa ei sovelleta omistuksiin hajauttamiseen perustuvissa yhteissijoitusjärjestelmissä, mukaan luettuina hoidetut rahastot, kuten eläkerahastot ja henkivakuutukset, edellyttäen, että omistukset tällaisissa järjestelmissä eivät aseta kyseistä henkilöä asemaan, jossa hän voi käyttää merkittävää vaikutusvaltaa kyseisten järjestelmien liiketoimintaan.
2. Tätä artiklaa ei sovelleta sijoituksiin samaan luottoluokituslaitosten ryhmään kuuluvissa muissa luottoluokituslaitoksissa.
6 b artikla
Luottoluokituslaitoksen kanssa solmittavan sopimussuhteen enimmäiskesto
1. Kun luottoluokituslaitos tekee sopimuksen uudelleenarvopaperistamisten luottoluokittamisesta, se ei saa neljään vuoteen antaa luottoluokituksia uusista uudelleenarvopaperistamisista, joihin liittyy saman alullepanijan kohde-etuuksia.
2. Kun luottoluokituslaitos tekee sopimuksen uudelleenarvopaperistamisten luottoluokittamisesta, se pyytää liikkeeseenlaskijaa
a)
määrittämään sellaisten luottoluokituslaitosten lukumäärä, jotka ovat sopimussuhteessa sellaisten uudelleenarvopaperistamisten luottoluokittamisesta, joihin liittyy saman alullepanijan kohde-etuuksia;
b)
laskemaan mikä prosentuaalinen osuus sellaisten liikkeessä olevien luottoluokiteltujen uudelleenarvopaperistamisten kokonaismäärästä, joihin liittyy saman alullepanijan kohde-etuuksia, on sellaisia, joille kukin luottoluokituslaitos antaa luottoluokituksia.
Kun ainakin neljä luottoluokituslaitosta luokittaa kukin yli kymmentä prosenttia liikkeessä olevien luottoluokiteltujen uudelleenarvopaperistamisten kokonaismäärästä, 1 kohdassa tarkoitettuja rajoituksia ei sovelleta.
Toisessa alakohdassa säädetyn poikkeuksen soveltamista jatketaan vähintään siihen saakka, kun luottoluokituslaitos tekee uuden sopimuksen sellaisten uudelleenarvopaperistamisten luottoluokittamisesta, joihin liittyy saman alullepanijan kohde-etuuksia. Jos toisessa alakohdassa säädetyt perusteet eivät täyty, kun tällainen uusi sopimus tehdään, 1 kohdassa tarkoitettu ajanjakso lasketaan tämän sopimuksen tekopäivästä.
3. Kun sopimuksen voimassaolo lakkaa 1 kohdan mukaisesti, luottoluokituslaitos ei saa tehdä uutta sopimusta sellaisten uudelleenarvopaperistamisten luottoluokittamisesta, joihin liittyy saman alullepanijan kohde-etuuksia, ajanjaksona, joka on kestoltaan päättyneen sopimuksen voimassaoloaikaa vastaava, kuitenkin enintään neljä vuotta.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan myös
a)
luottoluokituslaitokseen, joka kuuluu samaan luottoluokituslaitosten ryhmään kuin 1 kohdassa tarkoitettu luottoluokituslaitos;
b)
luottoluokituslaitokseen, joka on 1 kohdassa tarkoitetun luottoluokituslaitoksen osakkeenomistaja tai jäsen;
c)
luottoluokituslaitokseen, jonka osakkeenomistaja tai jäsen 1 kohdassa tarkoitettu luottoluokituslaitos on.
4. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, kun uudelleenarvopaperistamisen luottoluokitus annetaan ennen 1 kohdassa tarkoitetun sopimussuhteen enimmäiskeston päättymistä, luottoluokituslaitos voi jatkaa kyseisten luottoluokitusten seurantaa ja ajantasaistamista toimeksiannon perusteella uudelleenarvopaperistamisen voimassaoloajan.
5. Tätä artiklaa ei sovelleta luottoluokituslaitoksiin, joissa alle 50 työntekijää osallistuu ryhmätasolla luottoluokituspalvelujen tarjoamiseen tai joissa luottoluokituspalveluista saatu vuotuinen liikevaihto on alle 10 miljoonaa euroa ryhmätasolla.
6. Kun luottoluokituslaitos tekee sopimuksen uudelleenarvopaperistamisten luottoluokittamisesta ennen 20 päivää kesäkuuta 2013, 1 kohdassa tarkoitettu ajanjakso lasketaan tästä päivämäärästä.”
9)
Korvataan 7 artiklan 5 kohta seuraavasti:
”5. Luottoluokitustoimintaan tai luokitusnäkymien antamiseen osallistuvien työntekijöiden sekä luottoluokituksia tai luokitusnäkymiä hyväksyvien henkilöiden palkkiot ja tulosarviointi eivät saa olla riippuvaisia sellaisen tuoton määrästä, jonka luottoluokituslaitos saa luottoluokitetuilta yhteisöiltä tai niihin liittyviltä asianomaisilta kolmansilta osapuolilta.”
10)
Muutetaan 8 artikla seuraavasti:
a)
korvataan 2 kohta seuraavasti:
”2. Luottoluokituslaitoksen on hyväksyttävä, pantava täytäntöön ja sovellettava riittäviä toimenpiteitä varmistaakseen, että sen antamat luottoluokitukset ja luokitusnäkymät perustuvat kaikkien niiden sen saatavilla olevien tietojen perusteelliseen analyysiin, jotka ovat sovellettavien luokitusmenetelmien mukaan merkityksellisiä sen analyysille. Sen on ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen, että sen luottoluokituksia ja luokitusnäkymiä varten käyttämät tiedot ovat riittävän laadukkaita ja peräisin luotettavista lähteistä. Luottoluokituslaitoksen on luottoluokituksia ja luokitusnäkymiä antaessaan mainittava, että luokitus on luottoluokituslaitoksen näkemys, johon olisi tukeuduttava rajoitetusti.
2 a. Luottoluokitusten muutokset tehdään luottoluokituslaitosten julkaisemienluokitusmenetelmien mukaisesti.”;
b)
lisätään 5 kohtaan alakohta seuraavasti:
”Julkisyhteisöjen luottoluokitusta tarkastellaan uudelleen vähintään kuuden kuukauden välein.”;
c)
lisätään kohta seuraavasti:
”5 a. Luottoluokituslaitoksen, joka aikoo merkittävästi muuttaa olemassa olevia tai ottaa käyttöön uusia luokitusmenetelmiä tai -malleja tai keskeisiä luokitusoletuksia, jotka saattavat vaikuttaa luottoluokitukseen, on julkaistava ehdottamansa merkittävät muutokset tai uudet luokitusmenetelmät verkkosivustollaan, pyydettävä sidosryhmiä esittämään niistä huomioita yhden kuukauden kuluessa ja annettava samalla yksityiskohtainen selvitys ehdotettujen merkittävien muutosten tai uusien luokitusmenetelmien käyttöönoton syistä ja vaikutuksista.”;
d)
muutetaan 6 kohta seuraavasti:
i)
korvataan johdantolause seuraavasti:
”6. Kun luottoluokitustoiminnassa käytettyjä luokitusmenetelmiä, malleja tai keskeisiä luokitusoletuksia muutetaan 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti, luottoluokituslaitoksen on”;
ii)
lisätään alakohdat seuraavasti:
”a a)
välittömästi ilmoitettava EAMV:lle ja julkaistava verkkosivustollaan kuulemisen tulokset, uudet luokitusmenetelmät ja yksityiskohtainen selvitys niistä sekä niiden soveltamispäivämäärä;
a b)
välittömästi julkaistava verkkosivustollaan 5 a kohdassa tarkoitetun kuulemisen tulokset, paitsi jos kuultu taho pyytää luottamuksellisuutta;”;
e)
lisätään kohta seuraavasti:
”7. Jos luottoluokituslaitos havaitsee luokitusmenetelmissään tai niiden soveltamisessa virheitä, sen on viipymättä
a)
ilmoitettava virheistä EAMV:lle ja kaikille luokitelluille yhteisöille, joita virheet koskevat, selvitettävä virheiden vaikutus luokituksiinsa sekä ilmoitettava, onko annettuja luokituksia tarpeen tarkistaa;
b)
julkaistava virheet verkkosivustollaan, jos niillä on vaikutus luottoluokituksiin;
c)
korjattava luokitusmenetelmien virheet sekä
d)
sovellettava 6 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä.”
11)
Lisätään artiklat seuraavasti:
”8 a artikla
Julkisyhteisöjen luottoluokitukset
1. Julkisyhteisöjen luottoluokituksia annettaessa on varmistettava, että kyseisen jäsenvaltion erityistilanne on selvitetty. Ilmoituksen antaminen tiettyä maaryhmää koskevista muutoksista on kielletty, jos ilmoitukseen ei liity maakohtaisia raportteja. Nämä raportit on saatettava yleisesti saataville.
2. Julkinen viestintä julkisyhteisöjen luottoluokitusten mahdollisista muutoksista silloin, kun ei ole kyse luottoluokituksista ja luokitusnäkymistä tai liitteessä I olevan D jakson I osan 5 kohdassa tarkoitetuista lehdistötiedotteista tai raporteista, ei saa perustua tietoon, joka on luokitellun yhteisön ulottuvilla, jos luokiteltu yhteisö ei ole antanut suostumustaan tiedon ilmaisemiseen, paitsi jos tieto on saatavilla yleisessä käytössä olevista lähteistä tai jos luokitellulla yhteisöllä ei ole oikeutettua perustetta olla antamatta suostumustaan tietojen ilmaisemiseen.
3. Luottoluokituslaitoksen on otettava huomioon 8 artiklan 5 kohdan toisen alakohdan säännökset ja julkistettava verkkosivustollaan ja lähetettävä EAMV:lle vuosittain liitteessä I olevan D jakson III osan 3 kohdan mukaisesti joulukuun lopussa seuraavien 12 kuukauden aikataulu, jossa määritellään enintään kolme ilman toimeksiantoa annettujen julkisyhteisöjä koskevien luottoluokitusten ja niihin liittyvien luokitusnäkymien julkaisemispäivää sekä toimeksiantoon perustuvien julkisyhteisöjä koskevien luottoluokitusten ja niihin liittyvien luokitusnäkymien julkaisemispäivät. Päivät on määriteltävä siten, että ne osuvat perjantaihin.
4. Julkisyhteisöjä koskevien luottoluokitusten tai luokitusnäkymien julkaisemisaikataulusta poikkeaminen on sallittua ainoastaan, jos se on tarpeen, jotta luottoluokituslaitos voi täyttää 8 artiklan 2 kohdan, 10 artiklan 1 kohdan ja 11 artiklan 1 kohdan mukaiset velvoitteensa, ja luottoluokituslaitoksen on ilmoitetusta aikataulusta poiketessaan annettava yksityiskohtainen selvitys poikkeamisen syistä.
8 b artikla
Strukturoituja rahoitusvälineitä koskevat tiedot
1. Strukturoidun rahoitusvälineen unioniin sijoittautuneen liikkeeseenlaskijan, alullepanijan ja järjestäjän on yhteisesti julkaistava EAMV:n verkkosivustolla 4 kohdan mukaisesti tiedot strukturoidun rahoitusvälineen kohde-etuuksien luottoluokasta ja kehityksestä, arvopaperistamistransaktion rakenteesta ja arvopaperistettua vastuuta tukevista rahavirroista ja vakuuksista sekä muut tiedot, joita tarvitaan tehtäessä kattavia ja tietoon perustuvia stressitestejä kohde-etuuksiin liittyviä vastuita tukeville rahavirroille ja vakuusarvoille.
2. Velvoite julkaista tietoja 1 kohdan mukaisesti ei koske sellaista tietojen julkaisemista, jolla rikottaisiin tietolähteiden luottamuksellisuuden suojaa tai henkilötietojen käsittelyä koskevia kansallisen tai unionin oikeuden säännöksiä.
3. EAMV:n on laadittava luonnokset teknisiksi sääntelystandardeiksi, joissa määritellään
a)
mitä tietoja 1 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden on julkaistava noudattaakseen 1 kohdasta johtuvaa velvoitetta 2 kohdan mukaisesti;
b)
kuinka usein a alakohdassa tarkoitetut tiedot on päivitettävä;
c)
kuinka a alakohdassa tarkoitetut tiedot esitetään vakiomuotoista mallia käyttäen.
EAMV:n on toimitettava teknisten sääntelystandardien luonnokset komissiolle viimeistään 21 päivänä kesäkuuta 2014.
Siirretään komissiolle valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10-14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4. EAMV:n on perustettava verkkosivusto strukturoituja rahoitusvälineitä koskevien tietojen 1 kohdan mukaista julkaisemista varten.
8 c artikla
Strukturoitujen rahoitusvälineiden kaksinkertainen luottoluokitus
1. Kun liikkeeseenlaskija tai asianomainen kolmas osapuoli aikoo hakea luottoluokitusta strukturoidulle rahoitusvälineelle, sen on annettava toimeksianto vähintään kahdelle luottoluokituslaitokselle, jotka antavat luottoluokituksia toisistaan riippumatta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun liikkeeseenlaskijan tai asianomaisen kolmannen osapuolen on varmistettava, että toimeksiannon saanut luottoluokituslaitokset noudattavat seuraavia ehtoja:
a)
ne eivät saa kuulua samaan luottoluokituslaitosten ryhmään;
b)
ne eivät saa olla toisen luottoluokituslaitoksen osakkeenomistajia eikä jäseniä;
c)
niillä ei saa olla oikeutta tai valtaa käyttää äänioikeuksia toisessa luottoluokituslaitoksessa;
d)
niillä ei saa olla oikeutta tai valtaa nimittää tai erottaa toisen luottoluokituslaitoksen hallinto- tai valvontaelimen jäseniä;
e)
niiden hallinto- tai valvontaelimen jäsenet eivät saa olla toisen luottolaitoksen hallinto- tai valvontaelimen jäseniä;
f)
ne eivät saa käyttää eikä niillä saa olla valtaa käyttää määräävää vaikutusvaltaa tai määräysvaltaa toisessa luottoluokituslaitoksessa.
8 d artikla
Useiden luottoluokituslaitosten käyttö
1. Kun liikkeeseenlaskija tai asianomainen kolmas osapuoli aikoo antaa toimeksiannon vähintään kahdelle luottoluokituslaitokselle saman liikkeeseenlaskun tai yhteisön luottoluokitusta varten, liikkeeseenlaskijan tai asianomaisen kolmannen osapuolen on harkittava toimeksiannon antamista ainakin yhdelle sellaiselle luottoluokituslaitokselle, jonka kokonaismarkkinaosuus on enintään kymmenen prosenttia ja jonka liikkeeseenlaskija tai asianomainen kolmas osapuoli voi arvioida kykeneväksi antamaan luottoluokituksen kyseisestä yhteisöstä tai liikkeeseenlaskusta, edellyttäen että 2 kohdassa tarkoitetun EAMV:n luettelon perusteella kyseisen yhteisön tai liikkeeseenlaskun luottoluokittamiseen on käytettävissä luottoluokituslaitos. Jos liikkeeseenlaskija tai asianomainen kolmas osapuoli päättää olla antamatta toimeksiantoa ainakin yhdelle sellaiselle luottoluokituslaitokselle, jonka kokonaismarkkinaosuus on enintään kymmenen prosenttia, tämä on dokumentoitava.
2. EAMV:n on julkaistava vuosittain verkkosivustollaan luettelo rekisteröidyistä luottoluokituslaitoksista ja ilmoitettava, mikä on niiden osuus kokonaismarkkinoista ja minkä tyyppisiä luottoluokituksia ne ovat antaneet, jotta liikkeeseenlaskijan tai asianomaisen kolmannen osapuolen olisi helpompi suorittaa 1 kohdassa tarkoitettu arviointi käyttäen näitä tietoja arviointinsa lähtökohtana.
3. Tätä artiklaa sovellettaessa kokonaismarkkinaosuuden laskenta perustuu luottoluokitustoiminnan ja liitännäispalvelujen liikevaihtoon ryhmätasolla.”
12)
Korvataan 10 artiklan 1 ja 2 kohta seuraavasti:
”1. Luottoluokituslaitoksen on ilmoitettava valikoimatta ja viipymättä kaikista luottoluokituksista ja luokitusnäkymistä sekä kaikista päätöksistä lopettaa luottoluokitus. Jos luottoluokitus päätetään lopettaa, ilmoitettavissa tiedoissa on mainittava kaikki päätöksen perusteet.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan myös tilauksesta toimitettuihin luottoluokituksiin.
2. Luottoluokituslaitosten on varmistettava, että luottoluokitukset ja luokitusnäkymät esitetään ja niitä käsitellään liitteessä I olevassa D jaksossa säädettyjen vaatimusten mukaisesti ja että niissä ei esitetä muita kuin luottoluokituksiin liittyviä seikkoja.
2 a. Luottoluokitukset, luokitusnäkymät ja niihin liittyvät tiedot katsotaan direktiivissä 2003/6/EY tarkoitetuksi sisäpiiritiedoksi kyseisen direktiivin mukaisesti siihen saakka, kun ne on julkistettu.
Luottoluokituslaitoksiin sovelletaan soveltuvin osin kyseisen direktiivin 6 artiklan 3 kohtaa, joka liittyy niiden velvollisuuteen pitää salassa luottamukselliset tiedot ja ylläpitää luetteloa henkilöistä, joilla on oikeus tutustua niiden luottoluokituksiin, luokitusnäkymiin tai niihin liittyviin tietoihin ennen julkistamista.
Niiden henkilöiden luettelossa, joille luottoluokitustiedot toimitetaan ennen julkistamista, olisi oltava ainoastaan kunkin luottoluokitellun yhteisön tähän tarkoitukseen nimeämät henkilöt.”
13)
Korvataan 10 artiklan 5 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:
”5. Kun luottoluokituslaitos antaa luottoluokituksen ilman toimeksiantoa, sen on ilmoitettava näkyvästi luottoluokituksessa ja luottoluokituskategorian selvästi yksilöivää värikoodia käyttäen, onko luottoluokiteltu yhteisö tai asianomainen kolmas osapuoli osallistunut luottoluokitusprosessiin ja onko luottoluokituslaitos voinut tutustua luottoluokitellun yhteisön tai asianomaisen kolmannen osapuolen tilinpäätökseen, hallintoasiakirjoihin ja muihin merkityksellisiin sisäisiin asiakirjoihin.”
14)
Korvataan 11 artiklan 2 kohta seuraavasti:
”2. Rekisteröityjen tai sertifioitujen luottoluokituslaitosten on asetettava EAMV:n perustamassa keskustietokannassa saataville tiedot aikaisemmasta toiminnastaan, mukaan luettuina tiedot luokitusten muuttamisvälistä, ja aikaisemmin antamistaan luottoluokituksista ja niiden muutoksista. Tällaisen luottoluokituslaitosten on myös toimitettava tiedot tähän keskustietokantaan EAMV:n määräämässä vakiomuodossa. EAMV:n on asetettava nämä tiedot julkisesti saataville ja julkaistava vuosittain yhteenveto havaituista tärkeimmistä kehityssuunnista.”
15)
Lisätään artikla seuraavasti:
”11 a artikla
Euroopan luottoluokitusten tietofoorumi
1. Rekisteröidyn tai sertifioidun luottoluokituslaitoksen on luottoluokitusta tai luokitusnäkymää antaessaan toimitettava EAMV:lle luokitustiedot, mukaan luettuina luokitellun rahoitusvälineen luottoluokitus ja luokitusnäkymä, sekä tiedot luottoluokituksen ja luokitusta koskevan toimen tyypistä ja julkistamispäivästä ja -ajankohdasta.
2. EAMV:n on julkaistava sille 1 kohdan mukaisesti toimitetut yksittäiset luottoluokitukset verkkosivustolla (’Euroopan luottoluokitusten tietofoorumi’).
Edellä olevassa 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu keskustietokanta liitetään Euroopan luottoluokitusten tietofoorumiin.
3. Tätä artiklaa ei sovelleta luotoluokituksiin tai luokitusnäkymiin, jotka on annettu ja julkistettu yksinomaan sijoittajille maksua vastaan.”
16)
Lisätään 14 artiklan 3 kohtaan alakohta seuraavasti:
”Luottoluokituslaitoksen on ilmoitettava EAMV:lle aiotut merkittävät luokitusmenetelmien muutokset, mallit tai keskeiset luokitusoletukset, taikka ehdotetut uudet luokitusmenetelmät, mallit tai keskeiset luokitusoletukset, kun luottoluokituslaitos julkaisee ehdotetut muutokset tai ehdotetut uudet luokitusmenetelmät verkkosivustollaan 8 artiklan 5 a kohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta toisen alakohdan soveltamista. Kuulemisajan päätyttyä luottoluokituslaitoksen on ilmoitettava EAMV:lle mahdollisista kuulemisesta aiheutuvista muutoksista.”
17)
Korvataan 18 artiklan 2 kohta seuraavasti:
”2. EAMV:n on ilmoitettava komissiolle, EPV:lle, EVLEV:lle, toimivaltaisille viranomaisille ja alakohtaisille toimivaltaisille viranomaisille 16, 17 tai 20 artiklan mukaisesti tehdyistä päätöksistä.”
18)
Korvataan 19 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. EAMV perii luottoluokituslaitoksilta maksun tämän asetuksen sekä 2 kohdassa tarkoitetun maksuja koskevan komission asetuksen mukaisesti. Maksulla on katettava kokonaan luottoluokituslaitosten rekisteröinnistä, sertifioinnista ja valvonnasta EAMV:lle aiheutuvat menot sekä korvattava kustannukset, joita tämän asetuksen nojalla suoritettavista tehtävistä ja erityisesti 30 artiklan mukaisesta tehtävien siirtämisestä voi aiheutua toimivaltaisille viranomaisille.”
19)
Muutetaan 21 artikla seuraavasti:
a)
muutetaan 4 kohta seuraavasti:
i)
korvataan johdantolause seuraavasti:
”4. EAMV:n on laadittava luonnokset teknisiksi sääntelystandardeiksi, joissa määritellään:”;
ii)
korvataan e alakohta seuraavasti:
”e)
rekisteröidyiltä ja sertifioiduilta luottoluokituslaitoksilta EAMV:n suorittamaa jatkuvaa valvontaa varten edellytettyjen säännöllisesti ilmoitettavien luokitustietojen sisältö ja muoto.”;
iii)
lisätään e alakohdan jälkeen alakohdat seuraavasti:
”EAMV:n on toimitettava teknisten sääntelystandardien luonnokset komissiolle viimeistään 21 päivänä kesäkuuta 2014.
Siirretään komissiolle valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10-14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.”;
b)
lisätään kohdat seuraavasti:
”4 a. EAMV:n on laadittava luonnokset teknisiksi sääntelystandardeiksi, joissa määritellään:
a)
luottoluokituslaitosten EAMV:lle 11 a artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitettavien tietojen sisältö ja esitystapa, mukaan luettuina tietojen rakenne ja muoto sekä esittämismenetelmä ja -aikataulu; sekä
b)
luottoluokituslaitoksilta EAMV:n suorittamaa jatkuvaa valvontaa varten edellytettyjen säännöllisesti ilmoitettavien luottoluokituslaitosten perimiä maksuja koskevien tietojen sisältö ja muoto.
EAMV:n on toimitettava teknisten sääntelystandardien luonnokset komissiolle viimeistään 21 päivänä kesäkuuta 2014.
Siirretään komissiolle valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10-14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4 b. EAMV:n on selvitettävä, onko 11 a artiklan 1 kohdan mukaisesti toimitetuista luottoluokituksista mahdollista tehdä yksi tai useampi kartoitus, ja toimitettava tämä selvitys komissiolle viimeistään 21 päivänä kesäkuuta 2015. Selvityksessä on erityisesti arvioitava
a)
mahdollisuutta laatia yksi tai useampi kartoitus sekä niiden kustannukset ja hyödyt;
b)
miten yksi tai useampi kartoitus voidaan toteuttaa tulkitsematta väärin luottoluokituksia luokitusmenetelmien erojen vuoksi;
c)
mitä vaikutuksia kartoituksilla voisi olla tähänastisiin teknisiin sääntelystandardeihin 21 artiklan 4 a kohdan a ja b alakohdan suhteen.
EAMV:n on kuultava EPV:tä ja EVLEV:tä ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdan osalta.”;
c)
korvataan 5 kohta seuraavasti:
”5. EAMV:n on julkaistava vuosittain kertomus tämän asetuksen soveltamisesta. Kertomuksessa on erityisesti esitettävä arviointi siitä, miten tämän asetuksen mukaisesti rekisteröidyt luottoluokituslaitokset ovat panneet liitteen I täytäntöön, ja siitä, miten 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua vahvistusmekanismia on sovellettu.”
20)
Korvataan 22 a artiklan otsikko seuraavasti:
”Menetelmävaatimusten noudattamisen tarkastelu”.
21)
Korvataan 25 a artikla seuraavasti:
”25 a artikla
Alakohtaiset toimivaltaiset viranomaiset, jotka vastaavat 4 artiklan 1 kohdan ja 5 a, 8 b, 8 c ja 8 d artiklan valvonnasta ja täytäntöönpanosta
Alakohtaisten toimivaltaisten viranomaisten on vastattava 4 artiklan 1 kohdan ja 5 a, 8 b, 8 c ja 8 d artiklan valvonnasta ja täytäntöönpanosta asiaa koskevan alakohtaisen lainsäädännön mukaisesti.”
22)
Lisätään osasto seuraavasti:
”III A OSASTO
LUOTTOLUOKITUSLAITOSTEN SIVIILIOIKEUDELLINEN VASTUU
35 a artikla
Siviilioikeudellinen vastuu
1. Jos luottoluokituslaitos on tahallisesti tai törkeän huolimattomasti syyllistynyt johonkin liitteessä III lueteltuun rikkomiseen, joka vaikuttaa luottoluokitukseen, sijoittaja tai liikkeeseenlaskija voi vaatia korvausta kyseiseltä luottoluokituslaitokselta rikkomisen johdosta kärsimäsään vahingosta.
Jos sijoittaja osoittaa, että se on kohtuullisella tavalla, 5 a artiklan 1 kohdan mukaisesti tai muuten asianmukaista huolellisuutta noudattaen, tukeutunut luottoluokitukseen päättäessään sijoittaa rahoitusvälineeseen, säilyttää sijoituksensa tai luopua siitä, se voi tämän artiklan nojalla vaatia korvausta kärsimästään vahingosta.
Jos liikkeeseenlaskija osoittaa, että kyseinen luottoluokitus koskee sitä tai sen rahoitusvälineitä ja että rikkominen ei aiheutunut sellaisista harhaanjohtavista tai epätäsmällisistä tiedoista, jotka luottoluokituslaitos oli saanut liikkeeseenlaskijalta suoraan tai liikkeeseenlaskijan julkistamien tietojen kautta, se voi tämän artiklan nojalla vaatia korvausta kärsimästään vahingosta.
2. Sijoittajan tai liikkeeseenlaskijan vastuulla on esittää täsmällisiä ja yksityiskohtaisia tietoja sen osoittamiseksi, että luottoluokituslaitos on syyllistynyt tämän asetuksen rikkomiseen ja että rikkominen on vaikuttanut annettuun luottoluokitukseen.
Toimivaltainen kansallinen tuomioistuin arvioi, mitä täsmälliset ja yksityiskohtaiset tiedot ovat ottaen huomioon, että sijoittajalla tai liikkeeseenlaskijalla ei ehkä ole ollut mahdollisuutta tutustua tietoihin, jotka ovat ainoastaan luottoluokituslaitosten ulottuvilla.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua luottoluokituslaitosten siviilioikeudellista vastuuta voidaan rajoittaa etukäteen, mikäli rajoitus tai poissulkeminen on:
a)
kohtuullinen ja oikeasuhteinen; sekä
b)
sallittu asiaan sovellettavan kansallisen oikeuden nojalla 4 kohdan mukaisesti.
Jos rajoitus ei täytä ensimmäisessä alakohdassa esitettyjä edellytyksiä, tai jos kysymyksessä on siviilioikeudellisen vastuun poissulkeminen, sillä ei ole oikeudellisia vaikutuksia.
4. Ilmaisuja ”vahinko”, ”tahallisuus”, ”törkeä huolimattomuus”, ”kohtuullisella tavalla tukeutuneet”, ”asianmukainen huolellisuus”, ”vaikutus”, ”kohtuullinen” ja ”oikeasuhteinen”, joita käytetään tässä artiklassa mutta joita ei määritellä, on tulkittava ja sovellettava asiaa koskevien kansainvälisen yksityisoikeuden sääntöjen mukaan määräytyvän sovellettavan kansallisen oikeuden mukaisesti. Luottoluokituslaitosten siviilioikeudellista vastuuta koskevia asioita, joita ei kateta tällä asetuksella, on käsiteltävä asiaa koskevien kansainvälisen yksityisoikeuden sääntöjen mukaan määräytyvän sovellettavan kansallisen oikeuden mukaisesti. Sijoittajan tai liikkeeseenlaskijan nostaman siviilioikeudellista vastuuta koskevan kanteen osalta toimivaltainen tuomioistuin määräytyy kansainvälisen yksityisoikeuden asiaa koskevien sääntöjen mukaisesti.
5. Tämän artiklan soveltaminen ei estä muiden siviilioikeudellista vastuuta koskevien vaatimusten esittämistä kansallisen oikeuden mukaisesti.
6. Tässä artiklassa säädetty oikeus korvauksen saamiseen ei estä EAMV:ta käyttämästä täysimääräisesti 36 a artiklassa säädettyjä valtuuksiaan.”
23)
Muutetaan 36 a artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:
a)
korvataan a ja b alakohta seuraavasti:
”a)
liitteessä III olevan I jakson 1-5, 11-15, 19, 20, 23, 26 a-d, 28, 30, 32, 33, 35, 41, 43, 50, 51 ja 55-62 kohdassa tarkoitettujen rikkomisten osalta sakkojen määrät ovat vähintään 500 000 euroa ja enintään 750 000 euroa;
b)
liitteessä III olevan I jakson 6, 7, 8, 16, 17, 18, 21, 22, 22 a, 24, 25, 27, 29, 31, 34, 37-40, 42, 42 a, 42 b, 45-49 a, 52, 53 ja 54 kohdassa tarkoitettujen rikkomisten osalta sakkojen määrät ovat vähintään 300 000 euroa ja enintään 450 000 euroa;”
b)
korvataan d ja e alakohta seuraavasti:
”d)
liitteessä III olevan II jakson 1, 6, 7, 8 ja 9 kohdassa tarkoitettujen rikkomisten osalta sakkojen määrät ovat vähintään 50 000 euroa ja enintään 150 000 euroa;
e)
liitteessä III olevan II jakson 2 ja 3 a-5 kohdassa tarkoitettujen rikkomisten osalta sakkojen määrät ovat vähintään 25 000 euroa ja enintään 75 000 euroa;”
c)
korvataan h alakohta seuraavasti:
”h)
liitteessä III olevan I jakson 20 a kohdassa, liitteessä III olevan III jakson 4-4 c, 6, 8 ja 10 kohdassa tarkoitettujen rikkomisten osalta sakkojen määrät ovat vähintään 90 000 euroa ja enintään 200 000 euroa;”.
24)
Muutetaan 39 artikla seuraavasti:
a)
kumotaan 1 ja 3 kohta;
b)
lisätään kohdat seuraavasti:
”4. Komissio tarkastelee uudelleen EAMV:lta saamansa teknisen neuvonnan pohjalta strukturoitujen rahoitusvälineiden ja erityisesti uudelleenarvopaperistamisten luottoluokitusmarkkinoiden tilannetta. Uudelleentarkastelun jälkeen komissio toimittaa viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2016 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, johon tarvittaessa liittyy lainsäädäntöehdotus ja jossa arvioidaan erityisesti
a)
onko valinnanvaraa riittävästi, jotta 6 b ja 8 c artiklassa säädettyjä vaatimuksia voidaan noudattaa;
b)
onko asianmukaista lyhentää tai pidentää 6 b artiklan 1 kohdassa tarkoitettua sopimussuhteen enimmäiskestoa ja 6 b artiklan 3 kohdassa tarkoitettua vähimmäisaikaa, jonka jälkeen luottoluokituslaitos voi tehdä uudelleen sopimuksen liikkeeseenlaskijan tai asiaomaisen kolmannen osapuolten kanssa uudelleenarvopaperistamisten luottoluokitusta varten;
c)
onko 6 b artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua poikkeusta syytä muuttaa.
5. Komissio tarkastelee uudelleen EAMV:lta saamansa teknisen neuvonnan pohjalta luottoluokitusmarkkinoiden tilannetta. Uudelleentarkastelun jälkeen komissio toimittaa viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2016 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, johon tarvittaessa liittyy lainsäädäntöehdotus ja jossa arvioidaan erityisesti
a)
onko tarpeen ulottaa 8 b artiklassa asetettujen velvoitteiden soveltamisala koskemaan muita rahoitusalan luottotuotteita;
b)
ovatko 6, 6 a ja 7 artiklassa asetetut vaatimukset vähentäneet riittävästi eturistiriitoja;
c)
olisiko 6 b artiklassa tarkoitettu kiertojärjestelmä ulotettava koskemaan muita omaisuusluokkia ja onko syytä käyttää eripituisia ajanjaksoja eri luokissa;
d)
ovatko nykyiset ja vaihtoehtoiset maksumallit asianmukaisia;
e)
onko tarpeen toteuttaa muita toimenpiteitä kilpailun edistämiseksi luottoluokitusmarkkinoilla;
f)
ovatko uudet luottoluokitusmarkkinoiden kilpailun edistämisaloitteet asianmukaisia alan rakenteellisen kehityksen kannalta;
g)
onko tarpeen ehdottaa toimenpiteitä, joilla voidaan vaikuttaa liialliseen luottoluokituksiin tukeutumiseen sopimuksissa;
h)
miten suurta markkinoiden keskittyminen on, mitä riskejä suureen keskittymiseen liittyy ja miten se vaikuttaa rahoitusalan kokonaisvakauteen.
6. Komissio ilmoittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vähintään vuosittain kaikista uusista 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitetuista vastaavuuspäätöksistä, jotka on hyväksytty ilmoituksen kattamana aikana.”
25)
Korvataan 39 a artikla seuraavasti:
”39 a artikla
EAMV:n henkilöstö ja resurssit
EAMV:n on arvioitava ennen 21 päivää kesäkuuta 2014 tässä asetuksessa sille annetuista valtuuksista ja tehtävistä aiheutuvat henkilöstö- ja resurssitarpeet ja toimittaa Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle asiaa koskevan kertomuksen.”
26)
Lisätään artikla seuraavasti:
”39 b artikla
Raportointivelvoitteet
1. Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, jossa vahvistetaan:
a)
toimenpiteet, joita on toteutettu, jotta voitaisiin poistaa sellaiset viittaukset luottoluokituksiin, jotka johtavat tai mahdollisesti johtavat yksinomaiseen tai mekaaniseen luottoluokituksiin tukeutumiseen; sekä
b)
vaihtoehtoiset keinot, joiden avulla sijoittajat voisivat tehdä omat arviointinsa liikkeeseenlaskijoiden ja rahoitusvälineiden luottoriskistä,
jotta voitaisiin poistaa unionin oikeudesta kaikki viittaukset luottoluokituksiin sääntelytarkoituksissa 1 päivään tammikuuta 2020 mennessä edellyttäen, että vaihtoehtoisia luottoriskin arviointitapoja on tuotu esille ja otettu käyttöön. EAMV:n on annettava komissiolle teknistä neuvontaa asioista, joista säädetään tässä kohdassa.
2. Komissio tarkastelee vallitsevaa markkinatilannetta ja antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen valtionvelan luottokelpoisuuden eurooppalaisen arvioinnin kehittämisen tarkoituksenmukaisuudesta.
Komissio esittää ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun kertomuksen havaintojen ja vallitsevan markkinatilanteen perusteella viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2016 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen siitä, onko tarkoituksenmukaista ja toteuttamiskelpoista tukea eurooppalaista julkista luottoluokituslaitosta, jonka tehtävänä olisi arvioida jäsenvaltioiden valtionvelan luottokelpoisuutta, ja/tai eurooppalaista luottoluokitussäätiötä, jonka tehtävät liittyisivät kaikenlaisiin muihin luottoluokituksiin.
3. Komissio esittää viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013 kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle mahdollisuuksista perustaa pienten luottoluokituslaitosten verkosto kilpailun lisäämiseksi markkinoilla. Kertomuksessa arvioidaan taloudellisen ja muun tuen antamista tällaisen verkoston perustamiselle ottaen huomioon tällaisesta julkisesta rahoituksesta aiheutuva mahdollinen eturistiriita. Tämän kertomuksen havaintojen ja EAMV:n teknisen neuvonnan perusteella komissio arvioi uudelleen 8 d artiklan säännöksiä ja ehdottaa niihin muutoksia.”
27)
Muutetaan liite I tämän asetuksen liitteen I mukaisesti.
28)
Muutetaan liite III tämän asetuksen liitteen II mukaisesti.
2 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään,
1)
tämän asetuksen 1 artiklan 7 kohdan a alakohtaa, 9 ja 10 kohtaa, 11 kohtaa asetuksen (EY) N:o 1060/2009 8 d artiklan osalta, sekä 12 ja 27 kohtaa sovelletaan 1 päivästä kesäkuuta 2018 arviointiin, josta säädetään
a)
asetuksen (EY) N:o 1060/2009 4 artiklan 3 kohdan b alakohdassa ja jonka tarkoituksena on määritellä, noudatetaanko kolmannessa maassa vähintään yhtä tiukkoja vaatimuksia kuin kyseisessä alakohdassa tarkoitetut vaatimukset; sekä
b)
asetuksen (EY) N:o 1060/2009 5 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan b alakohdassa ja jonka tarkoituksena on määritellä, sovelletaanko kolmansien maiden luottoluokituslaitoksiin sitovia sääntöjä, jotka vastaavat kyseisessä alakohdassa tarkoitettuja säännöksiä;
2)
tämän asetuksen 1 artiklan 8 kohtaa, joka koskee asetuksen (EY) N:o 1060/2009 6 a artiklan 1 kohdan a alakohtaa, sovelletaan 21 päivästä kesäkuuta 2014 niihin luottoluokituslaitoksen osakkeenomistajiin tai jäseniin, joilla oli 15 päivänä marraskuuta 2011 hallussaan vähintään viisi prosenttia yhden tai useamman luottoluokituslaitoksen pääomasta;
3)
edellä olevan 1 artiklan 15 kohtaa sovelletaan 21 päivästä kesäkuuta 2015.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 21 päivänä toukokuuta 2013.