PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 470/2014
ze dne 13. května 2014
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 28. listopadu 2013 uložila Evropská komise (dále jen „Komise“) nařízením (EU) č. 1205/2013 (dále jen „prozatímní nařízení“) (2) prozatímní antidumpingové clo na dovoz solárního skla z Čínské lidové republiky.
(2)
Řízení bylo zahájeno dne 28. února 2013 na základě stížnosti podané jménem výrobců solárního skla, kteří představují více než 25 % celkové výroby v Unii (3).
(3)
Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo uloženo prozatímní antidumpingové clo (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik účastníků řízení k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Účastníkům řízení, kteří o to požádali, byla poskytnuta možnost slyšení.
(5)
Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, jež považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Byla zvážena ústní a písemná stanoviska účastníků řízení a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(6)
Všem účastníkům řízení Komise následně sdělila základní skutečnosti a úvahy, na nichž založila svůj záměr uložit konečné antidumpingové clo na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR)“ a provést konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem účastníkům řízení byla poskytnuta lhůta, během níž mohli k uvedeným konečným informacím předložit svá stanoviska.
(7)
Stanoviska předložená účastníky řízení byla zvážena a případně vzata v úvahu.
3. Výběr vzorku
(8)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v 7., 11. a 75. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nebyl jasně uveden celkový počet výrobců v Unii. Komise proto potvrzuje, že se přihlásilo osm výrobců v Unii, kteří byli také aktivní během období šetření. Nebyla zveřejněna totožnost žádného výrobce v Unii, s výjimkou jediného. V odpovědi na obecný informační dokument žadatel uvedl, že tři výrobci v Unii (Guardian, AGC a Centrosolar Glass) ukončili činnost a že čtvrtý podnik (Saint Gobain) podstatně omezil výrobu.
(9)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se metody výběru vzorku vyvážejících výrobců v ČLR a výrobců v Unii, potvrzují se prozatímní zjištění v 7. až 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Odpovědi na dotazník a inspekce na místě
(10)
Po přijetí prozatímního nařízení byla provedena inspekce v prostorách druhého spolupracujícího uživatele, konkrétně francouzské společnosti Viessmann Faulquemont SAS.
5. Procesní práva
(11)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že mu nebyly poskytnuty dostatečné prozatímní informace, zejména ohledně dumpingu, cenového podbízení a výpočtu rozpětí újmy. Vzhledem k tomu bylo údajně porušeno jeho základní právo na obhajobu, jež je zaručeno základním nařízením (ES) č. 1225/2009, antidumpingovou dohodou WTO a Listinou základních práv Evropské unie.
(12)
K výpočtu dumpingového rozpětí vyvážející výrobce prohlásil, že při poskytnutí prozatímních informací nebyly uvedeny podrobnosti o výši úpravy uplatňované na náklady na povrchovou úpravu a na výrobu plavením (viz 64. bod odůvodnění prozatímního nařízení) ani o procentu prodejních, správních a režijních nákladů a zisku.
(13)
Toto tvrzení bylo akceptováno a Komise poskytla doplňující informace. Pokud nebylo možno poskytnout přesné údaje z důvodu jejich důvěrnosti, poskytla příslušná rozmezí.
(14)
Po poskytnutí konečných informací vyvážející výrobce uvedl, že poskytnuté údaje stále nejsou dostatečné a zejména že není jasné, zda byly při úpravě nákladů na povrchovou úpravu vzaty v úvahu náklady na jednostrannou povrchovou úpravu, oboustrannou povrchovou úpravu či obojí.
(15)
Jak je vysvětleno v 68. bodě odůvodnění, účastníci řízení nijak neprokázali, že by mezi náklady na výrobu solárního skla s jednostranným povlakem a solárního skla s oboustranným povlakem existoval trvalý rozdíl. Při výpočtu výše úpravy proto Komise mezi solárním sklem s jednostranným povlakem a solárním sklem s oboustranným povlakem nerozlišovala.
(16)
Ohledně újmy tentýž vyvážející výrobce namítl, že v jemu určeném dokumentu specifikujícím újmu byly z důvodu důvěrnosti prodejní i cílové ceny stanovené výrobci v Unii u dvou z celkem pěti typů výrobků označeny stupněm utajení „limited“ nebo bylo uvedeno pouze jejich rozmezí.
(17)
Společnost také tvrdila, že v tomto případě existuje vysoká úroveň důvěrnosti, takže je znám pouze název jednoho výrobce v Unii zařazeného do vzorku. Společnost proto uvedla, že i když se u některých typů výrobku týkaly informace pouze jednoho či dvou výrobců v Unii, nebylo by nijak možné identifikovat tyto společnosti, a poskytnout v důsledku toho vyvážejícímu výrobci významnou konkurenční výhodu vůči jeho konkurentům v Unii, ať už samostatně nebo kolektivně.
(18)
Podle článku 20 základního nařízení je Komise povinna sdělit po zavedení prozatímních opatření podrobné údaje týkající se zásadních skutečností a úvah, na jejichž základě byla opatření uložena. Komise je však rovněž povinna podle článku 19 základního nařízení považovat za důvěrnou jakoukoli informaci, která je ze své povahy důvěrná nebo která byla důvěrně poskytnuta.
(19)
V tomto konkrétním případě byly skutečné prodejní a cílové ceny stanovené výrobci v Unii pro oba typy výrobků buď odstraněny, nebo nahrazeny rozmezím, jelikož informace o jednom typu výrobku pochází pouze od jednoho nebo dvou výrobců v Unii. Navíc je v tomto odvětví obecně známo, že tento konkrétní typ výrobku nevyrábí žádný jiný výrobce v Unii. Komise proto považuje tyto informace za informace důvěrné povahy, neboť jejich prozrazení by znamenalo významnou soutěžní výhodu pro konkurenty a/nebo by nepříznivě ovlivnilo poskytovatele těchto informací. Stejné informace byly navíc odstraněny i u druhého typu výrobku, aby se zabránilo odvození údajů o prvním typu výrobku z celkových údajů, které jsou k dispozici.
(20)
Po poskytnutí konečných informací společnost zopakovala svou námitku, že informace o výpočtu rozpětí újmy byly poskytnuty v nedostatečném a nesprávném rozsahu. Konkrétně si stěžovala, že není jasné, jak byl vybrán druhý typ výrobku, o němž byly odstraněny údaje. Komise proto upřesňuje, že výběr byl proveden čistě náhodně.
(21)
Společnost navrhla vyřešit údajně nedostatečné poskytnutí informací tak, že by se její právníci setkali s útvary Komise a podrobně s nimi projednali dumping a výpočet rozpětí újmy, aniž by si pořídili kopii jakýchkoli důvěrných dokumentů, nebo že by jim byl udělen přístup do datové místnosti v prostorách Komise, kde by si mohli dělat poznámky.
(22)
Komise nemohla této žádosti vyhovět. Aby mohli právní zástupci společnosti ověřit výpočty, musely by být poskytnuty přesné údaje z jedné nebo dvou společností. To nebylo možné, jelikož Komise je povinna zachovat důvěrnost těchto údajů podle článku 19 základního nařízení.
(23)
Komise navíc v konečných informacích výslovně uvedla, že společnost se může v souvislosti s jakýmikoli otázkami týkajícími se práva na obhajobu - jako je přístup ke spisu - obrátit na úředníka pro slyšení v rámci jeho mandátu (4). Ve lhůtě pro předložení stanovisek k poskytnutí konečných informací však společnost žádost o intervenci úředníka pro slyšení nepodala.
(24)
Vzhledem k výše uvedenému Komise zamítá tvrzení, že mohla být porušena procesní práva dotyčného vyvážejícího výrobce.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(25)
Podle 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je dotčeným výrobkem solární sklo složené z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno podle EN 12150), odolností proti teplotním šokům Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) (dále jen „dotčený výrobek“, obecně označovaný jako „solární sklo“). Dotčený výrobek v současnosti spadá pod kód KN ex 7007 19 80.
2. Tvrzení týkající se definice výrobku
(26)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 32. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, by z definice výrobku mělo být vyloučeno zahradnické sklo, které má stejné technické vlastnosti jako solární sklo popsané v 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Za prvé, podle vývozce jsou fyzické vlastnosti zahradnického skla zcela odlišné od vlastností solárního skla: i) zahradnické sklo má různou velikost podle požadavků zákazníků, zatímco solární sklo se vyrábí v určitých pevně daných velikostech; ii) zahradnické sklo může mít oboustranný povlak, ale solární sklo pro fotovoltaické moduly oboustranný povlak nemá. Za druhé, zahradnické sklo má údajně jiné využití, neboť jej nelze použít pro výrobu fotovoltaických modulů ani fototermických kolektorů.
(27)
Komise toto tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Zaprvé, skutečnost, že solární sklo používané při výrobě skleníků má jinou velikost než solární sklo používané pro fotovoltaické moduly nebo fototermické kolektory, je irelevantní, protože požadavky na velikost se mohou lišit jak u fotovoltaických modulů, tak v případě skleníků. Jakékoli vyloučení výrobku na tomto základě by navíc mohlo vyvolat obcházení antidumpingových opatření. Za druhé, na trhu se jako zahradnické sklo prodává nejen solární sklo s oboustranným povlakem, ale i sklo bez povlaku nebo sklo s jednostranným povlakem. Kromě toho, jak je objasněno v 68. bodě odůvodnění, sklo s oboustranným povlakem se používá jak pro fotovoltaické moduly, tak pro fototermické kolektory. Tato fyzická vlastnost proto nemůže odlišovat solární sklo používané pro zahradnické účely od jiného použití. Dále nelze vyloučit, že solární sklo určené pro výrobu skleníků bude použito k výrobě fotovoltaických modulů a/nebo fototermických kolektorů.
(28)
Po poskytnutí informací jeden dovozce tvrdil, že skutečnost, že z působnosti šetření nebylo vyňato solární sklo, které lze použít jako nábytkářské sklo, způsobuje společnostem administrativní zátěž a průtahy. Důvodem je fakt, že společnosti musí zasílat protokoly o zkouškách celním orgánům v Unii pokaždé, když tyto orgány rozhodují, zda se na dovážené zboží vztahují určitá opatření.
(29)
Komise se domnívá, že tyto typy skla by neměly být z působnosti šetření vyloučeny, protože solární sklo může mít zahradnické a nábytkářské využití. K zajištění náležité ochrany výrobního odvětví Unie proti škodlivému účinku dumpingového dovozu je třeba zamezit mezerám, které by umožňovaly obcházení opatření. Pozitivní účinek odpovídající ochrany převažuje nad negativním účinkem dodatečné administrativní zátěže, která byla dotčenému dovozci zřejmě způsobena.
(30)
Další vyvážející výrobce tvrdil, že z definice dotčeného výrobku by mělo být vyloučeno plavené sklo, protože jím vyráběné sklo se používá ve stavebnictví a při výrobě skleníků. Dále uvedl, že plavené sklo se nepoužívá k výrobě fotovoltaických modulů. Na základě argumentů, které předložila v 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, však Komise potvrzuje, že plavené sklo vykazuje stejné technické vlastnosti jako solární sklo, jak jsou uvedeny v 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Dále platí, že plavené sklo vyrábí jak výrobní odvětví Unie, tak vyvážející výrobci. Tuto skutečnost potvrzují informace veřejně dostupné na internetu. (5) Tvrzení se proto zamítá.
3. Závěry
(31)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyla předložena další stanoviska, potvrzují se závěry učiněné v 26. až 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Zacházení jako v tržním hospodářství
(32)
Po poskytnutí prozatímních a následně konečných informací jeden vyvážející výrobce uvedl, že Komise pochybila zamítnutím jeho žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství. Stejná žádost týkající se zacházení jako v tržním hospodářství byla vznesena již v prozatímní fázi, ale Komise ji zamítla ve 43. a 47. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(33)
Vyvážející výrobce tvrdil, že výhody preferenčních daňových režimů a grantů nepředstavují významnou část jeho obratu. V této souvislosti je třeba připomenout, že na tyto a další námitky již Komise reagovala v dopise vývozci ze dne 13. září 2013, v němž k zacházení jako v tržním hospodářství oznámila své stanovisko. Zdůraznila zejména, že vzhledem k povaze tohoto zvýhodnění je absolutní výše výhody získaná v období šetření pro posouzení, zda se jedná o „podstatné“ zkreslení, irelevantní. Toto tvrzení se proto zamítá.
(34)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se potvrzuje zjištění, že všechny žádosti o přiznání zacházení jako v tržním hospodářství je nutno zamítnout, jak je stanoveno v 34. až 47. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Běžná hodnota
2.1 Volba srovnatelné země
(35)
V prozatímním nařízení bylo v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení jako vhodná srovnatelná země zvoleno Turecko. Jeden vyvážející výrobce namítal, že Turecko není pro účely stanovení běžné hodnoty vhodnou srovnatelnou zemi, protože v této zemi existuje pouze jeden výrobce solárního skla a na turecký trh se prakticky žádné solární sklo nedováží. Tento vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že ziskové rozpětí na tureckém domácím trhu solárního skla je obzvlášť vysoké, čímž dochází k umělému zvýšení běžné hodnoty. Stejný vyvážející výrobce navíc podotkl, že se na solární sklo vyráběné v Turecku nepoužívá žádná technologie povrchové úpravy a že se v Turecku nevyrábí žádné solární sklo plavením. V důsledku toho nemohou být z tureckého domácího trhu s obdobným výrobkem získány klíčové prvky nutné pro stanovení běžné hodnoty. Vyvážející výrobce proto namítal, že jako základ pro určení běžné hodnoty by se namísto toho měly použít ceny v Unii.
(36)
Za prvé, Komise připomíná, že v Turecku neexistují žádné významné překážky obchodu s obdobným výrobkem. Nelze tudíž vyvozovat závěr, že je turecký trh solárního skla uzavřen mezinárodnímu obchodu. Trh je naopak otevřený a cena obdobného výrobku na domácím trhu je stanovována volnou interakcí nabídky a poptávky.
(37)
Za druhé, pokud jde o tvrzení o zvláště vysokých ziscích na domácím tureckém trhu, Komise zdůrazňuje, že v období šetření nezaznamenala na tureckém trhu s obdobným výrobkem, že by se ve srovnání se ziskovým rozpětím dosahovaným výrobci v Unii objevovalo během posuzovaného období nadměrné ziskové rozpětí.
(38)
Za třetí, z nedostatku určitých typů výrobku v třetí zemi nelze vyvozovat, že tato země není vhodnou srovnatelnou zemí. Naopak, čl. 2 odst. 3 základního nařízení stanoví, že pokud se na domácím trhu určité druhy výrobku vůbec neprodávají, určí Komise běžnou hodnotu na základě výrobních nákladů v zemi původu s připočtením přiměřené částky pro prodejní, správní a režijní náklady a pro zisk. Podíl povrchové úpravy a výroby plavením na celkových nákladech vycházel z ověřených údajů poskytnutých výrobním odvětvím Unie.
(39)
S ohledem na výše uvedené se tvrzení, že Turecko není vhodnou srovnatelnou zemí, zamítá.
(40)
Komise rovněž nemůže akceptovat tvrzení, že běžná hodnota měla být stanovena na základě cen skutečně zaplacených v Unii. Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení může Komise pro určení běžné hodnoty použít ceny v Unii, pouze není-li možné určit tuto hodnotu na základě údajů z vhodné srovnatelné země. Jelikož bylo zjištěno, že vhodná srovnatelná země s dostatečnou spoluprací výrobce existuje, musela Komise určit běžnou hodnotu na základě údajů z této srovnatelné země a nemohla použít ceny v Unii (6).
(41)
Komise potvrzuje výběr Turecka jako srovnatelné země ve smyslu čl. 2 odst. 7 základního nařízení.
2.2 Běžná hodnota
(42)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise pochybila při stanovení běžné hodnoty, protože vycházela pouze ze ziskového prodeje ve srovnatelné zemi a připočetla hypotetické ziskové rozpětí k neziskovému prodeji.
(43)
Komise potvrzuje, že ke stanovení běžné hodnoty, jak je vysvětlena v 61. a 62. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a jak požaduje čl. 2 odst. 4 základního nařízení, ověřila, že nejméně 80 % prodeje všech typů obdobného výrobku na tureckém domácím trhu bylo ziskových. Z tohoto důvodu byl pro stanovení běžné hodnoty vzat v úvahu veškerý prodej na tureckém domácím trhu, tzn. ziskový i neziskový. Toto tvrzení je tudíž neopodstatněné a jako takové bylo zamítnuto.
(44)
Jelikož ke stanovení běžné hodnoty nebyla předložena další stanoviska, potvrzují se zjištění uvedená v 58. až 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3 Vývozní cena
(45)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska ohledně vývozních cen, potvrzuje se 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Srovnání
(46)
Po poskytnutí prozatímních a následně konečných informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise chybně upravila jeho vývozní cenu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Argumentoval tím, že výrobce a s ním spojený obchodník tvoří jeden hospodářský subjekt a že je taková úprava tedy vyloučena. V každém případě považuje výši úpravy za příliš vysokou, neboť Komise vycházela ze skutečné přirážky, která byla namísto za obvyklých podmínek stanovena na základě dohody o převodních cenách. Namísto toho měla Komise provést případné úpravy na základě odhadu přirážky stanovené za obvyklých podmínek mezi výrobcem a dovozcem, který s ním není ve spojení.
(47)
Šetřením bylo zjištěno, že tento vyvážející výrobce měl plně funkční vývozní oddělení, které sjednávalo prodejní podmínky s odběrateli v Unii, zadávalo objednávky na výrobu, organizovalo a uskutečňovalo dopravu konečného výrobku zákazníkům v Unii, včetně dodacích dokladů, provádělo celní odbavení vyváženého zboží a připravovalo prodejní doklady. Skutečně tedy nedošlo k duplikaci úkolů vyvážejícího výrobce a obchodníka ve spojení, které souvisejí s vývozem. Vyvážející výrobce však vydával prodejní faktury obchodníkovi, který následně vydal prodejní fakturu odběrateli v Unii za smluvní cenu. Obchodník ve spojení inkasoval platbu, odečetl přirážku a zbývající částku vyplatil vyvážejícímu výrobci.
(48)
Komise je proto toho názoru, že obchodníka ve spojení nelze považovat za interní prodejní oddělení ani v případě, že by tyto dvě společnosti byly považovány za jeden hospodářský subjekt, a že je tudíž úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i) plně odůvodněná. Navíc vzhledem k tomu, že provedená úprava odráží přirážku skutečně naúčtovanou mezi společnostmi ve spojení, není důvod nahrazovat ji jinou teoretickou částkou. Tvrzení se proto zamítá.
(49)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že má mnohem vyšší výrobní kapacitu než výrobní odvětví Unie, a že má tedy výhodu v podobě nižších nákladů při výrobě dotčeného výrobku. Podle výrobce by proto Komise měla přihlédnout k této výhodě plynoucí z jeho nižších výrobních nákladů a provést nezbytnou úpravu.
(50)
Komise nemůže toto tvrzení uznat. Za prvé, vyvážející výrobce neuvádí příslušné právní ustanovení, podle něhož by tuto úpravu bylo možno provést. Za druhé, nebylo prokázáno, že nižší náklady v důsledku vyšších výrobních kapacit by ovlivnily ceny nebo srovnatelnost cen ve smyslu čl. 2 odst. 10 základního nařízení. I kdyby rozdíl v nákladech mohl být prokázán, není zřejmé, jak se to odráží v konečné ceně, ani zda tento rozdíl není kompenzován rozdílem v jiných nákladech.
(51)
Kromě toho se výhoda uváděná vyvážejícím výrobcem týká toho, že jeho výrobní náklady mají být nižší než náklady výrobního odvětví Unie. V této souvislosti je třeba připomenout, že vyvážejícímu výrobci nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství a jeho náklady tudíž nebyly ověřeny. Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení stanovila Komise běžnou hodnotu na základě skutečných cen a/nebo nákladů výrobce ve srovnatelné zemi, protože ceny a náklady v zemích bez tržního hospodářství nejsou výsledkem tržních sil, a proto je nelze považovat za spolehlivý ukazatel tržních cen či nákladů.
(52)
Jeden vyvážející výrobce v ČLR uvedl, že by Komise měla upravit vývozní cenu ze závodu u jednoho z jeho konkurentů tak, že z ní odečte poplatek za služby a licenční poplatek, které měl tento konkurent zaplatit třetí straně.
(53)
Tuto námitku Komise zamítá. Za prvé, vyvážející výrobce neuvádí příslušné ustanovení základního nařízení, podle něhož by tuto úpravu bylo možno provést. Zadruhé, i kdyby se toto tvrzení dalo považovat za spadající do působnosti čl. 2 odst. 10 písm. e) základního nařízení, které stanoví úpravy týkající se nákladů na dopravu, pojištění, manipulaci a nakládku a vedlejších nákladů, uvedené ustanovení nesouvisí s poplatky za služby nebo náklady v souvislosti s licenční dohodou. Tyto náklady představují obchodní náklady, které běžně vznikají výrobci zboží používajícímu licenci na technologie získanou od třetí strany bez ohledu na to, zda se zboží vyváží či prodává na domácím trhu. Náklady by proto měly být promítnuty do konečné ceny jak při vývozu, tak v případě tuzemského prodeje. Náklady tedy nemohou ovlivnit srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty. Úprava podle čl. 2 odst. 10 proto není odůvodněná a tvrzení se zamítá.
(54)
Jak je stanoveno v 67. a 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, za účelem zajištění spravedlivého porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedeny náležité úpravy o rozdíly ovlivňující ceny a srovnatelnost cen.
(55)
Na tomto základě byly u jednotlivých společností provedeny úpravy o náklady na dopravu, námořní dopravu a pojištění, náklady na manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, vývozní cla a provize ve všech případech, které prokazatelně ovlivňují srovnatelnost cen. Po uložení prozatímních opatření však Komise zaznamenala administrativní opomenutí týkající se úpravy DPH. Toto opomenutí bylo odpovídajícím způsobem opraveno za účelem výpočtu dumpingu uvedeného v tabulce ve 169. bodě odůvodnění.
(56)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty nebylo u jednoho typu výrobku správně provedeno. Tato námitka je řešena v 67. a 68. bodě odůvodnění.
2.5 Dumpingová rozpětí
(57)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje se metoda použitá pro výpočet dumpingového rozpětí uvedená v 69. až 73. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v antidumpingovém dotazníku chybně vyplnil nesprávné hodnoty CIF (náklady, pojištění a přepravné) v mnoha případech prodeje dotčeného výrobku na vývoz do EU. Nahlášené hodnoty CIF byly příliš nízké, čímž došlo ke zvýšení dumpingového rozpětí společnosti i jejího rozpětí újmy.
(59)
Komise žádost důkladně posoudila. Platnost tvrzení ověřila tím, že zkontrolovala a na místě ověřila ceny CIF v příslušných transakcích s dovozcem z EU. Tvrzení bylo proto uznáno.
(60)
S ohledem na úpravy provedené v běžné hodnotě a vývozní ceně, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, stanoví se tato konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
41,6 %
Ostatní spolupracující společnosti
84,7 %
Všechny ostatní společnosti
90,1 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroba v Unii
(61)
Nebyla předložena žádná stanoviska k definici výrobního odvětví Unie a výrobě v Unii. Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 75. až 79. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(62)
Po poskytnutí prozatímních informací byly údaje o objemu prodeje uskutečněném výrobci v Unii zařazenými do vzorku, které předložil žadatel, aktualizovány s použitím údajů od těchto výrobců. Tabulka 1 byla náležitě opravena (viz níže). Touto opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Vzhledem ke skutečnosti, že ke spotřebě v Unii nebyla předložena žádná stanoviska, se tudíž potvrzuje trend spotřeby v Unii stanovený v 80. až 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 1
Spotřeba v Unii (1 000 m2)
2009
2010
2011
OŠ
Celková spotřeba v Unii
16 596
28 239
33 993
27 412
Index
100
170
205
165
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
3. Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčené země na trhu
(63)
Kvůli opravě objemu prodeje výrobního odvětví Unie (viz 62. bod odůvodnění) bylo nutno opravit i podíl dovozu z dotčené země na trhu (viz tabulka 2). Opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů, jež obsahovalo prozatímní nařízení.
(64)
Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 83. až 87 bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 2
Objem prodeje (1 000 m2) a podíl na trhu
2009
2010
2011
OŠ
Podíl na trhu
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Index
100
100
250
421
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
4. Cenové podbízení
(65)
Způsob, jakým bylo určeno cenové podbízení v období šetření, je uveden v 88. a 89. bodě prozatímního nařízení. Vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých typů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku, účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, a upravené na úroveň cen ze závodu, byly porovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Jednalo se o dovozní ceny účtované prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, zjištěné na základě cen CIF s příslušnou úpravou směrem nahoru, tj. o náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku. Tyto úpravy zvýšily cenu o 7 % až 15 % v závislosti na kontrolním čísle výrobku.
(66)
Porovnání cen bylo provedeno podle čísla typu výrobku u transakcí na stejné úrovni obchodní činnosti s náležitou úpravou, jak je uvedeno v bodě odůvodnění výše, a po odečtení rabatů a slev. Výsledkem porovnání vyjádřeného v procentech obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření bylo vážené průměrné rozpětí cenového podbízení mezi 10,6 % a 26,7 % cen výrobců v Unii zařazených do vzorku z dumpingového dovozu.
(67)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že u jednoho typu výrobku nebylo porovnání cen správně provedeno. Namítali zejména, že solární sklo s oboustranným povlakem mělo být porovnáváno odděleně od solárního skla s jednostranným povlakem. Náklady na výrobu solárního skla s oboustranným povlakem a jeho cena jsou údajně mnohem vyšší než u solárního skla. Dále uvedli, že solární sklo s oboustranným povlakem má „obvykle“ mnohem vyšší koeficient solární propustnosti než solární sklo s jednostranným povlakem. A konečně, podle jednoho výrobce se ve fotovoltaických modulech solární sklo s oboustranným povlakem vůbec nepoužívá, protože je mnohem dražší než solární sklo s jednostranným povlakem, ale přitom má stejný koeficient solární propustnosti jako solární sklo s jednostranným povlakem používané pro výrobu těchto modulů. U solárních termických zařízení má být vyšší propustnost dosahovaná solárním sklem s oboustranným povlakem naopak důležitá, protože značně zvyšuje účinnost těchto zařízení.
(68)
Komise zamítá námitky předložené vyvážejícími výrobci z těchto důvodů: Za prvé, kromě obecných argumentů vyvážející výrobce nijak neprokázal, že by mezi náklady na výrobu solárního skla s jednostranným povlakem a solárního skla s oboustranným povlakem existoval trvalý rozdíl. Výrobní odvětví Unie naopak tvrdilo, že se výrobní náklady liší v závislosti na použité technologii povrchové úpravy a že sklo s oboustranným povlakem není nutně dražší než sklo s jednostranným povlakem, což platí i naopak. Za druhé, sklo s oboustranným povlakem může skutečně dosahovat vyšší solární propustnost než solární sklo s jednostranným povlakem (sklo s oboustranným povlakem má maximální solární propustnost 98 %, zatímco sklo s jednostranným povlakem až 95 %) a tato technická vlastnost je důležitá pouze pro solární termická zařízení, ale pro fotovoltaické moduly je irelevantní. Nicméně v rozporu s tím, co tvrdí vyvážející výrobce, se solární sklo s oboustranným povlakem prodává i výrobcům fotovoltaických modulů, které dokonce představují jeho hlavní trh. V období šetření prodalo výrobní odvětví Unie sklo s oboustranným povlakem do fototermických kolektorů v zanedbatelném množství (méně než 1 % veškerého prodeje skla s oboustranným povlakem; všechno ostatní sklo se prodalo do fotovoltaických modulů).
(69)
Co se týče nákladů po dovozu, po poskytnutí prozatímních informací byla obdržena dvě stanoviska. V prvním stanovisku žadatel tvrdil, že úpravy nákladů o náklady na celní odbavení, daně, manipulaci a nakládku by měly být v mnohem nižší sazbě, tj. 0,26 EUR/m2 pro náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku s připočtením 3% daně, namísto použité sazby 0,40 EUR/m2 s připočtením 3% daně.
(70)
Druhé stanovisko předložil vyvážející výrobce, podle nějž nebyly poskytnuty podrobněji rozdělené informace kromě celkové částky 0,40 EUR/m2 pokrývající náklady na manipulaci, poplatky za celní odbavení a náklady na dočasné uskladnění dovážených výrobků v místě dovozu. Rovněž namítal, že nebyla vysvětlena kritéria pro určení toho, zda je úprava považována za přiměřenou, či nikoli.
(71)
Dotčené úpravy uplatněné Komisí vycházejí z ověřených údajů obdržených od dovozců solárního skla vyráběného v ČLR a odrážejí skutečné vážené průměrné náklady vzniklé při dovozu dotčeného výrobku během období šetření. Žadatel ale předložil prohlášení o pravidelných standardních poplatcích účtovaných nezávislým zasílatelem za dovoz z Číny ve standardních námořních kontejnerech. Toto prohlášení není platným důkazem o skutečných poplatcích, které účtovali zasílatelé za dovoz dotčeného výrobku v období šetření. V důsledku toho se námitka předložená žadatelem zamítá.
(72)
Pokud jde o námitku vyvážejícího výrobce, částka 0,40 EUR/m2 nemohla být podrobněji rozdělena, neboť se jedná o vážený průměr vypočtený na základě četných skutečných faktur vystavených v období šetření dovozu čínského solárního skla v různých přístavech EU. Skutečné náklady po dovozu se tedy liší podle vstupního přístavu v EU, typu výrobku, použití dočasného uskladnění v místě dovozu atd.
(73)
A dále, úprava nákladů po dovozu provedená Komisí v prozatímním nařízení se považuje za přiměřenou, neboť vychází z ověřených skutečných faktur za dovoz čínského solárního skla, které platili nezávislí dovozci.
(74)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska k metodice použité pro výpočet cenového podbízení, metoda porovnání cen vysvětlená v 89. a 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
5. Makroekonomické ukazatele
(75)
Jak je uvedeno v 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pro účely analýzy újmy rozlišovala Komise mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Makroekonomické ukazatele za posuzované období byly analyzovány na základě údajů poskytnutých výrobním odvětvím Unie a vztahujících se na všechny výrobce v Unii, kteří se přihlásili během šetření.
(76)
Podle jednoho vyvážejícího výrobce Komise neprovedla analýzu újmy v souladu s čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 5 základního nařízení, protože újmu analyzovala na základě dvou samostatných a údajně nekonzistentních souborů údajů, a sice makroekonomických a mikroekonomických ukazatelů újmy. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že nekonzistentnost analýzy založené na dvou souborech údajů vyvolává vážné pochybnosti o vhodnosti, spravedlnosti a objektivitě celkové představy o újmě.
(77)
Po poskytnutí konečných informací tato společnost své tvrzení zopakovala. Dále uvedla řadu předchozích šetření, kdy měly orgány Unie nejednotně zařadit různé soubory údajů buď do makroekonomických, nebo naopak do mikroekonomických údajů.
(78)
Komise nemůže tuto námitku uznat. Tato metodika se používá v případech výběru vzorku, aby se analyzovala situace výrobního odvětví Unie a vyhodnotil nejen vývoj zobrazovaný vzorkem, ale i vývoj výrobního odvětví Unie jako celku. Všechny činitele uvedené v čl. 3 odst. 5 základního nařízení byly při analýze vzaty v úvahu. Závěr ohledně újmy je rovněž vypracován na základě všech těchto činitelů. Analýza újmy byla proto provedena v souladu s čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 5 základního nařízení.
(79)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné v 90. až 94. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(80)
Pokud jde o makroekonomické ukazatele analyzované Komisí v 95. až 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, z důvodu opravy prodeje uskutečněného výrobním odvětvím Unie (viz 62. bod odůvodnění) se mírně pozměnil podíl výrobců v Unii na trhu (viz tabulka 5). Touto opravou se však nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 95. až 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 5
Objem prodeje a podíl na trhu
2009
2010
2011
OŠ
Objem prodeje (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Index
100
172
181
123
Podíl na trhu
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Index
100
101
88
74
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
6. Mikroekonomické ukazatele
(81)
Po poskytnutí prozatímních informací byly aktualizovány jednotkové výrobní náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku. Tabulka 7 byla tedy částečně změněna (viz níže). Touto opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 106. až 123. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 7
Průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
OŠ
Jednotkové výrobní náklady (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Zdroj: odpovědi výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazník.
7. Závěr ohledně újmy
(82)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 124. až 129. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Účinek dumpingového dovozu
(83)
Ve 131., 132. a 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení dospěla Komise k závěru, že existuje příčinná souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem z ČLR. Tento závěr napadlo několik účastníků řízení, kteří tvrdili, že neexistuje žádná rozumná a ucelená časová souvislost mezi újmou a zvýšeným dovozem z dotčené země. Důvodem má být skutečnost, že dovoz z ČLR se mezi rokem 2009 a 2011 výrazně zvýšil. Průměrná cena čínského dovozu v roce 2011 navíc činila 4,96 EUR/m2, což je částka blízká stavu z roku 2012 (4,38 EUR/m2).
(84)
Podle názoru těchto účastníků je závěr, že újma způsobená výrobnímu odvětví Unie by měla být přičtena čínskému dovozu v roce 2012, v rozporu se zjištěními tohoto odvětví, že čínský dovoz neměl žádný negativní dopad v předchozím roce, zejména pokud jde o ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie, přestože průměrná dovozní cena byla velmi podobná.
(85)
Od počátku posuzovaného období do konce období šetření vzrostl dovoz o 596 % a jeho podíl na trhu vzrostl o 321 %. Dovozní ceny poklesly v posuzovaném období o 27,2 %.
(86)
Je pravdou, že ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie v roce 2011 bylo pouze mírně nižší než v roce 2010, a to navzdory vysokému nárůstu dovozu z ČLR již v roce 2011. V roce 2011 však výrazně vzrostla spotřeba solárního skla v Unii, konkrétně o 20,4 % mezi roky 2010 a 2011, zatímco dovoz z ČLR se během stejného období zvýšil o 150 %. V období šetření se sice spotřeba snížila o něco více než 19 %, ale objem čínského dovozu se oproti roku 2011 dále zvýšil o více než 35 %. To jasně prokazuje časovou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie v období šetření a silným nárůstem dumpingového čínského dovozu. Logicky trvá nějakou dobu, než výrobci v Unii pocítí některé negativní účinky nárůstu dumpingového dovozu (například ztrátu klientů, finanční ztráty, snížení návratnosti investic a peněžních toků atd.). Tvrzení se proto zamítá.
(87)
Po poskytnutí konečných informací titíž účastníci tvrdili, že časovou souvislost mezi způsobenou podstatnou újmou a dumpingovým čínským dovozem nelze posuzovat na základě celého posuzovaného období, tj. od roku 2009 do konce období šetření, aniž by se zohlednil vývoj zaznamenaný v tomto období.
(88)
Komise také analyzovala vývoj v průběhu posuzovaného období. Skutečnost, že v roce 2011 bylo výrobní odvětví Unie i přes silný nárůst dovozu z ČLR ještě ziskové, nijak neovlivňuje závěr, že v období šetření existovala časová souvislost mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a čínským dumpingovým dovozem.
(89)
V období šetření se spotřeba snížila o něco více než o 19 %, zatímco čínští vyvážející výrobci:
-
zvýšili svůj podíl na trhu o 12,4 procentního bodu oproti roku 2011, zatímco podíl výrobního odvětví Unie na trhu klesl o 12,3 procentního bodu,
-
zvýšili objem čínského dovozu o více než 35 % v porovnání s 32 % poklesem prodeje výrobního odvětví Unie a
-
dále snížili své již tak velmi nízké vývozní ceny o více než 10 % a jejich ceny se podbízely vůči cenám výrobního odvětví Unie až o 26,7 %, čímž přispěly ke ztrátám způsobeným výrobnímu odvětví Unie v období šetření.
(90)
Na základě výše uvedené analýzy dospěla Komise k závěru, že dumpingový dovoz a značný nárůst jeho podílu na trhu za ceny, které se trvale podbízejí vůči cenám výrobního odvětví Unie, způsobily výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu.
(91)
Jelikož ohledně účinku dumpingového dovozu nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 131., 132. a 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Dovoz z třetích zemí
(92)
Kvůli opravě údajů o objemu prodeje výrobního odvětví Unie (viz 62. bod odůvodnění) se mírně změnil podíl dovozu z třetích zemí na trhu (viz opravená tabulka 11 níže). Touto opravou se však nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení.
(93)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 134. až 137. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 11
Dovoz z třetích zemí (1 000 m2)
Třetí země
2009
2010
2011
OŠ
Podíl na trhu
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Index
100
74
90
88
Zdroj: Glass for Europe, odpovědi žadatele a výrobců v Unii na dotazník.
2.2 Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(94)
Jeden účastník řízení zpochybnil zjištění Komise uvedené ve 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pokles prodeje na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku během období šetření byl s největší pravděpodobností způsoben velmi nízkými cenami čínského vývozu do zemí, kam především mířil vývoz výrobního odvětví Unie (tj. USA, Kanada). Podle názoru účastníka řízení je takovýto závěr neodůvodněný, protože k čínskému vývozu docházelo i v roce 2011, a tedy neexistuje důvod, proč by měl mít dopad pouze v roce 2012. Dále se účastník řízení domnívá, že skutečným důvodem nízkého prodeje na vývoz je skutečnost, že výrobní odvětví Unie nebylo konkurenceschopné a v okamžiku poklesu cen na světovém trhu si nedokázalo udržet konkurenceschopnost. V důsledku toho účastník řízení tvrdil, že pokles prodeje na vývoz výrobců v Unii v období šetření prohloubil způsobenou újmu.
(95)
Prodej na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku tvořil 20 % objemu jejich celkového prodeje v roce 2009 (v zahajovací fázi), v roce 2010 to bylo 11 % a v nejlepším roce 2011 jen 14 %. V 2012 došlo k dalšímu poklesu, a to na 5 %.
(96)
Komise tato tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Trh Unie je stále jedním z největších na světě a zůstává na rozdíl od třetích zemí hlavním trhem pro výrobní odvětví Unie. Solární sklo je navíc poměrně těžké a křehké, což se promítá do vícenákladů na dálkovou přepravu (kvůli rozbití a korozi). Z informací, které Komise získala z odpovědí vyvážejících výrobců zařazených do vzorku na dotazník, vyplývá, že ceny čínského vývozu do hlavních exportních destinací výrobního odvětví Unie byly skutečně velmi nízké a v období šetření v porovnání s rokem 2011 ještě klesly. To ukazuje, že snížená vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie je způsobena zejména neustále zlevňovaným čínským vývozem, a to i na trzích třetích zemí, jak se potvrdilo během šetření.
(97)
Po poskytnutí konečných informací tento účastník řízení tvrdil, že se šetření týkalo pouze trhu Unie a neposuzovalo žádné nekalé cenové praktiky na trzích třetích zemí.
(98)
I za předpokladu, že by zjištění ze strany orgánů EU byla správná, kromě toho údajně přičítala dumpingovému dovozu do Unie újmu způsobenou jinými činiteli. Levný nebo subvencovaný čínský vývoz do třetích zemí proto nebyl dumpingovým dovozem do EU a jako takový měl být kvalifikován jako jiný činitel, jehož škodlivé účinky se neměly připsat dumpingovému dovozu.
(99)
Tuto námitku Komise zamítá. Neprověřovala totiž, zda jsou ceny dovozu z ČLR do třetích zemí dumpingové a/nebo subvencované. Na základě vývozních cen do třetích zemí předložených vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku pouze stanovila, že se tyto ceny v posledních letech neustále snižují.
(100)
Ve stejném duchu Komise analyzovala pokles cen dovozu z ČLR do třetích zemí jako samostatný činitel a nepřičítala jej dumpingovému dovozu do Unie. Tento fakt byl pouze použit jako možné vysvětlení snižujícího se vývozu výrobního odvětví Unie do hlavních vývozních trhů v třetích zemích v souvislosti se skutečností, že tyto trhy nikdy nebyly hlavní trhy pro výrobní odvětví Unie. Dokonce i v nejlepších letech 2010 a 2011 se více než 85 % prodeje výrobního odvětví Unie uskutečnilo na trhu Unie.
(101)
Proto se potvrzuje závěr uvedený ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, totiž že horší vývozní výkonnost výrobců v Unii zařazených do vzorku nemůže narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.3 Vývoj spotřeby, kapacita a využití kapacity
(102)
Jeden účastník řízení tvrdil, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl pokles spotřeby v Unii. To je údajně jediný činitel, který zjevně poprvé poklesl v roce 2012 a s nímž lze přiměřeně spojit újmu, zatímco čínský dovoz byl zahájen již v roce 2011 za ceny srovnatelné s cenami v roce 2012. Po poskytnutí konečných informací tento účastník řízení své tvrzení zopakoval.
(103)
V roce 2012 se spotřeba ve srovnání s předchozími roky skutečně snížila. Komise však provedla analýzu od počátku posuzovaného období v roce 2009 do konce období šetření a v uvedeném období vzrostla spotřeba Unie celkem o 65 %. Během posuzovaného období podíl výrobního odvětví Unie na trhu neustále a značně klesal, tj. celkem o 25,7 %, naproti tomu podíl čínského dovozu na trhu se zvýšil o 321 %. Během posuzovaného období došlo k 596 % nárůstu čínského dovozu.
(104)
Kromě toho se v období šetření spotřeba v Unii stále pohybovala na úrovni srovnatelné s rokem 2010, ale v roce 2010 dosáhlo výrobní odvětví Unie přiměřeného zisku (jak je uvedeno v tabulce 10 prozatímního nařízení). Pokles spotřeby v Unii v období šetření tudíž sám o sobě nemohl vyvolat ztráty způsobené výrobnímu odvětví Unie v tomto období. Podíl výrobního odvětví Unie na trhu se mimoto mezi roky 2010 až 2012 snížil o 26,6 %, zatímco podíl čínského dovozu na trhu vzrostl během téhož období o 318 %. Konečně, pokud by pokles spotřeby v období šetření způsobil újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, měl by zasáhnout i čínský dovoz. To se zjevně nestalo. V období šetření čínský dovoz naopak významně vzrostl, jak z hlediska objemu, tak i podílu na trhu.
(105)
Komise proto toto tvrzení zamítá a potvrzuje závěry učiněné ve 141. a 142. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(106)
Pokud jde o výrobní kapacitu výrobního odvětví Unie uvedenou v tabulce 4 prozatímního nařízení, Komise zastává názor, že její zvyšování jasně vykazovalo stejnou tendenci jako zvyšování spotřeby v Unii do roku 2011.
(107)
Komise rovněž stanovila, že hlavním důvodem zvýšení výrobní kapacity o 12,5 % mezi rokem 2011 a koncem období šetření byl vstup jedné společnosti na trh solárního skla, ačkoli se výrobní kapacita všech ostatních společností na trhu během stejného období mírně snížila.
(108)
Komise proto zastává názor, že vývoj kapacity výrobního odvětví Unie celkově vykazoval stejný trend jako vývoj spotřeby v Unii. Podle Komise tedy vysoká výrobní kapacita výrobního odvětví Unie, která byla vysoká již na počátku posuzovaného období a udržela se vysoko i během období šetření, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(109)
Po poskytnutí konečných informací několik účastníků tvrdilo, že Komise nezohlednila nadměrnou kapacitu jako důležitou příčinu újmy. Během posuzovaného období nebylo podle jejich názoru zvýšení kapacity odůvodněno zvýšením spotřeby, jelikož výrobní odvětví Unie zaznamenávalo neustálý obrovský rozdíl mezi výrobní kapacitou a spotřebou, jež bránil ekonomické životaschopnosti. Podle jednoho účastníka řízení přispěla ke způsobené újmě také skutečnost, že na trh vstoupil mezi rokem 2011 a koncem období šetření nový subjekt, který zvýšil konkurenci na domácím trhu.
(110)
Účastník řízení rovněž tvrdil, že klesající spotřeba v Unii a zvýšení výrobní kapacity ve spojení s poklesem prodeje na vývoz vedly k nízké míře využití kapacity. Tato nízká míra využití způsobila vysoké fixní náklady, které podle účastníka řízení vážně zasáhly odvětví solárního skla odvětví v Unii.
(111)
Komise podotýká, že úroveň kapacity celého odvětví v Unii převyšovala celkovou spotřebu v Unii během celého posuzovaného období. To však nezabránilo výrobcům Unie zařazeným do vzorku dosahovat zisku během dvou let před obdobím šetření, zatímco jen v období šetření jim vznikla významná ztráta ve výši 14,5 %.
(112)
Kromě toho kapacita výrobců v Unii zařazených do vzorku vzrostla pouze o 4 % mezi lety 2010 a 2011 a o 2,6 % mezi rokem 2011 a obdobím šetření, což vedlo k mírnému celkovému zvýšení o 6,7 % mezi rokem 2010 a obdobím šetření.
(113)
Rozdíl mezi spotřebou a kapacitou tedy existoval během celého posuzovaného období, a přestože byl mírně vyšší v období šetření, nelze jím vysvětlit obrovské ztráty vzniklé během období šetření společnostem zařazeným do vzorku. V důsledku toho Komise odmítá tvrzení, že úroveň kapacity výrobního odvětví Unie není ekonomicky životaschopná.
(114)
K tvrzení, že nový účastník na trhu v roce 2012 přispěl k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, Komise poznamenává, že tento nový subjekt sice měl instalovanou vysokou kapacitu, ale v období šetření vykazoval velmi malou výrobu a prodej, v rozmezí 2 % celkového prodeje v EU. Jeho vstup tedy neměl téměř žádný dopad na výkonnost výrobního odvětví Unie jako celku, pouze výrazně navýšil údaje o kapacitě a využití kapacity v tomto odvětví. Bez údajů této společnosti totiž kapacita všech ostatních výrobců v Unii mezi lety 2011 a 2012 poklesla.
(115)
Kromě toho šetření neprokázalo, že by fixní náklady měly na odvětví solárního skla silný vliv. Ve skutečnosti se v období šetření pohybovaly průměrné fixní náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku v rozmezí 25 % až 35 % celkových výrobních nákladů. V předchozích letech 2010 a 2011 byl procentní podíl fixních nákladů mírně nižší, avšak stále ve stejném rozmezí. To jasně ukazuje, že vysoká kapacita v období šetření měla na výrobní náklady samozřejmě dopad, který však nebyl významný a nevysvětluje vysoké ztráty v období šetření, zejména ve srovnání se ziskem dosaženým v předchozích letech. A dále, míra využití kapacity výrobců v Unii zařazených do vzorku v porovnání s předchozími roky klesla, ale v období šetření stále dosahovala úrovně 65 %.
(116)
V neposlední řadě Komise se ve své analýze rovněž zohlednila, že instalovaná kapacita může být upravena pro výrobu jiných typů skla, na které se toto šetření nevztahuje. I vzhledem k tomuto faktoru Komise proto nesouhlasí s názorem účastníka řízení, že vysoká instalovaná kapacita není ekonomicky životaschopná.
(117)
Vzhledem k výše uvedenému Komise zamítá tvrzení předložená tímto účastníkem řízení a opakuje, že vývoj spotřeby, výrobní kapacity a využití kapacity během posuzovaného období, ať byl analyzován jednotlivě nebo souhrnně, nenarušoval zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.4 Vývoj v oblasti solárních modulů
(118)
Dva účastníci namítli, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl kromě vývoje spotřeby dotčeného výrobku také pokles spotřeby solárních modulů a ztráty, které utrpělo toto výrobní odvětví na konci roku 2011 a začátkem roku 2012. Finanční potíže výrobců solárních panelů měly zasáhnout trh solárního skla na přelomu let 2011 a 2012, protože mezi těmito dvěma událostmi byla nutně časová prodleva.
(119)
Stejná tvrzení zopakoval jeden účastník řízení po poskytnutí konečných informací.
(120)
Ve 143. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise skutečně zjistila, že trendy pozorované v odvětví solárních modulů mají významný dopad na spotřebu solárního skla, protože kolem 80-85 % solárního skla se prodává výrobcům solárních modulů (krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a fotovoltaické moduly s tenkým filmem). Nicméně podle 143. a 144. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se spotřeba solárních modulů v posuzovaném období, tj. 2009-2012, neustále zvyšovala, a ačkoli v roce 2012 došlo k poklesu, úroveň spotřeby zůstala o 221 % vyšší než v roce 2009 a o 44 % vyšší než v roce 2010. (7) Kromě toho bylo zjištěno, že škrty v zaručených výkupních cenách na konci roku 2011 a na počátku roku 2012 nenarušily příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy solárních modulů a zjištěnou podstatnou újmou (8), protože poptávka po solárních modulech zůstala v období 2009-2012 relativně vysoká.
(121)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že úroveň spotřeby solárních modulů nemůže být sama o sobě považována za tak silný faktor, aby narušila zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem solárního skla z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(122)
Podobně platí, že jelikož poptávka po solárních modulech zůstala v období 2009-2012 poměrně vysoká a poptávka po solárním skle se ve stejném období zvýšila o 65 %, stejně tak nemůže být dopad zhoršení finanční situace výrobců solárních modulů, k němuž došlo koncem roku 2011 a počátkem roku 2012, na spotřebu solárního skla sám o sobě považován za tak silný faktor, aby narušil zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem solárního skla z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(123)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, závěr učiněný ve 144. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2.5 Závěr ohledně příčinné souvislosti
(124)
Vzhledem k výše uvedenému Komise potvrzuje svá zjištění uvedená ve 130. až 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tedy že v období šetření docházelo k dumpingovému dovozu dotčeného výrobku z dotčené země za ceny, které se podbízely vůči cenám výrobního odvětví Unie. Dále platí, že mezi nárůstem objemu dumpingového dovozu a zhoršením situace výrobního odvětví Unie existuje zjevná časová souvislost. Dumpingový dovoz přímo konkuroval výrobě odvětví Unie a v důsledku toho v posuzovaném období výrobní odvětví Unie ztrácelo ziskovost a podíl na trhu. Další možné příčiny újmy byly analyzovány výše, ale u žádné z nich, ať byla analyzována jednotlivě nebo souhrnně, nebylo shledáno, že by narušovala zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(125)
Nebyly předloženy žádné nové důkazy, jež by mohly změnit tento závěr, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska k závěru ohledně příčinné souvislosti, potvrzuje Komise 145. a 146. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(126)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 148. až 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení
(127)
Jelikož ohledně dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 152., 153. a 154. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem dodavatelů surovin
(128)
Jelikož ohledně zájmu dodavatelů surovin nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 155. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem uživatelů
(129)
Přihlásil se jeden uživatel, který uvedl, že antidumpingová opatření se ho nedotknou, jelikož nepoužívá solární sklo vyráběné v ČLR ani nemá v úmyslu tak učinit.
(130)
Jeden vyvážející výrobce namítl, že uložení antidumpingového cla na dovoz čínského solárního skla sice může mírně prospět unijnímu odvětví solárního skla, ale značně poškodí unijní odvětví fotovoltaických modulů a solárních termických zařízení, která budou muset platit za dotčený výrobek vyšší ceny. Navíc by patrně bylo v rozporu s cílem Unie chránit životní prostředí, jelikož by vedlo ke zvýšení cen pro fotovoltaické moduly a solární termická zařízení a pomohlo by odvětví solárního skla, které vyvážející výrobce považuje za energeticky náročné.
(131)
Jak je uvedeno ve 157. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na celkové náklady solárních modulů bude mít uložení antidumpingových cel jen velmi omezený dopad (nižší než 1 %). Nebyly předloženy žádné důkazy zpochybňující správnost této analýzy. Tvrzení se proto zamítá.
(132)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska ohledně zájmu Unie, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 155. až 159. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Aspekty hospodářské soutěže
(133)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska k aspektům hospodářské soutěže vymezeným ve 160. až 163. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje Komise tyto body.
6. Závěr ohledně zájmu Unie
(134)
Nebyla předložena žádná stanoviska, která by vedla ke změně analýzy zájmu Unie provedené v prozatímním nařízení. Komise proto potvrzuje závěry učiněné ve 164. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(135)
Několik účastníků řízení zpochybnilo uplatnění cílového zisku výrobního odvětví Unie ve výši 8,3 % stanoveného ve 167. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a uvedlo, že takový zisk je nereálně vysoký. Tvrdily, že ziskové rozpětí ve výši 8,3 % dosažené v roce 2010 bylo během posuzovaného období nejvyšší, protože rok 2010 představoval nejlepší rok pro odvětví fotovoltaických modulů na celém světě. Namítaly rovněž, že ani za neexistence dumpingu by odvětví solárního skla v Unii nemohlo v roce 2012 dosáhnout stejného ziskového rozpětí, protože tehdy zasáhla odvětví fotovoltaických modulů na světě včetně tohoto odvětví v Unii velká recese.
(136)
Tuto námitku Komise zamítá. Komise použila jako cílový zisk průměrný zisk dosažený výrobci v Unii zařazenými do vzorku v roce 2010, kdy dovoz dotčeného výrobku byl ještě malý, a proto zatím nemohl narušit běžné podmínky hospodářské soutěže. Ziskové rozpětí použité pro určení úrovně pro odstranění újmy proto odpovídá období, kdy výrobní odvětví Unie mohlo rozumně očekávat zisk za běžných podmínek hospodářské soutěže, které dosud nebyly ovlivněny dumpingovým dovozem (9).
(137)
A konečně, odvětví solárního skla nedosáhlo svého vrcholu v roce 2010, jak tvrdí účastníci, ale v roce 2011, kdy Unie vykazovala nejsilnější spotřebu a výrobní odvětví Unie zaznamenalo nejvyšší objem prodeje.
(138)
Po poskytnutí konečných informací jeden účastník řízení znovu zpochybnil ziskové rozpětí, jež bylo použito jako cílový zisk. Argumentoval tím, že Komise měla zohlednit všechny ostatní činitele, které ovlivnily ziskovost v období šetření. Podle účastníka řízení nemohl přiměřený cílový zisk převýšit 5 %.
(139)
Komise toto tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Použitý cílový zisk nebyl odhadnut, ale vychází ze skutečného zisku, jehož dosáhlo výrobní odvětví Unie před narušením hospodářské soutěže čínským dumpingovým dovozem. Komise považuje tento zisk za přiměřený a zohlednila, že bez dopadu čínského dumpingového dovozu se situace na trhu ve srovnání s obdobím šetření výrazně nelišila. Prohlášení účastníka řízení, že spotřeba v roce 2010 značně přesahovala spotřebu v roce 2012, je věcně nesprávné. Jak je uvedeno v oddíle E.2.3, spotřeba v roce 2010 dosáhla podobné úrovně jako v roce 2012. A dále, vzhledem k předpokládanému silnému nárůstu poptávky zvyšovalo výrobní odvětví Unie v roce 2010 kapacitu, což negativně ovlivnilo jeho zisk v daném roce. Navrhovaný cílový zisk ve výši 5 % byl stanoven arbitrárně, jelikož se nezakládá na údajích či skutečných výpočtech, a proto se zamítá.
(140)
Žadatel naopak tvrdil, že ziskové rozpětí je příliš nízké a Komise by je měla zvýšit na 15 %, protože jeho zisk za rok 2010 přesáhl 10 %. Nižší zisková rozpětí, kterých v roce 2010 dosáhli ostatní výrobci v EU zařazení do vzorku, nepředstavují zisky, které lze rozumně očekávat při neexistenci nekalých praktik v dovozech. Důvody, proč tito výrobci dosáhli v uvedeném roce pouze nižších rozpětí a byli jako jedni z prvních poškozeni dumpingovým dovozem, souvisejí s největší pravděpodobností se strategickým řízením těchto společností nebo jinými souvisejícími otázkami, jako může být politika stanovování krátkodobých cen.
(141)
Komise tuto námitku neakceptuje. Jak se vysvětluje v tomto oddíle výše, podle názoru Komise průměrný zisk celého výrobního odvětví Unie v roce 2010 správně odráží průměrný zisk za běžných podmínek hospodářské soutěže. Tento závěr není v rozporu se skutečností, že někteří výrobci v Unii přijali manažerská rozhodnutí, jež vedla k ziskovým rozpětím nižším nebo vyšším u ostatních výrobců ve stejném odvětví. Existence těchto rozdílů je totiž základním rysem chování společností v tržním hospodářství.
(142)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise metodiku popsanou ve 166. až 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(143)
Vzhledem k závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na dovoz dotčeného výrobku a to na úrovni rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných rozpětí újmy.
(144)
Po poskytnutí prozatímních informací žadatel tvrdil, že prozatímní valorická cla nebyla účinná. Proto požádal Komisi o uložení konečných opatření v podobě minimální dovozní ceny. Žadatel tvrdil, že touto minimální dovozní cenou by se opatření zefektivnila, zejména pokud by byly uloženy dvě různé minimální dovozní ceny, jedna pro solární sklo s povlakem a jedna pro solární sklo bez povlaku. Důvody předložené žadatelem byly následující:
(145)
Za prvé, žadatel tvrdil, že po období šetření prodávají vyvážející výrobci solární sklo s povlakem na trh EU za stejnou cenu, za jakou prodávali solární sklo bez povlaku v období šetření. Rovněž tvrdil, že sklo s povlakem má vyšší výrobní náklady než sklo bez povlaku, a proto se obvykle prodává za ceny o 20 % až 25 % vyšší než ceny skla bez povlaku.
(146)
Za druhé, podle žadatele se po období šetření poptávka v Unii přesunula od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem. Uživatelé při nákupu stále více upřednostňují sklo s povlakem před sklem bez povlaku. V důsledku toho se v druhé polovině roku 2013 dováželo z ČLR do EU téměř výlučně solární sklo s povlakem, zatímco během období šetření byla situace opačná.
(147)
Antidumpingová opatření mohou skutečně mít různou podobu. I když má Komise při volbě podoby opatření širokou diskreční pravomoc, zůstává účelem odstranění účinků dumpingu způsobujícího újmu.
(148)
Šetření potvrdilo, že mezi solárním sklem bez povlaku a solárním sklem s povlakem existuje v důsledku rozdílných technických vlastností těchto dvou výrobků významný rozdíl jak v nákladech, tak v cenách. Solární sklo s povlakem, které může mít v závislosti na použité technologii jednostranný nebo oboustranný povlak, zvyšuje ve srovnání se solárním sklem bez povlaku propustnost a může mít přidané samočisticí nebo protišpinivé vlastnosti nebo vyšší tvrdost. Vysoce kvalitní solární sklo bez povlaku může dosahovat až 92 % solární propustnost. Povrchová úprava může snížit odrážení přibližně o 3 % (na každé straně), a zvýšit tak propustnost solárního skla s jednostranným povlakem až na 95 % a solárního skla s oboustranným povlakem až na 98 %.
(149)
Solární sklo dovezené z ČLR, které se v období šetření prodalo v EU, bylo z 81 % bez povlaku a pouze z 19 % s povlakem. Rozdíl v cenách a nákladech zjištěný v období šetření mezi solárním sklem bez povlaku a s povlakem činil asi 30 %.
(150)
Komise se však domnívá, že důkazy předložené žadatelem nebyly dostatečně odůvodněny. Komise navíc nemá k dispozici dostatečné důkazy ani údaje z jiných zdrojů, které by jí umožňovaly dojít k závěru, že vzhledem k uložení prozatímních antidumpingových opatření se poptávka přesunula od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem a že výrazně klesly zejména ceny skla s povlakem, jak tvrdí žadatel.
(151)
Komise proto nemůže tuto námitku přijmout a považuje za vhodné uložit valorická cla namísto minimálních dovozních cen. V zájmu vyřešení výše popsaných výhrad však budou vytvořeny dva zvláštní kódy integrovaného sazebníku Společenství (kódy TARIC) - jeden pro solární sklo s povlakem a jeden pro solární sklo bez povlaku. Ty umožní Komisi pozorně sledovat vývoj trhu a včas rozhodnout, zda jsou třeba další opatření.
(152)
Komise rovněž připomíná, že v minulosti použila minimální dovozní ceny pouze za zvláštních okolností, zejména v těchto situacích:
-
Obzvlášť vysoká vývozní cena jednoho typu výrobku, která u něj vylučovala existenci dumpingu (10).
-
Ohledy na tržní sílu a podíl výrobců v Unii na trhu, kvůli nimž bylo nezbytné zajistit z důvodů zájmu Unie, aby ceny dovozu nepřekročily určitou úroveň (11).
(153)
Minimální dovozní ceny byly navíc použity hlavně u homogenních výrobků, a nikoli u výrobků jako dotčený výrobek, který se vyskytuje v různých typech.
(154)
I z těchto důvodů zastává Komise názor, že minimální dovozní ceny nejsou v tomto případě vhodné.
(155)
Po poskytnutí konečných informací žadatel zopakoval žádost o uložení minimální dovozní ceny a ke 152. až 156. bodu odůvodnění se vyjádřil takto:
(156)
Za prvé namítal, že se uvedené body odůvodnění nezabývají účinností formy opatření na odstranění škodlivých účinků dumpingu a subvencování, což je také pádným důvodem k použití minimálních dovozních cen.
(157)
Za druhé, Komise nevysvětlila, proč jsou v daném případě uvedené úvahy relevantní a jak převažují nad zájmem výrobního odvětví Unie.
(158)
Za třetí tvrdil, že dotčený výrobek je dostatečně homogenní, aby umožnil správu minimální dovozní ceny v praxi, neboť oba hlavní typy výrobků mají jasně odlišné znaky dovolující řádné rozlišení cen a snadnou správu a sledování, zejména s ohledem na skutečnost, že v současnosti tvoří téměř veškerý dovoz solární sklo s povlakem.
(159)
Pokud jde o první tvrzení, je zřejmé, že se poptávka skutečně mohla přesunout od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem. Jelikož však nebyly poskytnuty žádné další důkazy, nemůže Komise učinit závěr, že by se zejména ceny solárního skla s povlakem výrazně snížily. V důsledku toho nemá žádný důvod měnit svůj předchozí závěr, že valorická cla jsou pro odstranění účinků dumpingu a subvencování působících újmu vhodnější.
(160)
Pokud jde o druhé stanovisko, účelem dotčených bodů odůvodnění bylo doložit, že podle názoru Komise není uložení minimální dovozní ceny v tomto případě vhodné, ledaže by žadatel svá tvrzení důkladněji zdůvodnil. Jelikož tak neučinil, Komise nepovažuje za nutné dále analyzovat přínos případné minimální dovozní ceny pro zájem výrobního odvětví Unie.
(161)
Co se týče třetího stanoviska, žadatel nezpochybnil různé typy výrobku definované Komisí v rámci šetření ani neprokázal, že by neexistoval cenový rozdíl. Nabídka závazku ze strany vyvážejících výrobců navrhujících různé minimální dovozní ceny také potvrzuje, že tyto rozdíly jsou skutečné. Tvrzení se proto zamítá. V každém případě, i kdyby Komise akceptovala, že dotčený výrobek je spíše homogenní, považuje tuto otázku za nerelevantní, neboť žádost o zavedení minimální dovozní ceny zamítá i z dvou dalších výše uvedených důvodů. Komise rovněž připomíná, že k informacím týkajícím se období následujícího po období šetření může přihlížet pouze ve výjimečných případech (viz čl. 6 odst. 1 základního nařízení). Žadatelé neprokázali, že se jedná o výjimečnou situaci a že by k odstranění újmy nepostačovala jiná dostupná opatření, jako je sledování pomocí vytvoření doplňkového kódu TARIC.
(162)
Komise proto tato tvrzení zamítá.
(163)
Po poskytnutí konečných informací několik výrobců solárních modulů také požadovalo zavedení minimální dovozní ceny. V této souvislosti vyslovili tyto hlavní obavy:
-
Po období šetření se výrobní kapacita odvětví solárního skla značně snížila a mnoho výrobců v Unii muselo odejít z trhu. Jediní tři výrobci, kteří se v Unii udrželi na trhu, nyní dokážou pokrýt nejvýše 50 % evropské poptávky. Výrobci solárních modulů musí tedy své potřeby pokrývat dodávkami z ČLR. Jeden uživatel tvrdil, že by byl nucen odebírat zboží pouze od jednoho či dvou výrobců v Unii, kteří by jako jediní dokázali splnit požadované technické specifikace výrobku.
-
Cla v podobě, v jaké jsou nyní navrhována, by podstatně zvýšila náklady na výrobu solárních modulů přibližně o 3 centy za watt, což je pět procent minimální dovozní ceny stanovené v případu solárních panelů.
-
Minimální dovozní cena by měla být navržena tak, aby nezpůsobovala vyšší náklady na solární moduly v EU.
(164)
Pokud jde o první tvrzení, Komise nemá žádné důvody se domnívat, že výrobci v Unii, kteří snížili či dočasně ukončili výrobu, neobnoví své podnikání v plné kapacitě, jakmile se bude opět dovážet za spravedlivé ceny. Jak je uvedeno ve 106. až 112. bodě odůvodnění, výrobní odvětví Unie disponuje dostatečnou kapacitou pro uspokojení celkové spotřeby v Unii. Toto tvrzení se proto zamítá. Komise zamítá i tvrzení jednoho uživatele, že by byl nucen odebírat zboží pouze od jednoho či dvou výrobců v Unii. Čínští vyvážející výrobci by totiž stále mohli dodávat na trh Unie. Antidumpingová opatření by bez ohledu na svou formu měla zajistit, že se bude dovážet za spravedlivé ceny; jejich účelem není úplně pozastavit dovoz z ČLR.
(165)
Co se týká druhého tvrzení, uživatelé neposkytli žádné důkazy prokazující toto tvrzení. Naproti tomu Komise ve 157. bodě odůvodnění prozatímního nařízení stanovila, že dopad opatření na celkové náklady u solárních modulů vyráběných společnostmi, které při šetření spolupracovaly, by byl nižší než 1 %. Toto tvrzení se proto zamítá.
(166)
Není tudíž nutné vyjádřit se k třetímu bodu vznesenému výrobci solárních modulů.
(167)
Souběžně s antidumpingovým šetřením probíhalo antisubvenční šetření. Vzhledem k použití pravidla nižšího cla a skutečnosti, že konečná subvenční rozpětí jsou nižší než úroveň pro odstranění újmy, by Komise měla uložit konečné vyrovnávací clo na úrovni stanovených konečných subvenčních rozpětí a poté uložit konečné antidumpingové clo do příslušné úrovně pro odstranění újmy. Na základě výše uvedeného je sazba cel, která budou uložena, stanovena takto:
Společnost
Subvenční rozpětí
Dumpingové rozpětí
Úroveň pro odstranění újmy
Vyrovnávací clo
Antidumpingové clo
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Ostatní spolupracující společnosti
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
Individuální sazby antidumpingového cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění současného šetření. Odrážejí proto situaci zjištěnou během tohoto šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátního cla použitelného na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto použitelné výlučně na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a vyráběného uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážený dotčený výrobek vyrobený jakoukoli jinou společností, jejíž název není výslovně uveden v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, by se neměly tyto sazby vztahovat a takový výrobek podléhá celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“. Vzhledem k tomu, že ze strany vyvážejících výrobců byla zaznamenána vysoká úroveň spolupráce (více než 80 %, viz 15. bod odůvodnění prozatímního nařízení), je tato celní sazba založena na nejvyšším individuálním rozpětí újmy stanoveným pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku. Sazba cla, která se vztahuje na „ostatní spolupracující společnosti“, je založena na váženém průměru vývozců zařazených do vzorku a použije se na všechny spolupracující společnosti nezařazené do vzorku (s výjimkou společnosti Henan Yuhua, která podléhá individuálnímu clu na základě své žádosti o individuální zjišťování (viz 48. bod odůvodnění prozatímního nařízení)).
(169)
S případnými žádostmi o použití těchto antidumpingových celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po vzniku nových výrobních či prodejních subjektů) je třeba se obrátit na Komisi (12) a připojit veškeré příslušné informace, zejména pak o jakékoli změně v činnostech společnosti souvisejících s výrobou či domácím prodejem a prodejem na vývoz, která je spojena například s takovou změnou názvu nebo takovou změnou výrobních či prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
3. Závazky
(170)
Po poskytnutí konečných informací tři vyvážející výrobci zařazení do vzorku a společnost Henan Yuhua nabídli cenové závazky podle čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Navrhují různé minimální dovozní ceny, které by odpovídaly různým skupinám typů výrobku.
(171)
Komise poznamenává, že minimální dovozní ceny navrhované všemi společnostmi jsou mnohem nižší než ceny nepůsobící újmu, jež stanovila v rámci šetření. Proto je nepovažuje za stanovené na úrovni pro odstranění újmy v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(172)
I v případě, že by byly na úrovni pro odstranění újmy stanoveny, společnosti zařazené do vzorku navrhují pouze čtvrtletní úpravu ceny solárního skla s povlakem na bázi změny cen na trhu solárních modulů. Komise nemůže přijmout uvedený způsob indexace z těchto důvodů:
(173)
Za prvé, ceny všechny typů výrobku by měly být pravidelně upravovány, jinak se brzy může vytvořit umělý rozdíl mezi úrovní cen solárního skla s povlakem a bez povlaku. Za druhé, Komise nepovažuje za vhodné upravovat ceny solárního skla na základě cen konečných uživatelů (tj. cen solárních modulů). To by mohlo vést k neoprávněnému zmenšování ziskových rozpětí odvětví solárního skla, pokud by se například snížily ceny solárních modulů kvůli poklesu cen jiných komponentů těchto modulů.
(174)
Obecně Komise považuje za vhodné, aby se minimální dovozní ceny indexovaly cenami surovin. V tomto případě však nemá žádná surovina výrazně velký podíl na celkových výrobních nákladech.
(175)
Komise rovněž zjistila, že v období šetření vykazovaly ceny solárního skla v ČLR a v Turecku značnou nestabilitu.
(176)
Mimoto existuje vysoké riziko křížové kompenzace, jelikož některé šetřené společnosti prodávají dotčený výrobek i další výrobky stejným odběratelům. V neposlední řadě se zdá, že se minimální dovozní ceny navrhované společnostmi zařazenými do vzorku nevztahují na všechny typy výrobku vyráběné příslušnými vyvážejícími výrobci. Tyto faktory prakticky znemožňují účinné plnění závazků a ztěžují jejich sledování.
(177)
Z výše uvedených důvodů proto Komise nabídky závazků odmítá.
4. Konečný výběr prozatímních cel
(178)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány. Částky zajištěné nad rámec kombinované konečné sazby antidumpingového a vyrovnávacího cla by měly být uvolněny.
5. Vymahatelnost opatření
(179)
Pokud by se po uložení konečných opatření podstatně změnily podmínky na trhu, může Komise ze své iniciativy formu opatření podrobit přezkumu s cílem posoudit, zda mají opatření předpokládaný účinek a odstraňují újmu a zda by změna formy opatření byla opodstatněná.
(180)
Kvůli co nejlepší ochraně proti případnému tlumení účinků opatření hodlá Komise neprodleně zahájit přezkum podle čl. 12 odst. 1 základního nařízení a v případě předložení důkazu o takovém chování může zavést celní evidenci dovozu podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení. Podle čl. 12 odst. 3 základního nařízení může být výše uloženého cla zvýšena až na dvojnásobek původně uložené výše cla.
(181)
Komise se bude opírat mimo jiné o informace z dozoru nad dovozem poskytované vnitrostátními celními orgány i o informace poskytované členskými státy podle čl. 14 odst. 6 základního nařízení.
(182)
Výbor zřízený podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení nevydal žádné stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz solárního skla složeného z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno podle EN 12150), odolností proti teplotním šokům Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) v současnosti kódu KN ex 7007 19 80 pocházejícího z Čínské lidové republiky. Solární sklo s povlakem (jednostranným či oboustranným) spadá pod kód TARIC 7007198019 a solární sklo bez povlaku spadá pod kód TARIC 7007198011.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený společnostmi uvedenými v tabulce stanovena takto:
Společnost
Antidumpingové clo
Doplňkový kód TARIC
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0,4 %
B946
Ostatní spolupracující společnosti uvedené v příloze I
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
25,0 %
B999
3. Uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze II, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla podle nařízení Komise (EU) č. 1205/2013 (13) se vyberou s konečnou platností. Částky zajištěné nad rámec kombinované sazby antidumpingových cel uvedených v čl. 1 odst. 2 výše a vyrovnávacích cel přijatých prováděcím nařízením Komise (EU) č. 471/2014 (14) se uvolňují.
Článek 3
Pokud případný nový vyvážející výrobce v Čínské lidové republice poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
v období šetření (tj. od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012) nevyvážel do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1,
-
není ve spojení s žádným vývozcem nebo výrobcem v Čínské lidové republice, na které se vztahují opatření uložená tímto nařízením,
-
skutečně vyvezl do Unie dotčený výrobek po skončení období šetření, na kterém jsou založena příslušná opatření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie,
ustanovení čl. 1 odst. 2 mohou být změněna zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná sazba cla ve výši 24,1 %.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. května 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 470/2014,
annettu 13 päivänä toukokuuta 2014,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöönotetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 4 kohdan ja 14 artiklan 1 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Väliaikaiset toimenpiteet
(1)
Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, otti 28 päivänä marraskuuta 2013 käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonnissa asetuksella (EU) N:o 1205/2013 (2), jäljempänä ’väliaikaista tullia koskeva asetus’.
(2)
Menettely pantiin vireille 28 päivänä helmikuuta 2013 (3), kun oli tehty valitus sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa yli 25 prosenttia aurinkopaneeleissa käytettävän lasin kokonaistuotannosta unionissa.
(3)
Polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 2012 ja 31 päivän joulukuuta 2012 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttava kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 2009 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
2. Myöhempi menettely
(4)
Niiden olennaisten tosiasioiden ja huomioiden ilmoittamisen jälkeen, joiden perusteella päätettiin ottaa käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli, jäljempänä ’alustavien päätelmien ilmoittaminen’, useat asianomaiset osapuolet ilmoittivat kirjallisesti näkökantansa alustavista päätelmistä. Kuulemista pyytäneille osapuolille annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi.
(5)
Komissio jatkoi lopullisia päätelmiään varten tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista ja tarkistamista. Asianomaisten osapuolten esittämät suulliset ja kirjalliset huomautukset tutkittiin, ja alustavia päätelmiä muutettiin tarvittaessa niiden mukaisesti.
(6)
Tämän jälkeen komissio ilmoitti kaikille osapuolille niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella se aikoi ottaa käyttöön lopullisen polkumyyntitullin Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä ’Kiina’, peräisin olevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonnissa ja kantaa lopullisesti väliaikaisen tullin vakuutena olevat määrät, jäljempänä ’lopullisten päätelmien ilmoittaminen’. Kaikille osapuolille annettiin määräaika, johon mennessä niillä oli mahdollisuus esittää huomautuksensa lopullisista päätelmistä.
(7)
Kaikkia asianomaisten osapuolten toimittamia huomautuksia tarkasteltiin ja ne otettiin soveltuvin osin huomioon.
3. Otanta
(8)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että unionin tuottajien kokonaismäärää ei ollut selvästi esitetty väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 7, 11 ja 75 kappaleessa. Komissio vahvistaa, että niiden unionin tuottajien määrä, jotka ilmoittautuivat ja joilla oli toimintaa tutkimusajanjaksolla, oli kahdeksan. Kaikkien paitsi yhden unionin tuottajan identiteetti oli pidetty salassa. Vastauksessaan yleiseen ilmoitusasiakirjaan valituksen tekijä nimesi kolme unionin tuottajaa, jotka olivat lopettaneet liiketoimintansa (Guardian, AGC ja Centrosolar Glass) ja neljännen yrityksen, joka oli vähentänyt tuotantoaan merkittävästi (Saint Gobain).
(9)
Koska kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien ja unionin tuottajien otannasta ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 7-24 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
4. Kyselylomakevastaukset ja tarkastuskäynnit
(10)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen antamisen jälkeen tehtiin tarkastuskäynti toisen yhteistyössä toimineen käyttäjän, Viessmann Faulquemont SAS:n, toimitiloihin Ranskassa.
5. Menettelyyn liittyvät oikeudet
(11)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että sille toimitetut alustavat päätelmät olivat puutteelliset, erityisesti polkumyyntiä, hintojen alittavuutta ja vahinkomarginaalia koskevien laskelmien osalta. Koska päätelmistä ei ilmoitettu riittävästi, siltä riistettiin perusoikeus puolustukseen, joka taataan asetuksella (EY) N:o 1225/2009, jäljempänä ’perusasetus’, WTO:n polkumyynnin vastaisella sopimuksella ja Euroopan unionin perusoikeuskirjalla.
(12)
Vientiä harjoittava tuottaja väitti polkumyyntimarginaalia koskevista laskemista, että alustavissa päätelmissä ei ilmoitettu yksityiskohtaisia tietoja oikaisuista, joita sovellettiin pinnoituskustannuksiin ja float-tuotantoprosessin kustannuksiin (ks. väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 64 kappale), tai myynti-, yleis- ja hallintokulujen sekä voiton prosenttiosuudesta.
(13)
Väite hyväksyttiin ja komissio ilmoitti lisätietoja. Jos luottamuksellisuussyistä ei voitu toimittaa tarkkoja tietoja, ilmoitettiin vaihteluvälit.
(14)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että ilmoitetut tiedot eivät ole vieläkään riittävät, ja väitti erityisesti, että oli epäselvää, otettiinko pinnoituskustannuksiin sovelletussa oikaisussa huomioon yksipuolisen vai kaksipuolisen pinnoituksen kustannukset vai molemmat.
(15)
Asianomaiset osapuolet eivät toimittaneet mitään näyttöä siitä, että yhdeltä puolelta ja molemmilta puolilta pinnoitetun aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotantokustannuksissa olisi johdonmukainen ero, kuten 68 kappaleessa selitetään. Sen vuoksi komissio ei erottanut toisistaan yksipuolisesti ja kaksipuolisesti pinnoitettua aurinkopaneeleissa käytettävää lasia laskiessaan oikaisun tasoa.
(16)
Sama vientiä harjoittava tuottaja väitti vahinkoon liittyen, että sille toimitetussa alustavia päätelmiä koskevassa asiakirjassa unionin tuottajien myyntihinnat ja tavoitehinnat yhteensä viidestä tuotelajista kahden osalta oli merkitty luottamuksellisiksi tai ilmoitettu vaihteluvälin muodossa luottamuksellisuussyistä.
(17)
Vientiä harjoittava tuottaja totesi myös, että tässä tapauksessa luottamuksellisuus on korkealla tasolla, minkä vuoksi vain yhden otokseen valitun unionin tuottajan nimi on tiedossa. Tämän vuoksi vientiä harjoittava tuottaja katsoi, että vaikka joistakin tuotelajeista tiedot liittyvätkin vain yhteen tai kahteen tuottajaan, niiden perusteella ei ole mitenkään mahdollista tunnistaa näitä yrityksiä eikä vientiä harjoittava tuottaja pystyisi saamaan merkittävää kilpailuetua unionin kilpailijoihinsa nähden yksittäin tai yhteensä.
(18)
Perusasetuksen 20 artiklan mukaisesti komission on ilmoitettava väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen niiden olennaisten tosiseikkojen ja huomioiden taustalla olevat tarkat tiedot, joiden perusteella toimenpiteet on otettu käyttöön. Komission on kuitenkin perusasetuksen 19 artiklan mukaisesti myös käsiteltävä luottamuksellisena kaikkea tietoa, joka on luonteeltaan sellaista tai joka on toimitettu luottamuksellisesti.
(19)
Tässä tapauksessa unionin tuottajien näiden kahden tuotelajin tosiasialliset myyntihinnat ja tavoitehinnat on joko poistettu tai korvattu vaihteluväleillä, koska toista tuotelajia koskevat tiedot tulevat yksinomaisesti yhdeltä tai kahdelta unionin tuottajalta. Lisäksi alalla on yleisesti tiedossa, että tätä tuotelajia ei tuota mikään muu unionin tuottaja. Tämän vuoksi komissio pitää näitä tietoja luottamuksellisina luonteeltaan, koska niiden ilmoittaminen antaisi merkittävän kilpailuedun kilpailijoille ja/tai vaikuttaisi huomattavan haitallisesti yritykseen/yrityksiin, jota/joita tiedot koskevat. Lisäksi samantyyppiset tiedot on poistettu toisen tuotelajin osalta, jotta vältettäisiin se, että ensimmäistä tuotelajia koskevat luvut voitaisiin johtaa käytettävissä olevista yhteisluvuista.
(20)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yritys toisti väitteensä, jonka mukaan vahinkomarginaalien laskelmista ilmoitetut tiedot olivat puutteellisia ja riittämättömiä. Se valitti erityisesti, että ei ollut selvää, miten oli valittu toinen tuotelaji, jota koskevat luvut oli poistettu. Komissio selitti, että tämä tehtiin täysin satunnaisesti.
(21)
Ratkaisuna väitettyyn tietojen puutteelliseen ilmoittamiseen yritys ehdotti, että sen lakimiehet voisivat tavata komission virkamiehiä ja keskustella yksityiskohtaisesti polkumyynti- ja vahinkomarginaalilaskelmista ottamatta kopioita luottamuksellisista asiakirjoista tai vaihtoehtoisesti saada pääsyn komission tiloissa olevaan tietojenkäsittelyhuoneeseen, jossa voitaisiin tehdä muistiinpanoja.
(22)
Komissio ei voinut suostua tähän pyyntöön. Jotta yrityksen lakimiehet voisivat todentaa laskelmat, olisi toimitettava yhden tai kahden yrityksen tarkat luvut. Tätä ei voitu tehdä, koska komission on pidettävä nämä tiedot luottamuksellisina perusasetuksen 19 artiklan mukaisesti.
(23)
Komissio toi nimenomaisesti esiin lopullisten päätelmien ilmoittamisen yhteydessä, että yrityksen puolustautumisoikeuksiin liittyvissä kysymyksissä - jollainen asiakirjojen saanti on - yritys voi kääntyä kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan puoleen kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävän ja toimivaltuuksien (4) mukaisesti. Yritys ei kuitenkaan pyytänyt kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tapaamista määräajassa, jonka kuluessa voidaan esittää huomautuksia lopullisiin päätelmiin.
(24)
Edellä esitetyn perusteella komissio hylkää väitteet, jotka koskivat menettelyyn liittyvien kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan oikeuksien mahdollista rikkomista.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(25)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 26 kappaleessa esitetään, tarkasteltavana oleva tuote on aurinkopaneeleissa käytettävä lasi, joka on karkaistua tasomaista soodakalkkilasia, jonka rautapitoisuus on alle 300 ppm, aurinkoenergian läpäisyaste yli 88 prosenttia (mitattuna olosuhteissa AM1,5 300-2 500 nm), lämmönkestävyys 250 °C (mitattuna EN 12150 -standardin mukaan), lämpöshokinkestävyys Δ 150 K (mitattuna EN 12150 -standardin mukaan) ja jonka mekaaninen lujuus on vähintään 90 N/mm2 (mitattuna EN 1288-3 -standardin mukaan), jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’. Tarkasteltavana oleva tuote kuuluu tällä hetkellä CN-koodiin ex 7007 19 80.
2. Tuotteen määritelmää koskevat väitteet
(26)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen, että toisin kuin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 32 kappaleessa todetaan, puutarhalasi, joka täyttää aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tekniset ominaisuudet, jotka määritellään väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 26 kappaleessa, olisi jätettävä pois tuotteen määritelmästä. Viejän mukaan puutarhalasin fyysiset ominaisuudet ovat hyvin erilaiset kuin aurinkopaneeleissa käytettävän lasin: i) puutarhalasia valmistetaan eri kokoja asiakkaan vaatimusten mukaan, kun taas aurinkopaneeleissa käytettävää lasi tuotetaan vain tietyn kokoisena; ii) puutarhalasi voi olla kaksipuolisesti pinnoitettua, mutta aurinkosähkömoduuleissa käytettävä lasi ei ole kaksipuolisesti pinnoitettua. Puutarhalasilla on myös väitteen mukaan eri käyttötarkoitus: sitä ei voida käyttää aurinkosähkömoduulien tai lämpökeräinten valmistukseen.
(27)
Komissio hylkää väitteen seuraavista syistä. Se, että kasvihuoneiden valmistuksessa käytettävät aurinkopaneelilasit ovat eri kokoisia kuin aurinkosähkömoduuleissa tai lämpökeräimissä käytettävät lasit, ei ole merkityksellistä, sillä kokovaatimukset saattavat vaihdella sekä aurinkosähkömoduuleissa että kasvihuoneissa. Lisäksi tuotteen jättäminen soveltamisalan ulkopuolelle tällä perusteella saattaa antaa mahdollisuuden polkumyyntitoimenpiteiden kiertämiseen. Markkinoilla myyty puutarhalasi ei myöskään ole pelkästään molemmilta puolilta pinnoitettua aurinkopaneelilasia, vaan se voi olla myös pinnoittamatonta tai yksipuolisesti pinnoitettua. Lisäksi kaksipuolisesti pinnoitettua lasia käytetään sekä aurinkosähkömoduuleissa että lämpökeräimissä (ks. 68 kappale). Sen vuoksi tämä fyysinen ominaisuus ei voi erottaa puutarhalasissa käytettävää aurinkopaneelilasia mistään muusta käyttötarkoituksesta. Ei voida myöskään sulkea pois mahdollisuutta, että kasvihuoneiden valmistukseen tarkoitettua aurinkopaneelilasia käytettäisiin aurinkosähkömoduulien ja/tai lämpökeräinten valmistukseen.
(28)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi tuoja väitti, että koska aurinkopaneeleissa käytettävää lasia, jota voi käyttää myös huonekalulasina, ei jätetty soveltamisalan ulkopuolelle, tästä aiheutuu hallinnollista rasitetta ja viivästyksiä yrityksille. Tämä johtuu väitteen mukaan siitä, että yritysten on lähetettävä unionin tulliviranomaisille testiraportit aina, kun tulliviranomaiset haluavat tietää, sovelletaanko tuotuihin tavaroihin toimenpiteitä.
(29)
Komissio katsoo, että näitä lasilajeja ei pitäisi jättää pois tutkimuksen soveltamisalasta, koska aurinkopaneeleissa käytettävää lasia voidaan käyttää puutarha- ja huonekalulasina. Jotta voidaan varmistaa unionin tuotannonalan riittävä suoja polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vahingollisilta vaikutuksilta, olisi vältettävä porsaanreikiä, jotka mahdollistavat toimenpiteiden kiertämisen. Riittävän suojan positiiviset vaikutukset ovat suuremmat kuin hallinnollisen lisärasitteen negatiivinen vaikutus, josta kyseinen tuoja väitteen mukaan kärsii.
(30)
Eräs toinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että float-lasi olisi jätettävä tuotteen määritelmän ulkopuolelle, koska sen tuottama float-lasi käytetään rakennus- ja kasvihuonemarkkinoilla. Lisäksi se väitti, että float-lasia ei käytetä aurinkosähkömoduulien valmistukseen. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 33 kappaleessa esitettyjen väitteiden perusteella komissio kuitenkin katsoo edelleen, että float-lasi täyttää selvästi aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tekniset ominaisuudet, jotka esitetään väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 26 kappaleessa. Float-lasia tuottavat sekä unionin tuotannonala että vientiä harjoittavat tuottajat. Internetissä julkisesti saatavilla olevat tiedot vahvistavat tämän. (5) Näin ollen tämä väite hylätään.
3. Päätelmät
(31)
Koska tarkasteltavana olevasta tuotteesta ja samankaltaisesta tuotteesta ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 26-33 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
C. POLKUMYYNTI
1. Markkinatalouskohtelu
(32)
Alustavien päätelmien ja myöhemmin lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komissio teki virheen hylätessään sen markkinatalouskohtelua koskevan pyynnön. Sama markkinatalouskohtelua koskevaan päätökseen liittyvä väite esitettiin jo alustavassa vaiheessa ja komissio hylkäsi sen väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 43 ja 47 kappaleessa.
(33)
Vientiä harjoittava tuottaja väitti, että etuuskohteluun perustuvista verotusjärjestelmistä ja avustuksista saadut etuudet eivät edusta merkittävää osaa sen liikevaihdosta. On muistettava, että tätä ja muita väitteitä käsiteltiin jo komission viejälle 13 päivänä syyskuuta 2013 lähettämässä kirjeessä, jossa komissio ilmoitti osapuolelle markkinatalouskohtelua koskevasta päätöksestään. Siinä painotettiin erityisesti, että etuuden luonteen vuoksi tutkimusajanjaksolla saadulla absoluuttisella etuudella ei ole merkitystä arvioitaessa, oliko vääristymä huomattava. Sen vuoksi tämä väite hylätään.
(34)
Edellä esitetyn perusteella vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 34-47 kappaleessa esitetty päätelmä, jonka mukaisesti kaikki markkinatalouskohtelua koskevat pyynnöt olisi hylättävä.
2. Normaaliarvo
2.1 Vertailumaan valinta
(35)
Väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa asianmukaiseksi vertailumaaksi valittiin Turkki perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaisesti. Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että Turkki ei sovellu vertailumaaksi normaaliarvon määrittämistä varten, koska Turkissa on vain yksi aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuottaja eikä Turkin markkinoille tuoda aurinkopaneeleissa käytettävää lasia juuri lainkaan. Vientiä harjoittava tuottaja väitti myös, että Turkin kotimarkkinoilla aurinkopaneeleissa käytettävän lasin voittomarginaali on erityisen korkea, minkä vuoksi se korottaa keinotekoisesti normaaliarvoa. Sama vientiä harjoittava tuottaja toi vielä esiin, että Turkissa tuotettuun aurinkopaneeleissa käytettävään lasiin ei sovelleta pinnoitusteknologiaa eikä turkkilaista aurinkopaneeleissa käytettävää lasia tuoteta lainkaan float-tuotantoprosessilla. Tämän seurauksena keskeisiä tekijöitä, joita tarvitaan normaaliarvon vahvistamiseen, ei voida saada Turkin samankaltaisen tuotteen kotimarkkinoilta. Vientiä harjoittava tuottaja väitti tämän vuoksi, että normaaliarvon määrittämiseen olisi pitänyt käyttää unionin hintoja.
(36)
Komissio muistuttaa ensinnäkin, että samankaltaiseen tuotteeseen ei Turkissa kohdistu merkittäviä kaupan esteitä. Sen vuoksi ei voida päätellä, että Turkin aurinkopaneeleissa käytettävän lasin markkinat olisi suljettu kansainväliseltä kaupalta. Markkinat ovat avoimet ja samankaltaisen tuotteen hinta kotimarkkinoilla määräytyy vapaasti kysynnän ja tarjonnan perusteella.
(37)
Turkin kotimarkkinoiden erityisen korkeita voittoja koskevasta väitteestä komissio painottaa, että se ei havainnut samankaltaisen tuotteen Turkin markkinoilla liiallista voittomarginaalia tutkimusajanjaksolla verrattuna unionin tuottajien tarkastelujaksolla saamiin voittomarginaaleihin.
(38)
Tiettyjen tuotelajien puute kolmannessa maassa ei tee siitä vertailumaaksi soveltumatonta. Perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdassa päinvastoin säädetään, että jos tietyn tuotelajin kotimarkkinamyyntiä ei ole, komissio muodostaa normaaliarvon laskennallisesti alkuperämaan tuotantokustannusten perusteella, joihin on lisätty kohtuulliset myynti-, yleis- ja hallintokulut sekä kohtuullinen voittomarginaali. Pinnoitus- ja float-tuotantoprosessin kustannusosuus perustui unionin tuotannonalan tarkastettuihin tietoihin.
(39)
Edellä esitetyn perusteella väite, jonka mukaan Turkki ei ole asianmukainen vertailumaa, hylätään.
(40)
Komissio ei voi hyväksyä myöskään väitettä, jonka mukaan normaaliarvo olisi pitänyt vahvistaa unionissa tosiasiallisesti maksettujen hintojen perusteella. Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaisesti komissio voi käyttää normaaliarvon määrittämisessä unionin hintoja vain, jos arvoa ei ole mahdollista määrittää asianmukaisen vertailumaan tietojen perusteella. Koska olemassa on asianmukainen vertailumaa, jossa on riittävällä tavalla yhteistyössä toimiva tuottaja, komission oli määritettävä normaaliarvo kyseisen vertailumaan tietojen perusteella eikä se voinut käyttää unionin hintoja. (6)
(41)
Komissio vahvistaa Turkin valinnan vertailumaaksi perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti.
2.2 Normaaliarvo
(42)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komissio teki virheen normaaliarvon määrittämisessä ottamalla sen perustaksi pelkästään vertailumaan kannattavan myynnin ja lisäämällä oletetun voittomarginaalin siihen myyntiin, joka ei ollut kannattavaa.
(43)
Komissio vahvistaa, että normaaliarvoa määrittäessään se - kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 61 ja 62 kappaleessa selitetään ja perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdassa edellytetään - varmensi, että samankaltaisen tuotteen kaikkien tuotelajien myynnistä Turkin kotimarkkinoilla vähintään 80 prosenttia oli kannattavaa. Näin ollen kaikki myynti Turkin kotimarkkinoilla, riippumatta siitä oliko se kannattavaa vai ei, otettiin huomioon normaaliarvon määrittämisessä. Väite on sen vuoksi perusteeton ja se hylätään.
(44)
Koska normaaliarvon määrittämisestä ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 58-64 kappaleessa esitetyt päätelmät voidaan vahvistaa.
2.3 Vientihinta
(45)
Koska vientihinnoista ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 65 kappaleessa esitetyt päätelmät voidaan vahvistaa.
2.4 Vertailu
(46)
Alustavien päätelmien ja myöhemmin lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komissio oikaisi sen vientihintaa virheellisesti perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukaisesti. Se väitti, että tuottaja ja siihen etuyhteydessä oleva kauppias muodostavat yhden taloudellisen yksikön, minkä vuoksi tällaista oikaisua ei voi tehdä. Oikaisun taso oli sen mukaan joka tapauksessa liian korkea, koska komissio perusti sen tosiasialliseen voittomarginaaliin, jota ei ollut vahvistettu tavanomaisten kaupan edellytysten mukaisesti vaan siirtohinnoittelusopimuksen perusteella. Komission olisi pitänyt tehdä mahdollinen oikaisu tuottajan ja etuyhteydettömän tuojan arvioidun voittomarginaalin perusteella tavanomaisten kaupan edellytysten mukaisesti.
(47)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että vientiä harjoittavalla tuottajalla oli täysin toimintakykyinen vientiosasto, joka neuvotteli myyntiehdot unionin asiakkaiden kanssa, teki tuotantotilaukset, järjesti ja toteutti lopputuotteen lähetyksen unionin asiakkaille, mukaan luettuna kaikki lähetysasiakirjat, hoiti vientitulliselvityksen ja laati myyntiasiakirjat. Vientiä harjoittavan tuottajan ja siihen etuyhteydessä olevan kauppiaan vientiin liittyvissä tehtävissä ei ollut mitään päällekkäisyyksiä. Vientiä harjoittava tuottaja laati kuitenkin myyntilaskuja kauppiaalle, joka puolestaan laati myyntilaskun unionin asiakkaalle sopimushintaan. Etuyhteydessä oleva kauppias keräsi maksun, vähensi voittomarginaalin ja maksoi erotuksen vientiä harjoittavalle tuottajalle.
(48)
Sen vuoksi komissio katsoo, että etuyhteydessä olevaa kauppiasta ei voi pitää sisäisenä myyntiosastona, vaikka näiden kahden yrityksen katsottaisiinkin muodostavan yhden taloudellisen yksikön, ja että oikaisu on täysin perusteltu 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan nojalla. Koska tehdyssä oikaisussa otetaan huomioon etuyhteydessä olevien yritysten välillä tosiasiallisesti veloitettu voittomarginaali, ei ole myöskään mitään syytä korvata sitä teoreettisella summalla. Sen vuoksi tämä väite hylätään.
(49)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että sen tuotantokapasiteetti oli paljon suurempi kuin unionin tuotannonalan ja että se sen vuoksi oli edullisemmassa asemassa tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoprosessin alempien kustannusten vuoksi. Tämän vuoksi komission pitäisi ottaa huomioon tämä sen alempiin tuotantokustannuksiin liittyvä etu ja tehdä tarvittava oikaisu.
(50)
Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä. Vientiä harjoittava tuottaja ei ensinnäkään esitä mitään säännöstä, jonka nojalla tällainen oikaisu voitaisiin tehdä. Toiseksi ei ole osoitettu, että suuremmasta tuotantokapasiteetista johtuvat alemmat kustannukset vaikuttaisivat hintoihin tai hintojen vertailtavuuteen perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. Vaikka kustannusero pystyttäisiinkin osoittamaan, ei ole selvää, miten tämä näkyy loppuhinnassa ja kompensoituuko se muiden kustannusten erolla.
(51)
Lisäksi vientiä harjoittavan tuottajan väittämä etuus koskee väitetysti alempia tuotantokustannuksia verrattuna unionin tuotannonalalle aiheutuneisiin kustannuksiin. Tältä osin on muistettava, että vientiä harjoittavalle tuottajalle ei myönnetty markkinatalouskohtelua ja että sen kustannuksia ei tämän vuoksi tarkastettu. Komissio määritti perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaisesti normaaliarvon vertailumaan tuottajan tosiasiallisten hintojen ja/tai kustannusten perusteella, koska hinnat ja kustannukset muissa kuin markkinatalousmaissa eivät ole markkinavoimien tulosta eikä niitä sen vuoksi voida luotettavasti verrata markkinahintoihin tai -kustannuksiin.
(52)
Yksi kiinalainen vientiä harjoittava tuottaja vaati, että komission olisi oikaistava yhden sen kilpailijan vapaasti tehtaalla -vientihintaa vähentämällä siitä palvelumaksu ja väitetysti kolmannelle osapuolelle maksettu lisenssimaksu.
(53)
Komissio torjuu tämän vaatimuksen. Vientiä harjoittava tuottaja ei ensinnäkään esitä mitään perusasetuksen säännöstä, jonka nojalla tällainen oikaisu voitaisiin tehdä. Toiseksi vaikka tämän vaatimuksen voitaisiinkin katsoa kuuluvan perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan e alakohdan piiriin, jossa säädetään kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannuksia koskevista oikaisuista, kyseinen säännös ei koske palvelumaksuja tai lisenssisopimukseen liittyviä kustannuksia. Tällaiset kustannukset ovat liiketoimintakustannuksia, joita aiheutuu normaalisti tavaroiden tuottajalle, joka käyttää kolmannelta osapuolelta hankittua teknologialisenssiä, riippumatta siitä viedäänkö tavarat vai myydäänkö ne kotimarkkinoilla. Tällaiset kustannukset olisi otettava huomioon lopullisessa hinnassa niin vienti- kuin kotimarkkinamyynnissäkin. Tämän vuoksi nämä kustannukset eivät vaikuta vientihinnan ja normaaliarvon vertailtavuuteen. Näin ollen 2 artiklan 10 kohdan mukainen oikaisu ei ole perusteltu, ja vaatimus hylätään.
(54)
Jotta normaaliarvon ja vientihinnan vertailu olisi tasapuolista, hintoihin ja niiden vertailukelpoisuuteen vaikuttavat erot otettiin asianmukaisesti huomioon tekemällä oikaisuja perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 67 ja 68 kappaleessa todetaan.
(55)
Tällä perusteella tehtiin yrityskohtaisia oikaisuja kuljetus-, merirahti-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, vientitullien ja palkkioiden huomioon ottamiseksi, kun oli osoitettu, että ne vaikuttavat hintojen vertailtavuuteen. Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen komissio huomasi kuitenkin laskuvirheen alv-oikaisussa. Tämä on korjattu asianmukaisesti polkumyyntilaskelmissa ja osoitetaan asiaankuuluvassa taulukossa 169 kappaleessa.
(56)
Kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että hintavertailua vientihinnan ja normaaliarvon välillä ei ollut tehty oikein yhden tuotelajin osalta. Tätä väitettä käsitellään 67 ja 68 kappaleessa.
2.5 Polkumyyntimarginaalit
(57)
Koska asiasta ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 69-73 kappaleessa polkumyyntimarginaalien laskemiseen käytetty menetelmä voidaan vahvistaa.
(58)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että polkumyyntiä koskevassa kyselylomakkeessa se oli virheellisesti täyttänyt väärät CIF-arvot osasta tarkasteltavana olevan tuotteen EU:hun suuntautuvaa vientimyyntiään. Ilmoitetut CIF-arvot olivat liian alhaiset, minkä vuoksi ne kasvattivat yrityksen polkumyynti- ja vahinkomarginaalia.
(59)
Komissio tarkasteli väitettä perusteellisesti. Tarkistettuaan kyseisten liiketoimien CIF-hinnat EU:n tuojan kanssa ja todennettuaan ne tarkastuskäynnillä komissio varmistui väitteen paikkansapitävyydestä. Tämän vuoksi kyseinen väite hyväksyttiin.
(60)
Kun otetaan huomioon normaaliarvoon ja vientihintaan tehdyt oikaisut ja koska muita huomautuksia ei ole esitetty, lopulliset polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina CIF-hinnasta unionin rajalla tullaamattomana ovat seuraavat:
Yritys
Polkumyyntimarginaali
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co. Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
41,6 %
Muut yhteistyössä toimineet yritykset
84,7 %
Kaikki muut yritykset
90,1 %
D. VAHINKO
1. Unionin tuotannonalan ja unionin tuotannon määritelmä
(61)
Unionin tuotannonalan ja unionin tuotannon määritelmästä ei saatu huomautuksia. Sen vuoksi komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 75-79 kappaleessa esitetyt päätelmät.
2. Unionin kulutus
(62)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijän toimittamia myyntimääriä koskevia lukuja, jotka liittyivät otokseen valittuihin unionin tuottajiin, on päivitetty otokseen valituilta unionin tuottajilta saaduilla tiedoilla. Taulukkoa 1 korjattiin vastaavasti (ks. jäljempänä). Korjaus ei muuta tai tee pätemättömäksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen tiedoista pääteltäviä suuntauksia tai niistä seuraavia päätelmiä. Koska unionin kulutuksesta ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 80-82 kappaleessa esitetty unionin kulutusta koskeva suuntaus voidaan vahvistaa.
Taulukko 1
Unionin kulutus (1 000 m2)
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Unionin kulutus yhteensä
16 596
28 239
33 993
27 412
Indeksi
100
170
205
165
Lähde: Glass for Europe, valituksen tekijä ja otokseen valittujen unionin tuottajien kyselylomakevastaukset
3. Asianomaisesta maasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä, hinta ja markkinaosuus
(63)
Unionin tuotannonalan myyntiin tehdyn korjauksen (ks. 62 kappale) vuoksi asianomaisesta maasta tulevan tuonnin markkinaosuutta oli myös korjattava (ks. taulukko 2). Korjaus ei muuta väliaikaista tullia koskevan asetuksen tiedoista pääteltäviä suuntauksia tai niistä seuraavia päätelmiä.
(64)
Sen vuoksi komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 83-87 kappaleessa esitetyt päätelmät.
Taulukko 2
Tuontimäärä (1 000 m2) ja markkinaosuus
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Markkinaosuus
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Indeksi
100
100
250
421
Lähde: Glass for Europe, valituksen tekijä ja otokseen valittujen unionin tuottajien kyselylomakevastaukset
4. Hintojen alittavuus
(65)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 88 ja 89 kappaleessa esitetään, miten hintojen alittavuus tutkimusajanjaksolla on määritetty. Otokseen valittujen unionin tuottajien unionin markkinoilla etuyhteydettömiltä asiakkailta veloittamia tuotelajikohtaisia painotettuja keskimääräisiä myyntihintoja, jotka oli oikaistu noudettuna lähettäjältä -tasolle, verrattiin vastaaviin otokseen valituilta yhteistyössä toimineilta vientiä harjoittavilta tuottajilta tulevan tuonnin tuotelajikohtaisiin painotettuihin keskimääräisiin hintoihin. Kyseinen tuonti suuntautui ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle unionin markkinoilla, ja hinnat oli määritetty CIF-tasolla ja oikaistu asianmukaisesti ylöspäin tulliselvitys-, tulli-, käsittely- ja lastauskustannusten huomioon ottamiseksi. Nämä oikaisut nostavat hintaa tuotevalvontakoodista riippuen 7-15 prosenttia.
(66)
Hintavertailu tehtiin tuotelajikohtaisesti tuotevalvontakoodin perusteella samassa kaupan portaassa tapahtuneiden liiketoimien osalta; hintoja on tarvittaessa oikaistu (ks. edeltävä kappale), kun niistä on ensin vähennetty alennukset ja hyvitykset. Vertailun tulos osoitti tarkasteltavana olevan tuotteen polkumyyntituonnin painotetun keskimääräisen hinnan alittavuuden marginaalin olevan 10,6-26,7 prosenttia ilmaistuna osuutena otokseen valittujen unionin tuottajien liikevaihdosta tutkimusajanjaksolla.
(67)
Kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että hintavertailua ei ollut tehty oikein yhden tuotelajin osalta. Ne väittivät erityisesti, että aurinkopaneeleissa käytettävää kaksipuolisesti ja yksipuolisesti pinnoitettua lasia olisi pitänyt verrata erikseen. Kaksipuolisesti pinnoitetun aurinkopaneeleissa käytettävän lasin kustannukset ja hinta ovat väitteen mukaan paljon korkeammat kuin yksipuolisesti pinnoitetun. Lisäksi väitettiin, että kaksipuolisesti pinnoitetun aurinkopaneeleissa käytettävän lasin aurinkoenergian läpäisykerroin on ”yleensä” paljon korkeampi kuin yksipuolisesti pinnoitetun lasin. Yksi viejä totesi vielä, että aurinkosähkömoduuleissa ei koskaan käytetä kaksipuolisesti pinnoitettua lasia, koska sen hinta on paljon korkeampi kuin yksipuolisesti pinnoitetun lasin, mutta että kaksipuolisesti pinnoitetun aurinkopaneeleissa käytettävän lasin aurinkoenergian läpäisykerroin on sama kuin yksipuolisesti pinnoitetun lasin, kun sitä käytetään aurinkosähkömoduulien tuotantoon. Aurinkolämpösovelluksissa kaksipuolisesti pinnoitetulla lasilla saavutettava suurempi läpäisevyys on väitteen mukaan tärkeää, koska sen ansiosta aurinkolämpösovellukset voivat olla paljon tehokkaampia.
(68)
Komissio hylkää vientiä harjoittavien tuottajien esittämät väitteet seuraavista syistä. Yleisten väittämien lisäksi vientiä harjoittava tuottaja ei toimittanut mitään näyttöä siitä, että yksipuolisesti ja kaksipuolisesti pinnoitetun aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotantokustannuksissa olisi johdonmukainen ero. Unionin tuotannonala väitti päinvastaista ja totesi, että tuotantokustannukset ovat erilaiset käytetyn pinnoitustekniikan mukaan ja että kaksipuolisesti pinnoitettu lasi ei välttämättä ole kalliimpaa kuin yksipuolisesti pinnoitettu ja päinvastoin. On totta, että kaksipuolisesti pinnoitetulla lasilla voidaan saavuttaa suurempi auringon läpäisevyys kuin yksipuolisesti pinnoitetulla (ensin mainitulla voidaan päästä enintään 98 prosentin ja jälkimmäisellä 95 prosentin läpäisevyyteen) ja että tästä teknisestä ominaisuudesta on hyötyä ainoastaan aurinkolämpösovelluksissa, mutta se on merkityksetön aurinkosähkömoduuleissa. Toisin kuin vientiä harjoittava tuottaja väitti, kaksipuolisesti pinnoitettua aurinkopaneeleissa käytettävää lasia myydään kuitenkin myös aurinkosähkömoduulien tuottajille, jotka itse asiassa muodostavat sen tärkeimmät markkinat. Tutkimusajanjaksolla unionin tuotannonalan kaksipuolisesti pinnoitetun lasin myynti lämpökeräimiä varten oli mitätöntä (alle 1 prosentti kaikesta kaksipuolisesti pinnoitetun lasin myynnistä; kaikki muu myynti oli suunnattu aurinkosähkömoduulien tuotantoon).
(69)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen saatiin kaksi huomautusta tuonnin jälkeisistä kustannuksista. Ensimmäisessä huomautuksessa valituksen tekijä väitti, että tulliselvitys-, tulli-, käsittely- ja lastauskustannusten huomioon ottamiseksi tehtyjen oikaisujen pitäisi olla paljon alemmat eli 0,26 euroa/m2 tulliselvitys-, käsittely- ja lastauskustannusten osalta plus 3 prosentin tulli eikä 0,40 euroa/m2 plus 3 prosentin tulli, jota oli käytetty.
(70)
Toinen huomautus saatiin vientiä harjoittavalta tuottajalta, joka väitti, että erittelyä ei esitetty yksityiskohtaisesti vaan ilmoitettiin vain yhteismäärä 40 euroa/m2, joka kattaa kustannukset käsittelystä, tulliselvityksestä ja tuotujen tuotteiden tilapäisestä varastoinnista tuontipaikassa. Se myös väitti, että kriteereitä, joiden perusteella päätettiin, pidetäänkö oikaisua kohtuullisena, ei ollut selitetty.
(71)
Komission soveltamat kyseiset oikaisut perustuvat Kiinassa tuotetun aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuojilta saatuihin tarkistettuihin tietoihin ja niissä on otettu huomioon todelliset painotetut keskimääräiset kustannukset, jotka tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnista aiheutuivat tutkimusajanjaksolla. Valituksen tekijä puolestaan toimitti lausunnon normaaleista vakiomaksuista, joita riippumaton huolitsija soveltaa Kiinasta normaaleissa merikonteissa tulevaan tuontiin. Lausunto ei ole pätevä näyttö tosiasiallisista maksuista, joita huolitsijat sovelsivat tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin tutkimusajanjaksolla. Tämän vuoksi valituksen tekijän esittämä väite hylätään.
(72)
Vientiä harjoittavan tuottajan väitteestä voidaan todeta, että 0,40 euron/m2 määrää ei voitu eritellä tarkemmin, koska tämä määrä on painotettu keskiarvo, joka on laskettu useiden todellisten laskujen perusteella, jotka liittyivät kiinalaisen aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuontiin EU:n eri satamiin. Näin ollen tuonnin jälkeen aiheutuneet todelliset kustannukset vaihtelevat esimerkiksi EU:n tuontisataman, tuotelajin ja tuontipaikassa käytetyn tilapäisen varaston perusteella.
(73)
Lisäksi komission väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa tekemää tuonnin jälkeisten kustannusten oikaisua pidetään kohtuullisena, koska se perustuu kiinalaisen aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonnista riippumattomille tuojille aiheutuneisiin todellisiin tarkastettuihin laskuihin.
(74)
Koska hinnan alittavuuden laskentamenetelmästä ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 89 ja 90 kappaleessa selitetty hintavertailumenetelmä vahvistetaan.
5. Makrotaloudelliset indikaattorit
(75)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 92 kappaleessa todettiin, vahinkoanalyysia varten komissio erotti toisistaan mikro- ja makrotaloudelliset vahinkoindikaattorit. Tarkastelujakson makrotaloudellisia indikaattoreita analysoitiin unionin tuotannonalan toimittamien tietojen perusteella, jotka liittyivät kaikkiin unionin tuottajiin, jotka ilmoittautuivat tutkimuksen aikana.
(76)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komissio ei ollut tehnyt vahinkoanalyysiä perusasetuksen 3 artiklan 2 ja 5 kohdan mukaisesti, koska se teki analyysin kahden erillisen ja väitetysti epäjohdonmukaisen tietojoukon eli makro- ja mikrotaloudellisten indikaattoreiden perusteella. Lisäksi tuottajan mukaan kahden tietojoukkoon perustuvan analyysin väitetty epäjohdonmukaisuus herättää vakavia epäilyksiä koko vahinkoa koskevan kuvan asianmukaisuudesta, tasapuolisuudesta ja puolueettomuudesta.
(77)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen sama yritys toisti väitteensä. Se siteerasi myös useita aiempia tutkimuksia, joissa unionin toimielimet väitetysti määrittelivät epäjohdonmukaisesti eri tiedot kuuluviksi joko makro- tai mikrotason tietoihin.
(78)
Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä. Tätä menetelmää sovelletaan otantatapauksissa, jotta voidaan analysoida unionin tuotannonalan tilanne ja ottaa huomioon otoksessa esiin tulevien suuntausten lisäksi myös koko unionin tuotannonalan tasolla esiin tulevat suuntaukset. Analyysissä tarkasteltiin kaikkia perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdassa säädettyjä tekijöitä. Myös vahinkoa koskevat päätelmät on tehty näiden kaikkien tekijöiden perusteella. Näin ollen vahinkoanalyysi tehtiin perusasetuksen 3 artiklan 2 ja 5 kohdan mukaisesti.
(79)
Koska asiasta ei esitetty muita huomautuksia, komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 90-94 kappaleessa esitetyt päätelmät.
(80)
Komission väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 95-103 kappaleessa analysoimien makrotaloudellisten indikaattoreiden osalta unionin tuotannonalan myyntiin tehdyn korjauksen (ks. 62 kappale) vuoksi unionin tuottajien markkinaosuus muuttui hieman (ks. taulukko 5). Korjaus ei kuitenkaan muuta väliaikaista tullia koskevan asetuksen tiedoista pääteltäviä suuntauksia tai niistä seuraavia päätelmiä. Sen vuoksi komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 95-105 kappaleessa esitetyt päätelmät.
Taulukko 5
Myyntimäärä ja markkinaosuus
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Myyntimäärä (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Indeksi
100
172
181
123
Markkinaosuus
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Indeksi
100
101
88
74
Lähde: Glass for Europe, valituksen tekijä ja otokseen valittujen unionin tuottajien kyselylomakevastaukset
6. Mikrotaloudelliset indikaattorit
(81)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen otokseen valittujen unionin tuottajien yksikkötuotantokustannuksia on päivitetty. Taulukkoa 7 korjattiin vastaavasti (ks. jäljempänä). Korjaus ei muuta tai tee pätemättömäksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen tiedoista pääteltäviä suuntauksia tai niistä seuraavia päätelmiä. Koska asiasta ei esitetty huomautuksia, komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 106-123 kappaleessa esitetyt päätelmät.
Taulukko 7
Keskimyyntihinta EU:ssa
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Yksikkötuotantokustannukset (euroa/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Lähde: otokseen valittujen unionin tuottajien kyselylomakevastaukset
7. Vahinkoa koskevat päätelmät
(82)
Koska asiasta ei esitetty muita huomautuksia, komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 124-129 esitetyt päätelmät, joiden mukaan unionin tuotannonalalle aiheutui perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.
E. SYY-YHTEYS
1. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutus
(83)
Komissio päätteli väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 131-133 kappaleessa, että unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon ja Kiinasta tulevan polkumyyntituonnin välillä on syy-yhteys. Useat asianomaiset osapuolet kiistivät tämän päätelmän ja väittivät, ettei vahingon ja asianomaisesta maasta lisääntyneen tuonnin välillä ole kohtuullista ja selvää ajallista yhteyttä. Tämä johtuu siitä, että vuosien 2009 ja 2011 välillä Kiinasta tuleva tuonti lisääntyi merkittävästi. Lisäksi Kiinasta tulevan tuonnin keskimääräinen hinta vuonna 2011 oli 4,96 euroa/m2 eli lähes sama kuin vuonna 2012 (4,38 euroa/m2).
(84)
Samojen osapuolten mukaan päätelmä, jonka mukaan unionin tuotannonalalle aiheutunut vahinko johtui kiinalaisesta tuonnista vuonna 2012, on ristiriidassa komission sen havainnon kanssa, että kiinalaisella tuonnilla ei väitetysti ollut mitään negatiivista vaikutusta edeltävänä vuotena etenkään unionin tuotannonalan voittomarginaaliin, vaikka keskimääräinen tuontihinta olikin hyvin samanlainen.
(85)
Tarkastelujakson alusta tutkimusajanjakson loppuun tuonti lisääntyi 596 prosenttia ja sen markkinaosuus kasvoi 321 prosenttia. Tuontihinnat laskivat 27,2 prosenttia tarkastelujaksolla.
(86)
On totta, että unionin tuotannonalan voittomarginaali vuonna 2011 oli vain hieman alempi kuin vuonna 2010 siitä huolimatta, että Kiinasta tulevan tuonnin määrä kasvoi voimakkaasti jo vuonna 2011. Aurinkopaneeleissa käytettävän lasin kulutus unionissa kasvoi kuitenkin merkittävästi vuonna 2011 eli 20,4 prosenttia vuosien 2010 ja 2011 välillä, kun taas Kiinasta tulevan tuonnin määrä kasvoi 150 prosenttia samalla kaudella. Tutkimusajanjaksolla kulutus putosi hieman enemmän kuin 19 prosenttia, mutta Kiinasta tulevan tuonnin määrä kasvoi edelleen yli 35 prosentilla vuoteen 2011 verrattuna. Tämä osoittaa selvästi, että unionin tuotannonalalle tutkimusajanjaksolla aiheutunut merkittävä vahinko ja Kiinasta polkumyynnillä tulevan tuonnin voimakas kasvu osuivat ajallisesti yhteen. On myös loogista, että kestää jonkin aikaa, ennen kuin kasvaneen polkumyyntituonnin negatiiviset vaikutukset kohdistuvat unionin tuottajiin (esim. asiakkaiden menetys, tappiot, investointien tuoton ja kassavirran väheneminen). Sen vuoksi väite hylätään.
(87)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen samat osapuolet katsoivat, että aiheutuneen merkittävän vahingon ja kiinalaisen polkumyyntituonnin välistä ajallista yhteyttä ei voida arvioida koko tarkastelujakson ajalta vuodesta 2009 tutkimusajanjakson loppuun asti ottamatta huomioon tällä kaudella havaittuja muita suuntauksia.
(88)
Komissio analysoi myös muita suuntauksia tarkastelujaksolla. Se, että unionin tuotannonala tosiaan oli kannattava vielä vuonna 2011, vaikka kiinalainen tuonti kasvoikin silloin jo voimakkaasti, ei vaikuta siihen päätelmään, että tutkimusajanjaksolla unionin tuotannonalalle aiheutunut merkittävä vahinko ja Kiinasta polkumyynnillä tuleva tuonti osuivat ajallisesti yhteen.
(89)
Kun tutkimusajanjaksolla kulutus putosi hieman enemmän kuin 19 prosenttia, kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat
-
kasvattivat markkinaosuuttaan 12,4 prosenttiyksikköä verrattuna vuoteen 2011, kun taas unionin tuotannonalan osuus putosi 12,3 prosenttiyksikköä;
-
lisäsivät Kiinasta tulevan tuonnin määrää yli 35 prosenttia, kun taas unionin tuotannonalan myynti putosi 32 prosenttia; ja
-
alensivat entisestään jo hyvin alhaisia vientihintojaan yli 10 prosenttia ja alittivat unionin tuotannonalan hinnat jopa 26,7 prosentilla ja vaikuttivat näin unionin tuotannonalalle tutkimusajanjaksolla aiheutuneisiin tappioihin.
(90)
Edellä esitetyn analyysin perusteella komissio päättelee, että polkumyyntituonnin esiintyminen ja sen markkinaosuuden huomattava kasvu hinnoilla, joka alittavat jatkuvasti unionin tuotannonalan hinnat, ovat syynä unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon.
(91)
Koska polkumyyntituonnin vaikutuksista ei esitetty muita huomautuksia, komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 131-133 kappaleessa esitetyt päätelmät.
2. Muiden tekijöiden vaikutus
2.1 Kolmansista maista tuleva tuonti
(92)
Unionin tuotannonalan myyntiin tehdyn korjauksen (ks. 62 kappale) vuoksi kolmansista maista tulevan tuonnin markkinaosuus muuttui hieman (ks. korjattu taulukko 11). Korjaus ei kuitenkaan muuta väliaikaista tullia koskevan asetuksen tiedoista pääteltäviä suuntauksia tai niistä seuraavia päätelmiä.
(93)
Koska asiasta ei esitetty muita huomautuksia, komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 134-137 kappaleessa esitetyt päätelmät.
Taulukko 11
Tuonti kolmansista maista (1 000 m2)
Kolmannet maat
2009
2010
2011
Tutkimusajanjakso
Markkinaosuus
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Indeksi
100
74
90
88
Lähde: Glass for Europe, valituksen tekijä ja unionin tuottajien kyselylomakevastaukset
2.2 Unionin tuotannonalan vientitoiminta
(94)
Yksi osapuoli kiisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 139 esitetyt komission päätelmät, joiden mukaan otokseen valittujen unionin tuottajien vientimyynnin pudotus tutkimusajanjaksolla johtui todennäköisimmin kiinalaisen viennin erittäin alhaisista hinnoista unionin tuotannonalan tärkeimmissä vientikohteissa (eli Yhdysvalloissa ja Kanadassa). Osapuoli katsoi, että päätelmä on perusteeton, koska markkinoilla esiintyi kiinalaista vientiä myös vuonna 2011, minkä vuoksi ei ole mitään syytä, miksi sillä olisi ollut vaikutusta vain vuonna 2012. Se oli myös sitä mieltä, että todellinen syy unionin tuotannonalan vähäiseen vientimyyntiin oli se, että tuotannonala ei ollut kilpailukykyinen, ja kun hinnat maailmanmarkkinoilla putosivat, unionin tuotannonala ei säilynyt kilpailukykyisenä. Osapuoli väitti, että tämän vuoksi unionin tuotannonalan vientimyynnin väheneminen tutkimusajanjaksolla pahensi sille aiheutunutta vahinkoa.
(95)
Otokseen valittujen unionin tuottajien vientimyynnin osuus niiden kokonaismyyntimäärästä vuonna 2009 (käynnistysvaiheessa) oli 20 prosenttia, vuonna 2010 11 prosenttia ja huippuvuonna 2011 vain 14 prosenttia. Vuonna 2012 laskua tapahtui vielä 5 prosenttiin.
(96)
Komissio hylkää väitteet seuraavista syistä. Unionin markkinat, jotka ovat yhdet maailman suurimmista, ovat aina olleet ja ovat edelleen unionin tuotannonalan tärkeimmät markkinat, eivätkä kolmansien maiden markkinat. Aurinkopaneeleissa käytettävä lasi on myös suhteellisen raskasta ja särkyvää, mistä aiheutuu lisäkustannuksia, kun sitä kuljetetaan pitkiä matkoja (särkymis- ja korroosiovaaran vuoksi). Otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien kyselylomakevastauksista saatujen komission käytettävissä olevien tietojen perusteella kiinalaisen viennin hinnat unionin tuotannonalan tärkeimpiin vientikohteisiin olivat erittäin alhaiset ja laskivat edelleen tutkimusajanjaksolla vuoteen 2011 verrattuna. Tämä osoittaa, että unionin tuotannonalan heikentynyt vientitulos johtuu pääasiassa kiinalaisen viennin yhä alemmista hinnoista, myös kolmansien maiden markkinoilla, kuten tutkimuksessa vahvistettiin.
(97)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen sama osapuoli väitti, että tutkimus koski unionin markkinoita eikä siinä arvioitu väitettyä epätervettä hinnoittelua kolmansien maiden markkinoilla.
(98)
Lisäksi väitteen mukaan EU:n toimielinten päätelmissä - vaikka ne olisivatkin oikeita - katsottiin muiden tekijöiden aiheuttama vahinko unioniin suuntautuvan polkumyyntituonnin aiheuttamaksi. Näin ollen väitetty matalin hinnoin tai tuetusti tapahtunut vienti Kiinasta kolmansiin maihin ei ollut polkumyyntituontia EU:hun ja sitä voidaan pitää muuna tekijänä, jonka vahingollisia vaikutuksia ei voida pitää polkumyyntituonnin aiheuttamina.
(99)
Komissio hylkää tämän väitteen. Se ei tutkinut, tapahtuiko Kiinasta kolmansiin maihin suuntautunut vienti polkumyyntihinnoin ja/tai tuetuin hinnoin. Se vain vahvisti kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hintojen - jotka saatiin otokseen valituilta vientiä harjoittavilta tuottajilta - perusteella, että hinnat ovat laskeneet koko ajan viime vuosina.
(100)
Samalla tavoin komissio analysoi Kiinasta kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hinnan alenemista erillisenä tekijänä eikä katsonut sen johtuvan unioniin suuntautuvasta polkumyyntituonnista. Tätä seikkaa käytettiin vain mahdollisena selityksenä sille, miksi unionin tuotannonalan vienti sen tärkeimpien kolmansien maiden markkinoille väheni, kun otetaan huomioon, että nämä markkinat eivät olleet eivätkä ole koskaan olleetkaan unionin tuotannonalan päämarkkinat. Unionin tuotannonalan myynnistä yli 85 prosenttia tapahtui myös huippuvuosina 2010 ja 2011 unionin markkinoilla.
(101)
Sen vuoksi vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 140 kappaleessa esitetty päätelmä, jonka mukaan otokseen valittujen unionin tuottajien heikentynyt vientitulos ei voi poistaa syy-yhteyttä polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
2.3 Kulutuksen, kapasiteetin ja kapasiteetin käyttöasteen kehitys
(102)
Yksi osapuoli väitti, että unionin tuotannonalalle aiheutunut vahinko johtui unionin kulutuksen vähenemisestä. Tämä on väitteen mukaan ainoa tekijä, joka vaikutti vähenevän ensimmäistä kertaa vuonna 2012 ja johon vahinko voidaan kohtuudella yhdistää, kun taas Kiinasta tuleva tuonti alkoi jo vuonna 2011 hinnoilla, jotka vastasivat vuoden 2012 hintoja. Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen sama osapuoli toisti väitteensä.
(103)
Vuonna 2012 kulutus tosiaan väheni verrattuna edeltäviin vuosiin. Komission analyysi kuitenkin kattaa kauden tarkastelujakson alusta vuonna 2009 tutkimusajanjakson päättymiseen asti, ja tällä kaudella unionin kulutus kasvoi kaikkiaan 65 prosenttia. Tarkastelujaksolla unionin tuotannonalan markkinaosuus väheni koko ajan merkittävästi eli 25,7 prosenttia, kun taas kiinalaisen tuonnin markkinaosuus kasvoi 321 prosenttia. Kiinalainen tuonti kasvoi tarkastelujaksolla 596 prosenttia.
(104)
Lisäksi unionin kulutus oli tutkimusajanjaksolla vielä vastaavalla tasolla kuin vuonna 2010, ja kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen taulukossa 10 esitetään, unionin tuotannonala sai kohtuullisen voiton vuonna 2010. Sen vuoksi unionin kulutuksen väheneminen tutkimusajanjaksolla ei itsessään voinut johtaa unionin tuotannonalalle tutkimusajanjaksolla aiheutuneisiin tappioihin. Lisäksi unionin tuotannonalan markkinaosuus pieneni 26,6 prosenttia vuosien 2010 ja 2012 välillä, kun taas kiinalaisen tuonnin markkinaosuus kasvoi 318 prosenttia samalla kaudella. Jos unionin tuotannonalalle aiheutunut vahinko olisi johtunut kulutuksen vähenemisestä tutkimusajanjaksolla, vähenemisen olisi pitänyt vaikuttaa myös kiinalaiseen tuontiin. Näin ei kuitenkaan selvästi ollut. Kiinalaisen tuonnin sekä määrä että markkinaosuus päinvastoin kasvoivat merkittävästi tutkimusajanjaksolla.
(105)
Tämän vuoksi komissio hylkää tämän väitteen ja vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 141 ja 142 kappaleessa esitetyt päätelmät.
(106)
Kun otetaan huomioon unionin tuotannonalan tuotantokapasiteetti (ks. väliaikaista tullia koskevan asetuksen taulukko 4), komissio katsoo, että sen kasvu selkeästi noudatteli unionin kulutuksen kasvun suuntausta vuoteen 2011 asti.
(107)
Komissio myös vahvisti, että pääsyynä tuotantokapasiteetin 12,5 prosentin kasvuun vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson päättymisen välillä oli yhden yrityksen tulo aurinkopaneeleissa käytettävän lasin markkinoille, kun taas kaikkien muiden markkinoilla olevien yritysten tuotantokapasiteetti laski hieman samalla kaudella.
(108)
Tämän vuoksi komissio katsoo, että unionin tuotannonalan kapasiteetin kehitys noudatteli yleisesti unionin kulutuksen kehitystä. Näin ollen komissio katsoo, että unionin tuotannonalan korkea tuotantokapasiteetti, joka oli korkea jo tarkastelujakson alussa ja pysyi korkeana tutkimusajanjakson aikana, ei voi poistaa syy-yhteyttä polkumyyntituonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
(109)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen useat osapuolet väittivät, että komissio oli jättänyt ottamatta huomioon väitetyn ylikapasiteetin vahingon merkittävänä syynä. Kapasiteetin kasvu tarkastelujaksolla ei ollut väitteen mukaan perusteltua kulutuksen kasvun perusteella, koska unionin tuotannonalan tuotantokapasiteetin ja kulutuksen välillä oli jatkuvasti valtava ero, mikä osapuolten mukaan ei ole taloudellisesti kannattavaa. Yhden osapuolen mukaan vielä se, että markkinoille tuli uusi tuottaja vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson päättymisen välillä, vaikutti aiheutuneeseen vahinkoon, koska se lisäsi kilpailua kotimarkkinoilla.
(110)
Lisäksi se väitti, että unionin kulutuksen vähenemisen, tuotantokapasiteetin lisääntymisen ja vientimyynnin laskun tuloksena kapasiteetin käyttöaste oli alhainen. Tämä alhainen kapasiteetin käyttöaste aiheutti korkeat kiinteät kustannukset, jotka osapuolen mukaan vaikuttivat vakavasti aurinkopaneeleissa käytettävän lasin unionin tuotannonalaan.
(111)
Komissio huomauttaa, että unionin koko tuotannonalan kapasiteetti on jatkuvasti ollut korkeampi kuin unionin kokonaiskulutus koko tarkastelujakson ajan. Tämä ei kuitenkaan estänyt otokseen valittuja unionin tuotannonalan yrityksiä saamasta voittoa kahtena vuonna ennen tutkimusajanjaksoa, ja niille aiheutui merkittävä 14,5 prosentin tappio vasta tutkimusajanjaksolla.
(112)
Lisäksi otokseen valittujen unionin tuottajien kapasiteetti kasvoi vain 4 prosenttia vuosien 2010 ja 2011 välillä ja 2,6 prosenttia vuoden 2011 ja tutkimusajanjakson välillä niin, että vuoden 2010 ja tutkimusajanjakson välillä kasvua tapahtui yhteensä vain vaatimattomat 6,7 prosenttia.
(113)
Kulutuksen ja kapasiteetin välinen ero esiintyi näin ollen koko tarkastelujakson ajan, eikä se voi selittää otokseen valittujen yritysten valtavia tappioita tutkimusajanjaksolla, vaikka ero olikin hieman suurempi tutkimusajanjaksolla. Tämän vuoksi komissio hylkää väitteen, jonka mukaan unionin tuotannonalan kapasiteetti ei ole taloudellisesti kannattavalla tasolla.
(114)
Väitteestä, jonka mukaan vuonna 2012 markkinoille tullut uusi toimija vaikutti unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon, komissio toteaa, että uuden toimijan, jolla kylläkin oli paljon käytössä olevaa kapasiteettia, tuotanto- ja myyntimäärä oli tutkimusajanjaksolla erittäin vähäinen, noin 2 prosenttia EU:n kokonaismyynnistä. Tämän vuoksi sen markkinoille tulolla ei juurikaan ollut vaikutusta unionin tuotannonalan tulokseen kokonaisuudessaan, paitsi että se paisutti merkittävästi unionin tuotannonalan kapasiteettia ja kapasiteetin käyttöastetta koskevia tietoja. Ilman tämän yrityksen tietoja kaikkien muiden unionin tuottajien kapasiteetti itse asiassa supistui vuosien 2011 ja 2012 välillä.
(115)
Tutkimuksessa ei vahvistettu, että kiinteät kustannukset vaikuttaisivat merkittävästi aurinkopaneeleissa käytettävää lasia tuottavaan alaan. Otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräiset kiinteät kustannukset olivat 25-35 prosenttia tuotannon kokonaiskustannuksista tutkimusajanjaksolla. Edeltävinä vuosina (2010 ja 2011) kiinteiden kustannusten prosenttiosuus oli hieman pienempi mutta edelleen samaa luokkaa. Tämä osoittaa selvästi, että tutkimusajanjakson korkealla kapasiteetilla oli ilmeinen vaikutus tuotantokustannuksiin, mutta vaikutus ei ollut merkittävä eikä voi selittää tutkimusajanjaksolla syntyneitä suuria tappioita etenkään verrattuna edeltävinä vuosina saatuihin voittoihin. Lisäksi otokseen valittujen unionin tuottajien kapasiteetin käyttöaste pieneni edeltäviin vuosiin verrattuna mutta oli edelleen 65 prosenttia tutkimusajanjaksolla.
(116)
Analyysissään komissio on ottanut huomioon myös sen, että käytössä olevaa kapasiteettia voidaan mukauttaa sellaisen muuntyyppisen lasin tuotantoon, joka ei kuulu tämän tutkimuksen piiriin. Myöskään tämän tekijän vuoksi komissio ei ole samaa mieltä asianomaisen osapuolen arviosta, jonka mukaan käytössä oleva suuri kapasiteetti ei ole taloudellisesti kannattavaa.
(117)
Edellä esitetyn perusteella komissio hylkää osapuolen esittämät väitteet ja toistaa, että kulutuksen, kapasiteetin ja kapasiteetin käyttöasteen kehitys tarkastelujaksolla - analysoituna sekä erikseen että kumulatiivisesti - ei ole sellaista, että se poistaisi syy-yhteyden unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon ja polkumyyntituonnin väliltä.
2.4 Aurinkosähkömoduulien kehityssuuntaukset
(118)
Kaksi osapuolta väitti, että unionin tuotannonalalle aiheutunut vahinko johtui tarkasteltavana olevan tuotteen kulutuksen kehityksen lisäksi myös aurinkosähkömoduulien kulutuksen vähenemisestä ja tuotannonalan kärsimistä tappioista vuoden 2011 lopulla ja vuoden 2012 alussa. Aurinkopaneelien tuottajien taloudellisen ahdingon vaikutus aurinkopaneeleissa käytettävän lasin markkinoilla alkoi väitteen mukaan näkyä vuoden 2011 lopulla ja vuonna 2012 näiden kahden tapahtuman välisen viiveen vuoksi.
(119)
Yksi osapuoli toisti samat väitteet lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen.
(120)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 143 kappaleessa komissio totesi, että aurinkosähkömoduuleissa havaituilla suuntauksilla on merkittävä vaikutus aurinkopaneeleissa käytettävän lasin kulutukseen, koska 80-85 prosenttia tästä lasista myydään (kiteisestä piistä valmistettujen ja ohutkalvotekniikkaan perustuvien) aurinkosähkömoduulien tuottajille. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 143 ja 144 kappaleessa todetaan, aurinkosähkömoduulien kulutus kuitenkin kasvoi jatkuvasti tarkastelujaksolla (eli vuosina 2009-2012), ja vaikka se laski vuonna 2012, kuulutus pysyi kuitenkin 221 prosenttia suurempana kuin vuonna 2009 ja 44 prosenttia suurempana kuin vuonna 2010. (7) Lisäksi vahvistettiin, että syöttötariffien leikkaukset vuoden 2011 lopulla ja vuoden 2012 alussa eivät poistaneet syy-yhteyttä aurinkosähkömoduulien polkumyyntituonnin ja havaitun merkittävän vahingon (8) väliltä, koska aurinkosähkömoduulien kysyntä pysyi suhteellisen korkealla tasolla vuosina 2009-2012.
(121)
Edellä esitetyn perusteella komissio päättelee, että aurinkosähkömoduulien kulutuksen vähenemistä vuonna 2012 ei voida itsessään pitää tekijänä, joka poistaa syy-yhteyden Kiinasta polkumyynnillä tulevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon väliltä.
(122)
Koska aurinkosähkömoduulien kysyntä pysyi suhteellisen suurena kaudella 2009-2012 ja aurinkopaneeleissa käytettävän lasin kysyntä kasvoi 65 prosenttia samalla kaudella, vuoden 2011 lopulla/vuoden 2012 alussa tapahtuneen aurinkosähkömoduulien tuottajien taloudellisen tilanteen heikkenemisen vaikutusta aurinkopaneeleissa käytettävän lasin kulutukseen ei voida itsessään pitää tekijänä, joka poistaa syy-yhteyden Kiinasta polkumyynnillä tulevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon väliltä.
(123)
Koska asiassa ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 144 kappaleessa esitetty päätelmä vahvistetaan.
2.5 Syy-yhteyttä koskevat päätelmät
(124)
Edellä esitetyn perusteella komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 130-133 kappaleessa esitetyt päätelmänsä, joiden mukaan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti asianomaisesta maasta tapahtui polkumyynnillä tutkimusajanjakson aikana ja alitti unionin tuotannonalan myynnin hinnat. Lisäksi polkumyyntituonnin lisääntyneen määrän ja unionin tuotannonalan tilanteen heikkenemisen välillä on selvä ajallinen yhteys. Polkumyyntituonti kilpaili suoraan unionin tuotannonalan tuotannon kanssa, minkä vuoksi unionin tuotannonalan kannattavuus ja markkinaosuus heikkenivät tarkastelujaksolla. Edellä analysoitiin muita vahingon mahdollisia syitä eikä minkään niistä havaittu olevan erikseen tai yhdessä sellainen, että se poistaisi vahvistetun syy-yhteyden Kiinasta polkumyynnillä tulevan tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
(125)
Päätelmän muuttamiseksi ei esitetty mitään uutta näyttöä, ja koska syy-yhteydestä ei esitetty muita huomautuksia, komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 145 ja 146 kappaleessa esitetyt päätelmät.
F. UNIONIN ETU
1. Unionin tuotannonalan etu
(126)
Koska unionin tuotannonalan etua koskevia huomautuksia ei esitetty, komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 148-151 kappaleen päätelmät.
2. Etuyhteydettömien tuojien ja kauppiaiden etu
(127)
Koska etuyhteydettömien tuojien ja kauppiaiden edusta ei esitetty huomautuksia, komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 152-154 kappaleen päätelmät.
3. Raaka-ainetoimittajien etu
(128)
Koska raaka-ainetoimittajien edusta ei esitetty huomautuksia, komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 155 kappaleen päätelmät.
4. Käyttäjien etu
(129)
Yksi käyttäjä ilmoittautui ja totesi, että polkumyyntitoimenpiteet eivät vaikuta siihen, koska se ei ole käyttänyt Kiinassa tuotettua aurinkopaneeleissa käytettävää lasia eikä aiokaan käyttää.
(130)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että polkumyyntitullin käyttöönotto Kiinasta tulevan aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonnissa saattaa hyödyttää unionin alan tuotannonalaa hieman mutta vahingoittaa unionin aurinkosähkö- ja aurinkolämpöteollisuutta huomattavasti, koska niiden on maksettava enemmän tarkasteltavana olevasta tuotteesta. Tämä olisi väitteen mukaan myös vastoin unionin ympäristönsuojelutavoitteita, koska aurinkosähkömoduulien ja aurinkolämpöjärjestelmien hinnat kohoaisivat ja suosittaisiin aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotantoa, jota vientiä harjoittava tuottaja pitää energiaa paljon kuluttavana.
(131)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 157 kappaleessa todettiin, polkumyyntitullien käyttöönotolla on vain hyvin vähäinen vaikutus aurinkosähkömoduulien kokonaiskustannuksiin (alle 1 prosentti). Mitään sellaista näyttöä ei saatu, joka olisi kyseenalaistanut tämän analyysin paikkansapitävyyden. Sen vuoksi tämä väite hylätään.
(132)
Koska unionin edusta ei esitetty muita huomautuksia, komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 155-159 kappaleessa esitetyt päätelmät.
5. Kilpailunäkökohdat
(133)
Koska kilpailunäkökohdista ei esitetty mitään huomautuksia, komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 160-163 kappaleessa esitetyt päätelmät.
6. Unionin etua koskevat päätelmät
(134)
Mitään sellaisia huomautuksia ei saatu, jotka muuttaisivat unionin edusta väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa tehtyä analyysiä. Sen vuoksi komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 164 kappaleessa esitetyt päätelmät.
G. LOPULLISET POLKUMYYNNIN VASTAISET TOIMENPITEET
1. Vahingon korjaava taso
(135)
Monet asianomaisista osapuolista vastustivat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 167 kappaleessa esitettyä unionin tuotannonalan 8,3 prosentin voittomarginaalitavoitetta ja pitivät sitä epärealistisen korkeana. Niiden mukaan 8,3 prosentin voittomarginaali vuonna 2010 oli korkein tarkastelujaksolla, koska vuosi 2010 oli aurinkosähköteollisuuden paras vuosi. Ne väittivät myös, että aurinkopaneeleissa käytettävän lasin unionin tuotannonala ei olisi pystynyt saamaan samaa voittomarginaalia vuonna 2012 ilman polkumyyntiäkään, koska koko maailman aurinkosähkömoduuliteollisuus, mukaan luettuna unionin tuotannonala, vajosi taantumaan vuonna 2012.
(136)
Komissio hylkää tämän väitteen. Komissio käytti tavoitevoiton perustana otokseen valittujen unionin tuottajien vuonna 2010 saamaa keskimääräistä voittoa, kun tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti oli vielä vähäistä eikä ollut vielä vääristänyt tavanomaisia kilpailuolosuhteita. Sen vuoksi vahingon korjaavan tason määrittämiseen käytetty voittomarginaali on laskettu kaudelta, jolla unionin tuotannonala pystyi kohtuudella odottamaan voittoa tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa, joihin polkumyyntituonti ei vielä vaikuttanut. (9)
(137)
Aurinkopaneeleissa käytettävää lasia tuottavan alan huippuvuosi ei ollut 2010, kuten osapuolet väittivät, vaan vuosi 2011, jolloin unionin kulutus oli korkeimmillaan ja unionin tuotannonalan myyntimäärä oli suurin.
(138)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi osapuoli toisi väitteensä, jossa vastustettiin tavoitevoittona käytettyä voittomarginaalia. Se väitti, että komission pitäisi ottaa huomioon kaikki muutkin tekijät, jotka vaikuttivat kannattavuuteen tutkimusajanjaksolla. Sen mukaan kohtuullinen tavoitevoitto olisi enintään 5 prosenttia.
(139)
Komissio hylkää väitteen seuraavista syistä. Käytetty tavoitevoitto ei perustu arvioon vaan unionin tuotannonalan tosiasiallisesti saamaan voittoon ennen kiinalaisen polkumyyntituonnin vääristämää kilpailua. Komissio pitää voittoa kohtuullisena ja on ottanut huomioon, että markkinatilanne ei ollut merkittävästi erilainen verrattuna tutkimusajanjaksoon, ellei kiinalaisen polkumyyntituonnin vaikutusta oteta huomioon. Osapuolen väite, jonka mukaan kulutus vuonna 2010 oli paljon suurempi kuin vuonna 2012, on virheellinen. Kuten E jakson 2.3 kohdassa esitetään, kulutus vuonna 2010 oli samalla tasolla kuin vuonna 2012. Vuonna 2010 unionin tuotannonala lisäksi kasvatti kapasiteettiaan voidakseen vastata odotettuun kysynnän suureen kasvuun, ja tämä vaikutti negatiivisesti sen kannattavuuteen kyseisenä vuotena. Ehdotettu 5 prosentin tavoitevoitto on täysin mielivaltainen, koska se ei perustu mihinkään tietoihin eikä laskelmiin, minkä vuoksi se hylätään.
(140)
Toisaalta valituksen tekijä väitti, että voittomarginaali on liian alhainen ja että komission olisi nostettava se 15 prosenttiin, koska valituksen tekijöiden voitot vuonna 2010 olivat enemmän kuin 10 prosenttia. Alemmat voittomarginaalit, jotka muut otokseen valitut EU:n tuottajat saivat vuonna 2010, eivät väitteen mukaan edusta voittoa, joka voidaan kohtuudella odottaa saatavan ilman epätervettä tuontia. Todennäköisimmin yritysten hallintoon tai ongelmiin liittyvät seikat, mahdollisesti lyhyen aikavälin hinnoittelupolitiikka markkinaosuuden kasvattamiseksi, voisivat selittää, miksi niiden voittomarginaali kyseisenä vuotena oli alempi ja miksi polkumyyntituonti aiheutti niille ensimmäisenä vahinkoa.
(141)
Komissio ei hyväksy tätä väitettä. Kuten edellä selitettiin, komission kantana on, että koko unionin tuotannonalan keskimääräinen voitto vuonna 2010 kuvastaa hyvin keskimääräistä voittoa tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa. Päätelmä ei ole ristiriidassa sen kanssa, että jotkin unionin tuotannonalan jäsenet ovat tehneet sellaisia hallintoon liittyviä päätöksiä, jotka ovat johtaneet alempiin tai korkeampiin voittomarginaaleihin kuin muilla saman tuotannonalan jäsenillä. Tällaiset erot ovat itse asiassa olennainen osa yritysten käyttäytymistä markkinataloudessa.
(142)
Koska asiasta ei esitetty muita huomautuksia, komissio vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 166-169 kappaleessa kuvatun menetelmän.
2. Lopulliset toimenpiteet
(143)
Polkumyynnistä, vahingosta, syy-yhteydestä ja unionin edusta tehtyjen päätelmien perusteella katsotaan, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuontia koskevat lopulliset polkumyyntitullit olisi otettava perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti käyttöön vahinkomarginaalien suuruisina alhaisemman tullin säännön mukaisesti. Tässä tapauksessa tullin olisi oltava todettujen vahinkomarginaalien suuruinen.
(144)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä väitti, että väliaikainen arvotulli ei ollut vaikuttava. Sen vuoksi se pyysi komissiota ottamaan käyttöön lopulliset toimenpiteet vähimmäistuontihinnan muodossa. Valituksen tekijän mukaan vähimmäistuontihinta tehostaisi toimenpiteitä, etenkin jos käyttöön otettaisiin kaksi eri vähimmäistuontihintaa, yksi pinnoitetulle ja toinen pinnoittamattomalle aurinkopaneeleissa käytettävälle lasille. Valituksen tekijä perusteli pyyntöään seuraavasti:
(145)
Valituksen tekijä väitti, että tutkimusajanjakson jälkeen vientiä harjoittavat tuottajat ovat myyneet pinnoitettua lasia EU:n markkinoille samalla hinnalla, jolla ne myivät pinnoittamatonta lasia tutkimusajanjaksolla. Se myös väitti, että pinnoitetun lasin tuotantokustannukset ovat korkeammat kuin pinnoittamattoman, minkä vuoksi sitä yleensä myydään 20-25 prosenttia kalliimmilla hinnoilla kuin pinnoittamatonta lasia.
(146)
Valituksen tekijä väitti myös, että tutkimusajanjakson jälkeen kysyntä unionin markkinoilla siirtyi pinnoittamattomasta pinnoitettuun aurinkopaneelilasiin. Käyttäjien aurinkopaneelilasiostoista yhä suurempi osuus on pinnoitettua eikä pinnoittamatonta lasia. Vuoden 2013 jälkipuoliskolla Kiinasta EU:hun tuleva aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuonti koostui lähes kokonaan pinnoitetusta lasista, kun tutkimusajanjaksolla tilanne oli päinvastainen.
(147)
Polkumyyntitoimenpiteiden muoto voi tosiaan vaihdella. Vaikka komissiolla on laaja harkintavalta toimenpiteiden valinnassa, perimmäisenä tarkoituksena on poistaa vahingollisen polkumyynnin vaikutukset.
(148)
Tutkimuksessa vahvistettiin, että aurinkopaneeleissa käytettävän pinnoittamattoman ja pinnoitetun lasin välillä on suuri ero sekä kustannuksissa että hinnoissa näiden kahden tuotteen teknisten ominaisuuksien erojen vuoksi. Aurinkopaneeleissa käytetyn pinnoitetun lasin, joka sovelletusta tekniikasta riippuen voi olla joko yksi- tai kaksipuolisesti pinnoitettua, läpäisyaste on suurempi kuin pinnoittamattoman lasin, ja sillä saattaa olla itsepuhdistuvuuteen, likaa hylkivyyteen tai kovuuteen liittyviä lisäominaisuuksia. Aurinkopaneeleissa käytettävän korkealaatuisen pinnoittamattoman lasin aurinkoenergian läpäisyaste on enintään 92 prosenttia. Pinnoitus voi vähentää heijastusta noin 3 prosenttia (puolta kohti) ja kasvattaa näin yksipuolisesti pinnoitetun lasin läpäisyasteen enintään 95 prosenttiin ja kaksipuolisesti pinnoitetun lasin enintään 98 prosenttiin.
(149)
Tutkimusajanjaksolla Kiinasta tuodusta ja EU:ssa myydystä aurinkopaneeleissa käytetystä lasista 81 prosenttia oli pinnoittamatonta ja vain 19 prosenttia pinnoitettua. Pinnoittamattoman ja pinnoitetun lasin hinta- ja kustannuserot tutkimusajanjaksolla olivat noin 30 prosenttia.
(150)
Komissio katsoo kuitenkin, että valituksen tekijän toimittama näyttö ei ollut riittävän perusteltua. Komission käytössä ei ole myöskään riittävästi muista lähteistä saatua näyttöä tai tietoa, jonka perusteella se voisi päätellä, että väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen kysyntä on siirtynyt pinnoittamattomasta pinnoitettuun lasiin ja että etenkin pinnoitetun lasin hinnat ovat laskeneet merkittävästi, kuten valituksen tekijä väitti.
(151)
Tämän vuoksi komissio ei voi hyväksyä väitettä ja katsoo, että on asianmukaista ottaa käyttöön arvotullit eikä vähimmäistuontihintoja. Jotta kuitenkin voidaan ottaa huomioon edellä esitetyt ongelmat, luodaan kaksi eri yhtenäistetyn tullitariffin koodia (Taric-koodia) - yksi pinnoitetulle ja toinen pinnoittamattomalle lasille. Niiden avulla komissio pystyy seuraamaan tiiviisti markkinoiden kehitystä ja päättämään ajallaan, tarvitaanko lisätoimenpiteitä.
(152)
Komissio muistuttaa myös, että se on käyttänyt aiemmin vähimmäistuontihintoja erityisolosuhteissa, etenkin seuraavanlaisissa tilanteissa:
-
yhden tuotelajin erityisen korkea vientihinta, mikä tarkoittaa, että kyseistä tuotelajia ei myydä polkumyynnillä (10);
-
unionin tuottajien markkinavoimaan ja -osuuteen liittyvät näkökohdat, joiden perusteella on varmistettava unionin edun vuoksi, että tuonnin hinnat eivät ylitä tiettyä tasoa (11).
(153)
Vähimmäistuontihintaa on käytetty pääasiassa homogeenisten tuotteiden osalta eikä nyt tarkasteltavana olevan tuotteen kaltaisten tuotteiden osalta, josta on erilaisia tuotelajeja.
(154)
Myös näistä syistä komissio katsoo, että vähimmäistuontihinta ei ole soveltuva tässä tapauksessa.
(155)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä pyysi uudelleen vähimmäistuontihinnan käyttöönottoa ja esitti 152-156 kappaleesta seuraavia huomautuksia.
(156)
Ensinnäkin väitteen mukaan kyseisissä kappaleissa ei käsitellä tuetun ja polkumyyntituonnin vahingollisten vaikutusten poistamiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden muodon vaikuttavuutta, mikä on pätevä syy ottaa käyttöön vähimmäistuontihinnat.
(157)
Toiseksi komissio ei väitteen mukaan selittänyt, miksi nämä seikat ovat merkityksellisiä tässä tapauksessa ja miten ne ovat tärkeämpiä kuin EU:n tuotannonalan etu.
(158)
Kolmanneksi väitettiin, että tarkasteltavana oleva tuote on riittävän homogeeninen, jotta vähimmäistuontihinnan käytännön hallinnointi onnistuu, koska kahdella tärkeimmällä tuotelajilla on selvät ominaispiirteet, joiden avulla hinnat voidaan eriyttää ja niiden hallinnointi ja seuranta on helppoa, etenkin kun tällä hetkellä tuonti koostuu lähes kokonaan pinnoitetusta lasista.
(159)
Ensimmäisestä väitteestä voidaan todeta, että kysyntä on tosiaan saattanut siirtyä pinnoittamattomasta pinnoitettuun lasiin. Koska mitään lisänäyttöä ei kuitenkaan toimitettu, komissio ei voi päätellä, että erityisesti pinnoitetun aurinkopaneelilasin hinnat olisivat laskeneet merkittävästi. Näin ollen sillä ei ollut mitään syytä muuttaa aiempaa päätelmäänsä, jonka mukaan arvotullit ovat asianmukaisemmat poistamaan tuetun ja polkumyyntituonnin vahingolliset vaikutukset.
(160)
Toisesta huomautuksesta voidaan todeta, että kyseisten kappaleiden tarkoituksena oli osoittaa, että komissio ei pidä vähimmäistuontihintojen käyttöönottoa soveltuvana tässä tapauksessa, ellei valituksen tekijän esittämien väitteiden tueksi esitetä lisänäyttöä. Koska näin ei tehty, komissio ei pidä tarpeellisena tehdä lisäanalyysiä vähimmäistuontihinnan mahdollisesta hyödystä EU:n tuotannonalalle.
(161)
Kolmannen huomautuksen osalta valituksen tekijä ei ole kiistänyt komission tutkimuksessa määrittelemiä eri tuotelajeja eikä ole osoittanut, ettei niissä olisi hintaeroja. Vientiä harjoittavien tuottajien tekemä hintasitoumustarjous, jossa esitetään eri vähimmäistuontihintoja, osoittaa myös, että nämä erot ovat todellisia. Sen vuoksi väite hylätään. Vaikka komissio hyväksyisikin sen, että tarkasteltavana oleva tuote voi olla melko homogeeninen, se ei pidä tätä seikkaa merkityksellisenä, koska se hylkää vähimmäistuontihintaa koskevan pyynnön myös edellä esitetyistä kahdesta muusta syystä. On myös muistettava, että komissio voi ottaa huomioon tietoja, jotka liittyvät tutkimusajanjakson jälkeiseen kauteen, vain poikkeustapauksissa (ks. perusasetuksen 6 artiklan 1 kohta). Valituksen tekijät eivät ole osoittaneet, että kyseessä olisi tällainen poikkeustapaus ja että muut käytössä olevat keinot, kuten seuranta uuden Taric-lisäkoodin luomisen kautta, eivät olisi riittäviä.
(162)
Päätelmänä voidaan todeta, että komissio hylkää nämä väitteet.
(163)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen myös useat aurinkosähkömoduulien tuottajat pyysivät vähimmäistuontihinnan käyttöönottoa. Ne toivat esiin seuraavat seikat:
-
Tutkimusajanjakson jälkeen aurinkopaneeleissa käytettävän lasin tuotantokapasiteetti laski massiivisesti ja monet unionin tuottajat putosivat lopullisesti markkinoilta. Markkinoille jääneet kolme unionin tuottajaa pystyvät kattamaan vain 50 prosenttia Euroopan kysynnästä. Näin ollen aurinkosähkömoduulien valmistajien on katettava tarpeensa hankkimalla Kiinasta. Yksi käyttäjä väitti, että sen täytyisi nojautua hankinnoissaan vain yhteen tai kahteen unionin tuottajaan, jotka pystyvät täyttämään tuotteen vaaditut tekniset eritelmät.
-
Nyt ehdotetut tullit kohottaisivat aurinkosähkömoduulien tuotantokustannuksia merkittävästi (noin 3 senttiä wattia kohti, mikä on väitteen mukaan 5 prosenttia aurinkopaneeleja koskevassa asiassa vahvistetusta vähimmäistuontihinnasta).
-
Vähimmäistuontihinta olisi asetettava niin, että se ei kohota aurinkosähkömoduulien kustannuksia EU:ssa.
(164)
Ensimmäisen väitteen osalta komissiolla ei ole mitään syytä uskoa, että ne unionin tuottajat, jotka ovat vähentäneet tuotantoaan tai lopettaneet tilapäisesti tuotantonsa, eivät käynnistäisi liiketoimintaansa täydellä kapasiteetilla heti, kun tuonti jälleen tapahtuu tasapuolisilla hinnoilla. Unionin tuotannonalalla on käytettävissä riittävä kapasiteetti koko unionin kysynnän tyydyttämiseksi (ks. 106-112 kappale). Näin ollen tämä väite hylätään. Komissio hylkää myös yhden käyttäjän väitteen, jonka mukaan sen täytyisi nojautua hankinnoissaan vain yhteen tai kahteen unionin tuottajaan. Kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat pystyisivät edelleen toimittamaan unionin markkinoille. Muodostaan riippumatta polkumyynnin vastaisilla toimenpiteillä pyritään varmistamaan, että tuonti tapahtuu oikeudenmukaisilla hinnoilla, eikä niillä ole tarkoitus lopettaa tuontia Kiinasta kokonaan.
(165)
Toisesta väitteestä käyttäjät eivät toimittaneet mitään näyttöä väitteensä tueksi. Komissio sitä vastoin vahvisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 157 kappaleessa, että toimenpiteiden vaikutus olisi alle 1 prosentti niiden yritysten tuottamien aurinkosähkömoduulien kokonaiskustannuksista, jotka toimivat yhteistyössä tutkimuksessa. Sen vuoksi tämä väite hylätään.
(166)
Näin ollen ei ole tarpeen ottaa kantaa aurinkosähkömoduulien tuottajien esiin ottamaan kolmanteen seikkaan.
(167)
Polkumyyntitutkimuksen kanssa rinnakkain tehtiin tukien vastainen tutkimus. Kun otetaan huomioon alhaisemman tullin säännön käyttö ja se, että lopulliset tukimarginaalit ovat alemmat kuin vahingon korjaava taso, komission olisi otettava lopullinen tasoitustulli käyttöön vahvistettujen lopullisten tukimarginaalien tasoisena ja sen jälkeen otettava käyttöön lopullinen polkumyyntitulli vahingon korjaavaan tasoon asti. Edellä esitetyn perusteella kyseiset tullit otetaan käyttöön seuraavassa esitetyn suuruisina:
Yritys
Tukimarginaali
Polkumyyntimarginaali
Vahingon korjaava taso
Tasoitustulli
Polkumyyntitulli
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd Flat Solar Glass Group Co. Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Muut yhteistyössä toimineet yritykset
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Kaikki muut yritykset
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
Tässä asetuksessa yrityksille vahvistetut yksilölliset polkumyyntitullit määritettiin nyt tehdyn tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten tutkimuksen aikaista tilannetta. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevia, ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavia tulleja) yksinomaan asianomaisesta maasta peräisin olevan, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeussubjektien tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin. Jos yrityksen nimeä ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan siihen on sovellettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia. Koska vientiä harjoittavien tuottajien yhteistyössä toimimisen aste oli korkea (yli 80 prosenttia; ks. väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 15 kappale), tämä tulli perustuu otokseen valituille vientiä harjoittaville tuottajille vahvistettuun korkeimpaan yksilölliseen vahinkomarginaaliin. ”Muihin yhteistyössä toimineisiin yrityksiin” sovellettava tulli perustuu otokseen valittujen viejien painotettuun keskiarvoon, ja sitä sovelletaan kaikkiin yhteistyössä toimineisiin otoksen ulkopuolisiin yrityksiin (lukuun ottamatta Henan Yuhuaa, johon sovelletaan yksilöllisesti vahvistettua tullia sen yksilöllistä tarkastelua koskevan pyynnön seurauksena; ks. väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 48 kappale).
(169)
Kaikki näiden yksilöllisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt pyynnöt) on toimitettava viipymättä komissiolle (12), ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot, erityisesti tiedot, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin tuotanto- tai myyntiyksiköiden muutoksiin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Asetusta voidaan muuttaa tarvittaessa tämän mukaisesti saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelo ajan tasalle.
3. Sitoumukset
(170)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen kolme otokseen valittua vientiä harjoittavaa tuottajaa ja Henan Yuhua tarjosivat hintasitoumuksia perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Ne esittivät eri vähimmäistuontihintoja tuotelajien eri ryhmien mukaan.
(171)
Komissio toteaa, että kaikkien yritysten ehdottamat vähimmäistuontihinnat ovat paljon alemmat kuin vahinkoa aiheuttamaton hinta, jonka komissio vahvisti tutkimuksessa. Tämän vuoksi komissio katsoo, että hintoja ei ole asetettu vahingon korjaavalle tasolle perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(172)
Vaikka ne olisikin asetettu vahingon korjaavalle tasolle, otokseen valitut yritykset ehdottavat neljännesvuosittaista mukautusta vain pinnoitetun aurinkopaneelilasin hintaan aurinkosähkömoduulimarkkinoilla tapahtuvien hinnanmuutosten perusteella. Komissio ei voi hyväksyä tätä indeksointimenetelmää seuraavassa esitetyistä syistä.
(173)
Kaikkien tuotelajien hintoja olisi mukautettava säännöllisesti, koska muutoin pinnoitetun ja pinnoittamattoman lasin hintojen välille saattaa pian syntyä keinotekoisesti luotu ero. Komissio ei pidä asianmukaisena aurinkopaneelilasin hintojen mukauttamista loppukäyttäjien hintojen (eli aurinkosähkömoduulien hintojen) perusteella. Tämä voi johtaa aurinkopaneeleissa käytettävää lasia tuottavan alan voittomarginaalien perusteettomaan kutistamiseen, jos aurinkosähköpaneelien hinnat esimerkiksi putoavat sen vuoksi, että niiden muiden komponenttien hinnat putoavat.
(174)
Komissio pitää yleisesti ottaen asianmukaisena vähimmäistuontihintojen indeksoimista raaka-aineiden hintoihin. Tässä tapauksessa kuitenkaan minkään raaka-aineen ei havaittu muodostavan merkittävästi suurempaa osuutta valmistuskustannuksista.
(175)
Komissio myös vahvisti, että aurinkopaneelilasin hinnat olivat huomattavan epävakaat tutkimusajanjaksolla Kiinassa ja Turkissa.
(176)
Lisäksi ristiinkompensoinnin vaara on suuri, koska jotkin kyseisistä yrityksistä myyvät samoille asiakkaille tarkasteltavana olevaa tuotetta ja muita tuotteita. Otokseen valittujen yritysten ehdottamat vähimmäistuontihinnat eivät vaikuta kattavan kaikkia tuotelajeja, joita kyseiset vientiä harjoittavat tuottajat valmistavat. Näiden seikkojen vuoksi sitoumusten tehokasta täytäntöönpanoa on käytännössä vaikea seurata.
(177)
Edellä esitetyistä syistä komissio hylkää sitoumustarjoukset.
4. Väliaikaisten tullien lopullinen kantaminen
(178)
Todettujen polkumyyntimarginaalien ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon suuruuden vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen mukaisten väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät olisi kannettava lopullisesti. Lopullisen yhdistetyn polkumyynti- ja tasoitustullin ylittävät vakuutena olevat määrät olisi vapautettava.
5. Toimenpiteiden täytäntöönpanokelpoisuus
(179)
Jos markkinaolosuhteet muuttuvat huomattavasti lopullisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen, komissio voi omasta aloitteestaan tarkastella uudelleen toimenpiteiden muotoa arvioidakseen, johtavatko toimenpiteet vahingon poistumiseen halutulla tavalla ja onko toimenpiteiden muodon muuttaminen tarpeen.
(180)
Jotta voitaisiin suojautua mahdollisimman hyvin toimenpiteiden absorptiolta, komissio aikoo panna välittömästi vireille perusasetuksen 12 artiklan 1 kohdan mukaisen tarkastelun, ja se voi velvoittaa kirjaamaan tuonnin perusasetuksen 14 artiklan 5 kohdan mukaisesti, jos tällaisista käytänteistä saadaan näyttöä. Perusasetuksen 12 artiklan 3 kohdan nojalla käyttöön otetun tullin määrää voidaan kohottaa niin, että se on enintään kaksinkertainen alun perin käyttöönotetun tullin määrään nähden.
(181)
Komissio käyttää muun muassa kansallisten tulliviranomaisten antamia tuonnin valvontatietoja ja jäsenvaltioiden perusasetuksen 14 artiklan 6 kohdan mukaisesti antamia tietoja,
(182)
Perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdalla perustettu komitea ei antanut lausuntoa,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli tuotaessa Kiinasta peräisin olevaa aurinkopaneeleissa käytettävää lasia, joka on karkaistua tasomaista soodakalkkilasia, jonka rautapitoisuus on alle 300 ppm, aurinkoenergian läpäisyaste yli 88 prosenttia (mitattuna olosuhteissa AM1,5 300-2 500 nm), lämmönkestävyys 250 °C (mitattuna EN 12150 -standardin mukaan), lämpöshokinkestävyys Δ 150 K (mitattuna EN 12150 -standardin mukaan) ja jonka mekaaninen lujuus on vähintään 90 N/mm2 (mitattuna EN 1288-3 -standardin mukaan) ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin ex 7007 19 80. Aurinkopaneeleissa käytettävä pinnoitettu (yksipuolisesti tai kaksipuolisesti pinnoitettu) lasi kuuluu Taric-koodiin 7007198019 ja aurinkopaneeleissa käytettävä pinnoittamaton lasi kuuluu Taric-koodiin 7007198011.
2. Vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava lopullinen polkumyyntitulli on taulukossa lueteltujen yritysten tuottaman 1 kohdassa kuvatun tuotteen osalta seuraava:
Yritys
Polkumyyntitulli
Taric-lisäkoodi
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co. Ltd Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0,4 %
B946
Muut liitteessä I luetellut yhteistyössä toimivat yritykset
24,1 %
Kaikki muut yritykset
25,0 %
B999
3. Edellä 2 kohdassa mainituille yrityksille määritetyn yksilöllisen polkumyyntitullin soveltaminen edellyttää, että jäsenvaltioiden tulliviranomaisille esitetään pätevä kauppalasku, joka täyttää liitteessä II säädetyt vaatimukset. Jos tällaista kauppalaskua ei esitetä, sovelletaan ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Kannetaan lopullisesti komission asetuksella (EU) N:o 1205/2013 (13) käyttöön otetun väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät. Vapautetaan edellä 1 artiklan 2 kohtaan sisältyvän polkumyyntitullin ja komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 471/2014 (14) käyttöön otetun tasoitustullin yhdistetyn määrän ylittävät vakuutena olevat määrät.
3 artikla
Kun jokin uusi Kiinan kansantasavallassa toimiva vientiä harjoittava tuottaja toimittaa komissiolle riittävää näyttöä siitä, että:
-
se ei vienyt unioniin asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa kuvattua tuotetta tutkimusajanjakson (1 päivästä tammikuuta 201231 päivään joulukuuta 2012) aikana,
-
se ei ole etuyhteydessä yhteenkään Kiinan kansantasavallassa toimivaan viejään tai tuottajaan, johon sovelletaan tällä asetuksella käyttöön otettuja toimenpiteitä,
-
se on tosiasiallisesti vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta unioniin toimenpiteiden perustana olevan tutkimusajanjakson jälkeen tai sillä on peruuttamaton sopimusvelvoite merkittävän tuotemäärän viemiseksi unioniin,
edellä olevaa 1 artiklan 2 kohtaa voidaan muuttaa lisäämällä uusi vientiä harjoittava tuottaja yhteistyössä toimineisiin mutta otoksen ulkopuolisiin yrityksiin, johon voidaan näin ollen soveltaa painotettua keskimääräistä 24,1 prosentin tullia.
4 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 13 päivänä toukokuuta 2014.