SMĚRNICE RADY (EU) 2015/652
ze dne 20. dubna 2015,
kterou se stanoví metody výpočtu a požadavky na podávání zpráv podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES o jakosti benzinu a motorové nafty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/EHS (1), a zejména na čl. 7a odst. 5 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Metoda výpočtu emisí skleníkových plynů u paliv a jiné energie z nebiologických zdrojů, která má být podle ustanovení čl. 7a odst. 5 směrnice 98/70/ES zavedena, by měla zajistit podávání dostatečně přesných zpráv tak, aby mohla Komise kriticky zhodnotit, nakolik dodavatelé plní povinnosti, které jim stanoví čl. 7a odst. 2 uvedené směrnice. Metoda výpočtu by měla zajistit přesnost měření a náležitě zohlednit složitost souvisejících administrativních požadavků. Zároveň by měla dodavatele motivovat ke snižování intenzity skleníkových plynů z paliv, jež dodávají. Je třeba rovněž pečlivě zvážit dopad této metody výpočtu na rafinerie v Unii. Metoda výpočtu by tedy měla vycházet z průměrných hodnot intenzity skleníkových plynů představujících v rámci odvětví průměrnou hodnotu typickou pro dané palivo. Výhodou tohoto postupu by bylo snížení administrativní zátěže pro dodavatele a členské státy. V současnosti by navrhovaná metoda výpočtu neměla vyžadovat členění intenzity skleníkových plynů z paliv podle zdroje suroviny, neboť by to mělo nepříznivý vliv na stávající investice do některých rafinerií v Unii.
(2)
V souvislosti s čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES by požadavky kladené při podávání zpráv na dodavatele z řad malých a středních podniků (MSP), jejichž definici uvádí doporučení Komise 2003/361/ES (2), měly být v co největší míře omezeny. Podobně by ani dovozci benzinu a motorové nafty rafinované v zemích mimo Unii neměli mít povinnost poskytovat podrobné informace o zdrojích ropy použitých k výrobě těchto paliv, neboť tyto informace nemusí být vždy k dispozici nebo může být obtížné je získat.
(3)
S cílem motivovat k dalšímu snižování emisí skleníkových plynů by se do výpočtu emisí skleníkových plynů během životního cyklu u dodavatelů měly zahrnout vykázané úspory snižování emisí z těžby, a to včetně snížení emisí ze spalování a vypouštění plynů. Aby se dodavatelům usnadnilo vykazování úspor emisí z těžby, mělo by být pro účely výpočtu a osvědčení snížení emisí umožněno používat různé emisní režimy. Způsobilé by přitom měly být pouze projekty zaměřené na snížení emisí z těžby, které byly zahájeny po dni zavedení základní normy pro paliva podle čl. 7a odst. 5 písm. b) směrnice 98/70/ES, tj. po 1. lednu 2011.
(4)
Vážený průměr standardních hodnot skleníkových plynů představující typy ropy využívané v Unii je jednoduchou metodou výpočtu, na jejímž základě mohou dodavatelé stanovit obsah skleníkových plynů v palivech, jež dodávají.
(5)
Snížení emisí z těžby u ropy a zemního plynu by se mělo odhadovat a osvědčovat v souladu se zásadami a standardy stanovenými v mezinárodních normách, a to zejména v normách ISO 14064, ISO 14065 a ISO 14066.
(6)
Dále je vhodné usnadnit provádění právních předpisů členskými státy, pokud jde o snižování emisí z těžby, včetně snížení emisí ze spalování a vypouštění plynů. Za tímto účelem by před koncem lhůty pro provedení stanovené v článku 7 této směrnice měly být pod záštitou Komise vypracovány nelegislativní pokyny týkající se přístupů k vyčíslování, ověřování, osvědčování, monitorování a vykazování takovéhoto snížení emisí z těžby (včetně snížení emisí ze spalování a vypouštění plynů při těžbě suroviny).
(7)
V čl. 7a odst. 5 písm. b) směrnice 98/70/ES je stanovena povinnost zavést metodiku ke stanovení základní normy pro paliva vycházející z emisí skleníkových plynů z fosilních paliv během jejich životního cyklu na jednotku energie v roce 2010 („základní norma pro paliva“). Základní norma pro paliva by měla vycházet ze spotřebovaného množství nafty, benzinu, plynového oleje pro nesilniční použití, zkapalněného ropného plynu (LPG) a stlačeného zemního plynu (CNG) za využití údajů, jež byly členskými státy oficiálně oznámeny orgánu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (dále jen „rámcová úmluva“) v roce 2010. Základní normou pro paliva by nemělo být referenční fosilní palivo, jež se používá k výpočtu snížení emisí skleníkových plynů z biopaliv a jež by se mělo zachovat v podobě, kterou stanoví příloha IV směrnice 98/70/ES.
(8)
Vzhledem k tomu, že složení skladby příslušných fosilních paliv se rok od roku mění jen málo, budou meziroční souhrnné rozdíly v intenzitě skleníkových plynů z fosilních paliv rovněž malé. Je tudíž vhodné, aby hodnoty základní normy vycházely z údajů o průměrné spotřebě v Unii za rok 2010, jež členské státy vykázaly orgánu Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu.
(9)
Základní norma pro paliva by měla vyjadřovat průměrnou intenzitu skleníkových plynů z těžby a intenzitu z fosilních paliv z průměrné komplexní rafinerie. Základní norma pro paliva by se tedy měla vypočítat za použití průměrných standardních hodnot pro jednotlivá paliva. Hodnota základní normy pro paliva by měla v období do roku 2020 zůstat beze změny, tak aby byla pro dodavatele zajištěna právní jistota, pokud jde o jejich povinnost snižovat intenzitu skleníkových plynů z paliv, jež dodávají.
(10)
V čl. 7a odst. 5 písm. d) směrnice 98/70/ES je upraveno přijetí metody výpočtu podílu elektrických silničních vozidel na snížení emisí skleníkových plynů během životního cyklu paliva. Podle tohoto článku by měla být tato metoda výpočtu v souladu s čl. 3 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (3). K zajištění tohoto souladu by se měl pro účinnost hnacího ústrojí použít týž opravný faktor.
(11)
Elektřinu dodanou pro použití v silniční dopravě mohou dodavatelé podle čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES vykazovat v rámci svých ročních zpráv členským státům. V zájmu omezení administrativních nákladů je vhodné, aby metoda výpočtu pro účely podávání zpráv dodavateli byla založena na odhadech spotřeby elektřiny v daném elektrickém silničním vozidle či motocyklu, a nikoliv na skutečném měření jeho spotřeby.
(12)
V případě, kdy dochází ke zpracovávání biopaliva a fosilního paliva v rámci téhož procesu, je vhodné uvést podrobné informace o tom, jakým způsobem bylo odhadnuto množství skleníkových plynů z daného biopaliva a jejich intenzita. K tomu je zapotřebí zvláštní metoda, protože výsledné množství biopaliva nelze, například při souběžné hydrogenační úpravě rostlinných olejů s fosilními palivy, změřit. V čl. 7d odst. 1 směrnice 98/70/ES se stanoví, že emise skleníkových plynů z biopaliv vznikajících během životního cyklu se mají pro účely článku 7a a čl. 7b odst. 2 uvedené směrnice vypočítat podle téže metody výpočtu. Proto má osvědčení emisí skleníkových plynů v rámci uznaných nepovinných režimů stejnou platnost pro účely článku 7a i pro účely čl. 7b odst. 2 směrnice 98/70/ES.
(13)
Požadavek, aby dodavatel podával zprávy, stanovený v čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES, by měly doplňovat harmonizovaný formulář a harmonizované definice údajů, jež se vykazují. Harmonizace definic údajů je potřebná k náležitému provedení výpočtu intenzity skleníkových plynů, jenž je s povinností jednotlivých dodavatelů podávat zprávy spojen, jelikož tyto údaje tvoří klíčové vstupní informace pro harmonizovanou metodu výpočtu podle čl. 7a odst. 5 písm. a) směrnice 98/70/ES. Tyto údaje zahrnují identifikaci dodavatele, množství paliva či energie uvedené na trh a typ paliva či energie uvedený na trh.
(14)
Požadavek, aby dodavatel podával zprávy, stanovený v čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES, by měly doplňovat harmonizované požadavky na vykazování, formulář a harmonizované definice údajů pro účely podávání zpráv o účinnosti paliv spotřebovaných v Unii z hlediska skleníkových plynů členskými státy Komisi. Tyto požadavky na podávání zpráv především umožní aktualizovat vlastnosti referenčního fosilního paliva uvedené v příloze IV části C bodě 19 směrnice 98/70/ES a v příloze V části C bodě 19 směrnice 2009/28/ES a usnadní podávání zpráv požadované podle čl. 8 odst. 3 a čl. 9 odst. 2 směrnice 98/70/ES i aktualizaci metody výpočtu v souladu s technickým a vědeckým pokrokem tak, aby tato metoda plnila svůj zamýšlený účel. Uvedené údaje by mělyzahrnovat množství paliva či energie uvedených na trh, typ paliva či energie a místo nákupu a původ paliva či energie uvedených na trh.
(15)
Za účelem snížení administrativní zátěže by členské státy měly dodavatelům umožnit, aby při plnění svých povinností podávat zprávy vycházeli z rovnocenných údajů, jež se shromažďují podle jiných unijních nebo vnitrostátních právních předpisů, a to za předpokladu, že budou při podávání zpráv dodrženy požadavky uvedené v příloze IV a definice uvedené v přílohách I a III.
(16)
Aby se usnadnilo podávání zpráv skupinám dodavatelů v souladu s čl. 7a odst. 4 směrnice 98/70/ES, umožňuje čl. 7a odst. 5 písm. c) uvedené směrnice zavedení všech nezbytných pravidel. Podávání zpráv je těmto skupinám vhodné usnadnit, aby se zamezilo narušení fyzického pohybu paliv, neboť různí dodavatelé uvádějí na trh různá paliva v rozdílných poměrech, a mohou tedy v zájmu dosažení cíle snížení emisí skleníkových plynů využívat zdroje různých úrovní. Je proto nezbytné harmonizovat definice identifikace dodavatele, množství paliva či energie uvedeného na trh, typu paliva či energie a místa nákupu a původu paliva či energie uvedených na trh. K vyloučení dvojího započtení v případech, kdy společně podávají zprávy dodavatelé v souladu s čl. 7a odst. 4, je navíc vhodné harmonizovat provádění metody výpočtu a podávání zpráv v členských státech, včetně podávání zpráv Komisi, a to tak, aby se potřebné informace od skupiny dodavatelů vztahovaly k určitému členskému státu.
(17)
V souladu s čl. 8 odst. 3 směrnice 98/70/ES mají všechny členské státy povinnost předložit každoročně zprávu o jakosti paliva na vnitrostátní úrovni za předchozí kalendářní rok, a to na základě formuláře zavedeného rozhodnutím Komise 2002/159/ES (4). K zohlednění změn směrnice 98/70/ES zavedených směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/30/ES (5) a následných dodatečných požadavků na členské státy v oblasti podávání zpráv, jakož i v zájmu účinnosti a harmonizace je nezbytné vyjasnit, jaké informace by se měly vykazovat, a stanovit formulář k předkládání údajů dodavateli a členskými státy.
(18)
Komise předložila návrh opatření výboru ustavenému podle směrnice 98/70/ES dne 23. února 2012. Výbor nebyl s to přijmout stanovisko kvalifikovanou většinou, a je tedy vhodné, aby Komise v souladu s čl. 5a odst. 4 rozhodnutí Komise 1999/468/ES (6) předložila tento návrh Radě,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví pravidla pro metody výpočtu a požadavky na podávání zpráv podle směrnice 98/70/ES.
2. Tato směrnice se vztahuje na paliva používaná k pohonu silničních vozidel a nesilničních pojízdných strojů (včetně plavidel vnitrozemské plavby, pokud se neplaví po moři), zemědělských a lesnických traktorů a rekreačních plavidel, pokud se neplaví po moři, jakož i na elektřinu používanou silničními vozidly.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se, nad rámec definic obsažených již ve směrnici 98/70/ES, rozumí:
1)
„emisemi z těžby“ veškeré emise skleníkových plynů, k nimž dojde předtím, než se začne daná surovina zpracovávat v rafinerii nebo zpracovatelském zařízení, kde se vyrábí palivo uvedené v příloze I;
2)
„přírodní živicí“ jakýkoliv zdroj rafinerské suroviny, který se vyznačuje tím, že:
a)
v ložisku na místě těžby vykazuje podle zkušební metody D287 Americké společnosti pro zkoušení a materiály (7) (dále jen „API“) hustotu API 10° nebo méně;
b)
jeho průměrná roční hodnota viskozity za teploty panující v ložisku přesahuje hodnotu vypočtenou podle rovnice: viskozita (v centipoisech) = 518,98e-0,038T; kde T je teplota ve stupních Celsia;
c)
spadá pod definici dehtových písků pod kódem kombinované nomenklatury (KN) 2714 stanovenou v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (8);
d)
mobilizace zdroje této suroviny se dosahuje těžebním vrtem nebo tepelně podporovanou gravitační drenáží, přičemž tepelná energie se získává převážně z jiných zdrojů, než je samotný zdroj vstupní suroviny;
3)
„ropnou břidlicí“ jakýkoliv zdroj rafinerské suroviny, který se nachází ve skalním ložisku, obsahuje pevné kerogeny a spadá pod definici ropné břidlice pod kódem KN 2714 stanovenou nařízením (EHS) č. 2658/87. Mobilizace zdroje suroviny se dosáhne těžebním vrtem nebo tepelně podporovanou gravitační drenáží;
4)
„základní normou pro paliva“ základní norma pro paliva vycházející z emisí skleníkových plynů z fosilních paliv během jejich životního cyklu na jednotku energie v roce 2010;
5)
„konvenční ropou“ jakýkoliv zdroj rafinerské suroviny, který v ložisku na místě původu vykazuje podle zkušební metody D287 hustotu API vyšší než 10° a který nespadá pod definici kódu KN 2714 stanovenou nařízením (EHS) č. 2658/87.
Článek 3
Metoda výpočtu intenzity skleníkových plynů z dodaných paliv a energie (vyjma biopaliv) a podávání zpráv dodavateli
1. Pro účely čl. 7a odst. 2 směrnice 98/70/ES zajistí členské státy, aby dodavatelé používali k určení intenzity skleníkových plynů z jimi dodávaných paliv metodu výpočtu uvedenou v příloze I této směrnice.
2. Pro účely čl. 7a odst. 1 druhého pododstavce a čl. 7a odst. 2 směrnice 98/70/ES stanoví členské státy dodavatelům povinnost vykazovat údaje na základě definic a metody výpočtu stanovených v příloze I této směrnice. Tyto údaje se vykazují každoročně za použití šablon uvedených v příloze IV této směrnice.
3. Pro účely čl. 7a odst. 4 směrnice 98/70/ES zajistí každý členský stát, aby skupina dodavatelů, která se rozhodne být považována za jediného dodavatele, plnila v daném členském státě své povinnosti podle čl. 7a odst. 2.
4. V případě dodavatelů, kteří jsou malými a středními podniky, použijí členské státy zjednodušenou metodu uvedenou v příloze I této směrnice.
Článek 4
Výpočet základní normy paliv a snížení intenzity skleníkových plynů
Pro účely ověření toho, zda dodavatelé plní své závazky vyplývající z čl. 7a odst. 2 směrnice 98/70/ES, jim členské státy stanoví povinnost porovnávat snížení emisí skleníkových plynů vznikajících během životního cyklu paliv a elektřiny, kterého dosáhli, se základní normou pro paliva stanovenou v příloze II této směrnice.
Článek 5
Podávání zpráv členskými státy
1. Při předkládání zpráv Komisi podle čl. 8 odst. 3 směrnice 98/70/ES poskytnou členské státy Komisi údaje týkající se plnění ustanovení článku 7a uvedené směrnice vymezené v příloze III této směrnice.
2. Pro předkládání údajů vymezených v příloze III této směrnice použijí členské státy nástroje platformy ReportNet Evropské agentury pro životní prostředí poskytnuté podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 401/2009 (9). Členské státy údaje prostřednictvím elektronického přenosu dat předávají do ústředního registru údajů, který spravuje Evropská agentura pro životní prostředí.
3. Údaje se vykazují každoročně za použití šablony uvedené v příloze IV. Členské státy oznámí Komisi den přenosu údajů a pro účely kontaktu název příslušného orgánu, který zodpovídá za ověření a vykázání údajů Komisi.
Článek 6
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce ukládané v případě porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice a podniknou veškerá opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí příslušná ustanovení Komisi do 21. dubna 2017 a neprodleně jí oznámí jakékoli jejich pozdější změny.
Článek 7
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 21. dubna 2017. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 9
Určení
Tato směrnice je určena členských státům.
V Lucemburku dne 20. dubna 2015.
NEUVOSTON DIREKTIIVI (EU) 2015/652,
annettu 20 päivänä huhtikuuta 2015,
bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/70/EY mukaisista laskentamenetelmistä ja raportointivaatimuksista
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta ja neuvoston direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/70/EY (1) ja erityisesti sen 7 a artiklan 5 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivin 98/70/EY 7 a artiklan 5 kohdan mukaisesti vahvistettavan muista kuin biologisista lähteistä peräisin olevien polttoaineiden ja muun energian kasvihuonekaasupäästöjen laskentamenetelmän olisi mahdollistettava riittävän tarkka raportointi, jotta komissio voi arvioida kriittisesti sitä, miten toimittajat täyttävät kyseisen direktiivin 7 a artiklan 2 kohdan mukaiset velvoitteensa. Laskentamenetelmällä olisi varmistettava tarkkuus samalla kun otetaan asianmukaisesti huomioon siihen liittyvien hallinnollisten vaatimusten monimutkaisuus. Samaan aikaan sen olisi rohkaistava toimittajia vähentämään toimittamansa polttoaineen kasvihuonekaasuintensiteettiä. Lisäksi olisi harkittava huolellisesti sitä, millaisia vaikutuksia laskentamenetelmällä on unionin jalostamoihin. Näin ollen laskentamenetelmän olisi perustuttava keskimääräisiin kasvihuonekaasuintensiteetteihin, jotka edustavat tietylle polttoaineelle tyypillistä teollisuuden keskimääräistä arvoa. Tämän etuna olisi se, että toimittajille ja jäsenvaltioille aiheutuu vähemmän hallinnollisia rasitteita. Tässä vaiheessa ehdotetussa laskentamenetelmässä ei tulisi edellyttää polttoaineen kasvihuonekaasuintensiteetin erittelyä raaka-aineiden lähteen perusteella, koska tämä vaikuttaisi tiettyjen unionissa toimivien jalostamojen tämänhetkisiin investointeihin.
(2)
Raportointivaatimukset niille toimittajille, jotka ovat komission suosituksessa 2003/361/EY (2) tarkoitettuja pieniä ja keskisuuria yrityksiä, olisi minimoitava niin pitkälle kuin se direktiivin 98/70/EY 7 a artiklan 1 kohdan yhteydessä on mahdollista. Vastaavasti unionin ulkopuolella jalostetun bensiinin ja dieselin tuojien ei tarvitsisi toimittaa yksityiskohtaista tietoa niistä raakaöljyjen lähteistä, joita käytetään kyseisten polttoaineiden valmistamiseen, koska nämä tiedot eivät välttämättä ole saatavilla tai niitä voi olla vaikea hankkia.
(3)
Jotta voitaisiin kannustaa vähentämään kasvihuonekaasujen päästöjä edelleen, olisi toimittajien elinkaarenaikaisia kasvihuonekaasupäästöjä laskettaessa otettava huomioon alkuvaiheen päästöjen vähennyksiin luettavat vähennykset, mukaan lukien soihdutuksesta ja kaasunpoistosta aiheutuvien päästöjen vähennykset. Jotta toimittajien olisi helpompi ilmoittaa alkuvaiheen päästöjen vähennyksistä, olisi sallittava eri päästöjärjestelmien käyttö päästövähennysten laskemiseen ja sertifioimiseen. Huomioon olisi voitava ottaa ainoastaan alkuvaiheen päästöjen vähennyshankkeet, jotka alkavat sen jälkeen, kun direktiivin 98/70/EY 7 a artiklan 5 kohdan b alakohdassa tarkoitettu polttoaineiden vertailutaso, eli 1 päivä tammikuuta 2011, on vahvistettu.
(4)
Painotetut keskimääräiset kasvihuonekaasujen oletusarvot, jotka edustavat kulutettuja raakaöljyjä unionissa, tarjoavat yksinkertaisen laskentamenetelmän, jolla toimittajat voivat määrittää toimittamansa polttoaineen kasvihuonekaasusisällön.
(5)
Alkuvaiheen päästöjen vähennykset olisi arvioitava ja todennettava kansainvälisissä standardeissa, erityisesti ISO 14064-, ISO 14065- ja ISO 14066 -standardeissa määritettyjen periaatteiden ja normien mukaisesti.
(6)
On lisäksi asianmukaista helpottaa alkuvaiheen päästöjen vähennyksiä, mukaan lukien soihdutusta ja kaasunpoistoa, koskevan lainsäädännön täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa. Tätä varten olisi valmisteltava komission johdolla ei-lainsäädännölliset ohjeet lähestymistavoista tällaisten alkuvaiheen päästöjen vähennysten (mukaan lukien vähennykset soihdutuksessa ja tuuletuksessa tuotantolaitoksissa) määrittämiseksi, tarkistamiseksi, todentamiseksi, seuraamiseksi ja raportoimiseksi ennen tämän direktiivin saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä sen 7 artiklassa säädetyn ajan päättymistä.
(7)
Direktiivin 98/70/EY 7 a artiklan 5 kohdan b alakohdassa edellytetään, että vahvistetaan menetelmä, joilla määritetään polttoaineiden vertailutaso, joka perustuu fossiilisten polttoaineiden elinkaarenaikaisiin kasvihuonekaasupäästöihin energiayksikköä kohti vuonna 2010. Polttoaineen vertailutason olisi perustuttava kulutetun dieselpolttoaineen, bensiinin, muuhun kuin tiekäyttöön tarkoitetun kaasuöljyn, nestekaasun (LPG) ja paineistetun maakaasun (CNG) määriin, ja sitä varten käytetään tietoja, jotka jäsenvaltiot ovat virallisesti raportoineet ilmastonmuutosta koskevalle Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimukselle, jäljempänä ’UNFCCC’, vuonna 2010. Polttoaineen vertailutason ei tulisi olla fossiilinen vertailukohta, jota käytetään laskettaessa biopolttoaineista saatavia kasvihuonekaasujen vähennyksiä, ja jonka tulisi pysyä sellaisena kuin se on esitetty direktiivin 98/70/EY liitteessä IV.
(8)
Koska fossiilisen polttoaineyhdistelmän koostumus vaihtelee vain hieman vuodesta toiseen, fossiilisten polttoaineiden yhteenlasketun kasvihuonekaasuintensiteetin vaihtelu on myöskin pieni. Näin ollen on asianmukaista, että polttoaineen vertailutaso perustuu vuoden 2010 keskimääräisiin kulutustietoihin unionissa sellaisina kuin jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet ne UNFCCC:lle.
(9)
Polttoaineen vertailutason olisi edustettava keskimääräistä alkuvaiheen kasvihuonekaasujen intensiteettiä sekä keskimääräisen monimutkaisen jalostamon polttoaineen kasvihuonekaasuintensiteettiä fossiilisille polttoaineille. Näin ollen polttoaineen vertailutaso olisi laskettava käyttäen keskimääräisiä polttoaineiden oletusarvoja. Polttoaineen vertailutason olisi pysyttävä muuttumattomana aina vuoteen 2020 saakka, jotta toimittajille taataan sääntelyvarmuus niiden velvoitteista vähentää niiden toimittamien polttoaineiden kasvihuonekaasuintensiteettiä.
(10)
Direktiivin 98/70/EY 7 a artiklan 5 kohdan d alakohdan nojalla on vahvistettava myös menetelmä, jota käytetään laskettaessa sähköajoneuvojen osuutta polttoaineiden elinkaarenaikaisista kasvihuonekaasupäästöistä. Kyseisen artiklan mukaan laskentamenetelmän olisi oltava yhteensopiva Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/28/EY (3) 3 artiklan 4 kohdan kanssa. Tämän yhdenmukaisuuden varmistamiseksi olisi käytettävä samaa mukautuskerrointa käyttövoiman tehokkuutta varten.
(11)
Toimittajat voivat ilmoittaa tieliikenteen käyttöä varten toimitetun sähkön direktiivin 98/70/EY 7 a artiklan 1 kohdan mukaisesti raportoidessaan vuosittain jäsenvaltioille. Toimittajien raportoinnin hallinnollisten kustannusten rajoittamiseksi on asianmukaista, että laskentamenetelmä perustuu arviointiin pikemmin kuin sähkön tosiasialliseen kulutuksen mittaamiseen sähköisessä maantieajoneuvossa tai moottoripyörässä.
(12)
On syytä käyttää yksityiskohtaista lähestymistapaa arvioitaessa biopolttoaineiden määrää ja kasvihuonekaasuintensiteettiä tapauksissa, joissa biopolttoainetta ja fossiilista polttoainetta käsitellään samassa prosessissa. Tarvitaan erityistä menetelmää, koska tuloksena olevaa biopolttoaineen määrää ei sellaisenaan voida mitata esimerkiksi kasvisöljyjen ja fossiilisen polttoaineen yhteisessä vetykäsittelyssä. Direktiivin 98/70/EY 7 d artiklan 1 kohdassa säädetään, että biopolttoaineiden elinkaariaikaiset kasvihuonekaasupäästöt on kyseisen direktiivin 7 a artiklan ja 7 b artiklan 2 kohdan soveltamiseksi laskettava samaa menetelmää käyttäen. Tämän vuoksi vapaaehtoisten järjestelmien suorittama kasvihuonekaasupäästöjen sertifiointi on pätevä direktiivin 98/70/EY 7 a artiklan sekä 7 b artiklan 2 kohdan soveltamiseksi.
(13)
Direktiivin 98/70/EY 7 a artiklan 1 kohdassa säädettyä toimittajien raportointivaatimusta olisi täydennettävä raportoitavien tietojen yhdenmukaisella mallilla ja yhdenmukaisilla määritelmillä. Tietojen määritelmien yhdenmukaistamista tarvitaan, jotta voidaan asianmukaisesti suorittaa kasvihuonekaasuintensiteetin laskenta, joka liittyy yksittäisen toimittajan raportointivelvoitteisiin, koska tiedot muodostavat keskeisen perustan direktiivin 98/70/EY 7 a artiklan 5 kohdan a alakohdan mukaisesti yhdenmukaistetulle laskentamenetelmälle. Näihin tietoihin kuuluvat toimittajan tunnistustiedot, markkinoille saatetun polttoaineen tai energian määrä ja tyyppi.
(14)
Direktiivin 98/70/EY 7 a artiklan 1 kohdassa säädettyä toimijoiden raportointivaatimusta olisi täydennettävä yhdenmukaistetuilla raportointivaatimuksilla, raportointimallilla sekä yhdenmukaistetuilla määritelmillä, joita käytetään jäsenvaltioiden toimittaessa komissiolle tietoja, jotka liittyvät unionissa käytettyjen polttoaineiden kasvihuonekaasuihin. Erityisesti nämä raportointivaatimukset mahdollistavat sen, että voidaan päivittää fossiilinen vertailukohta, joka kuvataan direktiivin 98/70/EY liitteessä IV olevan C osan 19 kohdassa sekä direktiivin 2009/28/EY liitteessä V olevan C osan 19 kohdassa, ja lisäksi ne helpottavat direktiivin 98/70/EY 9 artiklan 2 kohdan ja 8 artiklan 3 kohdan mukaista raportointia; ne myös helpottavat laskentamenetelmän saattamista teknisen ja tieteellisen edistymisen mukaiseksi, jotta varmistetaan, että se täyttää tarkoituksensa. Tietoihin olisi sisällytettävä markkinoille saatetun polttoaineen tai energian määrä ja polttoaineen ja energian tyyppi, ostopaikka sekä markkinoille saatetun polttoaineen tai energian alkuperä.
(15)
Jäsenvaltioiden on syytä sallia se, että toimittajat käyttävät raportointivaatimuksensa täyttämiseen tietoja, jotka kerätään muun unionin tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti, jotta vähennetään hallinnollista taakkaa, sillä edellytyksellä, että raportointi suoritetaan liitteessä IV esitettyjen vaatimusten sekä liitteessä I ja III esitettyjen määritelmien mukaisesti.
(16)
Jotta voidaan helpottaa toimittajaryhmien raportointia direktiivin 98/70/EY 7 a artiklan 4 kohdan mukaisesti, kyseisen direktiivin 7 a artiklan 5 kohdan c alakohdan perusteella voidaan antaa mainitun säännöksen soveltamiseksi mahdollisesti tarvittavat säännöt. On tavoiteltavaa helpottaa kyseistä raportointia, jotta vältetään fyysisten polttoainesiirtojen häiriytyminen, koska erilaiset toimittajat saattavat markkinoille erilaisia, osuuksiltaan eriäviä polttoaineita, ja siten heidän on mahdollisesti käytettävä erilainen määrä resursseja kasvihuonekaasutavoitteen saavuttamiseksi. On näin ollen tarpeen yhdenmukaistaa määritelmät toimittajan tunnistustiedoille, markkinoille saatetun polttoaineen tai energian määrälle ja polttoaineen ja energian tyypille, ostopaikalle sekä markkinoille saatetun polttoaineen tai energian alkuperälle. Lisäksi sen varmistamiseksi, että vältetään kaksinkertainen laskenta toimittajien 7 a artiklan 4 kohdan mukaisessa yhteisessä raportoinnissa, on syytä yhdenmukaistaa jäsenvaltioissa tapahtuvaa laskenta- ja raportointimenetelmien täytäntöönpanoa, mukaan lukien raportointi komissiolle, jotta toimittajaryhmältä saadut vaaditut tiedot viittaavat tiettyyn jäsenvaltioon.
(17)
Direktiivin 98/70/EY 8 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava kalenterivuosittain kertomus kansallisista polttoaineen laatutiedoista edellisen kalenterivuoden osalta muodossa, joka on vahvistettu komission päätöksessä 2002/159/EY (4). Jotta voidaan ottaa huomioon direktiiviin 98/70/EY Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/30/EY (5) tehdyt muutokset ja sen jälkeen jäsenvaltioille asetetut raportoinnin lisävaatimukset, sekä tehokkuuden ja yhdenmukaisuuden vuoksi on tarpeen selventää mitkä tiedot olisi ilmoitettava, sekä mukauttaa muotoa, jossa toimittajat ja jäsenvaltiot ilmoittavat tiedot.
(18)
Komissio esitti 23 päivänä helmikuuta 2012 toimenpideluonnoksen direktiivin 98/70/EY mukaan perustetulle komitealle. Komitea ei pystynyt antamaan lausuntoa tarvittavalla määräenemmistöllä. Sen vuoksi komission on syytä esittää neuvostolle ehdotus neuvoston päätöksen 1999/468/EY (6) 5 a artiklan 4 kohdan mukaisesti,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Soveltamisala
1. Tässä direktiivissä vahvistetaan laskentamenetelmiä ja raportointivaatimuksia koskevat säännöt direktiivin 98/70/EY mukaisesti.
2. Tätä direktiiviä sovelletaan polttoaineisiin, joita käytetään tieliikenteen ajoneuvoissa ja liikkuvissa työkoneissa (mukaan lukien sisävesialukset, kun ne eivät ole merellä), maatalous- ja metsätraktoreissa, huvialuksissa, jotka eivät ole merellä, sekä tieliikenteen ajoneuvoissa käytettävään sähköön.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä sovelletaan direktiiviin 98/70/EY sisältyvien määritelmien lisäksi seuraavia määritelmiä:
1)
’alkuvaiheen päästöillä’ tarkoitetaan kaikkia kasvihuonekaasupäästöjä, jotka aiheutuvat ennen kuin raaka-aineet tulevat jalostamoon tai prosessointilaitokseen, jossa liitteessä I tarkoitettu polttoaine on tuotettu;
2)
’luonnonbitumilla’ tarkoitetaan jalostamon raaka-aineen mitä tahansa lähdettä,
a)
jonka API-tiheys (American Petroleum Institute Gravity) on enintään 10 astetta varantomuodostelmassa hankintapaikassa, sellaisena kuin se on määritetty ASTM-testimenetelmässä (7) D287,
b)
jonka vuosittainen keskimääräinen viskositeetti varannon lämpötilassa on suurempi kuin laskettuna seuraavalla yhtälöllä: viskositeetti (Cp) = 518,98e-0,038T; jossa T tarkoittaa lämpötilaa celsiusasteina,
c)
joka kuuluu neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2658/87 esitetyssä CN-koodissa 2714 mainitun bitumipitoisen hiekan määritelmän soveltamisalaan (8), sekä
d)
jossa raaka-ainelähteen hyödyntämisessä käytetään kaivauksia tai lämpöavusteista painovoimaojitusta, ja lämpöenergia saadaan pääasiassa muista lähteistä kuin itse raaka-ainelähteestä;
3)
’öljyliuskeella’ tarkoitetaan mitä tahansa jalostamon raaka-aineen lähdettä, joka sijaitsee kiinteää kerogeeniä sisältävässä kalliomuodostumassa ja joka kuuluu asetuksessa (ETY) N:o 2658/87 esitetyssä CN-koodissa 2714 mainitun öljyliuskeen määritelmän soveltamisalaan. Raaka-aineen lähteen hyödyntämisessä käytetään kaivauksia tai lämpöavusteista painovoimaojitusta;
4)
’polttoaineiden vertailutasolla’ polttoaineiden vertailutasoa, joka perustuu fossiilisten polttoaineiden elinkaarenaikaisiin kasvihuonekaasupäästöihin energiayksikköä kohti vuonna 2010;
5)
’perinteisellä raakaöljyllä’ tarkoitetaan mitä tahansa jalostamon raaka-ainetta, jonka API-tiheys on yli 10 astetta varantomuodostumassa alkuperäisessä paikassa mitattuna ASTM-testimenetelmällä D287, ja joka ei kuulu asetuksessa (ETY) N:o 2658/87 esitetyssä CN-koodissa 2714 mainitun määritelmän soveltamisalaan.
3 artikla
Menetelmä toimitettujen polttoaineiden ja energian (muiden kuin biopolttoaineiden) kasvihuonekaasuintensiteetin laskemista ja toimittajien suorittamaa raportointia varten
1. Direktiivin 98/70/EY 7 a artiklan 2 kohdan soveltamista varten jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimittajat käyttävät tämän direktiivin liitteessä I esitettyä laskentamenetelmää toimittamiensa polttoaineiden kasvihuonekaasuintensiteetin määrittelemiseksi.
2. Direktiivin 98/70/EY 7 a artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja 7 a artiklan 2 kohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on vaadittava toimittajia ilmoittamaan tiedot käyttämällä tämän direktiivin liitteessä I esitettyjä määritelmiä ja laskentamenetelmää. Tiedot ilmoitetaan vuosittain käyttämällä tämän direktiivin liitteessä IV esitettyä mallia.
3. Direktiivin 98/70/EY 7 a artiklan 4 kohdan soveltamista varten jäsenvaltion on varmistettava, että toimittajaryhmä, joka haluaa tulla katsotuksi yhdeksi ainoaksi toimittajaksi, täyttää 7 a artiklan 2 kohdan mukaisen velvoitteensa asianomaisessa jäsenvaltiossa.
4. Jos toimittajat ovat pieniä tai keskisuuria yrityksiä, jäsenvaltioiden on sovellettava tämän direktiivin liitteessä I esitettyä yksinkertaistettua menetelmää.
4 artikla
Polttoaineen vertailutason ja kasvihuonekaasuintensiteetin vähennyksen laskeminen
Sen todentamiseksi, että toimittajat noudattavat direktiivin 98/70/EY 7 a artiklan 2 kohdan mukaista velvoitettaan, jäsenvaltioiden on vaadittava toimittajia vertaamaan polttoaineista ja sähköstä aiheutuvien elinkaarenaikaisten kasvihuonekaasujen päästöjen saavutettuja vähennyksiä tämän direktiivin liitteessä II esitettyyn polttoaineen vertailutasoon.
5 artikla
Jäsenvaltioiden raportointi
1. Toimittaessaan komissiolle kertomukset direktiivin 98/70/EY 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tämän direktiivin liitteessä III määritetyt tiedot, jotka liittyvät mainitun direktiivin 7 a artiklan noudattamiseen.
2. Jäsenvaltioiden on käytettävä tämän direktiivin liitteessä III esitettyjen tietojen toimittamiseen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 401/2009 (9) perustuvia Euroopan ympäristökeskuksen Reportnet-välineitä. Jäsenvaltiot siirtävät tiedot sähköisen tietojensiirron avulla Euroopan ympäristökeskuksen hallinnoimaan eurooppalaiseen keskusrekisteriin.
3. Tiedot on toimitettava vuosittain käyttäen liitteessä IV vahvistettua mallia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle toimituspäivästä sekä sen tietojen todentamisesta ja toimittamisesta komissiolle vastaavan toimivaltaisen viranomaisen yhteystiedot.
6 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on annettava säännöt seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on annettava nämä säännökset komissiolle tiedoksi viimeistään 21 päivänä huhtikuuta 2017 ja ilmoitettava viipymättä säännöksiin vaikuttavista myöhemmistä muutoksista.
7 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 21 päivänä huhtikuuta 2017. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
8 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
9 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 20 päivänä huhtikuuta 2015.