NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1360/2013
ze dne 2. prosince 2013,
kterým se stanoví dávky z výroby v odvětví cukru pro hospodářské roky 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06, koeficient nezbytný k výpočtu doplňkové dávky pro hospodářské roky 2001/02 a 2004/05 a částky, jež mají hradit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy z důvodu rozdílu mezi maximální dávkou a dávkou, jež má být účtována za hospodářské roky 2002/03, 2003/04 a 2005/06
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 (1), a zejména podle čl. 15 odst. 8 první odrážky, čl. 16 odst. 5 a čl. 18 odst. 5 uvedeného nařízení, má Komise pravomoc přijmout prováděcí pravidla týkající se základní výrobní dávky, která má být vybírána od držitelů kvóty působících v rámci společné organizace trhů v odvětví cukru, koeficientu pro výpočet doplňkové dávky a úhrady nebo částečného proplacení dávky prodejcům cukrové řepy.
(2)
Komise stanovila dávky z výroby pro hospodářské roky 2001/02 (2), 2002/03 (3), 2003/04 (4), 2004/05 (5) a 2005/06 (6).
(3)
Článek 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud je dávka ze základní výroby nižší než maximální částka podle čl. 15 odst. 3, nebo pokud je dávka B uvedená v tomto článku nižší než maximální částka podle čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení, v případě potřeby upravená podle čl. 15 odst. 5, mají výrobci cukru uhradit prodejcům cukrové řepy 60 % rozdílu mezi maximální částkou příslušné dávky a dávkou, jež má být účtována.
(4)
Podle čl. 9 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 314/2002 (7), byla stanovena pro hospodářské roky 2002/03 (8), 2003/04 (9) a 2005/06 (10) částka, kterou byli výrobci cukru povinni platit prodejcům cukrové řepy z důvodu rozdílu mezi maximální základní dávkou z výroby a dávkou B a dávkou, jež má být účtována.
(5)
V rámci reformy společné organizace trhů v odvětví cukru bylo nařízením Rady (ES) č. 318/2006 (11) nařízení (ES) č. 1260/2001 zrušeno a nahrazeno s účinností od hospodářského roku 2006/07. Nařízení (ES) č. 318/2006, jež bylo následně zrušeno a začleněno do nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (12), nahradilo variabilní mechanismus dávek z výroby cukru, jenž spočíval v samofinancovaném režimu produkčních kvót, novou výrobní dávkou, jež přispívala k financování výdajů v odvětví cukru v rámci společné organizace trhů v odvětví cukru.
(6)
Dne 8. května 2008 Soudní dvůr ve spojených věcech C-5/06 a C-23/06 až C-36/06 prohlásil za neplatná nařízení Komise (ES) č. 1762/2003 (13) a (ES) č. 1775/2004 (14). Soudní dvůr ve svém rozsudku uvedl, že pro účely výpočtu odhadované průměrné ztráty na tunu výrobku se musí zohlednit veškerá množství cukru ve vyvážených výrobcích, ať již za ně byla vyplacena vývozní náhrada či nikoli.
(7)
Soudní dvůr rovněž ve spojených věcech C-175/05 až C-184/07 a ve věcech C-466/06 a C-200/06 prohlásil za neplatné nařízení Komise (ES) č. 1686/2005 (15).
(8)
Aby vyhověla rozhodnutí Soudního dvora, přijala Komise nařízení (ES) č. 1193/2009 (16).
(9)
Tribunál vydal dne 29. září 2011 rozsudek ve věci T-4/06, v němž uvedl, že pro odstupňovaný koeficient doplňkové dávky v odvětví cukru nebyl nalezen vhodný právní základ, a zrušil článek 2 nařízení (ES) č. 1686/2005 ve znění článku 3 nařízení (ES) č. 1193/2009.
(10)
Soudní dvůr dne 27. září 2012 ve spojených věcech C-113/10, C-147/10 a C-234/10 prohlásil nařízení (ES) č. 1193/2009 za neplatné, přičemž uvedl, že pro účely výpočtu odhadované průměrné ztráty na tunu výrobku je třeba čl. 15 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 vykládat v tom smyslu, že celková částka náhrad zahrnuje veškeré částky skutečně vplacených vývozních náhrad.
(11)
Proto by měly být stanoveny dávky v odvětví cukru ve vhodné výši. Pro vývozy vymezené v souladu s čl. 6 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 314/2002 by „průměrná ztráta“ ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 měla být vypočtena vydělením skutečně vyplacených náhrad vyvezeným množstvím, ať již byla náhrada vyplacena, či nikoli. „Exportovatelný přebytek“ ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1260/2001 by rovněž měl být vypočten při zahrnutí všech vývozů, ať již za ně byly vyplaceny náhrady, či nikoli.
(12)
Vzhledem k tomu, že k výpočtu dávek pro hospodářský rok 2001/02 byla použita stejná metoda jako ta, o jejíž neplatnosti rozhodl Soudní dvůr, měly by být výrobní dávky a koeficient doplňkové dávky pro hospodářský rok 2001/02 rovněž příslušně opraveny.
(13)
Z rozsudku Soudního dvora vyplývá, že opravené dávky by se měly použít od stejných dat jako dávky, jež byly prohlášeny za neplatné.
(14)
V návaznosti na stanovení dávek z cukru podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění by měly být rovněž nově a se zpětnou působností stanoveny částky, jež jsou povinni zaplatit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy z důvodu rozdílu mezi maximální dávkou a dávkou, jež má být účtována za hospodářské roky 2002/03, 2003/04 a 2005/06.
(15)
V případě hospodářského roku 2001/02 dosahuje nepokrytá celková ztráta, jež byla vypočítána podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění, částky 14 123 937 EUR. Pro uvedený hospodářský rok je tedy třeba odpovídajícím způsobem stanovit a se zpětnou působností používat koeficient uvedený v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(16)
V případě hospodářského roku 2002/03 je výsledkem použití metody uvedené v 11. bodě odůvodnění základní výrobní dávka ve výši 2 % a dávka B ve výši 16,371 %, jež by se měly použít pro uvedený hospodářský rok se zpětnou působností. Nově vypočítaná celková ztráta je zcela pokryta příjmy ze základní výrobní dávky a z dávky B. Vzhledem k tomu není pro uvedený hospodářský rok nutné stanovit doplňkový koeficient uvedený v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(17)
V případě hospodářského roku 2002/03 byla nařízením Komise (ES) č. 1440/2002 (17), stanovena maximální výše dávky B na 37,5 % intervenční ceny bílého cukru. Dávka B použitelná pro uvedený hospodářský rok však byla opravena podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění na 16,371 % intervenční ceny bílého cukru. Vzhledem k tomuto rozdílu má být pro tento hospodářský rok stanovena podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 částka, kterou jsou povinni zaplatit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy za tunu cukrové řepy standardní jakosti.
(18)
V případě hospodářského roku 2003/04 je výsledkem použití metody uvedené v 11. bodě odůvodnění základní výrobní dávka ve výši 2 % a dávka B ve výši 17,259 %. Nově vypočítaná celková ztráta je zcela pokryta příjmy ze základní výrobní dávky a z dávky B. Vzhledem k tomu není pro tento hospodářský rok nutné stanovit doplňkový koeficient uvedený v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(19)
V případě hospodářského roku 2003/04 byla nařízením (ES) č. 1440/2002 stanovena maximální výše dávky B na 37,5 % intervenční ceny bílého cukru. Dávka B použitelná pro uvedený hospodářský rok, jež byla opravena podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění, činí 17,259 % intervenční ceny bílého cukru. Vzhledem k tomuto rozdílu má být pro tento hospodářský rok stanovena podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 částka, kterou jsou povinni zaplatit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy za tunu cukrové řepy standardní jakosti.
(20)
V případě hospodářského roku 2004/05 nedochází při použití metody uvedené v 11. bodě odůvodnění ke změně základní výrobní dávky ani dávky B. Pro uvedený hospodářský rok dosahuje nepokrytá celková ztráta vypočítaná podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění výše 57 648 788 EUR. Je tedy třeba stanovit koeficient podle čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001. Z rozsudku Soudního dvora, na který je odkazováno v 9. bodě odůvodnění, vyplývá, že by měl být stanoven jednotný koeficient pro členské státy Unie ve složení ke dni 30. dubna 2004 a pro členské státy Unie ve složení ke dni 1. května 2004.
(21)
V případě hospodářského roku 2005/06 je výsledkem použití metody uvedené v 11. bodě odůvodnění základní výrobní dávka ve výši 1,2335 %, přičemž dávky B není zapotřebí. Nově vypočítaná celková ztráta je zcela pokryta příjmy ze základní výrobní dávky, a tudíž není pro tento hospodářský rok zapotřebí stanovit doplňkový koeficient uvedený v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(22)
V případě hospodářského roku 2005/06 byla nařízením Komise (ES) č. 1296/2005 (18), stanovena maximální výše dávky B na 37,5 % intervenční ceny bílého cukru. Zatímco základní výrobní dávka použitelná pro uvedený hospodářský rok opravená podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění činí 1,2335 % intervenční ceny pro bílý cukr, dávku B není nutné stanovit. Vzhledem k těmto rozdílům by měla být pro tento hospodářský rok stanovena podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 částka, kterou jsou povinni zaplatit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy za tunu cukrové řepy standardní jakosti.
(23)
V zájmu právní jistoty a zajištění rovného zacházení s dotčenými provozovateli v jednotlivých členských státech je třeba stanovit společné datum, od něhož by se dávky určené tímto nařízením měly stanovit ve smyslu čl. 2 odst. 2 druhého pododstavce nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 (19). Lhůta vymezená tímto datem by se nicméně neměla použít v případech, kdy jsou členské státy podle svých vnitrostátních právních předpisů povinny dotčeným provozovatelům částku uhradit po uvedeném dni,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Výrobní dávky v odvětví cukru pro hospodářské roky 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 se stanovují podle bodu 1 přílohy.
2. Koeficienty nezbytné pro výpočet doplňkové dávky pro hospodářské roky 2001/02 a 2004/05 se stanovují podle bodu 2 přílohy.
3. Částky, které jsou povinni zaplatit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy z důvodu dávek A či B pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04 a 2005/06, se stanovují podle bodu 3 přílohy.
Článek 2
Dnem stanovení dávek podle tohoto nařízení uvedené v čl. 2 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 je nejpozději 30. září 2014 s výjimkou případů, kdy členské státy tuto lhůtu nemohou dodržet vzhledem k použití vnitrostátních právních předpisů upravujících vracení částek nepatřičně uhrazených hospodářskými subjekty.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 odst. 1 se použije ode dne:
-
16. října 2002 pro hospodářský rok 2001/02,
-
8. října 2003 pro hospodářský rok 2002/03,
-
15. října 2004 pro hospodářský rok 2003/04,
-
18. října 2005 pro hospodářský rok 2004/05 a
-
23. února 2007 pro hospodářský rok 2005/06.
Ustanovení čl. 1 odst. 2 se použije ode dne:
-
16. října 2002 pro hospodářský rok 2001/02 a
-
18. října 2005 pro hospodářský rok 2004/05.
Ustanovení čl. 1 odst. 3 se použije ode dne:
-
8. října 2003 pro hospodářský rok 2002/03,
-
15. října 2004 pro hospodářský rok 2003/04 a
-
23. února 2007 pro hospodářský rok 2005/06.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. prosince 2013.
NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1360/2013,
annettu 2 päivänä joulukuuta 2013,
sokerialan tuotantomaksujen vahvistamisesta markkinointivuosiksi 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006, lisämaksun kertoimen laskemisen vahvistamisesta markkinointivuosiksi 2001/2002 ja 2004/2005 sekä sokerinvalmistajien sokerijuurikkaan myyjille tuotantomaksujen enimmäismäärän ja näiden tuotantomaksujen välisen erotuksen vuoksi maksaman määrän vahvistamisesta markkinointivuosiksi 2002/2003, 2003/2004 ja 2005/2006
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1260/2001 (1) ja erityisesti sen 15 artiklan 8 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa, 16 artiklan 5 kohdassa ja 18 artiklan 5 kohdassa valtuutetaan komissio vahvistamaan yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn puitteissa toimivilta kiintiön haltijoilta perittävää perustuotantomaksua, lisämaksun laskemiseen tarvittavaa kerrointa ja sokerijuurikkaan myyjille suoritettavaa maksujen osan palautusta tai takaisinperintää.
(2)
Komissio vahvisti tuotantomaksut markkinointivuosille 2001/2002 (2), 2002/2003 (3), 2003/2004 (4), 2004/2005 (5) ja 2005/2006 (6).
(3)
Asetuksen (EY) N:o 1260/2001 18 artiklan 2 kohdassa säädettiin, että jos perustuotantomaksu on pienempi kuin 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu enimmäismäärä tai jos mainitussa artiklassa tarkoitettu B-maksu on pienempi kuin mainitun asetuksen 15 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu enimmäismäärä, tarvittaessa tarkistettuna 15 artiklan 5 kohdan mukaisesti, sokerinvalmistajien on maksettava sokerijuurikkaan myyjille 60 prosenttia kyseisen maksun enimmäismäärän ja perittävän maksun välisestä erotuksesta.
(4)
Määrät, jotka sokerinvalmistajien oli maksettava sokerijuurikkaan myyjille perustuotantomaksun enimmäismäärän ja B-maksun ja perittävän tuotantomaksun välisen erotuksen vuoksi, vahvistettiin markkinointivuosiksi 2002/2003 (7), 2003/2004 (8) ja 2005/2006 (9) komission asetuksen (EY) N:o 314/2002 (10) 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(5)
Sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksen yhteydessä neuvoston asetus (EY) N:o 1260/2001 kumottiin ja korvattiin markkinointivuodesta 2006/2007 alkaen asetuksella (EY) N:o 318/2006 (11). Asetuksella (EY) N:o 318/2006, joka sittemmin kumottiin ja sisällytettiin neuvoston asetukseen (EY) N:o 1234/2007 (12), korvattiin järjestelmä, jossa sokeriala rahoitti tuotantokiintiöjärjestelmän joustavilla tuotantomaksuilla, uudella tuotantomaksujärjestelmällä, jonka tarkoituksena on rahoittaa sokerialalla sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä aiheutuvat menot.
(6)
Tuomioistuin totesi yhdistetyissä asioissa C-5/06 ja C-23/06-C-36/06 8 päivänä toukokuuta 2008, että komission asetukset (EY) N:o 1762/2003 (13) ja (EY) N:o 1775/2004 (14) ovat pätemättömiä. Tuomioistuin katsoi tuomiossaan, että kaikki vietyjen tuotteiden sokerimäärät siitä riippumatta, onko vientitukea tosiasiallisesti maksettu vai ei, on otettava huomioon määritettäessä ennakoitua keskimääräistä tappiota tuotetonnilta.
(7)
Tuomioistuin totesi yhdistetyissä asioissa C-175/07-C-184/07 sekä asioissa C-466/06 ja C-200/06 myös, että komission asetus (EY) N:o 1686/2005 (15) on pätemätön.
(8)
Komissio antoi tuomioistuimen tuomioiden noudattamiseksi asetuksen (EY) N:o 1193/2009 (16).
(9)
Unionin yleinen tuomioistuin antoi 29 päivänä syyskuuta 2011 asiassa T-4/06 tuomion, jossa se totesi, että sokerialan lisämaksun kerrointen eriyttämiselle ei ole asianmukaista oikeusperustaa, ja kumosi asetuksen (EY) No 1686/2005 2 artiklan sellaisena kuin se oli muutettuna asetuksen (EY) N:o 1193/2009 3 artiklalla.
(10)
Tuomioistuin julisti 27 päivänä syyskuuta 2012 yhdistetyissä asioissa C-113/10, C-147/10 ja C-234/10 asetuksen (EY) N:o 1193/2009 pätemättömäksi ja totesi, että asetuksen (EY) N:o 1260/2001 15 artiklan 1 kohdan d alakohtaa on tulkittava siten, että ennakoitua keskimääräistä tappiota tuotetonnilta määritettäessä vientitukien kokonaismäärä sisältää tosiasiallisesti maksettujen vientitukien kokonaismäärät.
(11)
Sen vuoksi sokerialan tuotantomaksut olisi vahvistettava asianmukaiselle tasolle. Asetuksen (EY) N:o 1260/2001 15 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettu ’keskimääräinen tappio’ olisi asetuksen (EY) N:o 314/2002 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti määritellyn viennin osalta laskettava jakamalla tosiasiallisesti maksetut vientituet viedyillä määrillä riippumatta siitä, onko vientitukea maksettu vai ei. Myös asetuksen (EY) N:o 1260/2001 15 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu ’vietävä ylijäämä’ olisi laskettava käyttämällä kaikkia vientimääriä riippumatta siitä, onko vientitukea maksettu vai ei.
(12)
Koska markkinointivuoden 2001/2002 maksujen laskemiseksi käytetty menetelmä oli sama kuin tuomioistuimen mitätöimä menetelmä, myös kyseisen markkinointivuoden tuotantomaksut ja lisämaksun kerroin olisi oikaistava vastaavasti.
(13)
Tuomioistuimen tuomiosta seuraa, että oikaistuja tuotantomaksuja olisi sovellettava samoista päivämääristä, joina ne julistettiin pätemättömiksi.
(14)
Koska sokerin tuotantomaksut vahvistetaan johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitetun menetelmän mukaisesti, olisi vahvistettava myös määrät, jotka sokerinvalmistajien oli maksettava markkinointivuosilta 2002/2003, 2003/2004 ja 2005/2006 sokerijuurikkaan myyjille maksun enimmäismäärän ja maksettavan tuotantomaksun välisen erotuksen vuoksi, ja niitä olisi sovellettava takautuvasti.
(15)
Johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitetulla menetelmällä uudelleen laskettu kattamaton kokonaistappio on markkinointivuoden 2001/2002 osalta 14 123 937 euroa. Sen vuoksi olisi vahvistettava asetuksen (EY) N:o 1260/2001 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu kerroin, jota sovelletaan kyseiseen markkinointivuoteen takautuvasti.
(16)
Kun johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitettua menetelmää sovelletaan markkinointivuoteen 2002/2003, perustuotantomaksun suuruudeksi tulee 2 prosenttia ja B-maksun suuruudeksi 16,371 prosenttia, joita olisi sovellettava kyseiseen markkinointivuoteen takautuvasti. Uudelleenlaskettu kokonaistappio tulee kokonaan katetuksi perustuotantomaksusta ja B-maksusta saatavilla tuloilla. Sen vuoksi kyseiselle markkinointivuodelle ei ole tarvetta vahvistaa asetuksen (EY) N:o 1260/2001 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua lisäkerrointa.
(17)
Komission asetuksessa (EY) N:o 1440/2002 (17) vahvistetaan kuitenkin markkinointivuodelle 2002/2003 B-maksun enimmäismääräksi 37,5 prosenttia valkoisen sokerin interventiohinnasta, kun taas johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitetun menetelmän mukaisesti tarkistettu B-maksu kyseisenä markkinointivuotena on 16,371 prosenttia valkoisen sokerin interventiohinnasta. Tämän eron vuoksi on tarpeen vahvistaa määrä, joka sokerinjalostajien on maksettava sokerijuurikkaan myyjille, kyseisen markkinointivuoden osalta vakiolaatuisten juurikkaiden tonnia kohden asetuksen (EY) N:o 1260/2001 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(18)
Kun johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitettua uutta laskentamenetelmää sovelletaan markkinointivuoteen 2003/2004, perustuotantomaksun suuruudeksi tulee 2 prosenttia ja B-maksun suuruudeksi 17,259 prosenttia. Uudelleenlaskettu kokonaistappio tulee kokonaan katetuksi perustuotantomaksusta ja B-maksusta saatavilla tuloilla. Sen vuoksi kyseiselle markkinointivuodelle ei ole tarvetta vahvistaa asetuksen (EY) N:o 1260/2001 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua lisäkerrointa.
(19)
Asetuksessa (EY) N:o 1440/2002 vahvistetaan markkinointivuodelle 2003/2004 B-maksun enimmäismääräksi 37,5 prosenttia valkoisen sokerin interventiohinnasta. Johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitetun menetelmän mukaisesti tarkistettu B-maksu on kuitenkin 17,259 prosenttia valkoisen sokerin interventiohinnasta. Tämän eron vuoksi on tarpeen vahvistaa määrä, joka sokerinjalostajien on maksettava sokerijuurikkaan myyjille, kyseisen markkinointivuoden osalta vakiolaatuisten juurikkaiden tonnia kohden asetuksen (EY) N:o 1260/2001 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(20)
Johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitetun laskentamenetelmän soveltaminen ei muuta perustuotantomaksua eikä B-maksua markkinointivuoden 2004/2005 osalta. Uudella menetelmällä uudelleen laskettu kattamaton kokonaistappio on kyseisen markkinointivuoden osalta 57 648 788 euroa. Sen vuoksi olisi vahvistettava asetuksen (EY) N:o 1260/2001 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu kerroin. Johdanto-osan 9 kappaleessa tarkoitetusta tuomioistuimen tuomiosta seuraa, että kertoimen olisi oltava yhdenmukainen unionin, sellaisena kuin se oli 30 päivänä huhtikuuta 2004, jäsenvaltioille, ja unionin, sellaisena kuin se oli 1 päivänä toukokuuta 2004, jäsenvaltioille.
(21)
Kun johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitettua menetelmää sovelletaan markkinointivuoteen 2005/2006, perustuotantomaksun suuruudeksi tulee 1,2335 prosenttia eikä B-maksua tarvita. Uudelleenlaskettu kokonaistappio tulee kokonaan katetuksi perustuotantomaksusta, eikä kyseiselle markkinointivuodelle ole tarpeen vahvistaa asetuksen (EY) N:o 1260/2001 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua lisäkerrointa.
(22)
Komission asetuksessa (EY) N:o 1296/2005 (18) vahvistetaan markkinointivuoden 2005/2006 B-maksun enimmäismääräksi 37,5 prosenttia valkoisen sokerin interventiohinnasta. Kun johdanto-osan 11 kappaleessa tarkoitettua menetelmää sovelletaan kyseiseen markkinointivuoteen, perustuotantomaksun suuruudeksi tulee 1,2335 prosenttia valkoisen sokerin interventiohinnasta, eikä B-maksua ole tarpeen vahvistaa. Näiden erojen vuoksi määrä, joka sokerinjalostajien on maksettava sokerijuurikkaan myyjille, on tarpeen vahvistaa kyseisen markkinointivuoden osalta vakiolaatuisten juurikkaiden tonnia kohden asetuksen (EY) N:o 1260/2001 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(23)
Oikeusvarmuuden vuoksi ja jotta eri jäsenvaltioiden asianomaisia toimijoita kohdeltaisiin yhdenmukaisesti, on tarpeen asettaa yhteinen päivämäärä, jona tässä asetuksessa vahvistetut maksut olisi todettava neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 (19) 2 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti. Tätä määräaikaa ei kuitenkaan tulisi soveltaa, jos jäsenvaltioiden on kansallisen lainsäädännön mukaan suoritettava maksu asianomaisille toimijoille kyseisen päivämäärän jälkeen,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Sokerialan tuotantomaksut markkinointivuosien 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006 osalta vahvistetaan liitteessä olevassa 1 kohdassa.
2. Markkinointivuosien 2001/2002 ja 2004/2005 lisämaksun laskemiseen tarvittavat kertoimet vahvistetaan liitteessä olevassa 2 kohdassa.
3. Määrät, jotka sokerinvalmistajien on maksettava markkinointivuosilta 2002/2003, 2003/2004 ja 2005/2006 sokerijuurikkaan myyjille A- ja B-maksujen vuoksi, vahvistetaan liitteessä olevassa 3 kohdassa.
2 artikla
Asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 2 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu toteamisen päivämäärä tässä asetuksessa vahvistetuille maksuille on viimeistään 30 päivä syyskuuta 2014, paitsi jos talouden toimijoiden takaisin perimiä perusteettomasti suoritettuja maksuja koskevan kansallisen lainsäädännön soveltaminen estää jäsenvaltioita noudattamasta tätä määräaikaa.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
1 artiklan 1 kohtaa sovelletaan:
-
16 päivästä lokakuuta 2002 markkinointivuoden 2001/2002 osalta,
-
8 päivästä lokakuuta 2003 markkinointivuoden 2002/2003 osalta,
-
15 päivästä lokakuuta 2004 markkinointivuoden 2003/2003 osalta,
-
18 päivästä lokakuuta 2005 markkinointivuoden 2004/2005 osalta, ja
-
23 päivästä helmikuuta 2007 markkinointivuoden 2005/2006 osalta.
1 artiklan 2 kohtaa sovelletaan:
-
16 päivästä lokakuuta 2002 markkinointivuoden 2001/2002 osalta, ja
-
18 päivästä lokakuuta 2005 markkinointivuoden 2004/2005 osalta.
1 artiklan 3 kohtaa sovelletaan:
-
8 päivästä lokakuuta 2003 markkinointivuoden 2002/2003 osalta,
-
15 päivästä lokakuuta 2004 markkinointivuoden 2003/2005 osalta, ja
-
23 päivästä helmikuuta 2007 markkinointivuoden 2005/2006 osalta.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 2 päivänä joulukuuta 2013.