NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/488
ze dne 4. září 2014,
kterým se mění nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014, pokud jde o kapitálové požadavky na podniky založené na fixních režijních nákladech
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 97 odst. 4 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 575/2013 mimo jiné stanoví obezřetnostní požadavky na investiční podniky s cílem zajistit, aby byly investiční podniky bezpečné a zdravé a vždy splňovaly kapitálové požadavky. Kapitálové požadavky stanovené uvedeným nařízením mají zajistit, aby byla rizika vyplývající z činnosti podniku kryta dostatečnou výší kapitálu. Podle článku 97 nařízení (EU) č. 575/2013 mohou podniky, tj. investiční podniky uvedené v čl. 4 odst. 1 bodě 2 písm. c), používat k výpočtu celkového objemu rizikové expozice alternativní metodu založenou na fixních nákladech. Je tudíž nezbytné stanovit metodiku výpočtu fixních režijních nákladů a seznam položek, které jsou zahrnovány do výpočtů, s cílem dosáhnout jednotného postupu ve všech členských státech.
(2)
Aby bylo zajištěno, že podniky budou schopny zorganizovat řádné ukončení nebo restrukturalizaci své činnosti, měly by mít dostatečné finanční zdroje k tomu, aby po přiměřenou dobu pokryly provozní výdaje. Během ukončování nebo restrukturalizace činnosti musí podnik stále provozovat své podnikání a musí být schopen absorbovat ztráty, jež nejsou kryty dostatečným objemem zisků, aby ochránil investory. Zatímco některé náklady (například odměny zaměstnanců) se mohou snižovat, jiné náklady (například právní výdaje) mohou narůstat. S ohledem na to, že ne všechny podniky používají Mezinárodní standardy účetního výkaznictví (IFRS), a s cílem předejít regulatorní arbitráži je nezbytné dodržovat u podniků obezřetný přístup k výpočtu kapitálu, který automaticky přihlíží ke změnám účetního rámce a nemůže být předmětem arbitráže z důvodu změny účetní kategorizace. Aby byl přiměřeněji zohledněn účinek variabilních výdajů na kapitál, měla by se pravidla pro kapitál podniků opírat o přístup, který od celkových nákladů odečítá variabilní náklady.
(3)
Vzhledem k tomu, že podniky využívají smluvní zástupce a činnost provozovaná prostřednictvím smluvních zástupců vystavuje tyto podniky rizikům ve stejné míře jako činnost prováděná přímo těmito podniky, měla by vhodná pravidla pro kapitálové požadavky na podniky odvozená od fixních režijních nákladů stanovit zařazení nákladů týkajících se smluvních zástupců, aby tak uvedená rizika zohlednila. Nicméně vzhledem k tomu, že náklady spojené se smluvními zástupci obsahují určitý prvek variability, ačkoli je nelze považovat za plně variabilní položku nákladů, bylo by neúměrné započítávat do kapitálových požadavků plnou výši nákladů souvisejících se smluvními zástupci, a tato pravidla by měla tudíž stanovit, že do kapitálových požadavků budezařazen pouze určitý procentní podíl těchto nákladů. Kromě toho, aby se předešlo dvojímu započítávání částek týkajících se smluvních zástupců, měla by tato pravidla zajišťovat odečítání poplatků týkajících se smluvních zástupců před přičtením tohoto procentního podílu ke kapitálovým požadavkům.
(4)
Nařízení (EU) č. 575/2013 stanoví, že příslušné orgány mohou kapitálové požadavky upravit v případech, kdy dojde k podstatné změně činnosti podniku. S cílem zajistit uplatňování stejných podmínek v celé Unii je tudíž nutné stanovit kritéria, podle nichž se určí, co zakládá podstatnou změnu. Podniky se liší svou velikostí, existují tedy velmi malé podniky nebo začínající podniky, pro něž by bylo zbytečně zatěžující, kdyby jim byly ukládány změny kapitálových požadavků, jelikož změny jsou u nich nutně časté. Měly by tedy být stanoveny prahové hodnoty, díky nimž by takové podniky byly osvobozeny od změn jejich kapitálových požadavků v případech, kdy jejich kapitálové požadavky klesnou pod příslušnou prahovou hodnotu.
(5)
Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014 (2) stanoví regulační technické normy pro kapitálové požadavky na instituce. Toto nařízení určuje metodiku výpočtu fixních režijních nákladů pro podniky. Za účelem zajištění souladu a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu ke všem ustanovením týkajícím se kapitálu pro osoby, na něž se tyto povinnosti vztahují, je vhodné zařadit všechny regulační technické normy týkající se kapitálu vyžadované nařízením (EU) č. 575/2013 do jednoho nařízení. Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Evropský orgán pro bankovnictví předložil Komisi.
(7)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3). Před vlastním předložením návrhů technických norem, z nichž toto nařízení vychází, vedl Evropský orgán pro bankovnictví rovněž konzultace s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy (ESMA),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Do nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014 se vkládá nová kapitola Va, která zní:
„KAPITOLA Va
KAPITÁLOVÝ POŽADAVEK ZALOŽENÝ NA FIXNÍCH REŽIJNÍCH NÁKLADECH
Článek 34b
Výpočet použitelného kapitálu ve výši alespoň jedné čtvrtiny fixních režijních nákladů za předchozí rok pro účely čl. 97 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013
1. Pro účely této kapitoly se ‚podnikem‘ rozumí subjekt uvedený v čl. 4 odst. 1 bodě 2 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013, který poskytuje investiční služby a činnosti uvedené v oddíle A bodech 2 a 4 přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (4), nebo investiční podnik.
2. Pro účely čl. 97 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 podniky vypočítají své fixní režijní náklady za předchozí rok pomocí údajů vyplývajících z platného účetního rámce, a to odečtením následujících položek od celkových nákladů po rozdělení zisku akcionářům uvedených v jejich poslední auditované roční účetní závěrce, nebo (pokud auditovaná účetní závěrka není k dispozici) v roční účetní závěrce ověřené vnitrostátními orgány dohledu:
a)
odměny zaměstnanců vyplácené plně na základě volného uvážení podniku;
b)
podíly zaměstnanců, řídících pracovníků a společníků na zisku, pokud jsou vypláceny plně na základě volného uvážení podniku;
c)
jiná rozdělení zisku a ostatní variabilní odměny, pokud jsou vypláceny plně na základě volného uvážení podniku;
d)
závazky ze sdílených provizí a poplatků, které se přímo týkají pohledávek z provizí a poplatků, jež jsou začleněny v celkových příjmech, pokud je platba závazků z provizí a poplatků podmíněna skutečným obdržením platby pohledávky z provizí a poplatků;
e)
poplatky, provize makléřům a jiné platby hrazené zúčtovacím střediskům, burzám a zprostředkujícím makléřům za účelem realizace, registrace nebo zúčtování transakcí;
f)
případné poplatky smluvním zástupcům definovaným v čl. 4 bodě 25 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES;
g)
úrok z peněz klientů placený zákazníkům;
h)
jednorázové výdaje vyplývající z jiné než běžné činnosti.
3. Jestliže fixní výdaje vznikly v zastoupení podniků třetím stranám, které nejsou smluvními zástupci, a tyto fixní výdaje již nejsou zahrnuty do celkových výdajů uvedených v odstavci 2, podniky provedou jeden z těchto kroků:
a)
pokud je k dispozici členění nákladů těchto třetích stran, podniky určí částku fixních nákladů, které těmto třetím stranám vznikly v jejich zastoupení, a tuto částku přičtou k částce, která je výsledkem odstavce 2;
b)
pokud členění uvedené v písmenu a) není k dispozici, podniky určí částku fixních nákladů, které těmto třetím stranám vznikly v jejich zastoupení, na základě obchodních plánů podniků a tuto částku přičtou k částce, která je výsledkem odstavce 2.
4. Jestliže podnik využívá smluvní zástupce, přičte k částce, která je výsledkem odstavce 2, částku rovnou 35 % všech poplatků týkajících se těchto smluvních zástupců.
5. Jestliže poslední auditovaná účetní závěrka podniku nevykazuje období dvanácti měsíců, vydělí podnik výsledek výpočtu položek podle odstavců 2 až 4 počtem měsíců, které daná účetní závěrka vykazuje, a následně výsledek vynásobí dvanácti, aby získal ekvivalentní roční částku.
Článek 34c
Podmínky, podle nichž příslušné orgány upravují požadavek na držení použitelného kapitálu ve výši alespoň jedné čtvrtiny fixních režijních nákladů za předchozí rok v souladu s čl. 97 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013
1. U podniků uvedených ve druhém pododstavci se změna činnosti podniku považuje za podstatnou, je-li naplněna kterákoli z následujících podmínek:
a)
změna činnosti podniku vede ke změně odhadovaných fixních režijních nákladů podniku o nejméně 20 %;
b)
změna činnosti podniku vede ke změnám kapitálových požadavků podniku na základě odhadovaných fixních režijních nákladů ve výši nejméně 2 miliony EUR.
Podniky uvedené v prvním pododstavci jsou podniky, které naplňují kteroukoli z následujících podmínek:
a)
jejich aktuální kapitálové požadavky založené na fixních režijních nákladech činí nejméně 125 000 EUR;
b)
jejich kapitálové požadavky splňují obě následující podmínky:
i)
na základě aktuálních fixních režijních nákladů činí méně než 125 000 EUR,
ii)
na základě odhadovaných fixních režijních nákladů činí nejméně 150 000 EUR.
2. U podniků uvedených ve druhém pododstavci se změna činnosti podniku považuje za podstatnou, jestliže změna činnosti podniku vede ke změně odhadovaných fixních režijních nákladů podniku o nejméně 100 %.
Podniky uvedené v prvním pododstavci jsou podniky, které naplňují obě následující podmínky:
a)
jejich kapitálové požadavky na základě aktuálních fixních režijních nákladů činí méně než 125 000 EUR;
b)
jejich kapitálové požadavky na základě odhadovaných fixních režijních nákladů činí méně než 150 000 EUR.
Článek 34d
Výpočet odhadovaných fixních režijních nákladů v případě podniku, který dosud neprovozuje činnost po dobu jednoho roku, v souladu s čl. 97 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013
Jestliže podnik dosud neprovozuje činnost po dobu jednoho roku od data zahájení obchodování, použije k výpočtu položek podle čl. 34b odst. 2 písm. a) až h) odhadované fixní režijní náklady uvedené v jeho rozpočtu obchodování na prvních dvanáct měsíců, který předložil se svou žádostí o povolení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. září 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) 2015/488,
annettu 4 päivänä syyskuuta 2014,
delegoidun asetuksen (EU) N:o 241/2014 muuttamisesta yritysten kiinteisiin yleiskustannuksiin perustuvien omien varojen vaatimusten osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (1) ja erityisesti sen 97 artiklan 4 kohdan kolmannen alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksessa (EU) N:o 575/2013 vahvistetaan muun muassa sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimukset, jotta voidaan varmistaa, että sijoituspalveluyritykset ovat luotettavia ja vakaita sekä noudattavat jatkuvasti omien varojen vaatimuksia. Kyseisellä asetuksella vahvistetuilla omien varojen vaatimuksilla pyritään varmistamaan, että liiketoiminnasta johtuvat riskit katetaan riittävällä määrällä omia varoja. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 97 artiklan mukaan yritykset (eli sijoituspalveluyritykset ja 4 artiklan 1 kohdan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetut yhteisöt) voivat käyttää vaihtoehtoista kokonaisriskin määrän laskentamenetelmää, joka perustuu kiinteisiin kustannuksiin. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa kiinteiden yleiskustannusten laskentamenetelmä ja luettelo eristä, jotka sisällytetään laskelmiin, jotta kaikissa jäsenvaltioissa olisi käytössä yhteinen lähestymistapa.
(2)
Sen varmistamiseksi, että yritykset pystyvät lopettamaan tai järjestämään toimintansa uudelleen hallitulla tavalla, niillä olisi oltava riittävät rahoitusvarat, jotta ne selviävät toimintamenoista kohtuullisen ajan kuluessa. Sijoittajien suojaamiseksi yrityksen on jatkettava toiminnan lopettamisen tai uudelleenjärjestelyn aikana liiketoimintaansa ja kyettävä selviytymään tappioista, joiden kattamiseen voitot eivät riitä. Vaikka jotkin kustannukset (kuten henkilöstön bonukset) saattavat vähetä, muut kustannukset (kuten oikeudenkäyntikulut) saattavat kasvaa. Koska on yrityksiä, jotka eivät käytä kansainvälisiä tilinpäätösstandardeja (IFRS-standardeja), sääntelyn katvealueiden hyväksikäytön estämiseksi yritysten omien varojen laskennassa on olennaista noudattaa varovaista lähestymistapaa siten, että tilinpäätössäännöstön muutokset otetaan automaattisesti huomioon eikä niitä voida käyttää hyväksi muuttamalla tilinpäätösluokitusta. Jotta muuttuvien kulujen vaikutukset voitaisiin ottaa asianmukaisemmin huomioon omissa varoissa, yritysten omia varoja koskevien sääntöjen olisi perustuttava lähestymistapaan, jonka mukaan muuttuvat kustannukset vähennetään kokonaiskuluista.
(3)
Koska jotkin yritykset käyttävät sidonnaisasiamiehiä ja sidonnaisasiamiesten kautta harjoitettava liiketoiminta altistaa yritykset riskeille samalla tavalla kuin yritysten itsensä harjoittama liiketoiminta, asianmukaisissa säännöissä yrityksille asetettavista kiinteisiin yleiskustannuksiin perustuvista omien varojen vaatimuksista olisi edellytettävä sidonnaisasiamiehiin liittyvien kustannusten sisällyttämistä laskelmiin kyseisten riskien ottamiseksi huomioon. Koska sidonnaisasiamiehiin liittyvät kustannukset ovat jossain määrin muuttuvia mutteivät ole luokiteltavissa kokonaan muuttuvaksi kustannuseräksi ja olisi kohtuutonta sisällyttää sidonnaisasiamiehiin liittyvät kustannukset kokonaisuudessaan omien varojen vaatimuksiin, mainituissa säännöissä olisi edellytettävä, että omien varojen vaatimuksiin on sisällytettävä vain tietty prosenttiosuus näistä kustannuksista. Jotta voidaan lisäksi välttää se, että sidonnaisasiamiesten palkkioihin liittyvät määrät lasketaan kahteen kertaan, säännöissä olisi edellytettävä sidonnaisasiamiehiin liittyvien palkkioiden vähentämistä ennen mainitun prosenttiosuuden lisäämistä omien varojen vaatimuksiin.
(4)
Asetuksessa (EU) N:o 575/2013 säädetään, että toimivaltaiset viranomaiset voivat tehdä mukautuksia omien varojen vaatimuksiin, jos yrityksen liiketoiminnassa on tapahtunut olennainen muutos. Jotta varmistetaan, että toimivaltaiset viranomaiset soveltavat samoja edellytyksiä koko unionissa, on tarpeen vahvistaa kriteerit sille, mikä katsotaan olennaiseksi muutokseksi. Koska yritysten koko vaihtelee, mukautusten tekeminen hyvin pienten yritysten tai käynnistysvaiheessa olevien yritysten omien varojen vaatimuksiin olisi kohtuuttoman raskasta, koska muutokset ovat niissä yleisiä. Sen vuoksi olisi vahvistettava vähimmäiskynnysarvot, jotta kyseiset yritykset vapautetaan mukautusten tekemisestä omien varojen vaatimuksiin, jos niiden omien varojen vaatimukset alittavat kynnysarvon.
(5)
Komission delegoidussa asetuksessa (EU) N:o 241/2014 (2) vahvistetaan tekniset sääntelystandardit laitoksia koskevien omien varojen vaatimusten alalla. Tässä asetuksessa vahvistetaan yritysten kiinteiden yleiskustannusten laskentamenetelmä. Jotta varmistettaisiin, että omia varoja koskevat säännökset ovat linjassa keskenään ja jotta asianomaisten velvoitteiden soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden olisi helpompi saada näistä säännöksistä kattava käsitys keskitetysti, on suotavaa, että kaikki asetuksessa (EU) N:o 575/2013 edellytetyt tekniset sääntelystandardit sisällytetään yhteen asetukseen. Sen vuoksi delegoitua asetusta (EU) N:o 241/2014 olisi muutettava.
(6)
Tämä asetus perustuu teknisten sääntelystandardien luonnoksiin, jotka Euroopan pankkiviranomainen on toimittanut komissiolle.
(7)
Euroopan pankkiviranomainen on järjestänyt avoimen julkisen kuulemisen niistä teknisten sääntelystandardien luonnoksista, joihin tämä asetus perustuu, analysoinut niihin mahdollisesti liittyviä kustannuksia ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 (3) 37 artiklan mukaisesti perustetulta pankkialan osallisryhmältä. Euroopan pankkiviranomainen on myös kuullut Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaista (EAMV), ennen kuin se on toimittanut teknisten standardien luonnokset, joihin tämä asetus perustuu,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Lisätään delegoituun asetukseen (EU) N:o 241/2014 V a luku seuraavasti:
”V a LUKU
KIINTEISIIN YLEISKUSTANNUKSIIN PERUSTUVAT OMAT VARAT
34 b artikla
Vähintään yhden neljäsosan edellisen vuoden kiinteistä yleiskustannuksista muodostavan hyväksyttävän pääoman laskenta asetuksen (EU) N:o 575/2013 97 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi
1. Tässä luvussa yrityksellä tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 2 alakohdan c alakohdassa tarkoitettua yhteisöä, joka tarjoaa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY (4) liitteessä I olevan A osan 2 ja 4 kohdassa lueteltuja sijoituspalveluja ja -toimintoja.
2. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 97 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi yritysten on laskettava edellisen vuoden kiinteät yleiskustannuksensa käyttäen sovellettavasta tilinpäätössäännöksestä johtuvia lukuja vähentämällä uusimmassa tarkastetussa vuositilinpäätöksessä tai, jos tarkastettua tilinpäätöstä ei ole saatavilla, kansallisten valvontaviranomaisten validoimassa vuositilinpäätöksessä seuraavat erät kokonaiskuluista sen jälkeen, kun voitot on jaettu osakkaille:
a)
täysin harkinnanvaraiset henkilöstöbonukset;
b)
työntekijöiden, johtajien ja yhteistyökumppanien voitto-osuudet siltä osin kuin ne ovat täysin harkinnanvaraisia;
c)
muut voitonjaot ja muut muuttuvat palkkiot siltä osin kuin ne ovat täysin harkinnanvaraisia;
d)
maksetut yhteispalkkiot, jotka ovat suoraan sidoksissa kokonaistuloihin sisältyviin saatuihin palkkioihin, jolloin maksettujen palkkioiden maksamisen ehtona on saatujen palkkioiden tosiasiallinen saaminen;
e)
palkkiot, välityspalkkiot ja muut maksut, jotka selvitysyhteisöille, pörsseille ja välittäjäyrityksille on maksettu transaktioiden toteuttamisesta, rekisteröinnistä tai selvittämisestä;
f)
direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 25 alakohdan määritelmän mukaisille sidonnaisasiamiehille mahdollisesti suoritetut palkkiot;
g)
korko, joka on maksettu asiakkaille asiakkaiden varoista;
h)
epätavanomaisesta toiminnasta johtuvat kertaluonteiset menot.
3. Jos muut kolmannet osapuolet kuin sidonnaisasiamiehet ovat aiheuttaneet kiinteät kulut yritysten puolesta ja kyseiset kiinteät kulut eivät sisälly jo 2 kohdassa tarkoitettuihin kokonaiskuluihin, yritysten on toteutettava jompikumpi seuraavista toimista:
a)
jos kyseisten kolmansien osapuolten kuluerittely on jo saatavilla, yritysten on määritettävä niiden kiinteiden kulujen määrä, jotka kyseiset kolmannet osapuolet ovat aiheuttaneet yritysten puolesta, ja lisättävä kyseinen määrä 2 kohdan mukaiseen lukuun;
b)
jos a alakohdassa tarkoitettua erittelyä ei ole saatavilla, yritysten on määritettävä niiden kiinteiden kulujen määrä, jotka kyseiset kolmannet osapuolet ovat aiheuttaneet yritysten puolesta yritysten liiketoimintasuunnitelmien mukaan, ja lisättävä kyseinen määrä 2 kohdan mukaiseen lukuun.
4. Jos yritys käyttää sidonnaisasiamiehiä, sen on lisättävä 2 kohdan mukaiseen lukuun määrä, joka vastaa 35:tä prosenttia kaikista sidonnaisasiamiehiin liittyvistä palkkioista.
5. Jos yrityksen uusin tarkastettu vuositilinpäätös ei ole 12 kuukauden jaksolta, yrityksen on jaettava 2-4 kohdan mukaisen laskelman tulos tilinpäätöksen kattamien kuukausien lukumäärällä ja kerrottava näin saatu tulos sen jälkeen kahdellatoista vastaavan vuotuisen määrän saamiseksi.
34 c artikla
Edellytykset, joiden täyttyessä toimivaltainen viranomainen voi mukauttaa asetuksen (EU) N:o 575/2013 97 artiklan 2 kohdan mukaista vaatimusta, jonka mukaan hyväksyttävää pääomaa on oltava vähintään määrä, joka vastaa yhtä neljäsosaa edellisen vuoden kiinteistä yleiskustannuksista
1. Toisessa alakohdassa tarkoitettujen yritysten osalta yrityksen liiketoiminnassa tapahtunut muutos on katsottava olennaiseksi, jos jokin seuraavista edellytyksistä täyttyy:
a)
yrityksen liiketoiminnassa tapahtunut muutos aiheuttaa vähintään 20 prosentin muutoksen yrityksen ennakoiduissa kiinteissä yleiskustannuksissa;
b)
yrityksen liiketoiminnassa tapahtunut muutos aiheuttaa vähintään 2 miljoonan euron muutokset yrityksen kiinteisiin yleiskustannuksiin perustuvissa omien varojen vaatimuksissa.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen yritysten on täytettävä jompikumpi seuraavista edellytyksistä:
a)
niiden kiinteisiin yleiskustannuksiin perustuvat omien varojen vaatimukset ovat vähintään 125 000 euroa;
b)
niiden omien varojen vaatimukset täyttävät molemmat seuraavista edellytyksistä:
i)
ne ovat nykyisten kiinteiden yleiskustannusten perusteella alle 125 000 euroa;
ii)
ne ovat ennakoitujen kiinteiden yleiskustannusten perusteella vähintään 150 000 euroa.
2. Toisessa alakohdassa tarkoitettujen yritysten osalta yrityksen liiketoiminnassa tapahtunut muutos on katsottava olennaiseksi, jos yrityksen liiketoiminnassa tapahtunut muutos aiheuttaa vähintään 100 prosentin muutoksen yrityksen ennakoiduissa kiinteissä yleiskustannuksissa.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen yritysten on täytettävä molemmat seuraavista edellytyksistä:
a)
niiden nykyisiin kiinteisiin yleiskustannuksiin perustuvat omien varojen vaatimukset ovat alle 125 000 euroa;
b)
niiden ennakoituihin kiinteisiin yleiskustannuksiin perustuvat omien varojen vaatimukset ovat alle 150 000 euroa.
34 d artikla
Sellaisen yrityksen ennakoitujen kiinteiden yleiskustannusten laskenta, joka ei ole vielä harjoittanut liiketoimintaa yhtä vuotta asetuksen (EU) N:o 575/2013 97 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Jos yritys ei ole vielä harjoittanut liiketoimintaa yhtä vuotta alkaen toimintansa aloituspäivästä, sen on käytettävä 34 b artiklan 2 kohdan a-h alakohdan mukaisten erien laskennassa ennakoituja kiinteistä yleiskustannuksia, jotka sisältyvät sen 12 ensimmäisen toimintakuukauden budjettiin, joka on toimitettu sen toimilupahakemuksen ohessa.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 4 päivänä syyskuuta 2014.