NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1396/2014
ze dne 20. října 2014,
kterým se stanoví plán výmětů v Baltském moři
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (1), a zejména na čl. 15 odst. 6 a čl. 18 odst. 1 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem nařízení (EU) č. 1380/2013 je postupně odstranit výměty z veškerého rybolovu v Unii zavedením povinnosti vykládky úlovků druhů, na něž se vztahují omezení odlovu.
(2)
Podle čl. 15 odst. 6 nařízení (EU) č. 1380/2013 je Komise zmocněna přijímat prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci plány výmětů pro období nepřevyšující tři roky na základě společných doporučení, jež členské státy vypracovaly v konzultaci s příslušnými poradními sbory.
(3)
Přímý zájem na řízení rybolovu v Baltském moři má Dánsko, Německo, Estonsko, Lotyšsko, Litva, Polsko, Finsko a Švédsko. Tyto členské státy předložily Komisi společné doporučení (2), jež vypracovaly na základě konzultací s poradním sborem pro Baltské moře. Příslušné vědecké subjekty předložily vědecké podklady. Opatření uvedená ve společném doporučení jsou v souladu s čl. 15 odst. 6 nařízení (EU) č. 1380/2013, a podle čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1380/2013 by tedy měla být zařazena do tohoto nařízení.
(4)
V souladu s čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1380/2013 by se povinnost vykládky měla vztahovat na úlovky druhů podléhajících omezení odlovu ulovené v rámci drobného pelagického rybolovu, tedy rybolovu sledě obecného a šprota obecného, a komerčního rybolovu v Baltském moři od 1. ledna 2015. Nejpozději od uvedeného data by se měla vztahovat i na úlovky v rámci rybolovu lososa obecného. Treska obecná je považována za druh, jenž určuje některé druhy rybolovu v Baltském moři. V některém rybolovu tresky obecné jsou úlovky platýse velkého většinou považovány za vedlejší úlovky a podléhají omezení odlovu. V souladu s čl. 15 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1380/2013 by se tak povinnost vykládky měla vztahovat na tresku obecnou nejpozději od 1. ledna 2015 a platýse velkého nejpozději od 1. ledna 2017. V souladu se společným doporučením by tak tento plán výmětů měl zahrnovat všechny úlovky sledě obecného, šprota obecného, lososa obecného, tresky obecné a platýse velkého ulovené v rámci rybolovu v Baltském moři, a to od 1. ledna 2015, případně od 1. ledna 2017.
(5)
Společné doporučení zahrnuje výjimku z povinnosti vykládky pro lososa obecného a tresku obecnou lovené pomocí vězencových sítí, košů/krytých vrší, keserů a lapadlových sítí. Výjimka se zakládá na vědeckých důkazech o vysoké míře přežití, které poskytlo fórum pro rybolov v Baltském moři (BALTFISH) a přezkoumal Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (VTHVR) na svém plenárním zasedání. Výbor konstatoval, že většina informací nutná pro odůvodnění takových výjimek je součástí společného doporučení fóra BALTFISH (3). Výbor VTHVR dospěl k závěru, že vzhledem k tomu, že tato lovná zařízení chytají ryby do pevné struktury ze síťoviny, a nedochází tak například k jejich zapletení do sítě ani chycení na háček, je zřejmě přiměřené předpokládat, že úmrtnost ryb bude u těchto lovných zařízení také nízká, obvykle pod 10 %. Výbor však doporučil pokračovat v práci s cílem ověřit, zda je předpoklad nižší úmrtnosti správný, a dále se zabývat postupy zacházení a převládajícími environmentálními podmínkami.
(6)
Podle čl. 15 odst. 10 nařízení (EU) č. 1380/2013 lze stanovit minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů s cílem zajistit ochranu nedospělých mořských organismů. V souladu s nařízením Rady (ES) č. 2187/2005 platí v současnosti pro tresku obecnou minimální velikost 38 cm (4). Vědecké důkazy, které výbor VTHVR přezkoumal, se vyslovují ve prospěch stanovení minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů tresky obecné na 35 cm. Výbor VTHVR dospěl zejména k závěru, že v zájmu snížení současné míry výmětů mohou existovat dostatečné biologické důvody pro snížení současné minimální velikosti 38 cm. Rovněž dospěl k závěru, že v souladu s povinností vykládky by stanovení minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů na 35 cm u tresky obecné snížilo objem úlovků, jež nesmí být prodávány k lidské spotřebě, a že v souvislosti s otázkou první reprodukce ryb neexistuje žádný důvod, proč by minimální referenční velikost pro zachování zdrojů v Baltském moři musela činit 38 cm. Minimální referenční velikost pro zachování zdrojů pro tresku obecnou v Baltském moři by proto měla být stanovena na 35 cm.
(7)
Toto nařízení by mělo být použitelné od 1. ledna 2015, aby byl zajištěn soulad s časovým rámcem stanoveným v čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013. V souladu s čl. 15 odst. 6 uvedeného nařízení by mělo být použitelné nejvýše tři roky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobnosti pro provádění povinnosti vykládky, vymezené v čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013, v Baltském moři, jak je definováno v čl. 4 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení:
a)
od 1. ledna 2015 u rybolovu sledě obecného, šprota obecného, lososa obecného a tresky obecné,
b)
od 1. ledna 2017 u platýse velkého uloveného v rámci veškerého rybolovu.
Článek 2
Výjimka z důvodu přežití
Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 se povinnost vykládky nevztahuje na úlovky tresky obecné a lososa obecného ulovené pomocí vězencových sítí, košů/krytých vrší, keserů a lapadlových sítí. Veškeré takové úlovky tresky obecné a lososa obecného lze vrátit zpět do moře.
Článek 3
Minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů
Minimální referenční velikost pro zachování zdrojů tresky obecné v Baltském moři činí 35 cm.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015 do dne 31. prosince 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. října 2014
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 1396/2014,
annettu 20 päivänä lokakuuta 2014,
Itämerta koskevan poisheittämissuunnitelman laatimisesta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta 11 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 (1) ja erityisesti sen 15 artiklan 6 kohdan ja 18 artiklan 1 ja 3 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 tavoitteena on saaliiden poisheittämisen lopettaminen asteittain kaikissa unionin kalastuksissa ottamalla käyttöön purkamisvelvoite, joka koskee saalisrajoitusten alaisten lajien saaliita.
(2)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 6 kohdan mukaan komissio voi hyväksyä poisheittämissuunnitelmia delegoiduilla säädöksillä enintään kolmen vuoden ajaksi jäsenvaltioiden ja asianomaisten neuvoa-antavien toimikuntien yhdessä laatimien yhteisten suositusten perusteella.
(3)
Latvialla, Liettualla, Puolalla, Ruotsilla, Saksalla, Suomella, Tanskalla ja Virolla on välitön kalastuksenhoitoetu Itämerellä. Kuultuaan Itämeren neuvoa-antavaa toimikuntaa kyseiset jäsenvaltiot ovat toimittaneet komissiolle yhteisen suosituksen (2). Asiaankuuluvilta tieteellisiltä elimiltä on saatu tieteellinen lausunto. Yhteiseen suositukseen sisältyvät toimenpiteet ovat asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 6 kohdan mukaiset, ja näin ollen ne olisi asetuksen (EU) N:o 1380/2013 18 artiklan 3 kohdan nojalla sisällytettävä tähän asetukseen.
(4)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti purkamisvelvoitetta olisi sovellettava pienten pelagisten lajien eli silakan ja kilohailin kalastuksessa sekä teollisiin tarkoituksiin Itämerellä harjoitettavassa kalastuksessa pyydettyjen saalisrajoitusten alaisten lajien saaliisiin 1 päivästä tammikuuta 2015. Sitä olisi sovellettava myös tällaisiin lohenkalastuksessa saatuihin saaliisiin viimeistään kyseisestä päivämäärästä alkaen. Turskaa pidetään Itämerellä tapahtuvaa tiettyä kalastusta määrittävänä lajina. Punakampelaa saadaan tietyn turskankalastuksen sivusaaliina, ja siihen sovelletaan saalisrajoituksia. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti purkamisvelvoitetta olisi sen vuoksi sovellettava turskaan viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2015 ja punakampelaan viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2017. Yhteisen suosituksen mukaisesti tämän poisheittämissuunnitelman olisi sen vuoksi katettava kaikki silakan, kilohailin, lohen, turskan ja punakampelan kalastus Itämerellä tapauksesta riippuen joko 1 päivästä tammikuuta 2015 tai 1 päivästä tammikuuta 2017.
(5)
Yhteiseen suositukseen sisältyy poikkeus purkamisvelvoitteeseen silloin, kun on kyse loukuilla, rysillä, merroilla ja pauneteilla pyydetystä lohesta ja turskasta. Poikkeus perustuu Itämeren kalastusfoorumin (BALTFISH) toimittamaan ja tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) arvioimaan tieteelliseen näyttöön korkeasta eloonjäämisasteesta. STECF panee merkille, että suurin osa vaadittavista tiedoista tällaisten poikkeusten perustelemiseksi sisältyy BALTFISHin yhteiseen suositukseen (3). STECF päätteli, että koska tällaisten pyydysten toimintaperiaatteena on kalojen joutuminen seisovan pyydyksen sisään toisin kuin esimerkiksi pussiverkkojen tai koukkujen yhteydessä, vaikuttaa kohtuulliselta olettaa, että myös kuolevuus on näiden pyydysten osalta alhaisempi, yleensä alle 10 prosenttia. STECF kehotti kuitenkin jatkamaan selvitystyötä alhaisempaan kuolevuuteen liittyvän olettamuksen luotettavuuden sekä käsittelymenetelmien ja vallitsevien ympäristöolosuhteiden vahvistamiseksi. Sen vuoksi kyseinen poikkeus olisi sisällytettävä tähän asetukseen.
(6)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 10 kohdan mukaisesti voidaan vahvistaa säilyttämisen vähimmäisviitekoot nuorten meren eliöiden suojelemiseksi. Nykyisin turskaan sovelletaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 2187/2005 (4) nojalla 38 senttimetrin vähimmäiskokoa. STECF:n arvioima tieteellinen näyttö tukee turskan säilyttämisen vähimmäisviitekoon vahvistamista 35 senttimetriin. STECF päätteli erityisesti, että saattaa olla vankkoja biologisia syitä pienentää nykyisin sovellettua 38 senttimetrin vähimmäiskokoa nykyisten poisheittämistasojen alentamiseksi. Se päätteli myös, että purkamisvelvoitteen yhteydessä turskan säilyttämisen vähimmäisviitekoon vahvistaminen 35 senttimetriin alentaisi sellaisten saaliiden tasoa, joita ei voida myydä ihmisravinnoksi, ja ettei ole esitetty mitään ensimmäiseen kutukauteen liittyviä perusteluja, jotka tukisivat turskan säilyttämisen vähimmäisviitekoon vahvistamista Itämerellä 38 senttimetriin. Sen vuoksi turskan säilyttämisen vähimmäisviitekooksi Itämerellä olisi vahvistettava 35 senttimetriä.
(7)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa asetetun aikataulun noudattamiseksi tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2015. Mainitun asetuksen 15 artiklan 6 kohdan nojalla tätä asetusta olisi sovellettava enintään kolmen vuoden ajan,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan yksityiskohdat, jotka koskevat asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetyn purkamisvelvoitteen täytäntöönpanoa Itämerellä, sellaisena kuin se on määriteltynä mainitun asetuksen 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa:
a)
1 päivästä tammikuuta 2015 silakan, kilohailin, lohen ja turskan kalastuksen osalta,
b)
1 päivästä tammikuuta 2017 kaikissa kalastuksissa pyydetyn punakampelan osalta.
2 artikla
Eloonjäämisasteeseen perustuva poikkeus
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, purkamisvelvoitetta ei sovelleta loukuilla, rysillä, merroilla ja pauneteilla pyydettyyn loheen tai turskaan. Kaikki tällaiset turskat ja lohet voidaan päästää takaisin mereen.
3 artikla
Säilyttämisen vähimmäisviitekoko
Turskan säilyttämisen vähimmäisviitekoko Itämerellä on 35 senttimetriä.
4 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivän tammikuuta 2015 ja 31 päivän joulukuuta 2017 välisenä aikana.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 20 päivänä lokakuuta 2014.