NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 404/2014
ze dne 17. února 2014,
kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011, pokud jde o sledování emisí CO2 z nových lehkých užitkových vozidel, jejichž typ byl schválen v rámci vícestupňového schvalování
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nová lehká užitková vozidla v rámci integrovaného přístupu Unie ke snižování emisí CO2 z lehkých vozidel (1), a zejména na čl. 8 odst. 9 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V příloze XII nařízení Komise (ES) č. 692/2008 (2) jsou stanoveny nové metody stanovení emisí CO2 a spotřeby paliva pro vozidla N1, která prošla postupem vícestupňového schválení typu (dále jen „vozidla vyráběná ve více fázích“). Tato nová metoda se bude používat od 1. ledna 2014, ale dobrovolně se může používat již od 1. ledna 2013.
(2)
Bod 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 stanoví, že specifické emise CO2 dokončených vozidel jsou připsány výrobci základního vozidla. Proto je třeba, aby se dokončená vozidla vyráběná ve více fázích v rámci sledování rozlišovala a aby bylo možné identifikovat výrobce základního vozidla. Rovněž je zapotřebí podle metodiky uvedené v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 vymezit určité údaje, které se vztahují k základnímu vozidlu.
(3)
Výrobci základních vozidel mají v souladu s čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011 právo ověřovat údaje o vozidlech vyráběných ve více fázích, na jejichž základě jim byl vypočítán cíl pro specifické emise CO2. Proto je vhodné stanovit příslušné údaje parametrů a zajistit, aby takové ověření mohlo být účinně provedeno.
(4)
Metodika stanovená v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 se uplatní na nedokončená nebo dokončená vozidla. Pokud se však dokončené vozidlo před první registrací dále upravuje, mělo by být upřesněno, že při výpočtu cíle pro specifické emise jsou sledovány a vzaty v úvahu hmotnost vozidla v provozním stavu a emise CO2 pro úplné vozidlo, které se používá jako vozidlo základní.
(5)
Je nezbytné dále upřesnit údaje, které by měly být poskytovány, s cílem zajistit, aby emise CO2 vozidel vyráběných ve více fázích mohly být adekvátně a účinně sledovány a ověřovány.
(6)
Vozidlo je identifikováno identifikačním číslem vozidla (dále jen „VIN“), tedy alfanumerickým kódem přiděleným vozidlu výrobcem v souladu s nařízením Komise (EU) č. 19/2011 (3). Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (4) v oddíle 4 přílohy XVII stanoví jako základní pravidlo, že identifikační číslo základního vozidla musí být zachováno ve všech dalších stupních procesu schvalování typu, aby se zajistila sledovatelnost procesu. Prostřednictvím VIN by proto mělo být možné propojit dokončené vozidlo s vozidlem základním s cílem určit výrobce základního vozidla, který je odpovědný za emise CO2. Kromě toho by VIN mělo umožnit výrobci základního vozidla ověřit příslušné údaje týkající se základního vozidla. Poněvadž neexistují žádné jiné parametry, které mohou poskytnout tento druh propojení, je vhodné požadovat, aby členské státy sledovaly čísla VIN nově registrovaných vozidel N1 a podávaly o nich zprávu Komisi prostřednictvím systému shromažďování údajů Evropské agentury pro životní prostředí (EEA).
(7)
Za účelem výpočtu cílů pro specifické emise, pokud jde o vozidla vyráběná ve více fázích, je třeba v souladu s bodem 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 posoudit standardní přidanou hmotnost stanovenou podle bodu 5.3 přílohy XII nařízení (ES) č. 692/2008. To bude vyžadovat sledování a hlášení hmotnosti v provozním stavu základního vozidla a technicky přípustné maximální hmotnosti naloženého vozidla, prostřednictvím čehož může být stanovena standardní přidaná hmotnost, nebo případně sledování a hlášení vlastní standardní přidané hmotnosti. Kromě toho, aby bylo možné určit, zda vozidlo vyrobené ve více fázích spadá do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 510/2011, je nezbytné ověřit, že referenční hmotnost dokončeného vozidla nepřekročí limity uvedené v čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení.
(8)
Jestliže členské státy nejsou schopny poskytnout všechny parametry požadované podle přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 kvůli koncepci svého systému pro registraci údajů týkajících se nových lehkých užitkových vozidel, mohou být tyto parametry poskytnuty dotyčnými výrobci v oznámení uvedeném v čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011.
(9)
Ze stejného důvodu mohou výrobci podle prováděcího nařízení Komise (EU) č. 293/2012 (5) poskytnout Komisi a Evropské agentuře pro životní prostředí čísla VIN, která přidělili vozidlům prodaným v předchozím kalendářním roce nebo vozidlům, kterým byla v uvedeném roce poskytnuta záruka.
(10)
Po registraci vozidla s cílem jeho uvedení do provozu na pozemních komunikacích, může být číslo VIN propojeno se soubory údajů, které umožňují identifikaci vlastníka vozidla. VIN však samo o sobě není nositelem osobních údajů a zpracování údajů pro účely nařízení (EU) č. 510/2011 nevyžaduje přístup k jakýmkoli propojeným osobním údajům nebo jejich zpracování. Sledování a hlášení čísel VIN není proto považováno za zpracování osobních údajů spadající do působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) ani nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7). Uznává se však, že čísla VIN mohou být považována za citlivé údaje, mimo jiné s ohledem na prevenci krádeží vozidel, a proto je vhodné zajistit, aby čísla VIN oznámená Komisi a EHP nebyla zveřejňována.
(11)
Porovnáním čísel VIN ohlášených členskými státy s údaji poskytnutými výrobci by Komise, za podpory EHP, měla určit dotyčné výrobce a vozidla a připravit předběžný datový soubor v souladu s článkem 10b prováděcího nařízení (EU) č. 293/2012.
(12)
S cílem zajistit úplný soulad požadavků na sledování podle nařízení (EU) č. 510/2011 s požadavky uplatňovanými na osobní automobily podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (8) je vhodné přizpůsobit požadavky uvedené v příloze II nařízení (EU) č. 510/2011 týkající se poskytování souhrnných údajů a metodiky pro stanovení údajů o sledování emisí CO2 pro lehká užitková vozidla.
(13)
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. února 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 404/2014,
annettu 17 päivänä helmikuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 510/2011 liitteen II muuttamisesta monivaiheisen tyyppihyväksynnän piiriin kuuluvien uusien kevyiden kuljetusajoneuvojen hiilidioksidipäästöjen seurannan osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon päästönormien asettamisesta uusille kevyille kuljetusajoneuvoille osana unionin kokonaisvaltaista lähestymistapaa kevyiden hyötyajoneuvojen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi 11 päivänä toukokuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 510/2011 (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 9 kohdan ensimmäisen alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Komission asetuksen (EY) N:o 692/2008 (2) liitteessä XII säädetään uudesta menetelmästä, jolla määritetään hiilidioksidipäästöt sekä polttoaineen kulutus, kun kyseessä ovat N1-luokan ajoneuvot, joihin sovelletaan monivaiheista tyyppihyväksyntää, jäljempänä ’monivaiheisen tyyppihyväksyntämenettelyn piiriin kuuluvat ajoneuvot’. Tätä uutta menetelmää sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014, mutta sitä voidaan soveltaa vapaaehtoiselta pohjalta jo 1 päivästä tammikuuta 2013.
(2)
Asetuksen (EU) N:o 510/2011 liitteessä II olevan B osan 7 kohdassa säädetään, että monivaiheisen tyyppihyväksyntämenettelyn piiriin kuuluvien ajoneuvojen tapauksessa valmistuneiden ajoneuvojen hiilidioksidipäästöt kohdennetaan perusajoneuvon valmistajalle. Tämä edellyttää sitä, että valmistuneet monivaiheisen tyyppihyväksyntämenettelyn piiriin kuuluvat ajoneuvot voidaan havaita seurantaprosessissa ja että perusajoneuvon valmistaja voidaan tunnistaa. Se edellyttää myös sitä, että tietyt perusajoneuvoa koskevat tiedot voidaan määrittää asetuksen (EY) N:o 692/2008 liitteessä XII esitettyjen menetelmien mukaisesti.
(3)
Perusajoneuvojen valmistajilla on asetuksen (EU) N:o 510/2011 8 artiklan 5 kohdan nojalla oikeus tarkastaa monivaiheisen tyyppihyväksyntämenettelyn piiriin kuuluvia ajoneuvoja koskevat tiedot, joiden perusteella niiden hiilidioksidipäästötavoitteet lasketaan. Sen vuoksi on tarpeen toimittaa tietoparametrit, joiden avulla voidaan varmistaa, että todentaminen voidaan tosiasiallisesti suorittaa.
(4)
Asetuksen (EY) N:o 692/2008 liitteessä XII esitettyjä menetelmiä sovelletaan keskeneräisiin ja valmistuneisiin ajoneuvoihin. Kuitenkin kun valmista ajoneuvoa muunnetaan edelleen ennen ensimmäistä rekisteröintiä, olisi selvennettävä, että perusajoneuvona, jota olisi seurattava ja joka olisi otettava huomioon päästötavoitteiden laskemista varten, käytetään ajokuntoisen ajoneuvon massaa sekä valmiin ajoneuvon hiilidioksidipäästöjä.
(5)
Lisäksi on tarpeen määrittää tarkemmin tiedot, jotka olisi toimitettava sen varmistamiseksi, että monivaiheisen tyyppihyväksyntämenettelyn piiriin kuuluvien ajoneuvojen hiilidioksidipäästöjä voidaan seurata ja ne voidaan todentaa asianmukaisesti ja tehokkaasti.
(6)
Ajoneuvon tunnistamiseen käytetään ajoneuvon valmistenumeroa (VIN) eli aakkosnumeerista koodia, jonka valmistaja on antanut komission asetuksen (EU) N:o 19/2011 (3) mukaisesti. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/46/EY (4) liitteessä XVII olevassa 4 osassa säädetään, että yleisenä sääntönä perusajoneuvon valmistenumero on säilytettävä kaikissa tyyppihyväksyntäprosessin vaiheissa, jotta prosessin ’jäljitettävyys’ voidaan varmistaa. Ajoneuvon valmistenumeron avulla pitäisi siis olla mahdollista yhdistää valmistunut ajoneuvo perusajoneuvoon ja siten määrittää perusajoneuvon valmistaja, joka on vastuussa hiilidioksidipäästöistä. Ajoneuvon valmistenumeron olisi mahdollistettava se, että perusajoneuvon valmistaja voi todentaa perusajoneuvoon liittyvät tiedot. Koska muilla parametreilla ei voida varmistaa kyseisenkaltaista yhteyttä, on syytä vaatia jäsenvaltioita seuraamaan ja raportoimaan ensirekisteröityjen N1-ajoneuvojen valmistenumerot komissiolle Euroopan ympäristökeskuksen tietojenkeruujärjestelmän kautta.
(7)
Jotta voidaan laskea päästötavoitteet monivaiheisen tyyppihyväksyntämenettelyn piiriin kuuluville ajoneuvoille, on asetuksen (EU) N:o 510/2011 liitteessä II olevan B osan 7 kohdan mukaisesti tarpeen ottaa huomioon oletuslisämassa, joka määritetään asetuksen (EY) N:o 692/2008 liitteessä XII olevan 5.3 kohdan mukaisesti. Oletuslisämassan määrittäminen edellyttää ajokuntoisen perusajoneuvon massan sekä kyseisen ajoneuvon suurimman teknisesti sallitun kuormitetun massan seurantaa ja siitä raportointia tai vaihtoehtoisesti on seurattava itse oletuslisämassaa ja raportoitava siitä. Lisäksi jotta voidaan määrittää, kuuluuko monivaiheisen tyyppihyväksyntämenettelyn kattama ajoneuvo asetuksen (EU) N:o 510/2011 soveltamisalaan, on tarpeen varmistaa, että valmistuneen ajoneuvon vertailumassa ei ylitä kyseisen asetuksen 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja rajoja.
(8)
Jos jäsenvaltiot eivät pysty toimittamaan kaikkia asetuksen (EU) N:o 510/2011 liitteessä II vaadittuja parametreja uusien kevyiden kuljetusajoneuvojen rekisteröintijärjestelmänsä rakenteen vuoksi, valmistajat voivat toimittaa kyseiset parametrit asetuksen (EU) N:o 510/2011 8 artiklan 5 kohdan mukaisessa ilmoituksessa.
(9)
Samasta syystä valmistajat voivat komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 293/2012 (5) mukaisesti toimittaa komissiolle ja Euroopan ympäristökeskukselle niille ajoneuvoille antamansa valmistenumerot, jotka on myyty edeltävänä kalenterivuonna tai joita varten on myönnetty takuu kyseisenä vuonna.
(10)
Sen jälkeen kun ajoneuvot on rekisteröity tieliikennekäyttöä varten, niiden valmistenumerot voidaan yhdistää tietoihin, joiden perusteella ajoneuvon omistaja voidaan tunnistaa. Ajoneuvon valmistusnumeroon sinänsä ei sisälly henkilötietoja eikä tietojen käsittely asetusta (EU) N:o 510/2011 varten edellytä siihen liittyvien henkilötietojen käyttöä tai käsittelyä. Ajoneuvojen valmistusnumeron seurannan ja niistä raportoinnin ei sen vuoksi katsota kuuluvan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (6) tai Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 45/2001 (7) soveltamisalaan. Tästä huolimatta tunnustetaan, että ajoneuvojen valmistusnumerot voidaan katsoa arkaluonteiseksi tiedoiksi muun muassa ajoneuvojen varkauksien ehkäisemiseen liittyen, ja sen vuoksi on asianmukaista varmistaa, että komissiolle ja Euroopan ympäristökeskukselle toimitettuja ajoneuvojen valmistusnumeroita ei julkisteta.
(11)
Yhdistämällä jäsenvaltioiden ilmoittamat ajoneuvojen valmistusnumerot valmistajien ilmoittamiin ajoneuvojen valmistusnumeroihin komission olisi Euroopan ympäristökeskuksen tukemana tunnistettava kyseessä olevat valmistajat ja ajoneuvot ja valmisteltava alustavat tiedot täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 293/2012 10 b artiklan mukaisesti.
(12)
Jotta voidaan varmistaa täysi vastaavuus asetuksessa (EU) N:o 510/2011 esitettyjen seurantavaatimusten sekä komission asetuksessa (EY) N:o 443/2009 (8) esitettyjen henkilöautoihin sovellettavien vaatimusten kanssa, on tarpeen mukauttaa asetuksen (EU) N:o 510/2011 liitteessä II esitetyt vaatimukset yhdistettyjen tietojen toimittamisesta ja kevyiden kuljetusajoneuvojen hiilidioksidiseurantatietojen määrittelymenetelmistä.
(13)
Sen vuoksi asetuksen (EU) N:o 510/2011 liitettä II olisi muutettava,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetuksen (EY) N:o 510/2011 liite II tämän asetuksen liitteen mukaisesti.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä helmikuuta 2014.