SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/53/EU
ze dne 20. listopadu 2013
o rekreačních plavidlech a vodních skútrech a o zrušení směrnice 94/25/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/25/ES ze dne 16. června 1994 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se rekreačních plavidel (3) byla přijata v souvislosti s vytvářením jednotného trhu za účelem harmonizace bezpečnostních charakteristik rekreačních plavidel ve všech členských státech a odstranění překážek obchodu s rekreačními plavidly mezi členskými státy.
(2)
Směrnice 94/25/ES se původně vztahovala pouze na rekreační plavidla s minimální délkou trupu 2,5 m a maximální délkou trupu 24 m. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/44/ES ze dne 16. června 2003, kterou se mění směrnice 94/25/ES (4), rozšířila oblast působnosti směrnice 94/25/ES na vodní skútry a zahrnula do této pozměněné směrnice požadavky ochrany životního prostředí přijetím mezních hodnot výfukových emisí (CO, HC, NOx a částice) a mezních hodnot hluku pro hnací motory, a to pro vznětové i zážehové motory.
(3)
Směrnice 94/25/ES je založena na zásadách nového přístupu, které byly stanoveny v usnesení Rady ze dne 7. května 1985 o novém přístupu k technické harmonizaci a normám (5). Stanoví proto pouze základní požadavky vztahující se na rekreační plavidla, zatímco technické podrobnosti přijímá Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (Cenelec) v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (6). Shoda s takto stanovenými harmonizovanými normami, na něž byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropské unie, vede k předpokladu shody s požadavky směrnice 94/25/ES. Zkušenosti ukazují, že tyto základní zásady fungují v tomto odvětví dobře a měly by být zachovány a dále prosazovány.
(4)
Technologický vývoj na trhu však vyvolává nové problémy, pokud jde o požadavky směrnice 94/25/ES týkající se ochrany životního prostředí. Za účelem zohlednění tohoto vývoje a objasnění právního rámce pro uvádění výrobků, jichž se týká tato směrnice, na trh je nutno některé aspekty směrnice 94/25/ES revidovat a posílit a v zájmu jasnosti by uvedená směrnice měla být zrušena a nahrazena touto směrnicí.
(5)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (7), obsahuje horizontální ustanovení o akreditaci subjektů posuzování shody, označení CE a o rámci pro dozor nad trhem Unie pro výrobky, které vstupují na trh Unie, a o jejich kontrolách, která se vztahují rovněž na výrobky, jichž se týká tato směrnice.
(6)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 768/2008/ES ze dne 9. července 2008 o společném rámci pro uvádění výrobků na trh (8) obsahuje společné zásady a referenční ustanovení pro účely právních předpisů založených na zásadách nového přístupu. V zájmu zajištění souladu s ostatními odvětvovými právními předpisy týkajícími se konkrétních výrobků je vhodné uvést určitá ustanovení této směrnice do souladu se zmíněným rozhodnutím, pokud zvláštnosti daného odvětví nevyžadují jiné řešení. Některé definice, obecné povinnosti hospodářských subjektů, předpoklad shody, pravidla týkající se označení CE, požadavky na subjekty posuzování shody a postupy oznamování a ustanovení týkající se postupů pro nakládání s výrobky představujícími riziko by proto měly být uvedeny do souladu s uvedeným rozhodnutím. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 ze dne 25. října 2012 o evropské normalizaci (9) stanoví postup pro námitky proti harmonizovaným normám, pokud tyto normy zcela nesplňují požadavky této směrnice.
(7)
V zájmu usnadnění pochopení a jednotného uplatňování této směrnice hospodářskými subjekty a vnitrostátními orgány je nutno objasnit oblast působnosti směrnice 94/25/ES a definice v ní obsažené. Zejména je třeba ujasnit, že z oblasti působnosti této směrnice jsou vyloučena obojživelná plavidla. Rovněž je nezbytné upřesnit, který druh kánoí a kajaků je z oblasti působnosti této směrnice vyloučen, a objasnit, že se tato směrnice vztahuje pouze na vodní skútry určené pro sportovní a rekreační účely.
(8)
Je rovněž vhodné uvést definici „plavidla vyrobeného pro vlastní potřebu“, „délky trupu“ a „soukromého dovozce“, které jsou pro toto odvětví specifické, s cílem usnadnit pochopení a jednotné provádění této směrnice. Je nutné rozšířit stávající definici „hnacího motoru“, aby zahrnovala rovněž inovativní řešení pohonu.
(9)
Výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice a které jsou uváděny na trh Unie nebo do provozu, by měly splňovat příslušné právní předpisy Unie a odpovědnost za shodu výrobku by měly nést hospodářské subjekty podle své úlohy v dodavatelském řetězci, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany veřejných zájmů, jako je zdraví a bezpečnost, a ochrana spotřebitele a životního prostředí a zaručena spravedlivá hospodářská soutěž na trhu Unie.
(10)
Všechny hospodářské subjekty zapojené do dodavatelského a distribučního řetězce by měly přijmout vhodná opatření s cílem zajistit, aby výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice, neohrožovaly zdraví a bezpečnost osob, majetek nebo životní prostředí, jsou-li správně vyrobeny a udržovány, a aby na trh dodávaly pouze výrobky, které splňují příslušné právní předpisy Unie. Tato směrnice by měla stanovit jasné a přiměřené rozdělení povinností odpovídající úloze každého subjektu v dodavatelském a distribučním řetězci.
(11)
Jelikož některé úkoly může provádět pouze výrobce, je nezbytné jasně rozlišovat mezi výrobcem a subjekty, které následují v distribučním řetězci. Je rovněž nezbytné jasně rozlišovat mezi dovozcem a distributorem vzhledem k tomu, že dovozce uvádí na trh Unie výrobky ze třetích zemí. Dovozce by proto měl zajistit, aby tyto výrobky byly v souladu s platnými požadavky Unie.
(12)
Výrobce může díky svým podrobným znalostem procesu navrhování a výroby nejlépe provést celkový postup posouzení shody. Posuzování shody by proto mělo zůstat pouze povinností výrobce.
(13)
Je nezbytné zajistit, aby výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice a které vstupují na trh Unie ze třetích zemí, splňovaly všechny platné požadavky Unie, a zejména aby je jejich výrobci podrobili řádným postupům posuzování shody. Mělo by být proto stanoveno, že dovozci mají zajistit, aby výrobky, které uvádějí na trh, byly v souladu s platnými požadavky a aby na trh neuváděli výrobky, které s těmito požadavky v souladu nejsou či představují riziko. Ze stejného důvodu by mělo být stanoveno, že dovozci mají zajistit, aby byly provedeny postupy posuzování shody a aby označení CE a dokumentace vypracovaná výrobci byly k dispozici ke kontrole prováděné orgány dozoru nad trhem.
(14)
Jestliže distributor dodává výrobek, na nějž se vztahuje tato směrnice, na trh poté, co jej na trh uvedl výrobce nebo dovozce, měl by jednat s náležitou péčí, aby zajistil, že jeho nakládání s daným výrobkem nepříznivě neovlivní jeho soulad s touto směrnicí. Očekává se, že dovozci i distributoři budou při uvádění nebo dodávání výrobků na trh jednat s náležitou péčí ve vztahu k platným požadavkům.
(15)
Při uvedení výrobku, na nějž se vztahuje tato směrnice, na trh, by na něm dovozci měli uvést své jméno a adresu, na níž je lze kontaktovat. Pokud to velikost nebo povaha součásti neumožňuje, měly by být možné výjimky.
(16)
Každý hospodářský subjekt, který buď uvede výrobek na trh pod svým vlastním jménem nebo ochrannou známkou, nebo jej upraví tak, že to může ovlivnit shodu s platnými požadavky, by měl být považován za výrobce a měl by převzít povinnosti výrobce.
(17)
Jelikož jsou distributoři a dovozci blízko trhu, měli by být zapojeni do úkolů dozoru nad trhem, které provádějí příslušné vnitrostátní orgány, a měli by být připraveni aktivně se zúčastnit a poskytovat těmto orgánům všechny nezbytné informace týkající se dotčeného výrobku.
(18)
Zvláštním znakem tohoto odvětví je dovoz rekreačních plavidel a vodních skútrů ze třetích zemí do Unie fyzickými nebo právnickými osobami usazenými v Unii. Směrnice 94/25/ES však obsahuje jen málo ustanovení, jež se týkají soukromých dovozců s ohledem na provádění posouzení shody (posouzení po zhotovení) nebo u nichž by se mohlo mít za to, že se těchto dovozců týkají. Je proto nutno objasnit ostatní povinnosti soukromých dovozců, které by měly být v zásadě harmonizovány s povinnostmi výrobce, s určitými výjimkami, jež souvisejí s neobchodní povahou jejich činnosti.
(19)
Zajištění zpětné vysledovatelnosti výrobku v celém dodavatelském řetězci napomáhá zjednodušení a zvýšení účinnosti dozoru nad trhem. Účinný systém zpětné vysledovatelnosti usnadňuje orgánům dozoru nad trhem jejich úkol vysledovat hospodářské subjekty, které dodaly na trh nevyhovující výrobek.
(20)
Z důvodu jasnosti a souladu s ostatními směrnicemi nového přístupu je nutné výslovně uvést, že výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice, lze uvádět na trh nebo do provozu pouze tehdy, splňují-li obecný požadavek, aby neohrožovaly zdraví a bezpečnost osob, majetek nebo životní prostředí, a pouze tehdy, splňují-li základní požadavky stanovené v této směrnici.
(21)
Pro motory upravené pro použití na moři jakožto hnací motory, u nichž je typ zdrojového motoru již schválen v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES ze dne 16. prosince 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje (10) nebo s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 595/2009 ze dne 18. června 2009 o schvalování typu motorových vozidel a motorů z hlediska emisí z těžkých nákladních vozidel (Euro VI) a o přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidel (11), by osoby provádějící úpravu motorů měly mít možnost používat potvrzení o shodě vystavené původním výrobcem motoru, pokud tyto úpravy nezměnily vlastnosti týkající se výfukových emisí.
(22)
Možnosti dalšího snížení mezních hodnot výfukových emisí motorů rekreačních plavidel pro použití na moři byly posouzeny ve zprávě o možnostech dalšího zlepšení environmentálních charakteristik motorů rekreačních plavidel, předložené podle článku 2 směrnice 2003/44/ES. V této zprávě byl vyvozen závěr, že je vhodné stanovit přísnější mezní hodnoty, než jsou hodnoty stanovené ve směrnici 2003/44/ES. Tyto mezní hodnoty by měly být stanoveny na úrovni, která odráží technický vývoj čistších technologií motorů pro použití na moři a která umožňuje pokrok směrem k harmonizaci mezních hodnot výfukových emisí na celosvětové úrovni. Je však nutno zvýšit mezní hodnoty emisí CO, aby bylo možno dosáhnout významného snížení množství ostatních látek znečišťujících ovzduší, zohlednit technologickou uskutečnitelnost a dosáhnout co nejrychlejšího provádění, a současně zajistit, aby sociálně-ekonomické dopady na toto hospodářské odvětví byly přijatelné.
(23)
V závislosti na kategorii paliva a výkonu by měly být použity zkušební cykly pro motory pro použití na moři, které jsou popsány v příslušné harmonizované normě, a dokud tyto nejsou k dispozici, pak zkušební cykly popsané v příslušné normě ISO, s přihlédnutím k hodnotám stanoveným v bodě 2.3 části B přílohy I. Měly by být vytvořeny zkušební cykly pro všechny spalovací motory, jež jsou součástí pohonného systému, včetně hybridních pohonných zařízení.
(24)
Zkušební paliva použitá při posuzování shody plavidla s mezními hodnotami výfukových emisí by měla odrážet skladbu paliv používaných na relevantním trhu, a proto by se při schvalování typu v Unii měla používat evropská zkušební paliva. Jelikož však výrobci ze třetích zemí nemusí mít přístup k evropským referenčním palivům, je nutné povolit, aby schvalující orgány mohly akceptovat zkoušky motorů provedené s jinými referenčními palivy. Výběr referenčních paliv by však měl být omezen na specifikace stanovené v příslušné normě ISO, aby byla zajištěna kvalita a srovnatelnost výsledků zkoušek.
(25)
S cílem přispět k ochraně mořského prostředí je vhodné přijmout požadavek, který ukládá povinnou instalaci fekálních nádrží na plavidlech vybavených toaletami.
(26)
Statistiky nehod prokazují, že riziko převrácení obytných vícetrupových rekreačních plavidel je nízké. Ačkoli je uvedené riziko nízké, je vhodné předpokládat, že toto riziko převrácení obytných vícetrupových rekreačních plavidel existuje, a pokud jsou tato plavidla k převrácení náchylná, měla by v převrácené poloze setrvat na hladině a z praktického hlediska by mělo být možné z plavidla uniknout.
(27)
V souladu se zásadou subsidiarity by ustanovení této směrnice neměla zasahovat do oprávnění členských států stanovovat pro plavbu v některých vodách takové požadavky na ochranu životního prostředí, a to i na jeho ochranu před znečištěním hlukem, strukturu vodních cest a zajištění bezpečnosti vodních cest, které považují za nezbytné, a to za předpokladu, že tyto předpisy nevyžadují úpravu plavidla, které je ve shodě s touto směrnicí, a že jsou odůvodněné a přiměřené cílům, jichž má být dosaženo.
(28)
Označení CE, jež označuje shodu výrobku, je viditelným výsledkem celého postupu zahrnujícího posouzení shody v širším smyslu. Obecné zásady, jimiž se označení CE řídí, jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 765/2008. V této směrnici by měla být stanovena pravidla, jimiž se řídí připojení označení CE k plavidlům, součástem a hnacím motorům. Je vhodné rozšířit povinnost týkající se připojení označení CE rovněž na všechny vestavěné motory a záďové motory bez zabudovaného výfukového systému, u nichž se předpokládá splnění základních požadavků stanovených v této směrnici.
(29)
Je důležité výrobcům, soukromým dovozcům i uživatelům ozřejmit, že připojením označení CE k výrobku výrobce prohlašuje, že výrobek je ve shodě se všemi platnými požadavky, a přebírá za to plnou odpovědnost.
(30)
Označení CE by mělo být jediným označením shody vypovídajícím o tom, že výrobek, na nějž se vztahuje tato směrnice, je ve shodě s harmonizačními právními předpisy Unie. Měla by však být povolena i jiná označení, pokud přispívají ke zlepšení ochrany spotřebitele a nevztahují se na ně harmonizační právní předpisy Unie.
(31)
Aby bylo zajištěno plnění základních požadavků, je nutné stanovit vhodné postupy posuzování shody, které výrobce musí dodržovat. Tyto postupy by měly být stanoveny odkazem na moduly posuzování shody uvedené v rozhodnutí č. 768/2008/ES. Tyto postupy by měly být navrženy s ohledem na úroveň nebezpečí, kterou mohou vykazovat plavidla, motory a součásti. Z uvedených důvodů by měl pro každou kategorii shody existovat vhodný postup nebo možnost volby mezi několika rovnocennými postupy.
(32)
Zkušenosti ukazují, že je vhodné povolit širší škálu modulů posuzování shody pro součásti. Pokud jde o posouzení shody s požadavky týkajícími se výfukových emisí a emisí hluku, je třeba rozlišovat mezi případy, kdy byly použity harmonizované normy, a kdy nikoli, jelikož v posledně uvedených případech je odůvodněné vyžadovat přísnější postup posouzení shody. Mimoto by měla být jako nadbytečná zrušena možnost použít u zkoušek emisí hluku údaje pro referenční plavidlo, jelikož se v praxi nevyužívá.
(33)
V zájmu poskytnutí jasných informací o přijatelném prostředí pro provozování plavidel by měly být názvy kategorií plavidel založeny pouze na podmínkách prostředí, jež jsou pro navigaci podstatné, a to na síle větru a výšce vln. Pro účely návrhu jsou hodnoty síly větru a významné výšky vln rozděleny do čtyř rozmezí, označených jako kategorie A, B, C a D; tyto kategorie jsou pak doplněny vysvětlivkami.
(34)
Směrnice 94/25/ES obsahuje pravidla týkající se posouzení rekreačních plavidel po zhotovení, jež provádí fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která uvádí výrobek na trh nebo do provozu, a to v případech, kdy výrobce neplní povinnosti týkající se shody výrobku s touto směrnicí. V zájmu jednotnosti je vhodné rozšířit oblast působnosti tohoto postupu tak, aby se nevztahovala pouze na rekreační plavidla, nýbrž rovněž na vodní skútry. Z důvodu jasnosti je třeba uvést, ve kterých případech lze posouzení po zhotovení použít. Pokud jde o dovoz, jeho použití by mělo být navíc omezeno na dovoz soukromými dovozci pro neobchodní účely, aby se zamezilo zneužití posouzení po zhotovení k obchodním účelům. Je rovněž nutné rozšířit povinnost osoby, která žádá o posouzení po zhotovení, s ohledem na poskytnutí dokumentů oznámenému subjektu s cílem zajistit spolehlivé posouzení shody výrobku oznámeným subjektem.
(35)
Jelikož je nezbytné zajistit, aby úroveň posuzování shody výrobků, na něž se vztahuje tato směrnice, všemi subjekty, které je provádějí, byla v celé Unii stejně vysoká, a jelikož by všechny tyto subjekty měly své úkoly plnit na stejné úrovni a za podmínek rovné hospodářské soutěže, měly by být stanoveny závazné požadavky na subjekty posuzování shody, které si přejí být oznámeny za účelem poskytování služeb posuzování shody podle této směrnice.
(36)
V zájmu zajištění jednotné úrovně kvality při provádění posuzování shody výrobků, na něž se vztahuje tato směrnice, je nutné nejen konsolidovat požadavky, které musí splnit subjekty posuzování shody, které si přejí být oznámeny, nýbrž současně stanovit rovněž požadavky, které musí splňovat oznamující orgány a ostatní subjekty zapojené do posuzování, oznamování a kontroly oznámených subjektů.
(37)
Nařízení (ES) č. 765/2008 doplňuje a posiluje stávající rámec pro dozor nad trhem výrobků, na něž se vztahují harmonizační právní předpisy Unie, včetně výrobků, na něž se vztahuje tato směrnice. Členské státy by proto měly organizovat a vykonávat dozor nad trhem těchto výrobků v souladu s uvedeným nařízením a případně v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků (12).
(38)
V zájmu zvýšení transparentnosti a zkrácení doby zpracování je nezbytné zdokonalit stávající ochranný postup, který Komisi umožňuje přezkoumat odůvodněnost opatření, které členský stát přijal proti výrobkům, jež považuje za nevyhovující, s cílem dosáhnout jeho větší účinnosti a využít odborných znalostí, které jsou v členských státech dostupné.
(39)
Stávající systém by měl být doplněn o postup umožňující, aby byly zúčastněné strany informovány o přijatých opatřeních, pokud jde o výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice a které představují riziko pro zdraví a bezpečnost osob nebo pro ochranu jiných veřejných zájmů. Měl by rovněž orgánům dozoru nad trhem umožňovat, aby ve spolupráci s příslušnými hospodářskými subjekty začaly jednat ve vztahu k těmto výrobkům co nejdříve.
(40)
Pokud se členské státy a Komise shodují, že opatření přijaté členským státem je odůvodněné, neměl by se vyžadovat žádný další zásah Komise.
(41)
Za účelem zohlednění pokroku v oblasti technických poznatků a nových vědeckých důkazů by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o změny bodů 2.3, 2.4 a 2.5 a oddílu 3 části B a oddílu 3 části C přílohy I, jakož i příloh V, VII a IX. V budoucnu tak Komise bude moci zahrnout zkušební cykly pro hybridní motory a zavést zkušební paliva s příměsí biopaliv do tabulky zkušebních paliv, jakmile budou tato zkušební paliva mezinárodně uznána. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(42)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice by měly být prováděcí pravomoci svěřeny Komisi. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (13).
(43)
Pro přijímání prováděcích aktů, jimiž se oznamující členský stát žádá, aby přijal nezbytná nápravná opatření vůči oznámeným subjektům, které nesplňují nebo přestaly splňovat požadavky pro své oznámení, by se měl používat poradní postup.
(44)
Pro přijímání prováděcích aktů zajišťujících jednotné provádění této směrnice, zejména co se týče dodatečných ustanovení vymezených v článku 24 o postupech posuzování shody a požadavků na kategorie plavidel, identifikaci plavidel, štítek výrobce, příručku uživatele, plynové soustavy, zabránění odtoku nečistot, dotazník pro předkládání zpráv a navigační světla, by se měl používat přezkumný postup.
(45)
Komise by měla prostřednictvím prováděcích aktů, vzhledem k jejich zvláštní povaze bez použití nařízení (EU) č. 182/2011, určovat, zda jsou opatření přijatá členskými státy ve vztahu k výrobku představujícímu riziko pro zdraví či bezpečnost osob, majetek nebo životní prostředí odůvodněná, či nikoli.
(46)
V řádně odůvodněných případech týkajících se posouzení shody, kategorií plavidel, navigačních světel, zabránění odtoku nečistot a plynových zařízení představujících riziko pro zdraví či bezpečnost osob, majetek nebo životní prostředí by měla Komise přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty, pokud to vyžadují závažné naléhavé důvody.
(47)
V souladu se zavedenými postupy může výbor zřízený touto směrnicí užitečným způsobem přispívat k posuzování záležitostí týkajících se uplatňování této směrnice, na něž v souladu s jeho jednacím řádem upozorní předseda výboru nebo zástupce členského státu.
(48)
V zájmu prosazování sledování a účinnosti této směrnice by členské státy měly vyplnit dotazník o jejím uplatňování. Komise by poté měla vypracovat a zveřejnit zprávu o uplatňování této směrnice.
(49)
Členské státy by měly stanovit pravidla pro ukládání sankcí použitelná v případě porušení této směrnice a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(50)
Aby měli výrobci a další hospodářské subjekty dostatek času přizpůsobit se požadavkům stanoveným touto směrnicí, je nezbytné stanovit dostatečné přechodné období po vstupu této směrnice v platnost, během něhož bude možno nadále uvádět na trh výrobky, jež jsou v souladu se směrnicí 94/25/ES.
(51)
Aby tuto směrnici mohli snáze uplatňovat malí a střední výrobci přívěsných zážehových hnacích motorů s výkonem 15 kilowattů nebo nižším a aby měli možnost přizpůsobit se novým požadavkům, je vhodné pro tyto výrobce stanovit zvláštní přechodné období.
(52)
Jelikož cíle této směrnice, totiž zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a bezpečnosti a ochrany životního prostředí při současném zaručení fungování vnitřního trhu stanovením harmonizovaných požadavků pro výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice, a minimálních požadavků týkajících se dozoru nad trhem, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(53)
Směrnice 94/25/ES by proto měla být zrušena,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví požadavky na návrh a zhotovení výrobků uvedených v čl. 2 odst. 1 a pravidla pro jejich volný pohyb v Unii.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na tyto výrobky:
a)
rekreační plavidla a částečně hotová rekreační plavidla;
b)
vodní skútry a částečně hotové vodní skútry;
c)
součásti uvedené v příloze II, jestliže jsou uváděny na trh Unie samostatně, na něž se dále odkazuje jako na „součásti“;
d)
hnací motory, které jsou instalovány nebo speciálně určeny k instalaci na plavidlech nebo uvnitř nich;
e)
hnací motory instalované na plavidlech nebo uvnitř nich a podrobené větší úpravě motoru;
f)
plavidla podrobená větší úpravě plavidla.
2. Tato směrnice se nevztahuje na tyto výrobky:
a)
s ohledem na požadavky na návrh a konstrukci stanovené v části A přílohy I:
i)
plavidla určená výhradně pro závodění, včetně závodních veslic a tréninkových veslic, a jako taková výrobcem označená,
ii)
kánoe a kajaky navržené tak, aby byly poháněny pouze lidskou silou, gondoly a šlapadla,
iii)
surfy navržené tak, aby byly poháněny pouze větrem a ovládány osobou nebo osobami vestoje,
iv)
surfy,
v)
původní historická plavidla navržená před rokem 1950 a jejich jednotlivé repliky, vyrobené převážně z originálních materiálů a jako takové výrobcem označené,
vi)
pokusná plavidla, nejsou-li uváděna na trh Unie,
vii)
plavidla vyrobená pro vlastní potřebu za předpokladu, že nebudou v průběhu pěti let následujících od jejich uvedení do provozu uvedena na trh Unie,
viii)
aniž je dotčen odstavec 3, plavidla s vlastní posádkou speciálně určená pro komerční dopravu cestujících, bez ohledu na počet cestujících,
ix)
ponorná plavidla,
x)
vznášedla,
xi)
lodě s nosnými křídly,
xii)
plavidla na parní pohon s vnějším spalovacím zařízením na uhlí, koks, dřevo, olej nebo plyn,
xiii)
obojživelná vozidla, tedy motorová vozidla, kolová nebo pásová, jež mohou být provozována na vodě i na souši;
b)
s ohledem na požadavky týkající se výfukových emisí stanovené v části B přílohy I:
i)
hnací motory, které jsou instalovány nebo speciálně určeny k instalaci:
-
na plavidlech určených výhradně pro závodění a jako takových výrobcem označených,
-
na pokusných plavidlech, nejsou-li uváděna na trh Unie,
-
na plavidlech s vlastní posádkou speciálně určených pro komerční dopravu cestujících, aniž je dotčen odstavec 3, bez ohledu na počet cestujících,
-
na ponorných plavidlech,
-
na vznášedlech,
-
na lodích s nosnými křídly,
-
na obojživelných vozidlech, tedy motorových vozidlech, kolových nebo pásových, jež mohou být provozována na vodě i na souši,
ii)
původní historické hnací motory a jejich jednotlivé repliky zhotovené podle návrhu z doby před rokem 1950, nevyráběné sériově a instalované na plavidlech podle písm. a) bodů v) nebo vii),
iii)
hnací motory vyrobené pro vlastní potřebu za předpokladu, že následně nebudou v průběhu pěti let následujících od uvedení plavidla do provozu uvedeny na trh Unie;
c)
s ohledem na požadavky týkající se emisí hluku uvedené v části C přílohy I:
i)
všechna plavidla podle písmene b),
ii)
plavidla vyrobená pro vlastní potřebu za předpokladu, že poté nebudou v průběhu pěti let následujících od jejich uvedení do provozu uvedena na trh Unie.
3. Skutečnost, že plavidlo lze rovněž použít k pronájmu nebo pro sportovní a rekreační trénink, nebrání tomu, aby se na ně tato směrnice vztahovala, je-li uvedeno na trh Unie pro rekreační účely.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„plavidlem“ jakékoli rekreační plavidlo nebo vodní skútr;
2)
„rekreačním plavidlem“ plavidlo jakéhokoli druhu kromě vodních skútrů, jež je určeno pro sportovní a rekreační účely, o délce trupu od 2,5 m do 24 m, bez ohledu na druh pohonu;
3)
„vodním skútrem“ plavidlo určené pro sportovní a rekreační trénink, o délce trupu menší než 4 m, používající jako hlavní zdroj pohonu hnací motor s hydroreaktivním systémem a navržené tak, aby bylo ovládáno osobou nebo osobami vsedě, vestoje nebo vkleče na trupu, nikoli uvnitř něho;
4)
„plavidlem vyrobeným pro vlastní potřebu“ plavidlo z větší části zhotovené/vyrobené převážně budoucím uživatelem pro vlastní potřebu;
5)
„hnacím motorem“ vznětový nebo zážehový spalovací motor používaný přímo nebo nepřímo k hnacím účelům;
6)
„větší úpravou motoru“ úprava hnacího motoru, která by mohla způsobit, že motor překročí mezní hodnoty emisí uvedené v části B přílohy I, nebo zvyšuje jmenovitý výkon motoru o více než 15 %;
7)
„větší úpravou plavidla“ úprava plavidla, která mění druh pohonu plavidla, zahrnuje větší úpravu motoru nebo mění plavidlo do té míry, že existuje možnost, že plavidlo již nebude splňovat příslušné zásadní požadavky bezpečnosti a ochrany životního prostředí stanovené v této směrnici;
8)
„druhem pohonu“ způsob, kterým je plavidlo poháněno;
9)
„skupinou motorů“ výrobcem stanovená skupina motorů, u kterých je možno s ohledem na jejich návrh předpokládat podobné vlastnosti, pokud se týká výfukových emisí nebo emisí hluku;
10)
„délkou trupu“ délka trupu měřená v souladu s příslušnou harmonizovanou normou;
11)
„dodáním na trh“ dodání výrobku k distribuci, spotřebě nebo použití na trhu Unie v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu, nebo bezplatně;
12)
„uvedením na trh“ první dodání výrobku na trh Unie;
13)
„uvedením do provozu“ první použití výrobku, na nějž se vztahuje tato směrnice, koncovým uživatelem v Unii;
14)
„výrobcem“ fyzická nebo právnická osoba uvádějící na trh pod svým jménem nebo ochrannou známkou výrobek, který vyrábí nebo který si nechává navrhnout nebo vyrobit;
15)
„zplnomocněným zástupcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která byla písemně pověřena výrobcem, aby jednala jeho jménem při plnění konkrétních úkolů;
16)
„dovozcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která uvede na trh Unie výrobek ze třetí země;
17)
„soukromým dovozcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která v rámci neobchodní činnosti doveze do Unie výrobek ze třetí země za účelem jeho uvedení do provozu pro vlastní potřebu;
18)
„distributorem“ fyzická nebo právnická osoba v dodavatelském řetězci, jiná než výrobce či dovozce, která výrobek dodává na trh;
19)
„hospodářskými subjekty“ výrobce, zplnomocněný zástupce, dovozce a distributor;
20)
„harmonizovanou normou“ harmonizovaná norma ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1025/2012;
21)
„akreditací“ akreditace ve smyslu čl. 2 bodu 10 nařízení (ES) č. 765/2008;
22)
„vnitrostátním akreditačním orgánem“ vnitrostátní akreditační orgán ve smyslu čl. 2 bodu 11 nařízení (ES) č. 765/2008;
23)
„posouzením shody“ postup prokazující, zda byly splněny požadavky této směrnice týkající se výrobku;
24)
„subjektem posuzování shody“ subjekt, který vykonává činnosti posuzování shody, včetně kalibrace, zkoušení, certifikace a kontroly;
25)
„stažením z oběhu“ opatření, jehož cílem je navrácení výrobku, který byl již zpřístupněn koncovému uživateli;
26)
„stažením z trhu“ opatření, jehož cílem je zabránit, aby byl výrobek, který se nachází v dodavatelském řetězci, dodán na trh;
27)
„dozorem nad trhem“ činnosti a opatření orgánů veřejné správy, které mají zajistit, aby byly výrobky v souladu s příslušnými požadavky stanovenými v harmonizačních právních předpisech Unie a aby neohrožovaly zdraví a bezpečnost osob nebo jiný veřejný zájem;
28)
„označením CE“ označení, kterým výrobce vyjadřuje, že výrobek je ve shodě s příslušnými požadavky stanovenými v harmonizačních právních předpisech Unie, které upravují jeho připojování;
29)
„harmonizačními právními předpisy Unie“ veškeré právní předpisy Unie harmonizující podmínky pro uvádění výrobků na trh.
Článek 4
Základní požadavky
1. Výrobky uvedené v čl. 2 odst. 1 mohou být dodány na trh nebo uvedeny do provozu pouze v případě, že neohrožují zdraví a bezpečnost osob, majetek nebo životní prostředí, jsou-li správně udržovány a používány v souladu s určeným účelem, a pouze pod podmínkou, že splňují platné základní požadavky stanovené v příloze I.
2. Členské státy zajistí, aby výrobky uvedené v čl. 2 odst. 1 nebyly dodávány na trh nebo uváděny do provozu, pokud nesplňují požadavky stanovené v odstavci 1.
Článek 5
Vnitrostátní předpisy týkající se plavby
Tato směrnice nebrání členským státům v přijímání předpisů pro plavbu v určitých vodách za účelem ochrany životního prostředí, struktury vodních cest a zajištění bezpečnosti vodních cest, za předpokladu, že tyto předpisy nevyžadují úpravu plavidla, které je ve shodě s touto směrnicí, a že tyto předpisy jsou odůvodněné a přiměřené.
Článek 6
Volný pohyb
1. Členské státy nebrání tomu, aby byla na jejich území dodávána na trh plavidla, která jsou v souladu s touto směrnicí, nebo aniž je dotčen článek 5, aby byla tato plavidla na jejich území uváděna do provozu.
2. Členské státy nebrání dodávání částečně dokončených plavidel na trh, jestliže výrobce nebo dovozce v souladu přílohou III prohlásí, že jsou určena k dokončení jinými výrobci.
3. Členské státy nebrání tomu, aby byly na trh dodávány součásti, které jsou v souladu s touto směrnicí a které jsou určeny k montáži do plavidel v souladu s prohlášením výrobce nebo dovozce podle článku 15, nebo aby byly tyto části uváděny do provozu.
4. Členské státy nebrání dodávání na trh nebo uvádění do provozu v případě žádného z následujících hnacích motorů:
a)
motory splňující požadavky této směrnice bez ohledu na to, zda jsou zabudovány do plavidla, či nikoli;
b)
motory zabudované do plavidla, jejichž typ byl schválen podle směrnice 97/68/ES a jež jsou ve shodě s mezními hodnotami emisí etap IIIA, IIIB nebo IV pro vznětové motory používané k jinému účelu než k pohonu vnitrozemských plavidel, lokomotiv a motorových vozů podle bodu 4.1.2 přílohy I uvedené směrnice, jsou-li v souladu s touto směrnicí, s výjimkou požadavků na výfukové emise podle přílohy I části B;
c)
motory zabudované do plavidla, jejichž typ byl schválen podle nařízení (ES) č. 595/2009, jsou-li v souladu s touto směrnicí, s výjimkou požadavků na výfukové emise podle přílohy I části B.
Písmena b) a c) prvního pododstavce se použijí za podmínky, že v případě motoru upravovaného pro instalaci na plavidle osoba provádějící danou úpravu zajistí, aby byla úprava provedena při plném zohlednění údajů a dalších informací dostupných od výrobce motoru, aby bylo zaručeno, že po instalaci provedené v souladu s návodem k instalaci poskytnutým osobou provádějící danou úpravu bude motor i nadále splňovat požadavky týkající se výfukových emisí, a to buď podle směrnice 97/68/ES, nebo podle nařízení (ES) č. 595/2009, v souladu s prohlášením výrobce. Osoba provádějící úpravu motoru prohlásí v souladu s článkem 15, že po instalaci provedené v souladu s návodem k instalaci poskytnutým osobou provádějící danou úpravu bude motor nadále splňovat požadavky týkající se výfukových emisí, a to buď podle směrnice 97/68/ES, nebo podle nařízení (ES) č. 595/2009, v souladu s prohlášením výrobce.
5. Členské státy na veletrzích, výstavách, při předvádění a jiných podobných událostech nebrání předvádění výrobků podle čl. 2 odst. 1, které nevyhovují této směrnici, za předpokladu, že viditelné označení zřetelně udává, že tyto výrobky nevyhovují této směrnici a nesmí být dodány na trh nebo uvedeny do provozu v Unii, dokud nebude zajištěn jejich soulad se směrnicí.
KAPITOLA II
POVINNOSTI HOSPODÁŘSKÝCH SUBJEKTŮ A SOUKROMÝCH DOVOZCŮ
Článek 7
Povinnosti výrobců
1. Při uvádění výrobků na trh musí výrobci zajistit, aby tyto výrobky byly navrhovány a vyrobeny v souladu s požadavky stanovenými v čl. 4 odst. 1 a v příloze I.
2. Výrobci vyhotoví technickou dokumentaci v souladu s článkem 25 a provedou nebo si nechají provést příslušný postup posouzení shody v souladu s články 19 až 22 a článkem 24.
Byl-li soulad výrobku s platnými požadavky takovým postupem prokázán, vypracují výrobci prohlášení podle článku 15 a výrobek označí a připojí označení CE podle článků 17 a 18.
3. Výrobci uchovávají technickou dokumentaci a kopii prohlášení podle článku 15 po dobu 10 let od uvedení výrobku na trh.
4. Výrobci zajistí, aby byly zavedeny postupy, díky nimž sériová výroba zůstane ve shodě. Je třeba patřičně přihlédnout ke změnám návrhu nebo parametrů výrobku a změnám harmonizovaných norem, na jejichž základě se prohlašuje shoda výrobku.
Ve všech případech, kdy to je považováno za vhodné vzhledem k rizikům, která výrobek představuje, provádějí výrobci za účelem ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů zkoušky vzorků výrobků dodaných na trh, provádějí šetření a v případě nutnosti vedou knihy stížností, nevyhovujících výrobků a stažení výrobků z oběhu a průběžně o všech těchto kontrolních činnostech informují distributory.
5. Výrobci zajistí, aby bylo na jejich výrobcích uvedeno číslo typu, šarže nebo série nebo jiný prvek umožňující jejich identifikaci, nebo v případech, kdy to velikost nebo povaha součástí neumožňuje, aby byla požadovaná informace uvedena na obalu nebo v dokladu přiloženém k výrobku.
6. Výrobci uvedou na výrobku, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k výrobku, své jméno, zapsaný obchodní název nebo zapsanou ochrannou známku a adresu, na níž je lze kontaktovat. Adresa musí uvádět jediné místo, na kterém lze výrobce kontaktovat.
7. Výrobci zajistí, aby byly k výrobku v příručce uživatele přiloženy pokyny a bezpečnostní informace v jazyce nebo jazycích, kterým spotřebitelé a ostatní koncoví uživatelé mohou snadno rozumět a které určí dotčený členský stát.
8. Výrobci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že výrobek, který uvedli na trh, není ve shodě s touto směrnicí, přijmou okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení výrobku do shody nebo k jeho případnému stažení z trhu nebo z oběhu. Dále, pokud výrobek představuje riziko, neprodleně o tom výrobci informují příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž výrobek dodávali na trh, a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o přijatých nápravných opatřeních.
9. Výrobci předloží příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výrobku v jazyce, kterému tento orgán může snadno rozumět. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná výrobky, které uvedli na trh.
Článek 8
Zplnomocnění zástupci
1. Výrobce může písemným pověřením jmenovat zplnomocněného zástupce.
2. Povinnosti stanovené v čl. 7 odst. 1 a vypracování technické dokumentace nesmí být součástí pověření zplnomocněného zástupce.
3. Zplnomocněný zástupce vykonává úkoly stanovené v pověření, které obdržel od výrobce. Pověření musí zplnomocněnému zástupci umožnit alespoň:
a)
uchovávat kopii prohlášení podle článku 15 a technickou dokumentaci pro potřeby vnitrostátních orgánů dozoru po dobu 10 let od uvedení výrobku na trh;
b)
poskytovat příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výrobku;
c)
spolupracovat s příslušnými vnitrostátními orgány na jejich žádost na opatřeních k vyloučení rizika vyvolaného výrobky, na které se vztahuje jeho pověření.
Článek 9
Povinnosti dovozců
1. Dovozci uvádějí na trh Unie pouze výrobky, které jsou v souladu s požadavky této směrnice.
2. Před uvedením výrobku na trh dovozci zajistí, aby výrobce provedl příslušný postup posouzení shody. Zajistí, aby výrobce vypracoval technickou dokumentaci, aby výrobek nesl označení CE podle článku 17, aby k němu byly přiloženy požadované doklady podle článku 15 a bodu 2.5 části A přílohy I, bodu 4 části B přílohy I a bodu 2 části C přílohy I a aby výrobce splnil požadavky stanovené v čl. 7 odst. 5 a 6.
Domnívá-li se dovozce nebo má-li důvod se domnívat, že výrobek není ve shodě s požadavky stanovenými v čl. 4 odst. 1 a v příloze I, nesmí uvést výrobek na trh, dokud nebude uveden do shody. Dále, pokud výrobek představuje riziko, informuje o tom dovozce výrobce, jakož i orgány dozoru nad trhem.
3. Dovozci uvedou na výrobku, nebo v případě součástí, kdy to není možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k výrobku své jméno, zapsaný obchodní název nebo zapsanou ochrannou známku a adresu, na níž je lze kontaktovat.
4. Dovozci zajistí, aby byly k výrobku v příručce uživatele přiloženy pokyny a bezpečnostní informace v jazyce nebo jazycích, kterým spotřebitelé a ostatní koncoví uživatelé mohou snadno rozumět a které určí dotčený členský stát.
5. Dovozci zajistí, aby v době, kdy nesou za výrobek odpovědnost, skladovací nebo přepravní podmínky neohrožovaly soulad výrobku s požadavky stanovenými v čl. 4 odst. 1 a v příloze I.
6. Ve všech případech, kdy to je považováno za vhodné vzhledem k rizikům, která výrobek představuje, provádějí dovozci za účelem ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů zkoušky vzorků výrobků dodaných na trh, provádějí šetření a v případě nutnosti vedou knihy stížností, nevyhovujících výrobků a stažení výrobků z oběhu a průběžně o všech těchto kontrolních činnostech informují distributory.
7. Dovozci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že výrobek, který uvedli na trh, není ve shodě s touto směrnicí, přijmou okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení výrobku do shody nebo k jeho případnému stažení z trhu nebo z oběhu. Dále, pokud výrobek představuje riziko, neprodleně o tom dovozci informují příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž výrobek dodávali na trh, a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o přijatých nápravných opatřeních.
8. Dovozci po dobu 10 let od uvedení výrobku na trh uchovávají kopii prohlášení podle článku 15 pro potřeby orgánů dozoru nad trhem a zajistí, aby těmto orgánům mohla být na vyžádání předložena technická dokumentace.
9. Dovozci předloží příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výrobku v jazyce, kterému tento orgán může snadno rozumět. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná výrobky, které uvedli na trh.
Článek 10
Povinnosti distributorů
1. Při dodávání výrobku na trh distributoři jednají s řádnou péčí, pokud jde o požadavky této směrnice.
2. Distributoři před dodáním výrobku na trh ověří, zda nese označení CE podle článku 17, zda jsou k němu přiloženy požadované doklady podle čl. 7 odst. 7, článku 15 a bodu 2.5 části A přílohy I, bodu 4 části B přílohy I a bodu 2 části C přílohy I a pokyny a bezpečnostní informace v jazyce nebo jazycích, kterým spotřebitelé a ostatní koncoví uživatelé v členském státě, v němž má být výrobek dodáván na trh, mohou snadno rozumět, a zda výrobce a dovozce splnili požadavky stanovené v čl. 7 odst. 5 a 6 a v čl. 9 odst. 3.
Domnívá-li se distributor nebo má-li důvod se domnívat, že výrobek není ve shodě s požadavky stanovenými v čl. 4 odst. 1 a v příloze I, nesmí výrobek dodávat na trh, dokud nebude uveden do shody. Dále, pokud výrobek představuje riziko, informuje o tom distributor výrobce nebo dovozce, jakož i orgány dozoru nad trhem.
3. Distributoři zajistí, aby v době, kdy nesou za výrobek odpovědnost, skladovací a přepravní podmínky neohrožovaly jeho soulad s požadavky stanovenými v čl. 4 odst. 1 a v příloze I.
4. Distributoři, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že výrobek, který dodali na trh, není ve shodě s touto směrnicí, zajistí, aby byla přijata nezbytná nápravná opatření k uvedení výrobku do shody nebo k jeho případnému stažení z trhu nebo z oběhu. Dále, pokud výrobek představuje riziko, neprodleně o tom distributoři informují příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž výrobek dodávali na trh, a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o přijatých nápravných opatřeních.
5. Distributoři předloží příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výrobku. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná výrobky, které dodali na trh.
Článek 11
Případy, kdy se povinnosti výrobců vztahují na dovozce a distributory
Dovozce nebo distributor je pro účely této směrnice považován za výrobce a vztahují se na něj povinnosti výrobce podle článku 7, pokud uvede výrobek na trh pod svým jménem nebo ochrannou známkou nebo pokud upraví výrobek, jenž byl na trh již uveden, takovým způsobem, který může ovlivnit jeho soulad s požadavky této směrnice.
Článek 12
Povinnosti soukromých dovozců
1. Pokud výrobce neplní povinnosti týkající se shody výrobku s touto směrnicí, soukromý dovozce před uvedením výrobku do provozu zajistí, aby byl výrobek navržen a vyroben v souladu s požadavky čl. 4 odst. 1 a přílohy I a povinnosti výrobce stanovené v čl. 7 odst. 2, 3, 7 a 9 splní nebo nechá splnit.
2. Není-li požadovaná technická dokumentace dostupná u výrobce, nechá ji soukromý dovozce vyhotovit s využitím příslušných odborných znalostí.
3. Soukromý dovozce zajistí, aby byly na výrobku uvedeny název a adresa oznámeného subjektu, který provedl posouzení shody výrobku.
Článek 13
Identifikace hospodářských subjektů
1. Hospodářské subjekty musí na žádost orgánů dozoru nad trhem identifikovat:
a)
každý hospodářský subjekt, který jim dodal výrobek;
b)
každý hospodářský subjekt, kterému dodaly výrobek.
Hospodářské subjekty musí být schopny poskytnout informace uvedené v prvním pododstavci po dobu 10 let poté, co jim byl výrobek dodán, a po dobu 10 let poté, co dodaly výrobek.
2. Soukromí dovozci na žádost orgánů dozoru nad trhem identifikují hospodářský subjekt, který jim výrobek dodal.
Soukromí dovozci musí být schopni poskytnout informace uvedené v prvním pododstavci po dobu 10 let poté, co jim byl výrobek dodán.
KAPITOLA III
SHODA VÝROBKU
Článek 14
Předpoklad shody
Předpokládá se, že výrobky, které jsou ve shodě s harmonizovanými normami nebo jejich částmi, na něž byly odkazy zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie, jsou ve shodě s požadavky, na které se tyto normy nebo jejich části vztahují, stanovenými v čl. 4 odst. 1 a v příloze I.
Článek 15
EU prohlášení o shodě a prohlášení podle přílohy III
1. EU prohlášení o shodě potvrzuje, že bylo prokázáno splnění požadavků uvedených v čl. 4 odst. 1 a v příloze I nebo požadavků uvedených v čl. 6 odst. 4 písm. b) nebo c).
2. EU prohlášení o shodě se vypracuje podle vzoru uvedeného v příloze IV této směrnice, obsahuje prvky stanovené v příslušných modulech uvedených v příloze II rozhodnutí č. 768/2008/ES a v příloze V této směrnice a je průběžně aktualizováno. Přeloží se do jazyka nebo jazyků požadovaných členským státem, v němž se výrobek dodává na trh nebo uvádí do provozu.
3. Vypracováním EU prohlášení o shodě přebírá výrobce, soukromý dovozce nebo osoba provádějící úpravu motoru podle čl. 6 odst. 4 písm. b) a c) odpovědnost za shodu výrobku.
4. EU prohlášení o shodě podle odstavce 3 se při dodávání na trh nebo uvádění do provozu přikládá k těmto výrobkům:
a)
plavidla;
b)
součásti, jsou-li uváděny na trh samostatně;
c)
hnací motory.
5. Prohlášení výrobce nebo dovozce podle přílohy III týkající se částečně dokončeného plavidla obsahuje prvky uvedené v uvedené příloze a přikládá se k částečně dokončenému plavidlu. Přeloží se do jazyka nebo jazyků požadovaných členským státem, v němž se výrobek dodává na trh.
Článek 16
Obecné zásady označení CE
Označení CE podléhá obecným zásadám uvedeným v článku 30 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 17
Výrobky, které musí nést označení CE
1. Označením CE musí být při dodání na trh nebo uvedení do provozu opatřeny tyto výrobky:
a)
plavidla;
b)
součásti;
c)
hnací motory.
2. Členské státy předpokládají, že výrobky uvedené v odstavci 1, které nesou označení CE, jsou v souladu s touto směrnicí.
Článek 18
Pravidla a podmínky připojování označení CE
1. Označení CE se viditelně, čitelně a nesmazatelně připojí k výrobkům uvedeným v čl. 17 odst. 1. Pokud to v případě součástí není vzhledem k velikosti nebo povaze výrobku možné nebo odůvodněné, připojí se k obalu a průvodním dokumentům. V případě plavidel se označení CE připojí ke štítku výrobce, jenž je připevněn odděleně od identifikačního čísla plavidla. V případě hnacích motorů se označení CE připojí k motoru.
2. Označení CE se připojí před uvedením výrobku na trh nebo do provozu. Za označením CE a identifikačním číslem uvedeným v odstavci 3 může následovat piktogram nebo jakákoli jiná značka označující zvláštní riziko nebo použití.
3. Za označením CE následuje identifikační číslo oznámeného subjektu, je-li tento subjekt zapojen do kontrolní fáze výroby nebo do posouzení po zhotovení.
Identifikační číslo oznámeného subjektu připojí sám subjekt nebo je připojí podle jeho pokynů výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce či osoba uvedená v čl. 19 odst. 2, 3 nebo 4.
KAPITOLA IV
POSUZOVÁNÍ SHODY
Článek 19
Použitelné postupy posouzení shody
1. Výrobce použije před uvedením výrobků uvedených v čl. 2 odst. 1 na trh postupy stanovené v modulech uvedených v článcích 20, 21 a 22.
2. Soukromý dovozce použije před uvedením výrobku uvedeného v čl. 2 odst. 1 do provozu postup stanovený v článku 23, pokud posouzení shody dotčeného výrobku neprovedl výrobce.
3. Osoba, která uvádí hnací motor nebo plavidlo po větší úpravě na trh nebo do provozu, nebo osoba, která mění určený účel plavidla, na něž se nevztahuje tato směrnice, takovým způsobem, že plavidlo poté spadá do její působnosti, použije před uvedením výrobku na trh nebo do provozu postup stanovený v článku 23.
4. Osoba, která uvádí na trh plavidlo vyrobené pro vlastní potřebu před uplynutím pětiletého období uvedeného v čl. 2 odst. 2 písm. a) bodě vii), použije před uvedením výrobku na trh postup stanovený v článku 23.
Článek 20
Návrh a konstrukce
1. Pokud jde o návrh a konstrukci rekreačních plavidel, použijí se tyto postupy stanovené v příloze II rozhodnutí č. 768/2008/ES:
a)
u kategorií A a B uvedených v bodě 1 části A přílohy I:
i)
u rekreačních plavidel o délce trupu od 2,5 m do 12 m kterýkoli z těchto modulů:
-
modul A1 (interní řízení výroby a zkoušení výrobků pod dohledem),
-
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F,
-
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
-
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti),
ii)
u rekreačních plavidel o délce trupu od 12 m do 24 m kterýkoli z těchto modulů:
-
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F,
-
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
-
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti);
b)
u kategorie C uvedené v bodě 1 části A přílohy I:
i)
u rekreačních plavidel o délce trupu od 2,5 m do 12 m kterýkoli z těchto modulů:
-
jsou-li splněny harmonizované normy týkající se bodů 3.2 a 3.3 části A přílohy I: modul A (interní řízení výroby), modul A1 (interní řízení výroby a zkoušení výrobků pod dohledem), modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F, modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku) nebo modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti),
-
nejsou-li splněny harmonizované normy týkající se bodů 3.2 a 3.3 části A přílohy I: modul A1 (interní řízení výroby a zkoušení výrobků pod dohledem), modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F, modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku) nebo modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti),
ii)
u rekreačních plavidel o délce trupu od 12 m do 24 m kterýkoli z těchto modulů:
-
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F,
-
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
-
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti);
c)
u kategorie D uvedené v bodě 1 části A přílohy I:
u rekreačních plavidel o délce trupu od 2,5 m do 24 m kterýkoli z těchto modulů:
-
modul A (interní řízení výroby),
-
modul A1 (interní řízení výroby a zkoušení výrobků pod dohledem),
-
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F,
-
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
-
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti).
2. Pokud jde o návrh a konstrukci vodních skútrů, použije se kterýkoli z těchto postupů stanovených v příloze II rozhodnutí č. 768/2008/ES:
a)
modul A (interní řízení výroby);
b)
modul A1 (interní řízení výroby a zkoušení výrobků pod dohledem);
c)
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F;
d)
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku);
e)
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti).
3. Pokud jde o návrh a konstrukci součástí, použije se kterýkoli z těchto postupů stanovených v příloze II rozhodnutí č. 768/2008/ES:
a)
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F;
b)
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku);
c)
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti).
Článek 21
Výfukové emise
Pokud jde o výfukové emise, u výrobků uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. d) a e) použije výrobce motoru tyto postupy stanovené v příloze II rozhodnutí č. 768/2008/ES:
a)
provádějí-li se zkoušky podle harmonizované normy, kterýkoli z těchto modulů:
i)
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F,
ii)
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
iii)
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti);
b)
provádějí-li se zkoušky bez použití harmonizované normy, kterýkoli z těchto modulů:
i)
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C1,
ii)
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku).
Článek 22
Emise hluku
1. Pokud jde o emise hluku u rekreačních plavidel se záďovými hnacími motory bez zabudovaného výfukového systému nebo s vestavěnými hnacími motory a u rekreačních plavidel se záďovými hnacími motory bez zabudovaného výfukového systému nebo s vestavěnými hnacími motory, u nichž byla provedena větší úprava a které jsou následně uvedeny na trh do pěti let po této úpravě, použije výrobce tyto postupy stanovené v příloze II rozhodnutí č. 768/2008/ES:
a)
provádějí-li se zkoušky podle harmonizované normy pro měření hluku, kterýkoli z těchto modulů:
i)
modul A1 (interní řízení výroby a zkoušení výrobků pod dohledem),
ii)
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
iii)
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti);
b)
provádějí-li se zkoušky bez použití harmonizované normy pro měření hluku, modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku);
c)
použije-li se k posouzení postup založený na Froudeho čísle a určení poměru výkon/výtlak, kterýkoli z těchto modulů:
i)
modul A (interní řízení výroby),
ii)
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
iii)
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti).
2. Pokud jde o emise hluku u vodních skútrů a přívěsných hnacích motorů a záďových hnacích motorů se zabudovaným výfukovým systémem, které jsou určeny k instalaci na rekreačních plavidlech, použije výrobce vodního skútru nebo motoru tyto postupy stanovené v příloze II rozhodnutí č. 768/2008/ES:
a)
provádějí-li se zkoušky podle harmonizované normy pro měření hluku, kterýkoli z těchto modulů:
i)
modul A1 (interní řízení výroby a zkoušení výrobků pod dohledem),
ii)
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
iii)
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti);
b)
provádějí-li se zkoušky bez použití harmonizované normy pro měření hluku, modul G (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti).
Článek 23
Posuzování po zhotovení
Posuzování po zhotovení uvedené v čl. 19 odst. 2, 3 a 4 se provádí podle přílohy V.
Článek 24
Dodatečné požadavky
1. Použije-li se modul B podle přílohy II rozhodnutí č. 768/2008/ES, provede se EU přezkoušení typu způsobem popsaným v druhé odrážce bodu 2 zmíněného modulu.
Výrobní typ uvedený v modulu B může zahrnovat více variant výrobku, pokud:
a)
rozdíly mezi variantami neovlivňují úroveň bezpečnosti a ostatní požadavky týkající se způsobilosti výrobku a
b)
varianty výrobku jsou uvedeny v odpovídajícím certifikátu EU přezkoušení typu, v případě potřeby i prostřednictvím změn původního certifikátu.
2. Použije-li se modul A1 podle přílohy II rozhodnutí č. 768/2008/ES, provedou se zkoušky výrobku na jednom či více plavidlech představujících výrobu výrobce a použijí se dodatečné požadavky stanovené v příloze VI této směrnice.
3. Možnost využít akreditovaných vnitropodnikových subjektů, jak je uvedeno v modulech A1 a C1 podle přílohy II rozhodnutí č. 768/2008/ES, není použitelná.
4. Použije-li se modul F podle přílohy II rozhodnutí č. 768/2008/ES, použije se k posouzení shody s požadavky týkajícími se výfukových emisí postup popsaný v příloze VII této směrnice.
5. Použije-li se modul C podle přílohy II rozhodnutí č. 768/2008/ES, pokud jde o posouzení shody s požadavky této směrnice týkajícími se výfukových emisí, a jestliže výrobce nepoužívá příslušný systém jakosti popsaný v modulu H podle přílohy II rozhodnutí č. 768/2008/ES, oznámený subjekt, jejž si výrobce zvolil, provede nebo nechá provést kontroly výrobku v náhodně zvolených intervalech stanovených tímto subjektem, aby se ověřila kvalita interní kontroly výrobku. Pokud se zdá, že úroveň kvality není uspokojivá nebo že je nutné ověřit platnost údajů poskytnutých výrobcem, použije se postup stanovený v příloze VIII této směrnice.
Článek 25
Technická dokumentace
1. Technická dokumentace uvedená v čl. 7 odst. 2 obsahuje veškeré příslušné údaje a podrobnosti o prostředcích použitých výrobcem k zajištění toho, aby výrobek splňoval požadavky stanovené v čl. 4 odst. 1 a v příloze I. Obsahuje zejména příslušné dokumenty uvedené v příloze IX.
2. Technická dokumentace zajišťuje, aby byly návrh, konstrukce, fungování a posouzení shody jasně srozumitelné.
KAPITOLA V
OZNAMOVÁNÍ SUBJEKTŮ POSUZOVÁNÍ SHODY
Článek 26
Oznámení
Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům subjekty, které jsou oprávněné vykonávat jako třetí strany úkoly posuzování shody podle této směrnice.
Článek 27
Oznamující orgány
1. Členské státy určí oznamující orgán odpovědný za vytvoření a provádění nezbytných postupů posuzování a oznamování subjektů posuzování shody pro účely této směrnice a za kontrolu oznámených subjektů, včetně souladu s ustanoveními článku 32.
2. Členské státy mohou rozhodnout o tom, že posuzování a kontrolu uvedené v odstavci 1 provádí vnitrostátní akreditační orgán ve smyslu nařízení (ES) č. 765/2008 a v souladu s ním.
3. Pokud oznamující orgán přenese posuzování, oznamování nebo kontrolu uvedené v odstavci 1 na subjekt, který není ústředním orgánem veřejné správy, nebo takový subjekt těmito úkoly jinak pověří, musí být tento subjekt právnickou osobou a musí obdobně splňovat požadavky stanovené v článku 28. Dále musí tento subjekt přijmout opatření, aby byla pokryta odpovědnost vyplývající z jeho činností.
4. Oznamující orgán nese za úkoly vykonávané subjektem uvedeným v odstavci 3 plnou odpovědnost.
Článek 28
Požadavky týkající se oznamujících orgánů
1. Oznamující orgán je zřízen takovým způsobem, aby nedocházelo k žádnému střetu zájmů se subjekty posuzování shody.
2. Oznamující orgán je organizován a funguje tak, aby zabezpečil objektivitu a nestrannost svých činností.
3. Oznamující orgán je organizován takovým způsobem, aby každé rozhodnutí týkající se oznámení subjektu posuzování shody bylo přijato jinými příslušnými osobami než osobami, které provedly posouzení.
4. Oznamující orgán nenabízí ani neposkytuje žádné činnosti, které provádějí subjekty posuzování shody, ani neposkytuje poradenské služby na komerčním či konkurenčním základě.
5. Oznamující orgán zachovává důvěrnost informací, které obdržel.
6. Oznamující orgán má k dispozici dostatečný počet odborně způsobilých pracovníků, aby mohl řádně vykonávat své úkoly.
Článek 29
Informační povinnost oznamujících orgánů
Členské státy informují Komisi o svých postupech pro posuzování a oznamování subjektů posuzování shody a kontrolu oznámených subjektů a o veškerých změnách týkajících se těchto postupů.
Komise tyto informace zveřejní.
Článek 30
Požadavky týkající se oznámených subjektů
1. Pro účely oznámení podle této směrnice musí subjekt posuzování shody splňovat požadavky stanovené v odstavcích 2 až 11.
2. Subjekt posuzování shody je zřízen podle vnitrostátních právních předpisů a má právní subjektivitu.
3. Subjekt posuzování shody je třetím subjektem nezávislým na organizaci nebo výrobku, které posuzuje.
Za takovýto subjekt může být považován subjekt patřící k hospodářskému sdružení nebo profesnímu svazu, které zastupují podniky zapojené do navrhování, výroby, dodávání, montáže, používání nebo údržby výrobků, které tento subjekt posuzuje, pokud je prokázána jeho nezávislost a neexistence jakéhokoli střetu zájmů.
4. Subjekt posuzování shody, jeho nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za vykonávání úkolů posuzování shody nesmí být osobami, které navrhují, vyrábějí, dodávají, instalují, nakupují, vlastní, používají nebo udržují výrobky, jež posuzují, ani zástupci jakékoli z těchto stran. To nevylučuje používání posuzovaných výrobků, které jsou nezbytné pro činnost subjektu posuzování shody, ani používání takových výrobků k osobním účelům.
Subjekt posuzování shody, jeho nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za vykonávání úkolů posuzování shody se nesmějí přímo podílet na navrhování či výrobě, uvádění na trh, instalaci, používání nebo údržbě těchto výrobků ani nesmějí zastupovat strany, které se těmito činnostmi zabývají. Nesmějí vykonávat žádnou činnost, která by mohla ohrozit jejich nezávislý úsudek nebo důvěryhodnost ve vztahu k činnostem posuzování shody, pro něž byly tyto osoby oznámeny. To platí zejména pro poradenské služby.
Subjekty posuzování shody zajistí, aby činnosti jejich dceřiných společností nebo subdodavatelů neohrožovaly důvěrnost, objektivitu nebo nestrannost jejich činností posuzování shody.
5. Subjekt posuzování shody a jeho pracovníci provádějí posuzování shody na nejvyšší úrovni profesionální důvěryhodnosti a požadované odborné způsobilosti v konkrétní oblasti a nesmějí být vystaveni žádným tlakům a podnětům, zejména finančním, které by mohly ovlivnit jejich úsudek nebo výsledky jejich činností posuzování shody, zejména pokud jde o osoby nebo skupiny osob, které mají na výsledcích těchto činností zájem.
6. Subjekt posuzování shody musí být schopen vykonávat úkoly posuzování shody, které tomuto subjektu ukládají články 19 až 24 a pro něž byl oznámen, ať již tyto úkoly vykonává subjekt posuzování shody sám, nebo jsou vykonávány jeho jménem a na jeho odpovědnost.
Subjekt posuzování shody musí mít vždy a pro každý postup posuzování shody a každý druh nebo kategorii výrobků, pro něž byl oznámen, k dispozici potřebné:
a)
pracovníky s odbornými znalostmi a dostatečnými zkušenostmi potřebnými k plnění úkolů posuzování shody;
b)
popisy postupů, podle nichž je posuzování shody prováděno a jež zajišťují transparentnost těchto postupů a možnost jejich reprodukování.
Má zavedenu náležitou politiku a postupy pro rozlišení mezi úkoly, jež vykonává jako oznámený subjekt, a dalšími činnostmi;
c)
postupy pro výkon činností, jež řádně zohledňují velikost a strukturu podniku, odvětví, v němž působí, míru složitosti dané technologie výrobku a hromadnou nebo sériovou povahu výrobního procesu.
Subjekt posuzování shody musí mít prostředky nezbytné k řádnému plnění technických a administrativních úkolů spojených s činnostmi posuzování shody a musí mít přístup k veškerému potřebnému vybavení nebo zařízení.
7. Pracovníci odpovědní za výkon činností posuzování shody musí mít:
a)
dobrou technickou a odbornou přípravu zahrnující všechny činnosti posuzování shody, pro něž byl subjekt posuzování shody oznámen;
b)
uspokojivou znalost požadavků souvisejících s posuzováním, které provádějí, a odpovídající pravomoc toto posuzování provádět;
c)
náležité znalosti základních požadavků, příslušných harmonizovaných norem a příslušných harmonizačních právních předpisů Unie a příslušných vnitrostátních právních předpisů a musí jim rozumět;
d)
schopnost vypracovávat certifikáty, protokoly a zprávy prokazující, že byla posouzení provedena.
8. Musí být zaručena nestrannost subjektu posuzování shody, jeho nejvyššího vedení a pracovníků, kteří posuzování provádějí.
Odměňování nejvyššího vedení a pracovníků subjektu posuzování shody, kteří provádějí posuzování, nezávisí na počtu provedených posouzení ani na výsledcích těchto posouzení.
9. Subjekty posuzování shody uzavřou pojištění odpovědnosti za škodu, pokud tuto odpovědnost nepřevzal členský stát v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo pokud není za posuzování shody přímo odpovědný sám členský stát.
10. Pracovníci subjektu posuzování shody jsou povinni zachovávat služební tajemství, pokud jde o veškeré informace, které obdrželi při plnění svých úkolů podle článků 19 až 24 nebo podle jakéhokoli ustanovení vnitrostátních právních předpisů, kterým se provádějí, s výjimkou styku s příslušnými orgány členského státu, v němž vykonávají svou činnost. Vlastnická práva jsou chráněna.
11. Subjekty posuzování shody se podílejí na příslušných normalizačních činnostech a na činnostech koordinační skupiny oznámeného subjektu zřízené podle článku 42 nebo zajistí, aby byli jejich pracovníci, kteří provádějí posuzování, o těchto činnostech informováni, a jakožto všeobecné pokyny používají správní rozhodnutí a dokumenty, které jsou výsledkem práce této skupiny.
Článek 31
Předpoklad shody
Pokud subjekt posuzování shody prokáže svou shodu s kritérii stanovenými v příslušných harmonizovaných normách nebo jejich částech, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, předpokládá se, že splňuje požadavky stanovené v článku 30 v rozsahu, v němž se použitelné harmonizované normy na tyto požadavky vztahují.
Článek 32
Pobočky oznámených subjektů a zadávání subdodávek
1. Pokud oznámený subjekt zadá konkrétní úkoly týkající se posuzování shody subdodavateli nebo dceřiné společnosti, zajistí, aby subdodavatel nebo dceřiná společnost splňovali požadavky stanovené v článku 30, a informuje o tom oznamující orgán.
2. Oznámené subjekty nesou plnou odpovědnost za úkoly provedené subdodavateli nebo dceřinými společnostmi bez ohledu na to, kde jsou tito subdodavatelé nebo dceřiné společnosti usazeni.
3. Činnosti lze zadat subdodavateli nebo dceřiné společnosti pouze se souhlasem zákazníka.
4. Oznámené subjekty uchovávají pro potřebu oznamujícího orgánu příslušné doklady týkající se posouzení kvalifikací subdodavatele nebo dceřiné společnosti a práce provedené subdodavatelem nebo dceřinou společností podle článků 19 až 24.
Článek 33
Žádost o oznámení
1. Subjekt posuzování shody podává žádost o oznámení oznamujícímu orgánu členského státu, v němž je usazen.
2. Součástí žádosti podle odstavce 1 je popis činností posuzování shody, modulu nebo modulů posuzování shody a výrobku nebo výrobků, pro něž se subjekt prohlašuje za způsobilý, jakož i osvědčení o akreditaci, pokud existuje, vydané vnitrostátním akreditačním orgánem, které potvrzuje, že subjekt posuzování shody splňuje požadavky stanovené v článku 30.
3. Nemůže-li dotčený subjekt posuzování shody předložit osvědčení o akreditaci, poskytne oznamujícímu orgánu veškeré doklady nezbytné k ověření, uznání a pravidelné kontrole svého souladu s požadavky stanovenými v článku 30.
Článek 34
Postup oznamování
1. Oznamující orgány mohou oznámit pouze subjekty posuzování shody, které splňují požadavky stanovené v článku 30.
2. Oznamující orgány oznamují Komisi a ostatním členským státům s použitím elektronického nástroje pro oznamování vyvinutého a spravovaného Komisí.
3. Oznámení obsahuje veškeré podrobnosti o činnostech posuzování shody, modulu nebo modulech posuzování shody, dotčeném výrobku nebo výrobcích a příslušné potvrzení o způsobilosti.
4. Pokud se oznámení nezakládá na osvědčení o akreditaci uvedeném v čl. 33 odst. 2, poskytne oznamující orgán Komisi a ostatním členským státům podklady, které prokazují způsobilost subjektu posuzování shody, a informace o zavedených opatřeních k zajištění toho, aby byl subjekt pravidelně kontrolován a i v budoucnu splňoval požadavky stanovené v článku 30.
5. Dotčený subjekt může vykonávat činnosti oznámeného subjektu pouze tehdy, pokud Komise nebo ostatní členské státy proti tomu nevznesly námitky do dvou týdnů po oznámení, pokud se použije osvědčení o akreditaci, nebo do dvou měsíců po oznámení, pokud se akreditace nepoužije.
Pouze takový subjekt se pro účely této směrnice považuje za oznámený subjekt.
6. Komisi a ostatním členským státům je třeba oznámit jakékoli následné významné změny týkající se oznámení.
Článek 35
Identifikační čísla a seznamy oznámených subjektů
1. Komise každému oznámenému subjektu přidělí identifikační číslo.
Přidělí mu jediné číslo i v případě, že je subjekt oznámen podle několika aktů Unie.
Oznámenému subjektu, jenž byl oznamujícím orgánem oprávněn k provádění posouzení shody po zhotovení, členské státy kromě toho přidělí identifikační kód.
2. Komise zveřejní seznam subjektů oznámených podle této směrnice, včetně přidělených identifikačních čísel a případně kódů, a činností, pro něž byly oznámeny.
Komise zajistí, aby byl tento seznam průběžně aktualizován.
Článek 36
Změny v oznámeních
1. Pokud oznamující orgán zjistí nebo je upozorněn na to, že oznámený subjekt již nesplňuje požadavky stanovené v článku 30 nebo neplní své povinnosti, omezí, pozastaví nebo případně zruší oznámení podle toho, jak je neplnění těchto požadavků nebo povinností závažné. Informuje o tom neprodleně Komisi a ostatní členské státy.
2. V případě omezení, pozastavení nebo zrušení oznámení nebo v případě, že oznámený subjekt ukončil svou činnost, zajistí oznamující členský stát, aby byly spisy tohoto subjektu buď zpracovány jiným oznámeným subjektem, nebo byly k dispozici příslušným oznamujícím orgánům a orgánům dozoru nad trhem na vyžádání.
Článek 37
Zpochybnění způsobilosti oznámených subjektů
1. Komise vyšetří všechny případy, v nichž má pochybnosti nebo je upozorněna na pochybnosti o způsobilosti oznámeného subjektu nebo o tom, zda oznámený subjekt nadále splňuje požadavky a povinnosti, které jsou mu uloženy.
2. Oznamující členský stát předloží Komisi na vyžádání všechny informace týkající se podkladů pro oznámení nebo zachování způsobilosti dotčeného subjektu.
3. Komise zajistí, aby se se všemi citlivými informacemi získanými v průběhu tohoto šetření nakládalo jako s důvěrnými.
4. Pokud Komise zjistí, že oznámený subjekt nesplňuje nebo přestal splňovat požadavky pro své oznámení, přijme prováděcí akt, jímž požádá oznamující členský stát, aby přijal nezbytná nápravná opatření, včetně případného zrušení oznámení.
Tento prováděcí akt se přijímá poradním postupem podle čl. 50 odst. 2.
Článek 38
Povinnosti týkající se činnosti oznámených subjektů
1. Oznámené subjekty provádějí posuzování shody v souladu s postupy posuzování shody stanovenými v článcích 19 až 24.
2. Posuzování shody se provádí přiměřeným způsobem, aby se zabránilo zbytečné zátěži hospodářských subjektů a soukromých dovozců. Subjekty posuzování shody při výkonu své činnosti řádně zohlední velikost a strukturu dotčeného podniku, odvětví, v němž působí, míru složitosti dané technologie výrobku a hromadnou nebo sériovou povahu výrobního procesu.
Tyto subjekty musí ovšem dodržovat míru přísnosti a úroveň ochrany, jež jsou vyžadovány, aby byl výrobek v souladu s touto směrnicí.
3. Pokud oznámený subjekt zjistí, že výrobce či soukromý dovozce nesplnili požadavky stanovené v čl. 4 odst. 1 a v příloze I nebo v odpovídajících harmonizovaných normách, vyžaduje, aby výrobce či soukromý dovozce přijali vhodná nápravná opatření, a nevydá certifikát shody.
4. Pokud v průběhu kontroly shody po vydání certifikátu oznámený subjekt zjistí, že výrobek již nesplňuje požadavky, vyžaduje, aby výrobce přijal vhodná nápravná opatření, a v případě nutnosti platnost certifikátu pozastaví nebo certifikát odejme.
5. Pokud nejsou nápravná opatření přijata nebo nemají požadovaný účinek, oznámený subjekt certifikáty omezí, pozastaví jejich platnost nebo je případně odejme.
Článek 39
Postup odvolání
Členské státy zajistí, aby bylo možné se proti rozhodnutím oznámených subjektů odvolat.
Článek 40
Informační povinnost oznámených subjektů
1. Oznámené subjekty informují oznamující orgán:
a)
o všech zamítnutích, omezeních, pozastaveních nebo odnětích certifikátu;
b)
o všech okolnostech majících vliv na rozsah a podmínky oznámení;
c)
o všech žádostech o informace o činnostech posuzování shody, které obdržely od orgánů dozoru nad trhem;
d)
na vyžádání o činnostech posuzování shody vykonaných v rámci působnosti jejich oznámení a o jakékoli jiné vykonané činnosti, včetně přeshraničních činností a zadávání subdodávek.
2. Oznámené subjekty poskytnou ostatním subjektům oznámeným podle této směrnice, které provádějí obdobné činnosti posuzování shody týkající se stejných výrobků, příslušné informace o otázkách týkajících se negativních a na vyžádání i pozitivních výsledků posuzování shody.
Článek 41
Výměna zkušeností
Komise organizačně zabezpečuje výměnu zkušeností mezi orgány členských států, které jsou zodpovědné za politiku oznamování.
Článek 42
Koordinace oznámených subjektů
Komise zajistí zavedení a řádné provádění vhodné koordinace a spolupráce mezi subjekty oznámenými podle této směrnice ve formě odvětvové skupiny nebo skupin oznámených subjektů.
Členské státy zajistí, aby se jimi oznámené subjekty účastnily práce této skupiny nebo skupin, a to přímo nebo prostřednictvím určených zástupců.
KAPITOLA VI
DOZOR NAD TRHEM UNIE, KONTROLA VÝROBKŮ VSTUPUJÍCÍCH NA TRH UNIE A OCHRANNÉ POSTUPY
Článek 43
Dozor nad trhem Unie a kontrola výrobků, které vstupují na trh Unie
Pro výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice, se použije čl. 15 odst. 3 a články 16 až 29 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 44
Postup pro nakládání s výrobky představujícími riziko na vnitrostátní úrovni
1. Pokud orgány dozoru nad trhem jednoho členského státu mají dostatečné důvody domnívat se, že výrobek, na nějž se vztahuje tato směrnice, představuje riziko pro zdraví či bezpečnost osob, majetek nebo životní prostředí, provedou hodnocení, zda dotčený výrobek splňuje všechny příslušné požadavky stanovené touto směrnicí. Příslušné hospodářské subjekty nebo soukromý dovozce podle potřeby spolupracují s orgány dozoru nad trhem.
Pokud v případě hospodářského subjektu orgány dozoru nad trhem v průběhu tohoto hodnocení zjistí, že výrobek nesplňuje požadavky stanovené touto směrnicí, vyžadují neprodleně, aby dotčený hospodářský subjekt přijal vhodná nápravná opatření k uvedení výrobku do souladu s těmito požadavky nebo aby výrobek stáhl z trhu nebo z oběhu ve lhůtě, kterou mohou stanovit a která je přiměřená povaze rizika.
Pokud v případě soukromého dovozce orgány dozoru nad trhem v průběhu tohoto hodnocení zjistí, že výrobek nesplňuje požadavky stanovené touto směrnicí, soukromý dovozce je neprodleně informován o vhodných nápravných opatřeních, která je třeba udělat k uvedení výrobku do souladu s těmito požadavky, nebo požádán, aby pozastavil uvádění výrobku do provozu nebo pozastavil jeho používání, a to způsobem přiměřeným povaze rizika.
Orgány dozoru nad trhem o tom informují příslušný oznámený subjekt.
Na opatření uvedená v druhém a třetím pododstavci se použije článek 21 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Domnívají-li se orgány dozoru nad trhem, že se nesoulad netýká pouze území daného členského státu, informují Komisi a ostatní členské státy o výsledcích hodnocení a o opatřeních, která má dotčený hospodářský subjekt na jejich žádost přijmout.
3. Hospodářský subjekt zajistí, aby byla vhodná nápravná opatření přijata u všech dotčených výrobků, které dodával na trh v celé Unii.
Soukromý dovozce zajistí, aby byla vhodná nápravná opatření přijata u výrobku, který dovezl do Unie pro vlastní potřebu.
4. Pokud příslušný hospodářský subjekt ve lhůtě zmíněné v odst. 1 druhém pododstavci nepřijme přiměřená nápravná opatření, přijmou orgány dozoru nad trhem všechna vhodná předběžná opatření s cílem zakázat nebo omezit dodávání výrobku na trh daného členského státu nebo výrobek stáhnout z trhu či z oběhu.
Pokud soukromý dovozce nepřijme přiměřená nápravná opatření, přijmou orgány dozoru nad trhem všechna vhodná předběžná opatření s cílem zakázat uvádění předmětného výrobku do provozu nebo zakázat či omezit jeho používání na území daného členského státu.
Orgány dozoru nad trhem o takových opatřeních informují neprodleně Komisi a ostatní členské státy.
5. Součástí informací uvedených v odstavci 4 jsou všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci nevyhovujícího výrobku, údaje o původu výrobku, povaze uvedeného nesouladu a souvisejícího rizika, povaze a době trvání přijatých vnitrostátních opatření a argumenty dotčeného hospodářského subjektu nebo soukromého dovozce. Orgány dozoru nad trhem zejména uvedou, zda je důvodem nesouladu některý z těchto nedostatků:
a)
výrobek nesplňuje požadavky týkající se ochrany zdraví nebo bezpečnosti osob, ochrany majetku nebo životního prostředí stanovené v této směrnici; nebo
b)
nedostatky v harmonizovaných normách uvedených v článku 14, které jsou základem pro předpoklad shody.
6. Členské státy jiné než členský stát, který zahájil postup podle tohoto článku, neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy o veškerých opatřeních, která přijaly, a o všech dostupných doplňujících údajích o nesouladu dotčeného výrobku a v případě nesouhlasu s oznámeným vnitrostátním opatřením o svých námitkách.
7. Pokud do tří měsíců od obdržení informací uvedených v odstavci 4 žádný členský stát ani Komise nevznese námitku proti předběžnému opatření přijatému členským státem, považuje se opatření za odůvodněné.
8. Členské státy zajistí, aby byla v souvislosti s dotčeným výrobkem neprodleně přijata vhodná omezující opatření, jako je stažení výrobku z jejich trhu.
Článek 45
Ochranný postup Unie
1. Pokud jsou po ukončení postupu stanoveného v čl. 44 odst. 3 a 4 vzneseny námitky proti opatření členského státu nebo pokud se Komise domnívá, že je vnitrostátní opatření v rozporu s právními předpisy Unie, zahájí Komise neprodleně konzultace s členskými státy a příslušným hospodářským subjektem nebo subjekty či se soukromým dovozcem a provede hodnocení vnitrostátního opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise přijme prováděcí akt, jímž určí, zda je vnitrostátní opatření oprávněné, či nikoli.
Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům a Komise o něm neprodleně informuje členské státy a příslušný hospodářský subjekt nebo subjekty či soukromého dovozce.
2. Pokud je vnitrostátní opatření považováno za odůvodněné, všechny členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby byl nevyhovující výrobek stažen z jejich trhu, a informují o tom Komisi. Je-li vnitrostátní opatření považováno za neodůvodněné, dotčený členský stát toto opatření zruší.
3. Pokud je vnitrostátní opatření považováno za odůvodněné a nesoulad výrobku je přisuzován nedostatkům v harmonizovaných normách, jak je uvedeno v čl. 44 odst. 5 písm. b) této směrnice, Komise použije postup podle článku 11 nařízení (EU) č. 1025/2012.
Článek 46
Formální nesoulad
1. Aniž je dotčen článek 44, členský stát vyžaduje, aby příslušný hospodářský subjekt nebo soukromý dovozce odstranili nesoulad, pokud zjistí jeden z následujících nedostatků:
a)
označení CE bylo připojeno v rozporu s články 16, 17 nebo 18;
b)
označení CE podle článku 17 nebylo připojeno;
c)
nebylo vypracováno EU prohlášení o shodě ani prohlášení podle přílohy III;
d)
EU prohlášení o shodě nebo prohlášení podle přílohy III nebylo vypracováno správně;
e)
technická dokumentace chybí nebo je neúplná;
f)
informace podle čl. 7 odst. 6 nebo čl. 9 odst. 3 chybějí nebo jsou nepravdivé či neúplné;
g)
není splněn jakýkoli jiný správní požadavek stanovený v článku 7 či 9.
2. Pokud nesoulad uvedený v odstavci 1 nadále trvá, dotčený členský stát přijme všechna vhodná opatření a omezí nebo zakáže dodávání výrobku na trh nebo zajistí, aby byl výrobek stažen z oběhu nebo z trhu, nebo v případě výrobku dovezeného soukromým dovozcem pro vlastní potřebu, aby bylo zakázáno nebo omezeno jeho používání.
KAPITOLA VII
AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI A PROVÁDĚCÍ AKTY
Článek 47
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 48 s cílem změnit:
a)
v zájmu zohlednění pokroku v oblasti technických poznatků a nových vědeckých důkazů:
i)
body 2.3, 2.4 a 2.5 a oddíl 3 části B a oddíl 3 části C přílohy I,
ii)
přílohy VII a IX a
b)
přílohu V v zájmu zohlednění pokroku v oblasti technických poznatků, patřičnosti zajištění rovnocenné shody a nových vědeckých důkazů.
Článek 48
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 47 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 17. ledna 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 47 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku dnem následujícím po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 47 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament ani Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 49
Prováděcí akty
1. V zájmu zohlednění pokroku v oblasti technických poznatků a za účelem zajištění jednotného uplatňování této směrnice může Komise přijmout prováděcí akty týkající se těchto oblastí:
a)
podrobné postupy k provádění článku 24, při zohlednění konkrétních potřeb posuzování shody u výrobků, na něž se vztahuje tato směrnice;
b)
podrobnosti k uplatňování kategorií plavidel podle bodu 1 části A přílohy I, včetně pokynů k používání meteorologické terminologie a měřicích stupnic, jež jsou v uvedeném bodu použity;
c)
podrobné postupy identifikace plavidla podle bodu 2.1 části A přílohy I, včetně objasnění terminologie, a postupy přidělování a správy kódů výrobce udělených výrobcům usazeným mimo Unii;
d)
informace uváděné na štítku výrobce podle bodu 2.2 části A přílohy I;
e)
uplatňování předpisů o navigačních světlech uvedených v bodu 5.7 části A přílohy I;
f)
opatření pro zabránění odtoku nečistot podle bodu 5.8 části A přílohy I, zejména pokud jde o nakládání s fekálními nádržemi;
g)
instalace a testování plynových zařízení a trvale instalovaných plynových soustav na plavidle;
h)
formát a obsah příručky uživatele plavidla;
i)
formát a obsah dotazníku pro podávání zpráv, jejž mají členské státy vyplnit podle článku 51.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 50 odst. 3.
2. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, kdy určitý výrobek představuje závažné riziko pro zdraví a bezpečnost osob, majetek nebo životní prostředí, přijme Komise s ohledem na odst. 1 písm. a), b), e), f) a g) okamžitě použitelné prováděcí akty postupem podle čl. 50 odst. 4.
Článek 50
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
4. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
5. Výbor je Komisí konzultován v jakékoli záležitosti, v jejímž případě konzultaci odvětvových odborníků vyžaduje nařízení (EU) č. 1025/2012 nebo jakékoli jiné právní předpisy Unie.
6. Výbor může mimoto přezkoumávat jakoukoli další otázku týkající se uplatňování této směrnice, kterou může v souladu s jeho jednacím řádem vznést předseda nebo zástupce některého členského státu.
KAPITOLA VIII
ZVLÁŠTNÍ SPRÁVNÍ USTANOVENÍ
Článek 51
Podávání zpráv
Do 18. ledna 2021 a poté každých pět let vyplní členské státy dotazník vydaný Komisí ohledně uplatňování této směrnice.
Do 18. ledna 2022 a poté každých pět let Komise s ohledem na odpovědi členských států uvedené v dotazníku podle odstavce 1 vypracuje zprávu o provádění této směrnice a předloží ji Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 52
Přezkum
Do 18. ledna 2022 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o:
a)
technické proveditelnosti dalšího snížení emisí hnacích motorů pro použití na moři a zavedení požadavků týkajících se emisí způsobených vypařováním a palivových nádrží ve vztahu k hnacím motorům a systémům, a to se zřetelem k nákladové účinnosti technologií a k potřebě dohodnout pro dané odvětví celosvětově harmonizované hodnoty, při zohlednění veškerých významných tržních iniciativ, a
b)
dopadu kategorií plavidel uvedených v příloze I, založených na odolnosti vůči síle větru a významné výšce vln, na informace pro spotřebitele a na výrobce, zejména na malé a střední podniky, s přihlédnutím k vývoji v oblasti mezinárodní normalizace. Tato zpráva obsahuje hodnocení otázky, zda je třeba kategorie plavidel dále upřesnit nebo členit, a případně návrhy dalších podkategorií.
Zprávy podle prvního pododstavce písm. a) a b) jsou případně doplněny legislativními návrhy.
Článek 53
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro ukládání sankcí použitelná v případě porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice, přičemž tyto sankce mohou zahrnovat trestní sankce za vážná porušení, a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich uplatňování.
Stanovené sankce jsou účinné, přiměřené a odrazující a mohou být zvýšeny, pokud se příslušný hospodářský subjekt nebo soukromý dovozce již dříve dopustil podobného porušení této směrnice.
KAPITOLA IX
ZÁVĚREČNÁ A PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 54
Provedení
1. Členské státy nejpozději do 18. ledna 2016 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.
Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 18. ledna 2016. Tyto předpisy přijaté členskými státy obsahují odkaz na tuto směrnici nebo je takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 55
Přechodné období
1. Členské státy nebrání tomu, aby výrobky, na něž se vztahuje směrnice 94/25/ES, byly dodávány na trh nebo byly uváděny do provozu, pokud jsou v souladu s uvedenou směrnicí a pokud byly uvedeny na trh nebo do provozu před 18. lednem 2017.
2. Členské státy nebrání tomu, aby přívěsné zážehové hnací motory s výkonem 15 kW nebo nižším byly dodávány na trh nebo uváděny do provozu, pokud splňují mezní hodnoty výfukových emisí pro etapu I stanovené v bodě 2.1 části B přílohy I a byly vyrobeny malými a středními podniky vymezenými v doporučení Komise 2003/361/ES (14) a uvedeny na trh před 18. lednem 2020.
Článek 56
Zrušení
Směrnice 94/25/ES se zrušuje s účinkem ode dne 18. ledna 2016. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 57
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 58
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 20. listopadu 2013.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2013/53/EU,
annettu 20 päivänä marraskuuta 2013,
huviveneistä ja vesiskoottereista sekä direktiivin 94/25/EY kumoamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Huviveneitä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 16 päivänä kesäkuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/25/EY (3) tarkoituksena oli sisämarkkinoiden toteuttaminen huviveneiden turvallisuusominaisuuksien yhdenmukaistamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa ja jäsenvaltioiden välisen huviveneiden kaupan esteiden poistamiseksi.
(2)
Direktiivin 94/25/EY soveltamisalaan kuuluivat alun perin vain huviveneet, joiden rungon vähimmäispituus oli 2,5 metriä ja enimmäispituus 24 metriä. Direktiivin 94/25/EY (4) muuttamisesta 16 päivänä kesäkuuta 2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/44/EY muutetun direktiivin 94/25/EY soveltamisalaa laajennettiin sisällyttämällä siihen vesiskootterit ja yhdennetyt ympäristönsuojeluvaatimukset vahvistamalla raja-arvot moottorien pakokaasupäästöille (hiilimonoksidi, hiilivedyt, typen oksidit ja hiukkaset) ja melupäästöille sekä diesel- että bensiinimoottorien osalta.
(3)
Direktiivi 94/25/EY perustuu teknistä yhdenmukaistamista ja standardointia koskevasta uudesta lähestymistavasta 7 päivänä toukokuuta 1985 annetussa neuvoston päätöslauselmassa (5) esitettyihin uuden lähestymistavan periaatteisiin. Siinä säädetään näin ollen ainoastaan olennaiset huviveneitä koskevat vaatimukset, kun taas teknisten yksityiskohtien hyväksymisestä huolehtivat Euroopan standardointikomitea (CEN) ja Euroopan sähkötekniikan standardointikomitea (Cenelec) teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY (6) mukaisesti. Näin vahvistettujen yhdenmukaistettujen standardien, joiden viitenumerot julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, noudattaminen luo olettaman direktiivin 94/25/EY vaatimusten noudattamisesta. Kokemukset ovat osoittaneet, että nämä perusperiaatteet ovat toimineet hyvin tällä alalla ja ne olisi säilytettävä ja niitä olisi myös edistettävä.
(4)
Tekniikan kehitys vesikulkuneuvojen markkinoilla on kuitenkin tuonut esiin direktiivin 94/25/EY ympäristövaatimuksiin liittyviä uusia kysymyksiä. Tämän kehityksen huomioon ottamiseksi ja tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden kaupan pitämisen puitteiden selkeyttämiseksi direktiivin 94/25/EY joitakin osia olisi tarkistettava ja parannettava, ja tuo direktiivi olisi selkeyden vuoksi kumottava ja korvattava tällä direktiivillä.
(5)
Tuotteiden kaupan pitämiseen liittyvää akkreditointia ja markkinavalvontaa koskevista vaatimuksista 9 päivänä heinäkuuta 2008 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 765/2008 (7) annetaan laaja-alaiset säännökset vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten akkreditoinnista, CE-merkinnästä, unionin markkinavalvontajärjestelmästä unionin markkinoille saapuvia tuotteita varten ja näiden tuotteiden tarkastuksista, ja näitä säännöksiä sovelletaan myös tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluviin tuotteisiin.
(6)
Tuotteiden kaupan pitämiseen liittyvistä yhteisistä puitteista 9 päivänä heinäkuuta 2008 tehdyssä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 768/2008/EY (8) säädetään yhteisistä periaatteista ja viitesäännöksistä uuden lähestymistavan periaatteisiin perustuvaa lainsäädäntöä varten. Johdonmukaisuuden varmistamiseksi muun alakohtaisen tuotelainsäädännön kanssa on aiheellista mukauttaa tämän direktiivin tietyt säännökset edellä mainittuun päätökseen siltä osin kuin alakohtaiset erityispiirteet eivät edellytä erilaista ratkaisua. Näin ollen tietyt määritelmät, talouden toimijoita koskevat yleiset velvollisuudet, vaatimustenmukaisuusolettama, CE-merkintää koskevat säännöt, vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksia koskevat vaatimukset, ilmoitusmenettelyt sekä riskin aiheuttavien tuotteiden käsittelyyn liittyvät menettelyt olisi mukautettava edellä mainittuun päätökseen. Eurooppalaisesta standardoinnista 25 päivänä lokakuuta 2012 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1025/2012 (9) säädetään yhdenmukaistettuihin standardeihin kohdistettavia vastalauseita koskevasta menettelystä tapauksissa, joissa kyseessä olevat standardit eivät täysin täytä tämän direktiivin vaatimuksia.
(7)
Jotta talouden toimijoiden ja kansallisten viranomaisten olisi helpompi ymmärtää tätä direktiiviä ja soveltaa sitä yhdenmukaisesti, direktiivin 94/25/EY soveltamisalaa ja määritelmiä olisi selkeytettävä. Olisi erityisesti täsmennettävä, että amfibioajoneuvot eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan. On myös tarpeen määritellä, millaiset kanootit ja kajakit jäävät tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, sekä täsmentää, että vain urheilu- ja vapaa-ajankäyttöön tarkoitetut vesiskootterit kuuluvat tämän direktiivin soveltamisalaan.
(8)
Jotta helpotetaan tämän direktiivin ymmärtämistä ja yhdenmukaista soveltamista, on myös aiheellista määritellä tällä alalla käytettävät käsitteet ”omaan käyttöön rakennetut vesikulkuneuvot”, ”rungon pituus” ja ”yksityinen maahantuoja”. Nykyistä ”moottorin” määritelmää olisi laajennettava niin, että se kattaa myös innovatiiviset käyttövoimaratkaisut.
(9)
Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden, jotka saatetaan unionin markkinoille tai otetaan käyttöön, olisi täytettävä asiaa koskevan unionin lainsäädännön vaatimukset, ja talouden toimijoiden olisi toimitusketjuun liittyvien tehtäviensä mukaisesti oltava vastuussa siitä, että tuotteet täyttävät vaatimukset, jotta varmistetaan yleisen edun suojelun korkea taso muun muassa terveyden ja turvallisuuden sekä kuluttajien ja ympäristön suojelun osalta ja taataan terve kilpailu unionin markkinoilla.
(10)
Kaikkien talouden toimijoiden, jotka kuuluvat toimitus- ja jakeluketjuun, olisi toteutettava asianmukaiset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat tuotteet eivät oikein rakennettuina ja huollettuina aiheuta vaaraa ihmisten terveydelle ja turvallisuudelle, omaisuudelle tai ympäristölle ja että markkinoilla asetetaan saataville ainoastaan sellaisia tuotteita, jotka ovat asiaa koskevan unionin lainsäädännön vaatimusten mukaisia. Tässä direktiivissä olisi säädettävä selkeästä ja oikeasuhteisesta velvollisuuksien jakautumisesta, joka vastaa kunkin toimijan tehtävää toimitus- ja jakeluketjussa.
(11)
Koska tietyt tehtävät voi suorittaa ainoastaan valmistaja, on tarpeen tehdä selvä ero valmistajan ja jakeluketjun myöhempien portaiden toimijoiden välillä. Lisäksi on tarpeen tehdä selvä ero maahantuojan ja jakelijan välillä, koska maahantuoja tuo tuotteita kolmansista maista unionin markkinoille. Maahantuojan olisi sen vuoksi huolehdittava siitä, että nämä tuotteet ovat sovellettavien unionin vaatimusten mukaisia.
(12)
Valmistajalla on parhaat mahdollisuudet suorittaa täydellinen vaatimustenmukaisuuden arviointimenettely, koska sillä on yksityiskohtaiset tiedot suunnittelu- ja tuotantoprosessista. Vaatimustenmukaisuuden arvioinnin olisi sen vuoksi oltava edelleen yksinomaan valmistajan velvollisuutena.
(13)
On tarpeen varmistaa, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat kolmansista maista peräisin olevat tuotteet, jotka saapuvat unionin markkinoille, ovat kaikkien sovellettavien unionin vaatimusten mukaisia ja etenkin, että valmistajat ovat noudattaneet asianmukaisia arviointimenettelyjä kyseisten tuotteiden suhteen. Olisi sen vuoksi säädettävä, että maahantuojien on huolehdittava markkinoille saattamiensa tuotteiden vaatimustenmukaisuudesta, ja että he eivät saata markkinoille tuotteita, jotka eivät ole tällaisten vaatimusten mukaisia tai jotka aiheuttavat riskin. Samasta syystä olisi säädettävä, että maahantuojien on huolehdittava siitä, että vaatimustenmukaisuuden arviointia koskevat menettelyt on suoritettu ja että CE-merkinnät ja valmistajien laatimat asiakirjat ovat saatavilla valvontaviranomaisten suorittamaa tarkastusta varten.
(14)
Jos jakelija asettaa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan tuotteen saataville markkinoilla sen jälkeen, kun valmistaja tai maahantuoja on saattanut sen markkinoille, jakelijan olisi toimittava asianmukaista huolellisuutta noudattaen varmistaakseen, että jakelijan tuotteelle suorittama käsittely ei vaikuta kielteisesti tuotteen vaatimustenmukaisuuteen. Sekä maahantuojien että jakelijoiden odotetaan toimivan sovellettavien vaatimusten suhteen asiaankuuluvaa huolellisuutta noudattaen saattaessaan tuotteita markkinoille tai asettaessaan niitä saataville markkinoilla.
(15)
Saattaessaan markkinoille tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan tuotteen maahantuojien olisi ilmoitettava tuotteessa nimensä ja osoitteensa yhteydenottoja varten. Olisi säädettävä poikkeuksista sellaisia tapauksia varten, joissa merkintää ei voida tehdä varusteen koon tai luonteen vuoksi.
(16)
Jos talouden toimija joko saattaa tuotteen markkinoille omalla nimellään tai tavaramerkillään tai muuttaa tuotetta sellaisella tavalla, joka voi vaikuttaa sovellettavien vaatimusten täyttymiseen, kyseistä toimijaa olisi pidettävä valmistajana ja sen olisi vastattava valmistajalle kuuluvista velvollisuuksista.
(17)
Koska jakelijat ja maahantuojat ovat lähellä markkinoita, niiden olisi oltava mukana toimivaltaisten kansallisten viranomaisten markkinavalvontatehtävissä ja oltava valmiita osallistumaan niihin aktiivisesti toimittamalla näille viranomaisille kaikki kyseiseen tuotteeseen liittyvät tarvittavat tiedot.
(18)
Tämän alan erityispiirteenä on, että unioniin sijoittautuneet luonnolliset tai oikeushenkilöt tuovat huviveneitä ja vesiskoottereita kolmansista maista unioniin. Direktiivi 94/25/EY sisältää kuitenkin vain vähäisen määrän säännöksiä, jotka soveltuvat tai joiden voidaan katsoa soveltuvan yksityisiin maahantuojiin vaatimustenmukaisuuden arvioinnin (rakentamisen jälkeiseen arvioinnin) suorittamisen osalta. Sen vuoksi on tarpeen selkeyttää yksityisiä maahantuojia koskevia muita velvollisuuksia, jotka olisi periaatteessa yhdenmukaistettava valmistajan velvollisuuksien kanssa, heidän toimintansa ei-kaupalliseen luonteeseen liittyviä poikkeuksia lukuun ottamatta.
(19)
Tuotteen jäljitettävyyden varmistaminen koko toimitusketjussa edistää markkinavalvonnan yksinkertaistamista ja tehostamista. Tehokas jäljitettävyysjärjestelmä helpottaa markkinavalvontaviranomaisten tehtävää jäljittää ne talouden toimijat, jotka ovat saattaneet vaatimustenvastaiset tuotteet markkinoille.
(20)
Jotta varmistetaan selkeys ja yhdenmukaisuus muiden uuden lähestymistavan mukaisten direktiivien kanssa, on tarpeen säätää nimenomaisesti, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia tuotteita voidaan saattaa markkinoille tai ottaa käyttöön vain, jos ne täyttävät yleisen vaatimuksen, jonka mukaan ne eivät saa aiheuttaa vaaraa ihmisten terveydelle ja turvallisuudelle, omaisuudelle tai ympäristölle, ja vain, jos ne täyttävät tässä direktiivissä säädetyt olennaiset vaatimukset.
(21)
Kun moottori, joka alkuaan on jo tyyppihyväksytty liikkuviin työkoneisiin asennettavien polttomoottoreiden kaasu- ja hiukkaspäästöjen torjuntatoimenpiteitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 16 päivänä joulukuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/68/EY (10) tai moottoriajoneuvojen ja moottorien tyyppihyväksynnästä raskaiden hyötyajoneuvojen päästöjen osalta ja ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuudesta 18 päivänä kesäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 595/2009 (11) (Euro VI) mukaisesti, muunnetaan vesikulkuneuvossa käytettäväksi, henkilön, joka suorittaa moottorin muuntamisen, olisi voitava luottaa alkuperäisen moottorivalmistajan esittämään todistukseen vaatimustenmukaisuudesta, jos tehdyt muutokset eivät ole vaikuttaneet moottorin pakokaasupäästöjä koskeviin ominaisuuksiin.
(22)
Direktiivin 2003/44/EY 2 artiklan nojalla annetussa kertomuksessa, joka koskee mahdollisuuksia parantaa edelleen huviveneiden moottorien ympäristöominaisuuksia, arvioidaan vaihtoehtoja huvivenemoottorien pakokaasupäästörajojen pienentämiseksi edelleen. Tuossa kertomuksessa päädyttiin siihen, että on aiheellista asettaa raja-arvoja, jotka ovat tiukempia kuin direktiivissä 2003/44/EY säädetyt. Raja-arvot olisi asetettava sellaisiksi, että niissä otetaan huomioon puhtaamman venemoottoriteknologian kehitys ja mahdollistetaan edistyminen kohti pakokaasupäästörajojen maailmanlaajuista yhdenmukaistamista. Hiilimonoksidin raja-arvoja olisi kuitenkin korotettava, jotta voidaan mahdollistaa muiden ilman epäpuhtauksien merkittävä väheneminen teknisen toteutettavuuden huomioon ottamiseksi ja nopeimman mahdollisen täytäntöönpanon saavuttamiseksi varmistaen samalla, että tähän talouden alaan kohdistuvat sosiaalis-taloudelliset vaikutukset ovat hyväksyttäviä.
(23)
Polttoaine- ja teholuokasta riippuen olisi käytettävä venemoottoreille tarkoitettuja testisyklejä, jotka on kuvattu asianomaisessa yhdenmukaistetussa standardissa tai siihen asti kun ne ovat saatavilla, asianomaisessa ISO-standardissa, ottaen huomioon liitteessä I olevan B osan 2.3 kohdassa vahvistetut arvot. Testisyklejä olisi kehitettävä kaikille polttomoottoreille, jotka ovat osa käyttövoimajärjestelmää, hybridijärjestelmät mukaan lukien.
(24)
Testipolttoaineiden, joita käytetään arvioitaessa, ovatko moottorit pakokaasupäästörajojen mukaisia, olisi vastattava asianomaisilla markkinoilla käytettävien polttoaineiden kokoonpanoa, ja siksi unionissa tehtävässä tyyppihyväksynnässä olisi käytettävä eurooppalaisia testipolttoaineita. Koska kolmansien maiden valmistajilla ei kuitenkaan välttämättä ole käytettävissään eurooppalaisia vertailupolttoaineita, hyväksyntäviranomaisten on voitava hyväksyä moottorien testaaminen myös muilla vertailupolttoaineilla. Jotta varmistetaan testitulosten laatu ja vertailukelpoisuus, voidaan vertailupolttoaineiksi kuitenkin valita vain asianmukaisessa ISO-standardissa esitettyjen eritelmien mukaisia polttoaineita.
(25)
Meriympäristön suojelun edistämiseksi on aiheellista säätää vaatimus, joka koskee käymäläjätevesisäiliöiden pakollista asentamista vesikulkuneuvoihin, joissa on käymälä.
(26)
Onnettomuustilastoista käy ilmi, että monirunkoisten asuttavien huviveneiden ylösalaisin kääntymisen riski on vähäinen. Tästä vähäisestä riskistä huolimatta on syytä ottaa huomioon, että monirunkoisten asuttavien huviveneiden ylösalaisin kääntymisen riski on olemassa ja jos nämä veneet ovat alttiita ylösalaisin kääntymiselle, niiden olisi pysyttävä pinnalla ylösalaisin kääntyneinä ja niistä poistumisen olisi oltava käytännössä mahdollista.
(27)
Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti tämän direktiivin säännöksillä ei saa olla vaikutusta jäsenvaltioiden oikeuteen asettaa tarpeellisiksi katsomiaan vaatimuksia tietyillä vesialueilla liikkumiselle ympäristön ja melusaasteelta suojelemiseksi sekä vesiteiden suojelemiseksi ja niillä liikkuvien turvallisuuden varmistamiseksi, sillä edellytyksellä, että tällaiset säännökset eivät velvoita muuttamaan tämän direktiivin vaatimusten mukaisia vesikulkuneuvoja ja että nämä säännökset ovat perusteltuja ja oikeasuhteisia asetettuihin tavoitteisiin nähden.
(28)
CE-merkintä ilmaisee tuotteen vaatimustenmukaisuuden ja on laajasti ymmärretyn vaatimustenmukaisuuden arvioinnin koko prosessin näkyvä tulos. CE-merkinnän yleiset periaatteet säädetään asetuksessa (EY) N:o 765/2008. Tässä direktiivissä olisi annettava säännöt, jotka koskevat CE-merkinnän kiinnittämistä vesikulkuneuvoon, varusteisiin ja moottoreihin. On aiheellista ulottaa CE-merkinnän kiinnittämistä koskeva velvollisuus koskemaan myös kaikkia sisämoottoreita ja ilman kiinteää pakoputkistoa olevia sisäperämoottoreita, joiden katsotaan täyttävän tämän direktiivin mukaiset olennaiset vaatimukset.
(29)
On olennaisen tärkeää tehdä selväksi valmistajille, yksityisille maahantuojille ja käyttäjille, että kiinnittämällä CE-merkinnän tuotteeseen valmistaja vakuuttaa, että tuote on kaikkien sovellettavien vaatimusten mukainen ja että hän ottaa siitä täyden vastuun.
(30)
CE-merkinnän olisi oltava ainoa vaatimustenmukaisuusmerkintä, jota käytetään osoittamaan, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluva tuote on unionin yhdenmukaistamislainsäädännön vaatimusten mukainen. Muita merkintöjä olisi kuitenkin voitava käyttää, jos ne parantavat kuluttajansuojaa eivätkä kuulu unionin yhdenmukaistamislainsäädännön soveltamisalaan.
(31)
Olennaisten vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi on tarpeen säätää asianmukaisista vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyistä, joita valmistajan on noudatettava. Nämä menettelyt olisi vahvistettava päätöksessä N:o 768/2008/EY säädettyjen vaatimustenmukaisuuden arviointimoduulien perusteella. Arviointimenettelyt olisi laadittava vesikulkuneuvoihin sekä niiden moottoreihin ja varusteisiin liittyvän riskitason mukaisesti. Sen vuoksi jokaista vaatimustenmukaisuusryhmää olisi täydennettävä sopivalla menettelyllä tai mahdollisuudella valita yksi useasta vastaavasta menettelystä.
(32)
Kokemukset ovat osoittaneet, että on aiheellista sallia useampia vaatimustenmukaisuuden arviointimoduuleja varusteille. Pakokaasu- ja melupäästöjä koskevien vaatimustenmukaisuuden arvioinnin osalta olisi tehtävä ero niiden tapausten, joissa käytetään yhdenmukaistettuja standardeja ja niiden, joissa niitä ei käytetä, välillä, koska viimeksi mainituissa tapauksissa on perusteltua edellyttää tarkempaa vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyä. Lisäksi mahdollisuus käyttää vertailuvenetietoja melupäästöjen testauksessa olisi poistettava tarpeettomana, koska sitä ei ole käytetty käytännössä.
(33)
Jotta vesikulkuneuvojen hyväksyttävästä käyttöympäristöstä voitaisiin antaa selkeää tietoa, vesikulkuneuvojen suunnitteluluokkien nimitysten olisi perustuttava ainoastaan vesialueilla liikkumisen kannalta olennaisiin ympäristöolosuhteisiin eli tuulen voimakkuuteen ja aallonkorkeuteen. Tuulenvoimakkuusalueet ja merkitsevä aallonkorkeus määritellään neljässä suunnitteluluokassa (A, B, C ja D) perusteluineen.
(34)
Direktiivi 94/25/EY sisältää sääntöjä, jotka koskevat huviveneen rakentamisen jälkeistä arviointia, jonka suorittaa kuka tahansa unioniin sijoittautunut luonnollinen tai oikeushenkilö, joka saattaa tuotteen markkinoille tai ottaa sen käyttöön, jos valmistaja ei ota vastuuta siitä, että tuote on direktiivin mukainen. Johdonmukaisuuden vuoksi on aiheellista ulottaa rakentamisen jälkeisen arvioinnin soveltamisala kattamaan huviveneiden lisäksi myös vesiskootterit. Selkeyden vuoksi olisi määriteltävä, missä tilanteissa rakentamisten jälkeistä arviointia voidaan käyttää. Jotta estetään rakentamisen jälkeisen arvioinnin väärinkäyttö kaupallisiin tarkoituksiin, menettelyn käyttö olisi tuonnin osalta sallittava vain tapauksissa, joissa on kyse yksityisten maahantuojien toteuttamasta ei-kaupallisesta tuonnista. Jotta varmistetaan, että ilmoitettu laitos arvioi tuotteen vaatimustenmukaisuuden luotettavasti, on tarpeen laajentaa rakentamisen jälkeistä arviointia pyytävän henkilön velvollisuuksia toimittaa asiakirjoja ilmoitetulle laitokselle.
(35)
Koska on tarpeen varmistaa, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden vaatimustenmukaisuuden arviointia suorittavien laitosten toiminta on kauttaaltaan korkeatasoista koko unionissa ja koska kaikkien tällaisten laitosten olisi suoritettava tehtävänsä samantasoisesti ja terveen kilpailun olosuhteissa, olisi asetettava pakollisia vaatimuksia sellaisille vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksille, jotka haluavat tulla ilmoitetuiksi tässä direktiivissä tarkoitettujen vaatimustenmukaisuuden arviointipalvelujen tarjoamista varten.
(36)
Jotta varmistetaan yhtenäinen laatutaso tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden vaatimustenmukaisuuden arvioinnin suorittamisessa, on tarpeen paitsi asettaa vaatimukset, jotka ilmoitetuiksi haluavien vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten on täytettävä, myös asettaa rinnakkaisesti vaatimukset, jotka ilmoittamisesta vastaavien viranomaisten ja muiden, ilmoitettujen laitosten arvioinnissa, ilmoittamisessa ja valvonnassa mukana olevien elinten on täytettävä.
(37)
Asetus (EY) N:o 765/2008 täydentää ja vahvistaa unionin yhdenmukaistamislainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden markkinavalvonnan olemassa olevia puitteita, tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat tuotteet mukaan lukien. Näin ollen jäsenvaltioiden olisi järjestettävä ja toteutettava näiden tuotteiden markkinavalvonta mainitun asetuksen mukaisesti ja tarvittaessa yleisestä tuoteturvallisuudesta 3 päivänä joulukuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/95/EY (12) mukaisesti.
(38)
Avoimuuden lisäämiseksi ja käsittelyyn kuluvan ajan lyhentämiseksi on tarpeen parantaa nykyistä suojamenettelyä, joka antaa komissiolle mahdollisuuden tutkia, onko jäsenvaltion toteuttama, vaatimusten vastaisena pitämäänsä tuotetta koskeva toimenpide oikeutettu, jolloin tavoitteena on tehostaa menettelyä ja hyödyntää jäsenvaltioissa saatavilla olevaa asiantuntemusta.
(39)
Nykyistä järjestelmää olisi täydennettävä menettelyllä, jonka avulla asianomaiset osapuolet voivat saada tiedon toteutetuista toimenpiteistä sellaisten tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden osalta, jotka aiheuttavat riskin ihmisten terveydelle tai turvallisuudelle tai muille yleisen edun vuoksi suojeltaville näkökohdille. Sen olisi myös annettava markkinavalvontaviranomaisille mahdollisuus toimia aikaisemmassa vaiheessa tällaisten tuotteiden suhteen yhteistyössä asianomaisten talouden toimijoiden kanssa.
(40)
Silloin kun jäsenvaltiot ja komissio ovat yhtä mieltä jonkun jäsenvaltion toteuttaman toimenpiteen oikeutuksesta, komissiolta ei pitäisi edellyttää jatkotoimia.
(41)
Tekniikkaa koskevan tietämyksen ja uuden tieteellisen näytön huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla muutetaan liitteessä I olevan B osan 2.3, 2.4 ja 2.5 kohtaa ja 3 jaksoa sekä liitteessä I olevan C osan 3 jaksoa sekä liitteitä V, VII ja IX. Tämä antaa komissiolle vastaisuudessa mahdollisuuden ottaa mukaan testisyklejä hybridimoottoreille ja sisällyttää biopolttoaineita sisältäviä testipolttoaineita testipolttoainetaulukkoon, kun nämä testipolttoaineet on hyväksytty kansainvälisesti. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(42)
Jotta varmistetaan tämän direktiivin yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (13) mukaisesti.
(43)
Neuvoa-antavaa menettelyä olisi sovellettava sellaisten täytäntöönpanosäädösten hyväksymiseen, jotka edellyttävät, että ilmoituksen tehneen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat korjaavat toimenpiteet sellaisten ilmoitettujen laitosten osalta, jotka eivät täytä tai eivät enää täytä niiden ilmoittamiselle asetettuja vaatimuksia.
(44)
Tarkastelumenettelyä olisi sovellettava sellaisten täytäntöönpanosäädösten hyväksymiseen, joilla varmistetaan tämän direktiivin yhdenmukainen soveltaminen, erityisesti siltä osin kuin on kyse vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjä koskevista 24 artiklassa säädetyistä lisäsäännöksistä sekä vesikulkuneuvojen suunnitteluluokkia, vesikulkuneuvon tunnusnumeroa, valmistajan kilpeä, omistajan käsikirjaa, kaasujärjestelmää, päästöjen torjuntaa, raportointilomaketta ja merenkulkuvaloja koskevista vaatimuksista.
(45)
Komission olisi täytäntöönpanosäädöksin, ja niiden erityisluonteen huomioon ottaen, toimittava soveltamatta asetusta (EU) N:o 182/2011, määritettävä, ovatko jäsenvaltioiden sellaisten tuotteiden osalta, jotka aiheuttavat riskin ihmisten terveydelle tai turvallisuudelle, omaisuudelle tai ympäristölle, toteuttamat toimenpiteet oikeutettuja.
(46)
Komission olisi hyväksyttävä välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä, kun tämä on tarpeen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, jotka liittyvät vaatimustenmukaisuuden arviointiin, vesikulkuneuvojen suunnitteluluokkiin, merenkulkuvaloihin, päästöjen torjuntaan ja sellaisiin kaasulaitteisiin, jotka aiheuttavat riskin ihmisten terveydelle tai turvallisuudelle, omaisuudelle tai ympäristölle.
(47)
Vakiintuneen käytännön mukaisesti tällä direktiivillä perustetulla komitealla voi olla tarpeellinen tehtävä tarkasteltaessa tämän direktiivin soveltamista koskevia kysymyksiä, jotka sen puheenjohtaja tai jonkin jäsenvaltion edustaja on ottanut esille komitean työjärjestyksen mukaisesti.
(48)
Jäsenvaltioiden olisi täytettävä tämän direktiivin soveltamista koskeva kyselylomake tämän direktiivin seurannan toteuttamiseksi ja direktiivin vaikuttavuuden valvomiseksi. Komission olisi sen jälkeen laadittava ja julkaistava kertomus tämän direktiivin soveltamisesta.
(49)
Jäsenvaltioiden olisi säädettävä tämän direktiivin säännösten rikkomiseen sovellettavia seuraamuksia koskevista säännöistä ja varmistettava, että nämä seuraamukset pannaan täytäntöön. Säädettyjen seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
(50)
Jotta valmistajilla ja muilla talouden toimijoilla olisi riittävästi aikaa sopeutua tällä direktiivillä säädettyihin vaatimuksiin, on tarpeen säätää tämän direktiivin voimaantulon jälkeisestä riittävästä siirtymäajasta, jonka aikana direktiivin 94/25/EY mukaisia tuotteita voidaan edelleen saattaa markkinoille.
(51)
Jotta helpotetaan tämän direktiivin soveltamista enintään 15 kW:n bensiinikäyttöisten perämoottorien pienten ja keskisuurten valmistajien keskuudessa ja jotta he voisivat mukautua uusiin vaatimuksiin, on asianmukaista säätää erityisestä näitä valmistajia koskevasta siirtymäkaudesta.
(52)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta, joka on ihmisten terveyden ja turvallisuuden suojelun ja ympäristön suojelun korkean tason varmistaminen taaten samalla sisämarkkinoiden toiminta vahvistamalla yhdenmukaistetut vaatimukset tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluville tuotteille ja vähimmäisvaatimukset markkinavalvonnalle, vaan se voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(53)
Direktiivi 94/25/EY olisi tämän vuoksi kumottava,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
Tässä direktiivissä säädetään 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden suunnittelua ja valmistusta koskevista vaatimuksista ja näiden tuotteiden vapaata liikkuvuutta unionissa koskevista säännöistä.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan seuraaviin tuotteisiin:
a)
huviveneet ja keskeneräiset huviveneet;
b)
vesiskootterit ja keskeneräiset vesiskootterit;
c)
liitteessä II luetellut varusteet, silloin kun ne saatetaan erillisinä unionin markkinoille, jäljempänä ’varusteet’;
d)
moottorit, jotka on asennettu tai erityisesti tarkoitettu asennettaviksi vesikulkuneuvoihin;
e)
moottorit, jotka on asennettu vesikulkuneuvoihin, jos niihin tehdään merkittävä moottorin muutos;
f)
vesikulkuneuvot, joille on tehty vesikulkuneuvoa koskeva merkittävä muutos.
2. Tätä direktiiviä ei sovelleta seuraaviin tuotteisiin:
a)
liitteessä I olevassa A osassa esitettyjen suunnittelua ja rakentamista koskevien vaatimusten osalta:
i)
pelkästään kilpailukäyttöön tarkoitetut vesikulkuneuvot, mukaan lukien valmistajan kilpa- tai harjoitussoutuveneeksi merkitsemät veneet;
ii)
kanootit ja kajakit, jotka on suunniteltu liikutettaviksi ainoastaan ihmisvoimin, sekä gondolit ja polkuveneet;
iii)
purjelaudat, jotka on suunniteltu liikutettaviksi ainoastaan tuulen avulla ja joita ohjaa tai ohjaavat henkilö tai henkilöt seisaallaan;
iv)
lainelaudat;
v)
sellaiset ennen vuotta 1950 suunnitellut historialliset vesikulkuneuvot alkuperäisinä tai yksittäisinä jäljennöksinä, jotka on rakennettu pääasiassa alkuperäisistä materiaaleista ja jotka valmistaja on merkinnyt tällaiseksi vesikulkuneuvoksi;
vi)
koekäyttöön tarkoitetut vesikulkuneuvot edellyttäen, että niitä ei saateta unionin markkinoille;
vii)
omaan käyttöön rakennetut vesikulkuneuvot edellyttäen, että niitä ei myöhemmin saateta unionin markkinoille viiden vuoden kuluessa vesikulkuneuvon käyttöönotosta;
viii)
erityisesti kaupallista tarkoitusta varten miehitettävät ja matkustajia kuljettavat vesikulkuneuvot, tämän kuitenkaan vaikuttamatta 3 kohdan soveltamiseen, matkustajamäärästä riippumatta;
ix)
sukellusveneet;
x)
ilmatyynyalukset;
xi)
kantosiipialukset;
xii)
höyrykäyttöiset vesikulkuneuvot, joilla on ulkoinen polttoainejärjestelmä, joka toimii kivihiilellä, koksilla, puulla, öljyllä tai kaasulla;
xiii)
amfibioajoneuvot eli pyörillä tai telaketjuilla varustetut moottoriajoneuvot, jotka voivat kulkea sekä vedessä että kuivalla maalla;
b)
liitteessä I olevassa B osassa esitettyjen pakokaasupäästöjä koskevien vaatimusten osalta:
i)
moottorit, jotka on asennettu tai jotka on erityisesti tarkoitettu asennettaviksi johonkin seuraavista tuotteista:
-
vesikulkuneuvot, jotka on tarkoitettu pelkästään kilpailukäyttöön ja jotka valmistaja on merkinnyt sellaisiksi,
-
koekäyttöön tarkoitetut vesikulkuneuvot edellyttäen, että niitä ei saateta unionin markkinoille,
-
erityisesti kaupallista tarkoitusta varten miehitettävät ja matkustajia kuljettavat vesikulkuneuvot, tämän kuitenkaan vaikuttamatta 3 kohdan soveltamiseen, matkustajamäärästä riippumatta,
-
sukellusveneet,
-
ilmatyynyalukset,
-
kantosiipialukset,
-
amfibioajoneuvot eli pyörillä tai telaketjuilla varustetut moottoriajoneuvot, jotka voivat kulkea sekä vedessä että kuivalla maalla;
ii)
sellaiset vuotta 1950 aikaisemman mallin mukaiset alkuperäiset moottorit tai niiden yksittäiset jäljennökset, joita ei ole valmistettu sarjatuotantona ja jotka on asennettu a alakohdan v tai vii alakohdassa tarkoitettuihin vesikulkuneuvoihin;
iii)
omaan käyttöön rakennetut moottorit edellyttäen, että niitä ei myöhemmin saateta unionin markkinoille viiden vuoden kuluessa vesikulkuneuvon käyttöönotosta;
c)
liitteessä I olevassa C osassa esitettyjen melupäästöjä koskevien vaatimusten osalta:
i)
edellä b alakohdassa tarkoitetut vesikulkuneuvot;
ii)
omaan käyttöön rakennetut vesikulkuneuvot edellyttäen, että niitä ei myöhemmin saateta unionin markkinoille viiden vuoden kuluessa vesikulkuneuvon käyttöönotosta.
3. Se seikka, että samaa vesikulkuneuvoa voidaan myös vuokrata tai käyttää urheilu- ja vapaa-ajan koulutukseen, ei estä vesikulkuneuvon kuulumista tämän direktiivin soveltamisalaan, kun se saatetaan unionin markkinoille virkistyskäyttöä varten.
3 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1)
’vesikulkuneuvolla’ huvivenettä tai vesiskootteria;
2)
’huviveneellä’ urheiluun tai vapaa-ajan viettoon tarkoitettua vesikulkuneuvoa, vesiskootteria lukuun ottamatta, jonka rungon pituus on 2,5 metristä 24 metriin, vesikulkuneuvon tyypistä tai käyttövoimasta riippumatta;
3)
’vesiskootterilla’ urheiluun tai vapaa-ajan viettoon tarkoitettua vesikulkuneuvoa, jonka rungon pituus on alle 4 metriä, jossa on moottori, jonka pääasiallinen käyttövoiman lähde on vesisuihkupumppu ja joka on suunniteltu siten, että venettä käyttävä henkilö tai henkilöt istuvat, seisovat tai ovat polvillaan rungon päällä eikä niinkään sen sisällä;
4)
’omaan käyttöön rakennetulla vesikulkuneuvolla’ vesikulkuneuvoa, jonka sen tuleva käyttäjä on pääasiallisesti itse rakentanut omaan käyttöönsä;
5)
’moottorilla’ suoraan tai epäsuorasti käyttövoimana käytettävää bensiini- tai dieselpolttomoottoria;
6)
’moottorin merkittävällä muutoksella’ moottorin muutosta, josta voi aiheutua se, että moottori ylittää liitteessä I olevassa B osassa esitetyt päästörajat, tai joka lisää moottorin nimellistehoa yli 15 prosenttia;
7)
’kulkuneuvon merkittävällä muutoksella’ olemassa olevan vesikulkuneuvon muutosta, jolla muutetaan vesikulkuneuvon käyttövoima tai johon liittyy moottorin merkittävä muutos taikka joka muuttaa vesikulkuneuvoa siinä määrin, että se ei ehkä täytä tässä direktiivissä säädettyjä sovellettavia olennaisia turvallisuus- ja ympäristövaatimuksia;
8)
’käyttövoimalla’ menetelmää, jonka avulla vesikulkuneuvo liikkuu;
9)
’moottoriryhmällä’ valmistajan sellaisten moottorien ryhmää, joilla on rakenteensa vuoksi samankaltaiset pakokaasu- tai melupäästöjen ominaisuudet;
10)
’rungon pituudella’ yhdenmukaistetun standardin mukaisesti mitattua rungon pituutta;
11)
’asettamisella saataville markkinoilla’ tuotteen toimittamista liiketoiminnan yhteydessä unionin markkinoille jakelua, kulutusta tai käyttöä varten joko maksua vastaan tai maksutta;
12)
’markkinoille saattamisella’ tuotteen asettamista ensimmäistä kertaa saataville unionin markkinoilla;
13)
’käyttöönotolla’ tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan tuotteen ensimmäistä käyttöä loppukäyttäjän toimesta unionissa;
14)
’valmistajalla’ luonnollista tai oikeushenkilöä, joka valmistaa taikka suunnitteluttaa tai valmistuttaa tuotteen ja markkinoi sitä omalla nimellään tai tavaramerkillään;
15)
’valtuutetulla edustajalla’ unioniin sijoittautunutta luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on valmistajan antama kirjallinen toimeksianto hoitaa valmistajan puolesta tietyt tehtävät;
16)
’maahantuojalla’ unioniin sijoittautunutta luonnollista tai oikeushenkilöä, joka saattaa kolmannesta maasta tuotavan tuotteen unionin markkinoille;
17)
’yksityisellä maahantuojalla’ unioniin sijoittautunutta luonnollista tai oikeushenkilöä, joka muun kuin kaupallisen toiminnan yhteydessä tuo tuotteen kolmannesta maasta unioniin aikoen ottaa sen omaan käyttöönsä;
18)
’jakelijalla’ muuta toimitusketjuun kuuluvaa luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, muuta kuin valmistajaa tai maahantuojaa, joka asettaa tuotteen saataville markkinoilla;
19)
’talouden toimijoilla’ valmistajaa, valtuutettua edustajaa, maahantuojaa ja jakelijaa;
20)
’yhdenmukaistetulla standardilla’ asetuksen (EU) N:o 1025/2012 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa määriteltyä yhdenmukaista standardia;
21)
’akkreditoinnilla’ asetuksen (EY) N:o 765/2008 2 artiklan 10 alakohdassa määriteltyä akkreditointia;
22)
’kansallisella akkreditointielimellä’ asetuksen (EY) N:o 765/2008 2 artiklan 11 alakohdassa määriteltyä kansallista akkreditointielintä;
23)
’vaatimustenmukaisuuden arvioinnilla’ prosessia, jolla arvioidaan, täyttyvätkö tämän direktiivin mukaiset tuotetta koskevat vaatimukset;
24)
’vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksella’ elintä, joka suorittaa vaatimustenmukaisuuden arviointitoimia kuten kalibrointia, testausta, sertifiointia ja tarkastuksia;
25)
’palautusmenettelyllä’ kaikkia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on saada loppukäyttäjien saataville jo asetetut tuotteet takaisin;
26)
’markkinoilta poistamisella’ kaikkia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on estää toimitusketjussa olevan tuotteen asettaminen saataville markkinoilla;
27)
’markkinavalvonnalla’ viranomaisten toimintaa ja niiden toteuttamia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että tuotteet ovat unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä asetettujen sovellettavien vaatimusten mukaisia eivätkä vaaranna terveyttä, turvallisuutta tai muita yleisten etujen suojeluun liittyviä seikkoja;
28)
’CE-merkinnällä’ merkintää, jolla valmistaja osoittaa tuotteen olevan merkinnän kiinnittämistä koskevassa unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä asetettujen sovellettavien vaatimusten mukainen;
29)
’unionin yhdenmukaistamislainsäädännöllä’ mitä tahansa unionin lainsäädäntöä, jolla yhdenmukaistetaan tuotteiden kaupan pitämisen ehtoja.
4 artikla
Olennaiset vaatimukset
1. Edellä 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tuotteita saadaan asettaa saataville tai ottaa käyttöön vain, jos ne eivät oikein huollettuina ja niiden tarkoituksen mukaisesti käytettyinä aiheuta vaaraa ihmisten terveydelle ja turvallisuudelle, omaisuudelle tai ympäristölle ja vain sillä edellytyksellä, että ne ovat liitteessä I esitettyjen sovellettavien olennaisten vaatimusten mukaisia.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tuotteita ei aseteta saataville markkinoilla tai oteta käyttöön, elleivät ne täytä 1 kohdan vaatimuksia.
5 artikla
Vesialueilla liikkumista koskevat kansalliset säännökset
Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita antamasta tietyillä vesialueilla liikkumista koskevia säännöksiä ympäristön ja vesiteiden suojelemiseksi ja niillä liikkuvien turvallisuuden varmistamiseksi, sillä edellytyksellä, että nämä säännökset eivät velvoita muuttamaan tämän direktiivin mukaisia vesikulkuneuvoja ja että ne ovat perusteltuja ja oikeasuhteisia.
6 artikla
Vapaa liikkuvuus
1. Jäsenvaltiot eivät saa estää tämän direktiivin mukaisten vesikulkuneuvojen asettamista saataville markkinoilla tai käyttöön ottamista alueellaan, tämän kuitenkaan vaikuttamatta 5 artiklan soveltamiseen.
2. Jäsenvaltiot eivät saa estää keskeneräisten vesikulkuneuvojen asettamista saataville markkinoilla, jos valmistaja tai maahantuoja vakuuttaa liitteen III mukaisesti, että vesikulkuneuvot on tarkoitus rakentaa loppuun muiden toimesta.
3. Jäsenvaltiot eivät saa estää sellaisten tämän direktiivin mukaisten varusteiden asettamista saataville markkinoilla tai käyttöön ottamista, jotka on tarkoitettu vesikulkuneuvoon asennettaviksi, valmistajan tai maahantuojan antaman 15 artiklassa tarkoitetun vakuutuksen mukaisesti.
4. Jäsenvaltiot eivät saa estää seuraavien moottorien asettamista saataville markkinoilla tai käyttöön ottamista:
a)
tämän direktiivin mukaiset moottorit riippumatta siitä, onko ne asennettu vesikulkuneuvoihin;
b)
vesikulkuneuvoihin asennetut ja direktiivin 97/68/EY mukaisesti tyyppihyväksytyt moottorit, jotka ovat niiden mainitun direktiivin liitteessä I olevassa 4.1.2 kohdassa vaiheelle III A, III B tai IV asetettujen päästörajojen mukaisia, jotka koskevat muissa sovelluksissa kuin sisävesialusten, veturien ja moottorivaunujen työntövoimana käytettäviä dieselmoottoreita, ja jotka ovat tämän direktiivin mukaisia, lukuun ottamatta liitteessä I olevassa B osassa asetettuja pakokaasupäästövaatimuksia;
c)
vesikulkuneuvoihin asennetut ja asetuksen (EY) N:o 595/2009 mukaisesti tyyppihyväksytyt moottorit, jotka ovat tämän direktiivin mukaisia, lukuun ottamatta liitteessä I olevassa B osassa asetettuja pakokaasupäästövaatimuksia.
Jos moottori muunnetaan vesikulkuneuvoon asennettavaksi, ensimmäisen alakohdan b ja c alakohtaa sovelletaan sillä edellytyksellä, että moottorin muuntava henkilö huolehtii siitä, että tämä tehdään ottaen täysin huomioon moottorin valmistajalta saadut tiedot, jotta varmistetaan, että moottori täyttää edelleen joko direktiivissä 97/68/EY tai asetuksessa (EU) N:o 595/2009 säädetyt ja moottorin valmistajan ilmoittamat pakokaasupäästövaatimukset, kun se asennetaan vesikulkuneuvoon moottorin muuntaneen henkilön toimittamien ohjeiden mukaisesti. Moottorin muuntaneen henkilön on vakuutettava 15 artiklan mukaisesti, että moottori täyttää edelleen joko direktiivissä 97/68/EY tai asetuksessa (EU) N:o 595/2009 säädetyt ja moottorin valmistajan ilmoittamat pakokaasupäästövaatimukset, kun se asennetaan moottorin muuntaneen henkilön toimittamien ohjeiden mukaisesti.
5. Jäsenvaltiot eivät saa estää näyttelyissä, messuilla, esittelyissä ja muissa vastaavissa tilanteissa tapahtuvaa sellaisten 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden esittelyä, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, jos näkyvällä ilmoituksella selvästi todetaan, että kyseiset tuotteet eivät ole tämän direktiivin mukaisia ja että niitä ei voida asettaa saataville eikä ottaa käyttöön unionissa ennen kuin ne on saatettu vaatimusten mukaisiksi.
II LUKU
TALOUDEN TOIMIJOIDEN JA YKSITYISTEN MAAHANTUOJIEN VELVOLLISUUDET
7 artikla
Valmistajien velvollisuudet
1. Valmistajien on saattaessaan tuotteita markkinoille varmistettava, että ne on suunniteltu ja valmistettu 4 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä I säädettyjen vaatimusten mukaisesti.
2. Valmistajien on laadittava 25 artiklan mukaiset tekniset asiakirjat ja tehtävä tai teetettävä sovellettava vaatimustenmukaisuuden arviointimenettely 19-22 artiklan ja 24 artiklan mukaisesti.
Kun tuotteen vaatimustenmukaisuus sovellettavien vaatimusten suhteen on osoitettu tällä menettelyllä, valmistajien on laadittava 15 artiklassa tarkoitettu vakuutus ja merkittävä ja kiinnitettävä CE-merkintä 17 ja 18 artiklan mukaisesti.
3. Valmistajien on säilytettävä tekniset asiakirjat ja jäljennös 15 artiklassa tarkoitetusta vakuutuksesta kymmenen vuoden ajan sen jälkeen, kun tuote on saatettu markkinoille.
4. Valmistajien on varmistettava, että käytössä on menettelyjä, joilla varmistetaan, että sarjatuotannossa noudatetaan vaatimuksia. Muutokset tuotteen suunnittelussa tai ominaisuuksissa ja muutokset yhdenmukaistetuissa standardeissa, joihin viittaamalla tuotteen vaatimustenmukaisuus ilmoitetaan, on otettava asianmukaisesti huomioon.
Silloin, kun se katsotaan tuotteeseen liittyvien riskien kannalta tarkoituksenmukaiseksi, valmistajien on kuluttajien terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi suoritettava näytteisiin perustuvia testejä markkinoilla saataville asetetuille tuotteille ja tutkittava valitukset, vaatimustenvastaiset tuotteet ja tuotteiden palautukset ja tarvittaessa pidettävä niistä kirjaa sekä tiedotettava jakelijoille tällaisesta valvonnasta.
5. Valmistajien on varmistettava, että heidän tuotteisiinsa on kiinnitetty tyyppi-, erä- tai sarjanumero tai muu merkintä, jonka ansiosta ne voidaan tunnistaa, tai jos varusteiden koko tai luonne ei tätä salli, että vaadittu tieto on annettu pakkauksessa tai tuotteen mukana seuraavassa asiakirjassa.
6. Valmistajien on ilmoitettava nimensä, rekisteröity toiminimensä tai rekisteröity tavaramerkkinsä sekä osoitteensa, jossa valmistajiin saa yhteyden, joko tuotteessa tai, jos se ei ole mahdollista, tuotteen pakkauksessa tai tuotteen mukana seuraavassa asiakirjassa. Osoitteessa on ilmoitettava yksi yhteyspiste, jonka kautta valmistajaan voi ottaa yhteyttä.
7. Valmistajien on varmistettava, että tuotteeseen liitetään omistajan käsikirjassa ohjeet ja turvallisuustiedot, jotka annetaan kuluttajien ja muiden loppukäyttäjien helposti ymmärtämällä, kyseisen jäsenvaltion määräämällä yhdellä tai useammalla kielellä.
8. Valmistajien, jotka katsovat tai joilla on syytä uskoa, että tuote, jonka he ovat saattaneet markkinoille, ei ole tämän direktiivin vaatimusten mukainen, on välittömästi toteutettava tarvittavat korjaavat toimenpiteet kyseisen tuotteen saattamiseksi vaatimusten mukaiseksi, sen poistamiseksi markkinoilta tai sitä koskevan palautusmenettelyn järjestämiseksi, jos se on tarpeen. Mikäli tuote aiheuttaa riskin, valmistajien on tämän lisäksi välittömästi tiedotettava asiasta niiden jäsenvaltioiden asiasta vastaaville toimivaltaisille kansallisille viranomaisille, joissa he ovat asettaneet tuotteen saataville, ja ilmoitettava yksityiskohtaiset tiedot erityisesti vaatimustenvastaisuudesta ja toteutetuista korjaavista toimenpiteistä.
9. Valmistajien on toimivaltaisen kansallisen viranomaisen perustellusta pyynnöstä annettava tälle kaikki tiedot ja asiakirjat, jotka ovat tarpeen tuotteen vaatimustenmukaisuuden osoittamiseksi, kielellä, jota kyseinen kansallinen viranomainen voi helposti ymmärtää. Niiden on tehtävä kyseisen viranomaisen kanssa tämän pyynnöstä yhteistyötä toimissa, joilla pyritään poistamaan heidän markkinoille saattamiensa tuotteiden aiheuttamat riskit.
8 artikla
Valtuutetut edustajat
1. Valmistajat voivat nimittää kirjallisella toimeksiannolla valtuutetun edustajan.
2. Edellä 7 artiklan 1 kohdassa säädetyt velvollisuudet ja teknisten asiakirjojen laatiminen eivät saa kuulua valtuutetun edustajan toimeksiantoon.
3. Valtuutetun edustajan on suoritettava valmistajalta saadussa toimeksiannossa eritellyt tehtävät. Toimeksiannon mukaan valtuutetun edustajan on voitava suorittaa ainakin seuraavat tehtävät:
a)
pidettävä jäljennökset 15 artiklassa tarkoitetusta vakuutuksesta ja tekniset asiakirjat kansallisten valvontaviranomaisten saatavilla kymmenen vuoden ajan sen jälkeen, kun tuote on saatettu markkinoille;
b)
annettava toimivaltaisen kansallisen viranomaisen perustellusta pyynnöstä kyseiselle viranomaiselle kaikki tiedot ja asiakirjat, jotka ovat tarpeen tuotteen vaatimustenmukaisuuden osoittamiseksi;
c)
tehtävä toimivaltaisen kansallisen viranomaisen kanssa tämän pyynnöstä yhteistyötä toimissa, joilla pyritään poistamaan edustajan toimeksiannon piiriin kuuluvien tuotteiden aiheuttamat riskit.
9 artikla
Maahantuojien velvollisuudet
1. Maahantuojat saavat saattaa unionin markkinoille ainoastaan vaatimustenmukaisia tuotteita.
2. Ennen tuotteen saattamista markkinoille maahantuojien on varmistettava, että valmistaja on suorittanut asianmukaisen vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyn. Niiden on varmistettava, että valmistaja on laatinut tekniset asiakirjat, että tuotteeseen on kiinnitetty 17 artiklassa tarkoitettu CE-merkintä, että sen mukana on 15 artiklassa, liitteessä I olevan A osan 2.5 kohdassa, liitteessä I olevan B osan 4 kohdassa ja liitteessä I olevan C osan 2 kohdassa vaaditut asiakirjat ja että valmistaja on noudattanut 7 artiklan 5 ja 6 kohdassa säädettyjä vaatimuksia.
Jos maahantuoja katsoo tai sillä on syytä uskoa, että tuote ei ole 4 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä I asetettujen vaatimusten mukainen, maahantuoja ei saa saattaa tuotetta markkinoille ennen kuin se on saatettu sovellettavien vaatimusten mukaiseksi. Kun tuotteeseen liittyy riski, maahantuojan on tämän lisäksi ilmoitettava siitä valmistajalle ja markkinavalvontaviranomaisille.
3. Maahantuojien on ilmoitettava nimensä, rekisteröity toiminimensä tai rekisteröity tavaramerkkinsä sekä osoitteensa, jossa heihin saa yhteyden, joko tuotteessa tai, jos se ei varusteiden osalta ole mahdollista, tuotteen pakkauksessa tai tuotteen mukana seuraavassa asiakirjassa.
4. Maahantuojien on varmistettava, että tuotteeseen on liitetty omistajan käsikirjassa ohjeet ja turvallisuustiedot, jotka annetaan kuluttajien ja muiden loppukäyttäjien helposti ymmärtämällä, kyseisen jäsenvaltion määräämällä yhdellä tai useammalla kielellä.
5. Maahantuojien on varmistettava, että sinä aikana, jona tuote on heidän vastuullaan, varastointi- tai kuljetusolosuhteet eivät vaaranna sen vaatimustenmukaisuutta niiden vaatimusten suhteen, joista säädetään 4 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä I.
6. Silloin, kun se katsotaan tuotteeseen liittyvien riskien kannalta tarkoituksenmukaiseksi, maahantuojien on kuluttajien terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi suoritettava näytteisiin perustuvia testejä markkinoilla saataville asetetuille tuotteille ja tutkittava valitukset, vaatimustenvastaiset tuotteet ja tuotteiden palautukset ja tarvittaessa pidettävä niistä kirjaa sekä tiedotettava jakelijoille tällaisesta valvonnasta.
7. Maahantuojien, jotka katsovat tai joilla on syytä uskoa, että tuote, jonka he ovat saattaneet markkinoille, ei ole tämän direktiivin vaatimusten mukainen, on välittömästi toteutettava tarvittavat korjaavat toimenpiteet kyseisen tuotteen saattamiseksi vaatimusten mukaiseksi, sen poistamiseksi markkinoilta tai sitä koskevan palautusmenettelyn järjestämiseksi, jos se on tarpeen. Kun tuote aiheuttaa riskin, maahantuojien on tämän lisäksi välittömästi tiedotettava asiasta niiden jäsenvaltioiden asiasta vastaaville toimivaltaisille kansallisille viranomaisille, joissa he asettivat tuotteen saataville, ja ilmoitettava yksityiskohtaiset tiedot erityisesti vaatimustenvastaisuudesta ja toteutetuista korjaavista toimenpiteistä.
8. Maahantuojien on pidettävä kymmenen vuoden ajan tuotteen markkinoille saattamisesta 15 artiklassa tarkoitetun vakuutuksen jäljennös markkinavalvontaviranomaisten saatavilla ja varmistettava, että tekniset asiakirjat voidaan antaa pyynnöstä näiden viranomaisten saataville.
9. Maahantuojien on toimivaltaisen kansallisen viranomaisen perustellusta pyynnöstä annettava tälle kaikki tiedot ja asiakirjat, jotka ovat tarpeen tuotteen vaatimustenmukaisuuden osoittamiseksi, kyseisen viranomaisen helposti ymmärtämällä kielellä. Niiden on tehtävä kyseisen viranomaisen kanssa tämän pyynnöstä yhteistyötä toimissa, joilla pyritään poistamaan maahantuojien markkinoille saattamien tuotteiden aiheuttamat riskit.
10 artikla
Jakelijoiden velvollisuudet
1. Kun jakelijat asettavat tuotteen saataville markkinoilla, niiden on noudatettava asiaankuuluvaa huolellisuutta tämän direktiivin vaatimusten suhteen.
2. Jakelijoiden on ennen tuotteen asettamista saataville markkinoilla tarkastettava, että tuotteessa on 17 artiklassa tarkoitettu CE-merkintä, että sen mukana on 7 artiklan 7 kohdassa, 15 artiklassa ja liitteessä I olevan A osan 2.5 kohdassa, liitteessä I olevan B osan 4 kohdassa ja liitteessä I olevan C osan 2 kohdassa vaaditut asiakirjat sekä ohjeet ja turvallisuustiedot yhdellä tai useammalla kielellä, jota kuluttajat ja muut loppukäyttäjät voivat helposti ymmärtää siinä jäsenvaltiossa, jossa tuote on määrä asettaa saataville markkinoilla, ja että valmistaja ja maahantuoja ovat noudattaneet vaatimuksia, joista säädetään 7 artiklan 5 ja 6 kohdassa ja 9 artiklan 3 kohdassa.
Jos jakelija katsoo tai hänellä on syytä uskoa, että tuote ei ole 4 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä I asetettujen vaatimusten mukainen, se ei saa asettaa tuotetta saataville markkinoilla ennen kuin se on saatettu vaatimusten mukaiseksi. Kun tuotteeseen liittyy riski, jakelijan on tämän lisäksi ilmoitettava siitä valmistajalle tai maahantuojalle ja markkinavalvontaviranomaisille.
3. Jakelijoiden on varmistettava, että sinä aikana, jona tuote on niiden vastuulla, varastointi- tai kuljetusolosuhteet eivät vaaranna sen vaatimustenmukaisuutta niiden vaatimusten suhteen, joista säädetään 4 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä I.
4. Jakelijoiden, jotka katsovat tai joilla on syytä uskoa, että tuote, jonka ne ovat asettaneet saataville markkinoilla, ei ole tämän direktiivin vaatimusten mukainen, on varmistettava, että toteutetaan tarvittavat korjaavat toimenpiteet kyseisen tuotteen saattamiseksi vaatimusten mukaiseksi tai sen poistamiseksi markkinoilta tai sitä koskevan palautusmenettelyn järjestämiseksi, jos se on tarpeen. Kun tuote aiheuttaa riskin, jakelijoiden on tämän lisäksi välittömästi tiedotettava siitä niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille kansallisille viranomaisille, joissa he ovat asettaneet tuotteen saataville markkinoilla, ja ilmoitettava yksityiskohtaiset tiedot erityisesti vaatimustenvastaisuudesta ja toteutetuista korjaavista toimenpiteistä.
5. Jakelijoiden on toimivaltaisen kansallisen viranomaisen perustellusta pyynnöstä annettava kyseiselle viranomaiselle kaikki tiedot ja asiakirjat, jotka ovat tarpeen tuotteen vaatimustenmukaisuuden osoittamiseksi. Niiden on tehtävä kyseisen viranomaisen kanssa tämän pyynnöstä yhteistyötä toimissa, joilla pyritään poistamaan heidän markkinoilla saataville asettamiensa tuotteiden aiheuttamat riskit.
11 artikla
Tapaukset, joissa valmistajien velvollisuuksia sovelletaan maahantuojiin ja jakelijoihin
Maahantuojaa tai jakelijaa on pidettävä tämän direktiivin mukaisena valmistajana ja sitä koskevat samat velvollisuudet kuin valmistajaa 7 artiklan mukaisesti silloin, kun se saattaa tuotteen markkinoille omalla nimellään tai tavaramerkillä tai muuttaa jo markkinoille saatettua tuotetta tavalla, joka voi vaikuttaa tämän direktiivin vaatimusten täyttymiseen.
12 artikla
Yksityisten maahantuojien velvollisuudet
1. Jos valmistaja ei ota vastuuta siitä, että tuote on tämän direktiivin vaatimusten mukainen, yksityisen maahantuojan on ennen tuotteen käyttöönottoa varmistettava, että se on suunniteltu ja valmistettu 4 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä I esitettyjen vaatimusten mukaisesti ja huolehdittava siitä, että hän itse tai joku muu huolehtii 7 artiklan 2, 3, 7 ja 9 kohdassa esitetyistä valmistajan velvollisuuksista.
2. Jos vaadittuja teknisiä asiakirjoja ei saada valmistajalta, yksityisen maahantuojan on laaditettava ne käyttämällä asianmukaista asiantuntemusta.
3. Yksityisen maahantuojan on varmistettava, että tuotteeseen on merkitty sen ilmoitetun laitoksen nimi ja osoite, joka on suorittanut tuotteen vaatimustenmukaisuuden arvioinnin.
13 artikla
Talouden toimijoiden tunnistetiedot
1. Talouden toimijoiden on pyynnöstä esitettävä markkinavalvontaviranomaisille seuraavien toimijoiden tunnistetiedot:
a)
kaikki talouden toimijat, jotka ovat toimittaneet niille tuotteen;
b)
kaikki talouden toimijat, joille ne ovat toimittaneet tuotteen.
Talouden toimijoiden on kyettävä esittämään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot kymmenen vuoden ajan siitä, kun tuote on toimitettu niille tai kun ne ovat toimittaneet tuotteen.
2. Yksityisten maahantuojien on pyynnöstä esitettävä markkinavalvontaviranomaisille sen talouden toimijan tunnistetiedot, joka on toimittanut heille tuotteen.
Yksityisten maahantuojien on kyettävä esittämään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot kymmenen vuoden ajan siitä, kun tuote on toimitettu heille.
III LUKU
TUOTTEEN VAATIMUSTENMUKAISUUS
14 artikla
Vaatimustenmukaisuusolettama
Tuotteita, jotka ovat sellaisten yhdenmukaistettujen standardien tai niiden osien mukaisia, joiden viitetiedot on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, on pidettävä niiden 4 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä I esitettyjen vaatimusten mukaisina, jotka kuuluvat näiden standardien tai niiden osien piiriin.
15 artikla
EU-vaatimustenmukaisuusvakuutus ja liitteen III mukainen vakuutus
1. EU-vaatimustenmukaisuusvakuutuksessa on ilmoitettava, että 4 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä I tarkemmin säädettyjen tai 6 artiklan 4 kohdan b tai c alakohdassa tarkoitettujen vaatimusten täyttyminen on osoitettu.
2. EU-vaatimustenmukaisuusvakuutuksen on noudatettava rakenteeltaan tämän direktiivin liitteessä IV olevaa mallia, sen on sisällettävä päätöksen N:o 768/2008/EY liitteessä II olevissa asiaa koskevissa moduuleissa sekä tämän direktiivin liitteessä V eritellyt tekijät ja se on pidettävä jatkuvasti ajan tasalla. Se on käännettävä sen jäsenvaltion vaatimalle yhdelle tai useammalle kielelle, jonka markkinoilla tuote asetetaan saataville tai otetaan käyttöön.
3. Laatimalla EU-vaatimustenmukaisuusvakuutuksen valmistaja, yksityinen maahantuoja tai 6 artiklan 4 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettu henkilö, joka muuntaa moottorin, ottaa vastuun tuotteen vaatimustenmukaisuudesta.
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitetun EU-vaatimustenmukaisuusvakuutuksen on oltava seuraavien tuotteiden mukana, kun ne asetetaan saataville markkinoilla tai otetaan käyttöön:
a)
vesikulkuneuvot;
b)
varusteet, kun ne saatetaan erillisinä markkinoille,
c)
moottorit.
5. Liitteessä III esitetyssä valmistajan tai maahantuojan vakuutuksessa on keskeneräisen vesikulkuneuvon osalta ilmoitettava tuossa liitteessä eritellyt tekijät, ja sen on oltava keskeneräisen vesikulkuneuvon mukana. Se on käännettävä sen jäsenvaltion vaatimalle yhdelle tai useammalle kielelle, jonka markkinoilla tuote asetetaan saataville.
16 artikla
CE-merkintää koskevat yleiset periaatteet
CE-merkintää koskevat asetuksen (EY) N:o 765/2008 30 artiklassa säädetyt yleiset periaatteet.
17 artikla
CE-merkinnällä varustettavat tuotteet
1. Kun seuraavia tuotteita asetetaan saataville markkinoilla tai otetaan käyttöön, niissä on oltava CE-merkintä:
a)
vesikulkuneuvot;
b)
varusteet;
c)
moottorit.
2. Jäsenvaltioiden on oletettava, että sellaiset 1 kohdassa tarkoitetut tuotteet, joissa on CE-merkintä, ovat tämän direktiivin mukaisia.
18 artikla
CE-merkinnän kiinnittämistä koskevat säännöt ja ehdot
1. CE-merkintä on kiinnitettävä 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin näkyvästi, helposti luettavasti ja pysyvästi. Jos tämä ei varusteiden osalta ole mahdollista tai perusteltua tuotteen koon tai luonteen vuoksi, merkintä on kiinnitettävä pakkaukseen ja mukana oleviin asiakirjoihin. Jos kyseessä on vesikulkuneuvo, CE-merkintä on kiinnitettävä vesikulkuneuvon valmistajan kilpeen, joka asennetaan erilleen vesikulkuneuvon tunnusnumerosta. Jos kyseessä on moottori, CE-merkintä on kiinnitettävä moottoriin.
2. CE-merkintä on kiinnitettävä ennen tuotteen markkinoille saattamista tai käyttöön ottamista. CE-merkinnän ja 3 kohdassa tarkoitetun tunnusnumeron jälkeen voidaan kiinnittää kuvamerkki tai muu merkki, jossa ilmoitetaan erityisriskistä tai -käytöstä.
3. CE-merkinnän jälkeen on merkittävä ilmoitetun laitoksen tunnusnumero, jos laitos on mukana tuotannon tarkastusvaiheessa tai rakentamisen jälkeisessä arvioinnissa.
Ilmoitetun laitoksen tunnusnumeron kiinnittää laitos itse tai, sen ohjeiden mukaisesti, valmistaja tai valmistajan valtuutettu edustaja taikka 19 artiklan 2, 3 tai 4 kohdassa tarkoitettu henkilö.
IV LUKU
VAATIMUSTENMUKAISUUDEN ARVIOINTI
19 artikla
Sovellettavat vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt
1. Valmistajan on sovellettava 20, 21 ja 22 artiklassa tarkoitetuissa moduuleissa esitettyjä menettelyjä ennen 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden markkinoille saattamista.
2. Yksityisten maahantuojien on sovellettava 23 artiklassa tarkoitettua menettelyä ennen 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen käyttöön ottamista, jollei valmistaja ole suorittanut vaatimustenmukaisuuden arviointia kyseisen tuotteen osalta.
3. Henkilön, joka saattaa markkinoille tai ottaa käyttöön moottorin tai vesikulkuneuvon, jota on muutettu merkittävästi, tai henkilön, joka muuttaa tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolella olevan vesikulkuneuvon aiottua käyttötarkoitusta siten, että siitä tulee tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluva vesikulkuneuvo, on sovellettava 23 artiklassa tarkoitettua menettelyä ennen tuotteen markkinoille saattamista tai käyttöön ottamista.
4. Henkilön, joka saattaa markkinoille omaan käyttöön rakennetun vesikulkuneuvon ennen 2 artiklan 2 kohdan a alakohdan vii alakohdassa tarkoitetun viiden vuoden määräajan päättymistä, on sovellettava 23 artiklassa tarkoitettua menettelyä ennen tuotteen markkinoille saattamista.
20 artikla
Suunnittelu ja rakentaminen
1. Huviveneiden suunnittelun ja rakentamisen osalta on sovellettava seuraavia päätöksen N:o 768/2008/EY liitteessä II esitettyjä menettelyjä:
a)
liitteessä I olevan A osan 1 kohdassa tarkoitettujen suunnitteluluokkien A ja B osalta:
i)
huviveneisiin, joiden rungon pituus on 2,5 metristä alle 12 metriin, mikä tahansa seuraavista moduuleista:
-
moduuli A1 (sisäinen tuotannonvalvonta ja valvottu tuotetestaus),
-
moduuli B (EU-tyyppitarkastus) yhdessä moduulin C, D, E tai F kanssa,
-
moduuli G (yksikkökohtaiseen tarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus),
-
moduuli H (täydelliseen laadunvarmistukseen perustuva vaatimustenmukaisuus);
ii)
huviveneisiin, joiden rungon pituus on 12 metristä 24 metriin, mikä tahansa seuraavista moduuleista:
-
moduuli B (EU-tyyppitarkastus) yhdessä moduulin C, D, E tai F kanssa,
-
moduuli G (yksikkökohtaiseen tarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus),
-
moduuli H (täydelliseen laadunvarmistukseen perustuva vaatimustenmukaisuus);
b)
liitteessä I olevan A osan 1 kohdassa tarkoitetun suunnitteluluokan C osalta:
i)
huviveneisiin, joiden rungon pituus on 2,5 metristä alle 12 metriin, mikä tahansa seuraavista moduuleista:
-
jos noudatetaan liitteessä I olevan A osan 3.2 ja 3.3 kohtaan liittyviä yhdenmukaistettuja standardeja: moduuli A (sisäinen tuotannonvalvonta), moduuli A1 (sisäinen tuotannonvalvonta ja valvottu tuotetestaus), moduuli B (EU-tyyppitarkastus) yhdessä moduulin C, D, E tai F kanssa, moduuli G (yksikkökohtaiseen tarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus) tai moduuli H (täydelliseen laadunvarmistukseen perustuva vaatimustenmukaisuus),
-
jos liitteessä I olevan A osan 3.2 ja 3.3 kohtaan liittyviä yhdenmukaistettuja standardeja ei noudateta: moduuli A1 (sisäinen tuotannonvalvonta ja valvottu tuotetestaus), moduuli B (EU-tyyppitarkastus) yhdessä moduulin C, D, E tai F kanssa, moduuli G (yksikkökohtaiseen tarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus) tai moduuli H (täydelliseen laadunvarmistukseen perustuva vaatimustenmukaisuus);
ii)
huviveneisiin, joiden rungon pituus on 12 metristä 24 metriin, mikä tahansa seuraavista moduuleista:
-
moduuli B (EU-tyyppitarkastus) yhdessä moduulin C, D, E tai F kanssa,
-
moduuli G (yksikkökohtaiseen tarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus),
-
moduuli H (täydelliseen laadunvarmistukseen perustuva vaatimustenmukaisuus);
c)
liitteessä I olevan A osan 1 kohdassa tarkoitetun suunnitteluluokan D osalta:
huviveneisiin, joiden rungon pituus on 2,5 metristä 24 metriin, mikä tahansa seuraavista moduuleista:
-
moduuli A (sisäinen tuotannonvalvonta),
-
moduuli A1 (sisäinen tuotannonvalvonta ja valvottu tuotetestaus),
-
moduuli B (EU-tyyppitarkastus) yhdessä moduulin C, D, E tai F kanssa,
-
moduuli G (yksikkökohtaiseen tarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus),
-
moduuli H (täydelliseen laadunvarmistukseen perustuva vaatimustenmukaisuus).
2. Vesiskootterien suunnittelun ja rakentamisen osalta on sovellettava mitä tahansa seuraavista päätöksen N:o 768/2008/EY liitteessä II esitetyistä menettelyistä:
a)
moduuli A (sisäinen tuotannonvalvonta);
b)
moduuli A1 (sisäinen tuotannonvalvonta ja valvottu tuotetestaus);
c)
moduuli B (EU-tyyppitarkastus) yhdessä moduulin C, D, E tai F kanssa;
d)
moduuli G (yksikkökohtaiseen tarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus);
e)
moduuli H (täydelliseen laadunvarmistukseen perustuva vaatimustenmukaisuus).
3. Varusteiden suunnittelun ja rakentamisen osalta on sovellettava mitä tahansa seuraavista päätöksen N:o 768/2008/EY liitteessä II esitetyistä menettelyistä:
a)
moduuli B (EU-tyyppitarkastus) yhdessä moduulin C, D, E tai F kanssa;
b)
moduuli G (yksikkökohtaiseen tarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus);
c)
moduuli H (täydelliseen laadunvarmistukseen perustuva vaatimustenmukaisuus).
21 artikla
Pakokaasupäästöt
Edellä 2 artiklan 1 kohdan d ja e alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden pakokaasupäästöjen osalta moottorin valmistajan on sovellettava seuraavia päätöksen N:o 768/2008/EY liitteessä II esitettyjä menettelyjä:
a)
jos testit tehdään käyttäen yhdenmukaistettua standardia, mikä tahansa seuraavista moduuleista:
i)
moduuli B (EU-tyyppitarkastus) yhdessä moduulin C, D, E tai F kanssa;
ii)
moduuli G (yksikkökohtaiseen tarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus);
iii)
moduuli H (täydelliseen laadunvarmistukseen perustuva vaatimustenmukaisuus);
b)
jos testit tehdään käyttämättä yhdenmukaistettua standardia, mikä tahansa seuraavista moduuleista:
i)
moduuli B (EU-tyyppitarkastus) yhdessä moduulin C 1 kanssa;
ii)
moduuli G (yksikkökohtaiseen tarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus).
22 artikla
Melupäästöt
1. Valmistajan on melupäästöjen osalta sovellettava huviveneisiin, joissa on ilman kiinteää pakoputkistoa oleva sisäperämoottori tai sisämoottori, sekä huviveneisiin, joissa on ilman kiinteää pakoputkistoa oleva sisäperämoottori tai sisämoottori ja joille on tehty vesikulkuneuvon merkittävä muutos ja jotka on sen jälkeen saatettu markkinoille muutosta seuraavien viiden vuoden aikana, seuraavia päätöksen N:o 768/2008/EY liitteessä II esitettyjä menettelyjä:
a)
jos testit tehdään käyttäen yhdenmukaistettua melumittausstandardia, mikä tahansa seuraavista moduuleista:
i)
moduuli A1 (sisäinen tuotannonvalvonta ja valvottu tuotetestaus);
ii)
moduuli G (yksikkökohtaiseen tarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus);
iii)
moduuli H (täydelliseen laadunvarmistukseen perustuva vaatimustenmukaisuus);
b)
jos testit tehdään käyttämättä yhdenmukaistettua melumittausstandardia, moduuli G (yksikkökohtaiseen tarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus);
c)
jos arviointiin käytetään Frouden lukua ja teho-uppouma-suhdearvoon perustuvaa menetelmää, mikä tahansa seuraavista moduuleista:
i)
moduuli A (sisäinen tuotannonvalvonta);
ii)
moduuli G (yksikkökohtaiseen tarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus);
iii)
moduuli H (täydelliseen laadunvarmistukseen perustuva vaatimustenmukaisuus).
2. Vesiskootterien tai moottorien valmistajien on melupäästöjen osalta sovellettava vesiskoottereihin, perämoottoreihin ja kiinteällä pakoputkistolla varustettuihin sisäperämoottoreihin, jotka on tarkoitettu asennettavaksi huviveneeseen, seuraavia päätöksen N:o 768/2008/EY liitteessä II esitettyjä menettelyjä:
a)
jos testit tehdään käyttäen yhdenmukaistettua melumittausstandardia, mikä tahansa seuraavista moduuleista:
i)
moduuli A1 (sisäinen tuotannonvalvonta ja valvottu tuotetestaus);
ii)
moduuli G (yksikkökohtaiseen tarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus);
iii)
moduuli H (täydelliseen laadunvarmistukseen perustuva vaatimustenmukaisuus);
b)
jos testit tehdään käyttämättä yhdenmukaistettua melumittausstandardia, moduuli G (yksikkökohtaiseen tarkastukseen perustuva vaatimustenmukaisuus).
23 artikla
Rakentamisen jälkeinen arviointi
Edellä 19 artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettu rakentamisen jälkeinen arviointi on suoritettava liitteessä V esitetyllä tavalla.
24 artikla
Lisävaatimukset
1. Kun käytetään päätöksen N:o 768/2008/EY liitteen II mukaista moduulia B, EU-tyyppitarkastus on suoritettava kyseisen moduulin 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa määritellyllä tavalla.
Moduulissa B tarkoitettu tuotantotyyppi voi kattaa useita tuotemuunnoksia, jos
a)
muunnosten väliset erot eivät vaikuta tuotteen turvallisuustasoon eivätkä muihin tuotetta koskeviin suoritusvaatimuksiin; ja
b)
tuotemuunnokset mainitaan vastaavassa EU-tyyppitarkastustodistuksessa, tarvittaessa muuttamalla alkuperäistä todistusta.
2. Kun käytetään päätöksen N:o 768/2008/EY liitteen II mukaista moduulia A1, tuotetarkastukset on tehtävä yhdelle tai useammalle valmistajan tuotantoa edustavalle vesikulkuneuvolle, ja tämän direktiivin liitteessä VI esitettyjä lisävaatimuksia on sovellettava.
3. Mahdollisuutta käyttää päätöksen N:o 768/2008/EY liitteen II mukaisissa moduuleissa A1 ja C1 tarkoitettuja akkreditoituja sisäisiä laitoksia ei sovelleta.
4. Kun käytetään päätöksen N:o 768/2008/EY liitteen II mukaista moduulia F, pakokaasupäästöjä koskevien vaatimusten mukaisuuden arviointiin on sovellettava tämän direktiivin liitteessä VII kuvattua menettelyä.
5. Kun käytetään päätöksen N:o 768/2008/EY liitteen II mukaista moduulia C ja jos valmistaja ei noudata päätöksen N:o 768/2008/EY liitteen II mukaisessa moduulissa H kuvattua asiaankuuluvaa laatujärjestelmää, valmistajan valitseman ilmoitetun laitoksen on sisäisten tuotetarkastusten laadun tarkistamiseksi tehtävä tai teetettävä tuotetarkastuksia määrittäminsä satunnaisin väliajoin arvioidakseen tässä direktiivissä asetettujen pakokaasupäästöjä koskevien vaatimusten mukaisuutta. Jos laatutaso vaikuttaa riittämättömältä tai jos vaikuttaa siltä, että on tarpeen tarkistaa valmistajan esittämien tietojen oikeellisuus, on sovellettava tämän direktiivin liitteessä VIII säädettyä menettelyä.
25 artikla
Tekniset asiakirjat
1. Edellä 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen teknisten asiakirjojen on sisällettävä kaikki asiaankuuluvat tiedot ja niiden tapojen yksityiskohdat, joita valmistaja on käyttänyt varmistaakseen, että tuote täyttää 4 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä I säädetyt vaatimukset. Niiden on erityisesti sisällettävä asianomaiset liitteessä IX luetellut asiakirjat.
2. Teknisten asiakirjojen avulla on varmistettava, että suunnittelu, rakentaminen, toiminta ja vaatimustenmukaisuuden arviointi voidaan ymmärtää selkeästi.
V LUKU
VAATIMUSTENMUKAISUUDEN ARVIOINTILAITOSTEN ILMOITTAMINEN
26 artikla
Ilmoittaminen
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille laitokset, jotka on valtuutettu suorittamaan kolmantena osapuolena vaatimustenmukaisuuden arviointitehtäviä tämän direktiivin mukaisesti.
27 artikla
Ilmoittamisesta vastaavat viranomaiset
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä ilmoittamisesta vastaava viranomainen, joka on vastuussa tarvittavien menettelyjen perustamisesta ja suorittamisesta tässä direktiivissä tarkoitettua vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten arviointia ja ilmoittamista varten ja ilmoitettujen laitosten valvontaa varten, mukaan luettuna 32 artiklan säännösten noudattaminen.
2. Jäsenvaltiot voivat päättää, että 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin ja valvonnan suorittaa asetuksessa (EY) N:o 765/2008 tarkoitettu kansallinen akkreditointielin mainitun asetuksen mukaisesti.
3. Jos ilmoittamisesta vastaava viranomainen delegoi tai antaa muulla tavoin tehtäväksi 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin, ilmoittamisen tai valvonnan elimelle, joka ei ole valtiollinen yksikkö, kyseisen elimen on oltava oikeushenkilö ja sen on noudatettava soveltuvin osin 28 artiklassa säädettyjä vaatimuksia. Kyseisellä elimellä on lisäksi oltava järjestelyt, joilla katetaan sen toiminnasta syntyvät vastuut.
4. Ilmoittamisesta vastaavan viranomaisen on otettava täysi vastuu tehtävistä, jotka 3 kohdassa tarkoitettu elin suorittaa.
28 artikla
Ilmoittamisesta vastaavia viranomaisia koskevat vaatimukset
1. Ilmoittamisesta vastaavan viranomaisen on oltava sillä tavoin perustettu, ettei synny eturistiriitaa vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten kanssa.
2. Ilmoittamisesta vastaavan viranomaisen on oltava organisaatioltaan ja toiminnaltaan sellainen, että sen toiminnan objektiivisuus ja puolueettomuus on turvattu.
3. Ilmoittamisesta vastaavan viranomaisen organisaation on oltava sellainen, että kunkin päätöksen, joka koskee vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksen ilmoittamista, tekevät eri toimivaltaiset henkilöt kuin ne, jotka suorittivat arvioinnin.
4. Ilmoittamisesta vastaava viranomainen ei saa tarjota eikä suorittaa mitään toimintoja, joita vaatimustenmukaisuuden arviointilaitokset suorittavat, eikä konsultointipalveluja kaupallisin tai kilpailullisin perustein.
5. Ilmoittamisesta vastaavan viranomaisen on turvattava saamiensa tietojen luottamuksellisuus.
6. Ilmoittamisesta vastaavalla viranomaisella on oltava käytössään riittävä määrä pätevää henkilöstöä tehtäviensä asianmukaista hoitamista varten.
29 artikla
Ilmoittamisesta vastaavia viranomaisia koskeva tiedotusvelvollisuus
Jäsenvaltioiden on tiedotettava komissiolle menettelyistään, jotka koskevat vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten arviointia ja ilmoittamista sekä ilmoitettujen laitosten valvontaa, sekä mahdollisista muutoksista näihin tietoihin.
Komissio saattaa nämä tiedot julkisesti saataville.
30 artikla
Ilmoitettuja laitoksia koskevat vaatimukset
1. Tämän direktiivin mukaista ilmoittamista varten vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksen on täytettävä 2-11 kohdassa säädetyt vaatimukset.
2. Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksen on oltava perustettu kansallisen lainsäädännön mukaisesti, ja sen on oltava oikeushenkilö.
3. Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksen on oltava arvioimastaan organisaatiosta tai tuotteesta riippumaton kolmas osapuoli.
Elintä, joka kuuluu yrittäjäjärjestöön tai ammattialajärjestöön, joka edustaa yrityksiä, jotka ovat osallisina elimen arvioimien tuotteiden suunnittelussa, valmistuksessa, toimittamisessa, asentamisessa, käytössä tai ylläpidossa, voidaan pitää tällaisena osapuolena sillä ehdolla, että osoitetaan sen riippumattomuus ja se, ettei eturistiriitoja ole.
4. Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitos, sen ylin johto ja vaatimustenmukaisuuden arviointitehtävien suorittamisesta vastaava henkilöstö eivät saa olla arvioimiensa tuotteiden suunnittelijoita, valmistajia, toimittajia, asentajia, ostajia, omistajia, käyttäjiä tai ylläpitäjiä eivätkä minkään tällaisen osapuolen edustajia. Tämä ei sulje pois sellaisten arvioitujen tuotteiden käyttöä, jotka ovat vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksen toimien kannalta tarpeellisia, tai sellaisten tuotteiden käyttöä henkilökohtaisiin tarkoituksiin.
Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitos, sen ylin johto ja vaatimustenmukaisuuden arviointitehtävien suorittamisesta vastaava henkilöstö eivät myöskään saa olla suoranaisesti mukana näiden tuotteiden suunnittelussa tai valmistuksessa, kaupan pitämisessä, asentamisessa, käytössä tai ylläpidossa eivätkä edustaa näissä toiminnoissa mukana olevia osapuolia. He eivät saa osallistua mihinkään toimintaan, joka voi olla ristiriidassa sen kanssa, että he ovat arvioissaan riippumattomia, tai vaarantaa heidän riippumattomuuttaan, joka liittyy vaatimuksenmukaisuuden arviointitoimiin, joita varten heidät on ilmoitettu. Tämä koskee erityisesti konsultointipalveluja.
Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten on varmistettava, että niiden tytäryhtiöiden tai alihankkijoiden toimet eivät vaikuta niiden suorittamien vaatimustenmukaisuuden arviointitoimien luottamuksellisuuteen, objektiivisuuteen tai puolueettomuuteen.
5. Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten ja niiden henkilöstön on suoritettava vaatimustenmukaisuuden arviointitoimet mahdollisimman suurta ammatillista luotettavuutta ja kyseisellä erityisalalla vaadittavaa teknistä pätevyyttä noudattaen ja oltava vapaat kaikesta, erityisesti taloudellisesta, painostuksesta ja houkuttelusta, joka saattaisi vaikuttaa heidän arviointiinsa tai vaatimustenmukaisuuden arviointitoimiensa tuloksiin, erityisesti niiden henkilöiden tai henkilöryhmien taholta, joille näiden toimien tuloksilla on merkitystä.
6. Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksen on kyettävä suorittamaan vaatimustenmukaisuuden arviointitehtävät, jotka tällaiselle laitokselle on osoitettu 19-24 artiklan säännöksissä ja joita varten se on ilmoitettu, riippumatta siitä, suorittaako vaatimustenmukaisuuden arviointilaitos kyseiset tehtävät itse vai suoritetaanko ne sen puolesta ja sen vastuulla.
Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksella on kaikissa tapauksissa ja kunkin sellaisen vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyn ja tuotetyypin tai -luokan osalta, jota varten se on ilmoitettu, oltava käytössään
a)
henkilöstö, jolla on tekninen tietämys sekä riittävä ja soveltuva kokemus vaatimustenmukaisuuden arviointitehtävien suorittamiseksi;
b)
kuvaukset menettelyistä, joiden mukaisesti vaatimustenmukaisuuden arviointi suoritetaan, siten, että varmistetaan näiden menettelyjen avoimuus ja toistettavuus.
Sen käytössä on oltava asianmukaiset toimintatavat ja menettelyt, joilla erotetaan toisistaan sen ilmoitettuna laitoksena suorittamat tehtävät ja muu toiminta;
c)
menettelyt, joiden mukaisesti se hoitaa tehtäviään siten, että yritysten koko, toimiala ja rakenne, tuotteissa käytettävän teknologian monimutkaisuus sekä tuotannon luonne massa- tai sarjatuotantona otetaan asianmukaisesti huomioon.
Sillä on oltava käytössään tarvittavat keinot niiden teknisten ja hallinnollisten tehtävien suorittamiseen, joita vaatimustenmukaisuuden arviointitoimien asianmukainen hoitaminen edellyttää, ja sillä on oltava mahdollisuus käyttää kaikkia tarvittavia laitteita tai välineitä.
7. Vaatimustenmukaisuuden arviointitoimien suorittamisesta vastaavalla henkilöstöllä on oltava
a)
vankka tekninen ja ammatillinen koulutus, joka kattaa kaikki ne vaatimustenmukaisuuden arviointitoimet, joita varten vaatimustenmukaisuuden arviointilaitos on ilmoitettu;
b)
riittävät tiedot suoritettavia arviointeja koskevista vaatimuksista ja riittävät valtuudet tällaisten arviointien suorittamiseen;
c)
asianmukaiset tiedot ja käsitys olennaisista vaatimuksista, sovellettavista yhdenmukaistetuista standardeista, asianomaisesta unionin yhdenmukaistamislainsäädännöstä ja asianomaisesta kansallisesta lainsäädännöstä;
d)
kyky laatia todistuksia, asiakirjoja ja selostuksia, joilla osoitetaan, että arvioinnit on suoritettu.
8. Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten, niiden ylimmän johdon ja arviointihenkilöstön puolueettomuus on taattava.
Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksen ylimmän johdon ja arviointihenkilöstön palkka ei saa olla riippuvainen suoritettujen arviointien määrästä eikä arviointien tuloksista.
9. Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten on otettava vastuuvakuutus, jollei tällainen vastuu kuulu jäsenvaltiolle sen kansallisen lainsäädännön perusteella tai jollei jäsenvaltio itse ole välittömästi vastuussa vaatimustenmukaisuuden arvioinnista.
10. Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten henkilöstöllä on vaitiolovelvollisuus kaikkien niiden tietojen suhteen, jotka he saavat suorittaessaan tehtäviään 19-24 artiklan tai niiden täytäntöön panemiseksi annetun kansallisen lainsäädännön säännösten mukaisesti, paitsi sen jäsenvaltion toimivaltaisiin viranomaisiin nähden, jossa laitosten toimet suoritetaan. Omistusoikeudet on suojattava.
11. Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten on osallistuttava asiaankuuluviin standardointitoimiin ja 42 artiklan nojalla perustetun ilmoitettujen laitosten koordinointiryhmän toimiin tai varmistettava, että niiden arviointihenkilöstö saa niistä tiedon, ja sovellettava yleisinä ohjeina mainitun ryhmän työn tuloksena saatuja hallinnollisia päätöksiä ja asiakirjoja.
31 artikla
Vaatimustenmukaisuusolettama
Jos vaatimustenmukaisuuden arviointilaitos voi osoittaa olevansa sellaisissa asianomaisissa yhdenmukaistetuissa standardeissa tai niiden osissa vahvistettujen edellytysten mukainen, joiden viitetiedot on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, sen oletetaan täyttävän 30 artiklassa säädetyt vaatimukset siltä osin kuin sovellettavat yhdenmukaistetut standardit kattavat nämä vaatimukset.
32 artikla
Ilmoitettujen laitosten tytäryhtiöt ja alihankinta
1. Jos ilmoitettu laitos käyttää alihankintaa tiettyjen vaatimustenmukaisuuden arviointiin liittyvien tehtävien suorittamiseen tai käyttää tytäryhtiötä, sen on varmistettava, että alihankkija tai tytäryhtiö täyttää 30 artiklassa säädetyt vaatimukset, ja tiedotettava siitä ilmoittamisesta vastaavalle viranomaiselle.
2. Ilmoitettujen laitosten on otettava täysi vastuu alihankkijoiden tai tytäryhtiöiden suorittamista tehtävistä riippumatta siitä, mihin nämä ovat sijoittautuneet.
3. Toimintoja voidaan antaa alihankkijalle tai teettää tytäryhtiöllä ainoastaan, jos asiakas on siihen suostunut.
4. Ilmoitettujen laitosten on pidettävä ilmoittamisesta vastaavan viranomaisen saatavilla asiakirjat, jotka koskevat alihankkijan tai tytäryhtiön pätevyyden arviointia sekä työtä, jonka se on suorittanut 19-24 artiklan nojalla.
33 artikla
Ilmoittamista koskeva hakemus
1. Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksen on toimitettava ilmoittamista koskeva hakemus sen jäsenvaltion ilmoittamisesta vastaavalle viranomaiselle, johon se on sijoittautunut.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun hakemukseen on liitettävä kuvaus vaatimustenmukaisuuden arviointitoimista, yhdestä tai useammasta vaatimustenmukaisuuden arviointimoduulista ja yhdestä tai useammasta tuotteesta, jonka osalta laitos katsoo olevansa pätevä, sekä mahdollinen akkreditointitodistus, jonka kansallinen akkreditointielin on antanut ja jossa todistetaan, että vaatimustenmukaisuuden arviointilaitos täyttää 30 artiklassa säädetyt vaatimukset.
3. Jos asianomainen vaatimustenmukaisuuden arviointilaitos ei voi toimittaa akkreditointitodistusta, sen on toimitettava ilmoittamisesta vastaavalle viranomaiselle kaikki tarpeelliset asiakirjatodisteet, joiden avulla voidaan tarkastaa, tunnustaa ja säännöllisesti valvoa, että se täyttää 30 artiklassa säädetyt vaatimukset.
34 artikla
Ilmoitusmenettely
1. Ilmoittamisesta vastaavat viranomaiset voivat ilmoittaa ainoastaan sellaisia vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksia, jotka ovat täyttäneet 30 artiklassa säädetyt vaatimukset.
2. Ilmoittamisesta vastaavien viranomaisten on tehtävä ilmoitus komissiolle ja muille jäsenvaltioille käyttäen komission kehittämää ja hallinnoimaa sähköistä ilmoitusvälinettä.
3. Ilmoituksen on sisällettävä täydelliset tiedot vaatimustenmukaisuuden arviointitoimista, yhdestä tai useammasta vaatimustenmukaisuuden arviointimoduulista, yhdestä tai useammasta asianomaisesta tuotteesta sekä asiaankuuluva todistus pätevyydestä.
4. Jos ilmoitus ei perustu 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun akkreditointitodistukseen, ilmoittamisesta vastaavan viranomaisen on toimitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille kaikki tarpeelliset asiakirjatodisteet, joiden avulla voidaan todistaa vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksen pätevyys ja toteutetut järjestelyt sen varmistamiseksi että laitosta valvotaan säännöllisesti ja että se täyttää edelleen 30 artiklassa säädetyt vaatimukset.
5. Asianomainen laitos voi suorittaa ilmoitetun laitoksen tehtäviä ainoastaan siinä tapauksessa, että komissio ja muut jäsenvaltiot eivät esitä vastalauseita kahden viikon kuluessa ilmoituksesta, jos akkreditointitodistusta käytetään, tai kahden kuukauden kuluessa ilmoituksesta, jos akkreditointia ei käytetä.
Ainoastaan tällaista laitosta pidetään tässä direktiivissä tarkoitettuna ilmoitettuna laitoksena.
6. Komissiolle ja muille jäsenvaltioille on ilmoitettava myöhemmistä ilmoituksen muutoksista, jotka ovat merkityksellisiä.
35 artikla
Ilmoitettuja laitoksia koskevat tunnusnumerot ja luettelot
1. Komissio antaa kullekin ilmoitetulle laitokselle tunnusnumeron.
Se antaa yhden ainoan tällaisen numeron myös silloin, kun laitos ilmoitetaan usean unionin säädöksen nojalla.
Lisäksi jäsenvaltiot antavat tunnuksen ilmoitetulle laitokselle, jonka ilmoittamisesta vastaava viranomainen on valtuuttanut suorittamaan rakentamisen jälkeiset vaatimustenmukaisuuden arvioinnit.
2. Komissio asettaa julkisesti saataville luettelon laitoksista, jotka on ilmoitettu tämän direktiivin nojalla, mukaan luettuna tunnusnumerot ja tarvittaessa tunnukset, jotka niille on annettu, ja toimet, joita varten ne on ilmoitettu.
Komissio huolehtii luettelon pitämisestä ajan tasalla.
36 artikla
Ilmoitusten muutokset
1. Jos ilmoittamisesta vastaava viranomainen on todennut tai saanut tietää, ettei ilmoitettu laitos enää täytä 30 artiklassa säädettyjä vaatimuksia tai ettei se täytä velvollisuuksiaan, ilmoittamisesta vastaavan viranomaisen on tarpeen mukaan rajoitettava ilmoitusta taikka peruutettava se toistaiseksi tai kokonaan, riippuen vaatimusten täyttämättä jättämisen tai velvollisuuksien noudattamatta jättämisen vakavuudesta. Sen on ilmoitettava tästä välittömästi komissiolle ja muille jäsenvaltioille.
2. Jos ilmoitusta rajoitetaan tai se peruutetaan toistaiseksi tai kokonaan tai jos ilmoitettu laitos on lopettanut toimintansa, ilmoituksen tehneen jäsenvaltion on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että joko toinen ilmoitettu laitos käsittelee kyseisen laitoksen asiakirja-aineistot tai ne pidetään ilmoittamisesta ja markkinavalvonnasta vastaavien viranomaisten pyynnöstä näiden viranomaisten saatavilla.
37 artikla
Ilmoitettujen laitosten pätevyyden riitauttaminen
1. Komissio tutkii kaikki tapaukset, joissa se epäilee tai sen tietoon saatetaan epäilys ilmoitetun laitoksen pätevyydestä tai siitä, täyttääkö ilmoitettu laitos edelleen sille asetetut vaatimukset ja velvollisuudet.
2. Ilmoituksen tehneen jäsenvaltion on toimitettava pyynnöstä komissiolle kaikki tiedot, jotka liittyvät ilmoituksen perusteisiin tai asianomaisen laitoksen pätevyyden ylläpitoon.
3. Komissio varmistaa, että kaikkia sen tutkimusten yhteydessä saatuja arkaluonteisia tietoja käsitellään luottamuksellisesti.
4. Jos komissio toteaa, että ilmoitettu laitos ei täytä tai ei enää täytä sen ilmoittamiselle asetettuja vaatimuksia, se hyväksyy täytäntöönpanosäädöksen, jossa ilmoituksen tehnyttä jäsenvaltiota pyydetään toteuttamaan tarvittavat korjaavat toimenpiteet, mukaan lukien ilmoituksen peruuttaminen, jos se on tarpeen.
Tämä täytäntöönpanosäädös hyväksytään 50 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.
38 artikla
Ilmoitettujen laitosten toimintaan liittyvät velvollisuudet
1. Ilmoitettujen laitosten on suoritettava vaatimustenmukaisuuden arvioinnit niiden vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen mukaisesti, joista säädetään 19-24 artiklassa.
2. Vaatimustenmukaisuuden arvioinnit on suoritettava oikeasuhteisesti siten, että vältetään aiheuttamasta tarpeettomia rasitteita talouden toimijoille ja yksityisille maahantuojille. Vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten on tehtäviään hoitaessaan otettava asianmukaisesti huomioon asianomaisten yritysten koko, toimiala ja rakenne, tuotteissa käytettävän teknologian monimutkaisuus sekä tuotannon luonne massa- tai sarjatuotantona.
Näin tehdessään niiden on kuitenkin noudatettava sellaista kurinalaisuutta ja suojelun tasoa, joka vaaditaan, jotta tuote on tämän direktiivin mukainen.
3. Jos ilmoitettu laitos katsoo, että valmistaja tai yksityinen maahantuoja ei ole täyttänyt vaatimuksia, joista säädetään 4 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä I tai vastaavissa yhdenmukaistetuissa standardeissa, sen on vaadittava valmistajaa tai yksityistä maahantuojaa toteuttamaan tarvittavat korjaavat toimenpiteet eikä se saa antaa todistusta vaatimustenmukaisuudesta.
4. Jos ilmoitettu laitos katsoo todistuksen antamisen jälkeen suoritettavan vaatimustenmukaisuuden valvonnan yhteydessä, ettei tuote ole enää vaatimusten mukainen, sen on vaadittava valmistajaa toteuttamaan tarvittavat korjaavat toimenpiteet ja tarvittaessa peruutettava todistus toistaiseksi tai kokonaan.
5. Jos korjaavia toimenpiteitä ei toteuteta tai niillä ei ole vaadittua vaikutusta, ilmoitetun laitoksen on tarpeen mukaan rajoitettava todistuksia taikka peruutettava ne toistaiseksi tai kokonaan.
39 artikla
Muutoksenhakumenettely
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ilmoitettujen laitosten päätöksiä koskeva muutoksenhakumenettely on käytettävissä.
40 artikla
Ilmoitettuja laitoksia koskeva tiedotusvelvollisuus
1. Ilmoitettujen laitosten on ilmoitettava ilmoittamisesta vastaavalle viranomaiselle seuraavista:
a)
todistusten epäämiset, rajoittamiset taikka peruuttamiset väliaikaisesti tai kokonaan;
b)
olosuhteet, jotka vaikuttavat ilmoituksen soveltamisalaan ja ehtoihin;
c)
vaatimustenmukaisuustoimia koskevien tietojen antamista koskevat pyynnöt, jotka ne ovat saaneet markkinavalvontaviranomaisilta;
d)
pyynnöstä vaatimustenmukaisuuden arviointitoimet, jotka on toteutettu niitä koskevan ilmoituksen soveltamisalalla, ja muu mahdollisesti toteutettu toiminta, mukaan luettuna rajat ylittävät toimet ja alihankinta.
2. Ilmoitettujen laitosten on toimitettava tämän direktiivin nojalla ilmoitetuille muille laitoksille, jotka toteuttavat samanlaisia, samoja tuotteita koskevia vaatimustenmukaisuuden arviointitoimia, asiaankuuluvat tiedot kysymyksistä, jotka liittyvät vaatimustenmukaisuuden arvioinnin kielteisiin tuloksiin ja pyynnöstä myös myönteisiin tuloksiin.
41 artikla
Kokemusten vaihto
Komissio huolehtii kokemusten vaihdon järjestämisestä niiden jäsenvaltioiden kansallisten viranomaisten välillä, jotka vastaavat ilmoittamista koskevista toimintalinjoista.
42 artikla
Ilmoitettujen laitosten välinen yhteensovittaminen
Komissio varmistaa, että tämän direktiivin nojalla ilmoitettujen laitosten välillä saadaan aikaan asianmukainen yhteensovittaminen ja yhteistyö ja että se toimii asianmukaisesti ilmoitettujen laitosten yhden tai useamman alakohtaisen ryhmän muodossa.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden ilmoittamat laitokset osallistuvat kyseisen yhden tai useamman ryhmän työhön suoraan tai nimettyjen edustajien välityksellä.
VI LUKU
UNIONIN MARKKINAVALVONTA, UNIONIN MARKKINOILLE SAAPUVIEN TUOTTEIDEN TARKASTUKSET JA SUOJAMENETTELYT
43 artikla
Unionin markkinavalvonta ja unionin markkinoille saapuvien tuotteiden tarkastukset
Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluviin tuotteisiin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 765/2008 15 artiklan 3 kohtaa ja 16-29 artiklaa.
44 artikla
Kansallisella tasolla riskin aiheuttavien tuotteiden käsittelemiseen sovellettava menettely
1. Kun jonkin jäsenvaltion markkinavalvontaviranomaisilla on riittävä syy uskoa, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluva tuote aiheuttaa riskin ihmisten terveydelle tai turvallisuudelle, omaisuudelle tai ympäristölle, niiden on suoritettava asianomaista tuotetta koskeva arviointi, joka kattaa tässä direktiivissä säädetyt asiaankuuluvat vaatimukset. Asianomaisten talouden toimijoiden tai yksityisen maahantuojan on tehtävä tarpeen mukaan yhteistyötä markkinavalvontaviranomaisten kanssa.
Jos on kyse talouden toimijasta, ja markkinavalvontaviranomaiset havaitsevat arvioinnin yhteydessä, että tuote ei täytä tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia, niiden on vaadittava viipymättä asianomaista talouden toimijaa toteuttamaan tarvittavat korjaavat toimenpiteet tuotteen saattamiseksi vastaamaan näitä vaatimuksia tai sen poistamiseksi markkinoilta tai sen palauttamisen järjestämiseksi sellaisen määräämänsä kohtuullisen ajanjakson kuluessa, joka on oikeassa suhteessa riskin laatuun.
Jos on kyse yksityisestä maahantuojasta, ja markkinavalvontaviranomaiset havaitsevat arvioinnin yhteydessä, että tuote ei täytä tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia, yksityiselle maahantuojalle on viipymättä ilmoitettava asianmukaisista korjaavista toimista, jotka on toteutettava tuotteen saattamiseksi vastaamaan näitä vaatimuksia tai sen käyttöönoton tai käytön peruuttamiseksi niin, että toimi on oikeassa suhteessa riskin laatuun.
Markkinavalvontaviranomaisten on ilmoitettava tästä asianomaiselle ilmoitetulle laitokselle.
Asetuksen (EY) N:o 765/2008 21 artiklaa sovelletaan tämän kohdan toisessa ja kolmannessa alakohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin.
2. Kun markkinavalvontaviranomaiset katsovat, että vaatimustenvastaisuus ei rajoitu niiden kansalliselle alueelle, niiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille arvioinnin tuloksista ja toimista, joita ne ovat vaatineet asianomaista talouden toimijaa toteuttamaan.
3. Talouden toimijan on varmistettava, että asianmukaiset korjaavat toimenpiteet toteutetaan kaikkien asianomaisten tuotteiden osalta, jotka talouden toimija on asettanut saataville markkinoilla eri puolilla unionia.
Yksityisen maahantuojan on varmistettava, että asianmukaiset korjaavat toimenpiteet toteutetaan sen tuotteen osalta, jonka yksityinen maahantuoja on tuonut unioniin omaa käyttöään varten.
4. Jos asianomainen talouden toimija ei 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun ajanjakson kuluessa toteuta riittäviä korjaavia toimenpiteitä, markkinavalvontaviranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat väliaikaiset toimenpiteet, joilla kielletään tuotteen asettaminen saataville kansallisilla markkinoilla tai rajoitetaan sitä taikka tuote poistetaan markkinoilta tai järjestetään sitä koskeva palautusmenettely.
Jos yksityinen maahantuoja ei toteuta riittäviä korjaavia toimenpiteitä, markkinavalvontaviranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat väliaikaiset toimenpiteet, joilla kielletään tuotteen käyttöönotto tai kielletään tuotteen käyttö niiden alueella tai rajoitetaan sitä.
Markkinavalvontaviranomaisten on viipymättä ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille näistä toimenpiteistä.
5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettuun ilmoitukseen on sisällyttävä kaikki saatavilla olevat yksityiskohtaiset tiedot, erityisesti ne, jotka ovat tarpeen vaatimustenvastaisen tuotteen tunnistamista ja tuotteen alkuperän, väitetyn vaatimustenvastaisuuden ja riskin luonteen ja toteutettujen kansallisten toimenpiteiden luonteen ja keston määrittämistä varten, sekä asianomaisen talouden toimijan tai yksityisen maahantuojan esittämät perustelut. Markkinavalvontaviranomaisten on erityisesti ilmoitettava, johtuuko vaatimustenvastaisuus joko siitä, että
a)
tuote ei täytä vaatimuksia, jotka liittyvät ihmisten terveyteen tai turvallisuuteen taikka omaisuuden tai ympäristön suojelua koskeviin vaatimuksiin, joista säädetään tässä direktiivissä; tai
b)
14 artiklassa tarkoitetuissa vaatimustenmukaisuusolettaman luovissa yhdenmukaistetuissa standardeissa on puutteita.
6. Muiden jäsenvaltioiden kuin tämän artiklan mukaisen menettelyn aloittaneen jäsenvaltion on viipymättä ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille kaikki toteutetut toimenpiteet ja kaikki niiden hallussa olevat lisätiedot, jotka liittyvät asianomaisen tuotteen vaatimustenvastaisuuteen, sekä vastalauseensa siinä tapauksessa, että ilmoitetusta kansallisesta toimenpiteestä on erimielisyyttä.
7. Jos mikään jäsenvaltio tai komissio ei ole kolmen kuukauden kuluessa 4 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen vastaanottamisesta esittänyt vastalausetta jonkin jäsenvaltion toteuttamaa väliaikaista toimenpidettä kohtaan, toimenpiteen katsotaan olevan oikeutettu.
8. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kyseistä tuotetta koskevat asianmukaiset rajoittavat toimenpiteet, kuten tuotteen poistaminen niiden markkinoilta, toteutetaan viipymättä.
45 artikla
Unionin suojamenettely
1. Jos 44 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädetyn menettelyn päättyessä esitetään vastalauseita jonkin jäsenvaltion toteuttamaa toimenpidettä kohtaan tai jos komissio katsoo, että kansallinen toimenpide on unionin lainsäädännön vastainen, komissio aloittaa viipymättä neuvottelut jäsenvaltioiden ja yhden tai useamman asianomaisen talouden toimijan tai yksityisen maahantuojan kanssa ja arvioi kansallisen toimenpiteen. Komissio hyväksyy tämän arvioinnin tulosten perusteella täytäntöönpanosäädöksen, jossa määritetään, onko kansallinen toimenpide oikeutettu vai ei.
Komissio osoittaa päätöksensä kaikille jäsenvaltioille ja antaa sen välittömästi tiedoksi niille ja yhdelle tai useammalle asianomaiselle talouden toimijalle tai yksityiselle maahantuojalle.
2. Jos kansallinen toimenpide katsotaan oikeutetuksi, kaikkien jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vaatimustenvastainen tuote poistetaan niiden markkinoilta, ja niiden on ilmoitettava asiasta komissiolle. Jos kansallista toimenpidettä ei katsota oikeutetuksi, asianomaisen jäsenvaltion on peruutettava toimenpide.
3. Jos kansallisen toimenpiteen katsotaan olevan oikeutettu ja tuotteen vaatimustenvastaisuuden katsotaan johtuvan tämän direktiivin 44 artiklan 5 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista puutteista yhdenmukaistetuissa standardeissa, komissio soveltaa asetuksen (EU) N:o 1025/2012 11 artiklan mukaista menettelyä.
46 artikla
Muodollinen vaatimustenvastaisuus
1. Jäsenvaltion on jonkin seuraavista havainnoista tehdessään vaadittava asianomaista talouden toimijaa tai yksityistä maahantuojaa korjaamaan kyseinen vaatimustenvastaisuus, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 44 artiklan soveltamista:
a)
CE-merkintä on kiinnitetty 16, 17 tai 18 artiklan vastaisesti;
b)
edellä 17 artiklassa tarkoitettua CE-merkintää ei ole kiinnitetty;
c)
EU-vaatimustenmukaisuusvakuutusta tai liitteessä III tarkoitettua vakuutusta ei ole laadittu;
d)
EU-vaatimustenmukaisuusvakuutusta tai liitteessä III tarkoitettua vakuutusta ei ole laadittu oikein;
e)
teknisiä asiakirjoja ei ole saatavilla tai ne ovat epätäydelliset;
f)
edellä 7 artiklan 6 kohdassa tai 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut tiedot puuttuvat tai ne ovat virheellisiä tai epätäydellisiä;
g)
jokin muu 7 tai 9 artiklan mukainen hallinnollinen vaatimus ei täyty.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu vaatimustenvastaisuus jatkuu, asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tuotteen markkinoilla saataville asettamisen rajoittamiseksi tai kieltämiseksi tai sen varmistamiseksi, että tuote palautetaan tai se poistetaan markkinoilta tai, jos on kyse yksityisen maahantuojan omaan käyttöönsä maahantuomasta tuotteesta, että sen käyttö kielletään tai sen käyttöä rajoitetaan.
VII LUKU
DELEGOIDUT SÄÄDÖKSET JA TÄYTÄNTÖÖNPANOSÄÄDÖKSET
47 artikla
Säädösvallan siirtäminen
Siirretään komissiolle valta antaa 48 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla muutetaan seuraavia:
a)
tekniikkaa koskevan tietämyksen kehityksen ja uuden tieteellisen näytön huomioon ottamiseksi:
i)
liitteessä I olevan B osan 2.3, 2.4 ja 2.5 kohtaa ja 3 jaksoa sekä liitteessä I olevan C osan 3 jaksoa;
ii)
liitteitä VII ja IX; ja
b)
liitettä V tekniikkaa koskevan tietämyksen kehityksen, vastaavan vaatimustenmukaisuuden varmistamisen riittävyyden ja uuden tieteellisen näytön huomioon ottamiseksi.
48 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle 17 päivästä tammikuuta 2014 viideksi vuodeksi 47 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 47 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevan 47 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
49 artikla
Täytäntöönpanosäädökset
1. Komissio voi teknisen tiedon kehityksen huomioon ottamiseksi ja direktiivin yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä seuraavista:
a)
24 artiklan täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset menettelyt ottaen huomioon tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia tuotteita koskevat erityiset vaatimustenmukaisuuden arviointitarpeet;
b)
liitteessä I olevan A osan 1 kohdassa tarkoitettujen vesikulkuneuvojen suunnitteluluokkien yksityiskohtainen soveltaminen, mukaan lukien ohjeet sääterminologian ja siinä käytettyjen mittausasteikoiden käytöstä;
c)
liitteessä I olevan A osan 2.1 kohdassa tarkoitettua vesikulkuneuvojen merkintäjärjestelmää, mukaan lukien terminologian selkeyttäminen, sekä unionin ulkopuolelle sijoittautuneille valmistajille annettavien valmistajan tunnusten antamista ja hallinnoimista koskevat yksityiskohtaiset menettelyt;
d)
liitteessä I olevan A osan 2.2 kohdassa tarkoitettua valmistajan kilpeä koskevat tiedot;
e)
liitteessä I olevan A osan 5.7 kohdassa tarkoitetuista merenkulkuvaloista annettujen asetusten soveltaminen;
f)
päästöjen torjuntaa koskevat järjestelyt, erityisesti liitteessä I olevan A osan 5.8 kohdassa tarkoitettujen käymäläjätevesisäiliöiden toiminnan osalta;
g)
kaasulaitteiden ja vesikulkuneuvoihin kiinteästi asennettujen kaasujärjestelmien asennus ja testaus;
h)
omistajan käsikirjojen muoto ja sisältö;
i)
51 artiklassa tarkoitetun jäsenvaltioiden täytettäväksi annettavan raportointilomakkeen muoto ja sisältö.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 50 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Komissio hyväksyy 1 kohdan a, b, e, f ja g alakohdan osalta välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä 50 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, kun tämä on tarpeen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, kun tuote aiheuttaa vakavan riskin ihmisten terveydelle tai turvallisuudelle, omaisuudelle tai ympäristölle.
50 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 4 artiklaa.
3. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
4. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 8 artiklaa yhdessä sen 5 artiklan kanssa.
5. Komissio kuulee komiteaa kaikissa asioissa, joissa asetus (EU) N:o 1025/2012 tai muu unionin lainsäädäntö edellyttää alakohtaisten asiantuntijoiden kuulemista.
6. Komitea voi lisäksi tarkastella muita kysymyksiä, jotka koskevat tämän direktiivin soveltamista ja jotka sen puheenjohtaja tai jonkin jäsenvaltion edustaja on ottanut esille komitean työjärjestyksen mukaisesti.
VIII LUKU
HALLINNOLLISET ERITYISSÄÄNNÖKSET
51 artikla
Kertomukset
Jäsenvaltioiden on täytettävä viimeistään 18 päivänä tammikuuta 2021 ja joka viides vuosi sen jälkeen komission toimittama kyselylomake tämän direktiivin soveltamisesta.
Komissio laatii ja toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta viimeistään 18 päivänä tammikuuta 2022 ja sen jälkeen viiden vuoden välein jäsenvaltioiden ensimmäisessä kohdassa tarkoitetussa kyselylomakkeessa antamat vastaukset huomioon ottaen.
52 artikla
Uudelleentarkastelu
Komissio antaa viimeistään 18 päivänä tammikuuta 2022 mennessä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen seuraavista:
a)
tekniset mahdollisuudet pienentää edelleen veneiden moottoreiden päästöjä ja ottaa käyttöön moottoreihin ja järjestelmiin sovellettavia haihtumispäästöjä ja polttoainejärjestelmiä koskevia vaatimuksia ottaen huomioon teknologian kustannustehokkuuden ja tarpeen sopia alan maailmanlaajuisesti yhdenmukaistetuista arvoista sekä ottaen huomioon kaikki merkittävät markkina-aloitteet, ja
b)
liitteessä I lueteltujen, tuulen voimakkuuden ja merkitsevän aallonkorkeuden kestävyyteen perustuvien vesikulkuneuvojen suunnitteluluokkien vaikutukset kuluttajille tiedottamiseen ja valmistajiin, erityisesti pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, kansainvälisen standardoinnin kehitys huomioon ottaen. Kertomukseen on sisällytettävä arvio siitä, onko vesikulkuneuvojen suunnitteluluokkiin lisättävä erittelyjä tai alaluokkia, ja siinä on ehdotettava tarvittaessa uusia alaluokkia.
Ensimmäisen kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettujen kertomusten mukana on tarvittaessa toimitettava lainsäädäntöehdotuksia.
53 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin perusteella annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavia seuraamuksia koskevat säännöt ja toteutettava kaikki niiden täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet; seuraamuksiin voi kuulua myös vakavia rikkomistapauksia koskevia rikosoikeudellisia seuraamuksia.
Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia, ja niitä voidaan korottaa, jos asianomainen talouden toimija tai yksityinen maahantuoja on aiemmin syyllistynyt samanlaiseen tämän direktiivin rikkomiseen.
IX LUKU
LOPPU- JA SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
54 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 18 päivänä tammikuuta 2016. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 18 päivästä tammikuuta 2016. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
55 artikla
Siirtymäkausi
1. Jäsenvaltiot eivät saa estää sellaisten direktiivin 94/25/EY soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden asettamista saataville markkinoilla tai käyttöön ottamista, jotka ovat mainitun direktiivin mukaisia ja jotka on saatettu markkinoille tai otettu käyttöön ennen 18 päivää tammikuuta 2017.
2. Jäsenvaltiot eivät saa estää sellaisten bensiinikäyttöisten enintään 15 kW:n perämoottorien asettamista saataville markkinoilla tai käyttöön ottamista, jotka ovat liitteessä I olevan B osan 2.1 kohdassa säädettyjen vaiheen I pakokaasupäästörajojen mukaisia ja komission suosituksessa 2003/361/EY (14) määriteltyjen pienten ja keskisuurten yritysten valmistamia ja jotka on saatettu markkinoille ennen 18 päivää tammikuuta 2020.
56 artikla
Kumoaminen
Kumotaan direktiivi 94/25/EY 18 päivästä tammikuuta 2016. Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin.
57 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
58 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Strasbourgissa 20 päivänä marraskuuta 2013.