ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/162
ze dne 9. července 2014
o státní podpoře SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), kterou poskytlo Lotyšsko společnosti Parex
(oznámeno pod číslem C(2014) 4550)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Předchozí opatření ve prospěch společnosti Parex
(1)
Dne 10. listopadu 2008 oznámilo Lotyšsko Komisi soubor opatření státní podpory ve prospěch společnosti AS Parex banka (dále jen „Parex banka“), který měl podpořit stabilitu finančního systému. Komise tato opatření dne 24. listopadu 2008 dočasně schválila (2) (dále jen „první rozhodnutí o podpoře na záchranu“), a to na základě závazku Lotyšska, že do šesti měsíců předloží plán restrukturalizace společnosti Parex banka.
(2)
Na žádost Lotyšska schválila Komise dva soubory změn opatření podpory ve prospěch společnosti Parex banka, a to rozhodnutími ze dne 11. února 2009 (3) (dále jen „druhé rozhodnutí o podpoře na záchranu“) a 11. května 2009 (4) (dále jen „třetí rozhodnutí o podpoře na záchranu“).
(3)
Dne 11. května 2009 předložilo Lotyšsko plán restrukturalizace společnosti Parex banka. V rozhodnutí ze dne 29. června 2009 (5) dospěla Komise k předběžnému závěru, že oznámená restrukturalizační opatření představují státní podporu pro společnost Parex banka, a vyslovila pochybnosti o tom, zda lze tuto podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem. Komise se proto rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a požádala Lotyšsko, aby poskytlo informace, které jsou zapotřebí pro posouzení slučitelnosti podpory.
(4)
V období od 11. května 2009 do 15. září 2010 došlo mezi Lotyšskem a Komisí k řadě výměn informací a diskusí ohledně restrukturalizace společnosti Parex banka. V tomto období Lotyšsko několikrát plán restrukturalizace společnosti Parex banka aktualizovalo.
(5)
Plán restrukturalizace předpokládal rozdělení společnosti Parex banka na nově založenou tzv. „dobrou banku“ s názvem AS Citadele banka (dále jen „Citadele“), která převezme veškerá hlavní aktiva a některá nesouvisející aktiva (6), a tzv. „špatnou banku“ (dále jen „Reverta“ (7)), v níž zůstanou zbývající nesouvisející a nevýkonná aktiva. K tomuto rozdělení došlo dne 1. srpna 2010.
(6)
Rozhodnutím ze dne 15. září 2010 (8) (dále jen „konečné rozhodnutí o společnosti Parex“) schválila Komise plán restrukturalizace společnosti Parex banka, a to na základě závazků přijatých lotyšskými orgány, které byly předloženy dne 3. září 2010.
(7)
Rozhodnutím ze dne 10. srpna 2012 (dále jen „pozměňující rozhodnutí“) (9) schválila Komise na žádost Lotyšska změny tří závazků obsažených v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Tyto změny se týkaly: 1. prodloužení lhůty pro odprodej úvěrů v SNS (10) do dne 31. prosince 2014; 2. zvýšení limitu minimálních požadavků na kapitálovou přiměřenost vztahujících se na společnost Citadele na úrovni banky a skupiny a 3. povolení převodu maximálních částek poskytnutých úvěrů, které nebyly v předchozích letech využity, při současném dodržení původních omezení týkajících se podílu na trhu.
(8)
Komise bere na vědomí, že dne 5. června 2014 Lotyšsko výjimečně souhlasilo s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato v angličtině.
1.2 Formální vyšetřovací řízení
(9)
Dne 1. října 2013 požádalo Lotyšsko o další změnu konečného rozhodnutí o společnosti Parex, a to o odklad lhůty pro odprodej činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku (11). Při posuzování této žádosti o změnu Komise zjistila, že Lotyšsko poskytlo společnostem Parex a Citadele státní podporu přesahující opatření podpory, která Komise schválila.
(10)
V období od […] (12) do 4. března 2014 se mezi Lotyšskem a Komisí uskutečnila řada výměn informací ohledně těchto dodatečných opatření podpory. Lotyšsko poskytlo další informace a dokumenty dne 30. října 2013, 31. ledna 2014 a 4. března 2014 (včetně revidovaného plánu restrukturalizace společnosti Parex banka).
(11)
Ode dne 11. listopadu 2013 dostává Komise každý měsíc rovněž aktuální informace o pokroku Lotyšska při prodeji společnosti Citadele, který byl zahájen v říjnu 2013.
(12)
Rozhodnutím ze dne 16. dubna 2014 (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) (13) Komise Lotyšsku sdělila, že se po posouzení informací, které lotyšské orgány předložily, rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“). V rozhodnutí o zahájení řízení vyzvala Komise zúčastněné strany, aby se k podpoře vyjádřily, a v reakci na tuto výzvu obdržela dne 23. května 2014 jedno podání.
(13)
Lotyšsko Komisi informovalo, že kvůli naléhavosti výjimečně souhlasí s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato v angličtině.
2. POPIS
2.1 Dotčený podnik
(14)
Společnost Parex banka byla druhou největší bankou v Lotyšsku s celkovými aktivy k 31. prosinci 2008 ve výši 3,4 miliardy LVL (4,9 miliardy EUR). Společnost Parex banka byla založena v roce 1992. V listopadu 2008 získalo Lotyšsko od dvou největších akcionářů 84,83 % základního kapitálu banky za symbolickou celkovou kupní cenu ve výši 2 LVL (přibližně 3 EUR), což představuje opatření státní podpory, které Komise schválila v prvním a druhém rozhodnutí o podpoře na záchranu. Po rekapitalizaci, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu, Lotyšsko svůj podíl ve společnosti Parex banka dále navýšilo na přibližně 95 %, a to vložením dodatečné částky ve výši 140,75 milionu LVL v květnu 2009; toto opatření Komise schválila ve třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu.
(15)
V dubnu 2009 získala Evropská banka pro obnovu a rozvoj (dále jen „EBRD“) 25 % základního kapitálu společnosti Parex banka plus jednu akcii. Po rozdělení společnosti Parex banka na dobrou a špatnou banku v roce 2010 s následnými změnami vlastnické struktury jsou v současnosti akcionáři společnosti Citadele Lotyšsko (75 %) a EBRD (25 %), zatímco akcionáři společnosti Reverta jsou Lotyšsko (84,15 %), EBRD (12,74 %) a ostatní akcionáři (3,11 %).
(16)
Podrobný popis společnosti Parex banka do doby přijetí konečného rozhodnutí o společnosti Parex je uveden v 11. až 15. bodě odůvodnění zmíněného rozhodnutí.
2.2 Opatření podpory, která byla schválena ve prospěch společností Citadele a Reverta
(17)
Ve prospěch společnosti Parex banka schválila Komise v prvním, druhém a třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu (dále jen „rozhodnutí o podpoře na záchranu“) a rovněž v konečném rozhodnutí o společnosti Parex řadu opatření podpory.
(18)
Plán restrukturalizace, který Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, předpokládal, že podpora na záchranu, kterou již Komise povolila, bude prodloužena do konce období restrukturalizace a rozdělena mezi společnosti Citadele a Reverta. V konečném rozhodnutí o společnosti Parex byla schválena rovněž další podpora na restrukturalizaci společností Reverta a Citadele. V rozhodnutí byl stanoven i mechanismus využití podpory, která byla předběžně schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu, po rozdělení společnosti Parex banka, pokud jde o:
a)
podporu likvidity ve formě státních vkladů ve prospěch společností Citadele a Reverta (14);
b)
státní záruky za závazky společností Citadele a Reverta (15);
c)
státní rekapitalizační opatření ve prospěch společností Reverta a Citadele (16) a
d)
opatření na záchranu aktiv ve prospěch společnosti Citadele (17).
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
3.1. Dodatečná opatření, která Lotyšsko provedlo ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta
(19)
Podle zprávy, kterou dne 29. srpna 2013 předložil kontrolní správce (18), a dokumentů a informací, jež Lotyšsko poskytlo od října 2013, se zdálo, že Lotyšsko provedlo bez předběžného oznámení Komisi tato opatření:
a)
dne 22. května 2009 poskytlo Lotyšsko společnosti AS Parex banka podřízený úvěr ve výši 50,27 milionu LVL (kvalifikovaný jako kapitál tier 2) se splatností sedm let, tj. do dne 21. května 2016 (dále jen „první opatření“). Splatnost tohoto podřízeného úvěru přesahovala splatnost nejvýše pět let, která byla stanovena v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu a potvrzena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex;
b)
dne 27. června 2013 povolilo Lotyšsko společnosti Citadele dodatečné osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti (dále jen „druhé opatření“) u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL (z celkové částky ve výši 45 milionů LVL, kterou Lotyšsko v té době drželo) (19). Lotyšsko prodloužení splatnosti podřízených úvěrů Komisi neoznámilo;
c)
od roku 2011 mimoto Lotyšsko poskytuje společnosti Reverta podporu likvidity přesahující maximální výši schválenou Komisí v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (dále jen „třetí opatření“), a to podle základního scénáře i pesimistického scénáře (20).
(20)
Na základě informací, které měla Komise v době vydání rozhodnutí o zahájení řízení k dispozici s ohledem na první a druhé opatření, měla Komise vážné pochybnosti, zda lze tato opatření považovat za slučitelná s vnitřním trhem, jelikož:
a)
v původním posouzení slučitelnosti podřízených úvěrů poskytnutých Lotyšskem se pětiletá doba splatnosti úvěrů považovala za nezbytné minimum, na jehož základě bylo možno úvěry pokládat za slučitelné, a
b)
nebyly předloženy žádné nové argumenty, které by odůvodňovaly, proč ve skutečnosti představuje naprosto nezbytné minimum delší doba splatnosti.
(21)
Stejně tak nebyly v době vydání rozhodnutí o zahájení řízení předloženy dostatečné argumenty, které by prokazovaly slučitelnost třetího opatření.
(22)
Z těchto důvodů zahájila Komise s ohledem na protiprávní podporu, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního, druhého a třetího opatření, jak bylo popsáno v 19. bodě odůvodnění, formální vyšetřovací řízení podle čl. 13 odst. 1 a čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (21).
3.2. Porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku
(23)
Lotyšsko nedodrželo rovněž závazek, který je uveden v konečném rozhodnutí o společnosti Parex a který se týká odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku do dne 30. června 2013 bez správce převodu, nebo do dne 31. prosince 2013 s pomocí správce převodu (dále jen „čtvrté opatření“) (22). Závazek týkající se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku v těchto lhůtách byl proto porušen.
(24)
V rozhodnutí o zahájení řízení dospěla Komise k závěru, že porušení závazku popsaného v 21. bodě odůvodnění představuje zneužití podpory. Komise se proto rozhodla zahájit s ohledem na zneužití podpory formální vyšetřovací řízení podle článku 16 nařízení (ES) č. 659/1999.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(25)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení obdržela Komise připomínky od jedné fyzické osoby, která neposkytla údaje, jež by prokazovaly, že ji lze považovat za zúčastněnou stranu, tj. stranu, jejíž vlastní zájmy by mohly být ovlivněny opatřením (jako jsou například konkurenti nebo profesní sdružení (23)), nebo že jedná jménem zúčastněné strany.
(26)
Obdržené připomínky se týkaly údajné nezákonnosti s ohledem na společnost Parex banka a netýkaly se prvního, druhého a třetího opatření, jež Lotyšsko provedlo ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta, ani čtvrtého opatření. Připomínky se v zásadě týkaly skutečností a informací, které přímo nesouvisely s prosazováním pravidel státní podpory v dotyčném případě. Za účelem posouzení provedeného v tomto rozhodnutí byly proto zaevidovány a pokládány za obecné informace o trhu.
5. PŘIPOMÍNKY LOTYŠSKA K FORMÁLNÍMU VYŠETŘOVACÍMU ŘÍZENÍ
(27)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení podalo Lotyšsko dne 26. května 2014 připomínky, které měly odstranit pochybnosti, jež Komise uvedla s ohledem na slučitelnost prvního, druhého a třetího opatření a porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku.
(28)
Dne 30. května 2014 předložilo Lotyšsko rovněž aktualizovaný plán restrukturalizace, v němž byly zahrnuty informace a kompenzační opatření uvedená v oddílech 5.1 až 5.5 tohoto rozhodnutí.
(29)
Na základě žádosti Komise o informace poskytlo Lotyšsko dne 23. června 2014 další údaje týkající se druhého opatření.
5.1 Ohledně původní splatnosti podřízených úvěrů přesahující splatnost stanovenou v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (první opatření)
(30)
Ve svých připomínkách ze dne 26. května 2014 Lotyšsko uvedlo, že přijetí prvního opatření bylo nezbytné, aby mohla společnost Parex banka dodržet platné regulativní požadavky solventnosti a zabránit tak nenapravitelnému zhroucení nestabilního, do značné míry vzájemně propojeného a závislého lotyšského bankovního systému.
(31)
Lotyšsko uvedlo, že v době přijetí prvního rozhodnutí o podpoře na záchranu měly lotyšské orgány k dispozici jen omezené informace o skutečné finanční situaci společnosti Parex banka a o kvalitě jejích aktiv. V původní žádosti o schválení opatření státní podpory Komisí se proto Lotyšsko zavázalo poskytnout podřízené úvěry s pětiletou splatností, jelikož tato splatnost představovala minimální splatnost, která byla nezbytná, aby se podřízené úvěry považovaly podle příslušných ustanovení lotyšských právních předpisů za kapitál tier 2.
(32)
Lotyšsko rovněž uvedlo, že za účelem lepšího posouzení finanční situace společnosti Parex banka nařídilo společnosti PricewaterhouseCoopers, aby ve společnosti Parex banka provedla hloubkovou prověrku, která byla dokončena dne 26. ledna 2009, po přijetí prvního rozhodnutí o podpoře na záchranu.
(33)
Lotyšsko současně zdůraznilo skutečnost, že v letech 2008-2009 byla situace na trhu velmi dynamická a že se kvalita úvěrů zhoršovala rychleji, než se očekávalo. Tato zhoršující se situace se odrazila i v přijetí tří rozhodnutí o podpoře na záchranu společnosti Parex banka ze strany Komise a předložení několika verzí plánu restrukturalizace společnosti Parex banka Lotyšskem, přičemž poslední verze byla předložena dne 11. května 2009 (dále jen „plán restrukturalizace z roku 2009“).
(34)
V této souvislosti Lotyšsko objasnilo, že předpoklady a výhledy uvedené v rozhodnutích o podpoře na záchranu rychle zastarávaly kvůli rychlým změnám ekonomického prostředí, jež byly způsobeny především světovou finanční krizí a snižující se důvěrou trhu ve společnost Parex banka. Lotyšsko proto dospělo k závěru, že pětiletá splatnost podřízených úvěrů, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, již k stabilizaci zranitelného lotyšského bankovního systému nepostačuje. Skutečně se ukázalo, že společnost Parex banka, která byla v té době systémovou bankou, potřebovala podřízené úvěry s delší splatností než pět let, aby mohla dodržet požadavky solventnosti, a zejména splnit platné požadavky na kapitálovou přiměřenost.
(35)
Podle regulačního rámce (založeného na normách Basel II (24)), který se na společnost Parex banka vztahoval v době poskytnutí podřízených úvěrů, by se za kapitál tier 2 považovalo pouze 80 % úvěrů s pětiletou splatností ve výši 50,27 milionu LVL (tj. pouze 40,22 milionu LVL). Pro regulační účely bylo nutno uplatnit na částku podřízených úvěrů každý rok kumulativní diskontní (nebo amortizační) faktor s cílem zohlednit klesající hodnotu těchto nástrojů jakožto kladných složek regulatorního kapitálu. Pro účely kapitálové přiměřenosti je proto úvěr s pětiletou splatností na počátku způsobilý pouze s ohledem na 80 % jeho výše; začátkem druhého roku s ohledem na 60 % atd.
(36)
Toto podání Lotyšsko doložilo srovnávacími výpočty, které prokazují, že pokud by Lotyšsko poskytlo podřízené úvěry pouze s pětiletou splatností, nebyly by od počátku plně způsobilé jako kapitál tier 2.
(37)
Stanovení splatnosti podřízených úvěrů, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, na sedm let se ukázalo jako nezbytné, aby se mohla celá částka podřízených úvěrů ve výši 50,27 milionu LVL, které stát poskytl, považovat v období 2009-2010 za kapitál tier 2, takže společnost Parex banka mohla splnit cílový ukazatel kapitálové přiměřenosti. V tabulce 1 jsou uvedeny částky způsobilého kapitálu tier 2, které společnost Parex banka držela na konci každého roku, a to podle splatnosti podřízených úvěrů ve výši 50,27 milionu LVL, jež byly poskytnuty v květnu 2009.
Tabulka 1
Splatnost podřízených úvěrů poskytnutých v květnu 2009 a jejich kvalifikace jako kapitálu tier 2 (v milionech LVL)
Splatnost
2009
2010
2011
Úvěr s pětiletou splatností
40,22
30,16
20,11
Úvěr s šestiletou splatností
50,27
40,22
30,16
Úvěr se sedmiletou splatností
50,27
50,27
40,22
Úvěr s osmiletou splatností
50,27
50,27
50,27
(38)
Lotyšsko uvedlo, že dne 9. června 2009 předložila společnost Nomura International (kterou Lotyšsko v březnu 2009 ustanovilo za účelem organizace prodeje společnosti Parex banka) lotyšským orgánům strategii prodeje společnosti Parex banka s velmi ambiciózním harmonogramem, podle něhož se dokončení prodeje plánovalo v roce 2010. Bylo proto nezbytné, aby společnost Parex banka plně dodržovala platné kapitálové požadavky nejméně do konce roku 2010.
(39)
Lotyšsko rovněž uvedlo, že pokud by byla splatnost podřízených úvěrů pouze pět let, musel by plán restrukturalizace z roku 2009 zahrnovat další opatření k posílení kapitálové přiměřenosti společnosti Parex banka jiným způsobem (např. vložení nového vlastního kapitálu, okamžité rozšíření podřízených úvěrů atd.). Pokud by taková opatření nebyla přijata, byli by vkladatelé ponecháni bez ochrany a stabilita lotyšského finančního systému by byla značně ohrožena.
5.2 Ohledně neoznámeného prodloužení splatnosti podřízených úvěrů (druhé opatření)
(40)
Co se týká druhého opatření, Lotyšsko uvedlo, že další prodloužení splatnosti podřízených úvěrů bylo nezbytné kvůli změnám právní úpravy, k nimž došlo v roce 2013. Dne 1. března 2013 lotyšská Komise pro finanční a kapitálový trh společnosti Citadele sdělila, že ukazatel kapitálové přiměřenosti skupiny musí do konce roku 2013 v absolutním vyjádření dosáhnout minimálně 10 %, zatímco doporučený kapitálový poměr k odstranění stávajících a potenciálních rizik činil […]. Do března 2013 činil minimální požadovaný ukazatel kapitálové přiměřenosti 8,4 %.
(41)
Lotyšsko uvedlo, že druhé opatření bylo přijato v dobré víře, jelikož se lotyšské orgány domnívaly, že opatření je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, a jelikož nevedlo k žádným finančním ztrátám pro stát.
(42)
Lotyšsko rovněž prohlásilo, že se v době přijetí druhého opatření spolu se společností Citadele v dobré víře domnívalo, že možnost prodloužení splatnosti dotyčných podřízených úvěrů byla stanovena v příslušných rozhodnutích Komise a v plánu restrukturalizace.
(43)
Lotyšsko tvrdilo, že by se tržní investor v postavení většinového akcionáře společnosti Citadele nejprve vynasnažil zachovat v možném rozsahu hodnotu své investice a že by přijal a provedl opatření, která jsou nezbytná, aby se zamezilo snížení účetní hodnoty jeho podílu v důsledku toho, že banka nesplňuje kapitálové požadavky. Pokud by společnost Citadele nesplňovala přísnější požadavky na kapitálovou přiměřenost, které v té době uložila Komise pro finanční a kapitálový trh, byla by ohrožena stabilita, životaschopnost a prodejnost banky, což by mělo nepříznivý dopad na možnost prodeje banky za dobrých finančních podmínek.
(44)
Lotyšsko předložilo rovněž hypotetický srovnávací scénář, podle něhož nebylo druhé opatření provedeno. Podle tohoto hypotetického srovnávacího scénáře by doporučený kapitálový poměr nebyl dodržen, jelikož by ukazatel kapitálové přiměřenosti k 31. prosinci 2013 klesl pod 9,3 % v porovnání s požadovaným minimem ve výši 10 %.
(45)
Lotyšsko rovněž tvrdilo, že alternativní opatření k posílení kapitálové přiměřenosti společnosti Citadele (tj. navýšení kapitálu nebo poskytnutí nových podřízených úvěrů) nebyla schůdná. Lotyšsko konkrétně uvedlo, že v roce 2013 nemohla společnost Citadele získat podřízené úvěry od třetích investorů vzhledem k závazku lotyšských orgánů prodat společnost Citadele v krátké době (tj. do 31. prosince 2014). Nejistota ohledně možného nabyvatele a jeho budoucí strategie by poskytovatele podřízených úvěrů přiměla k tomu, že by s ohledem na podřízený úvěr, který poskytli společnosti Citadele, požadovali prodejní opci (doložka o změně kontroly) (25). To by ve skutečnosti znamenalo, že by se splatnost těchto podřízených úvěrů při poskytnutí pokládala za kratší než pět let, a úvěry by tudíž nebyly kvalifikovány jako kapitál tier 2.
(46)
V reakci na žádost Komise o informace, zda se Lotyšsko s ohledem na možné prodloužení splatnosti podřízených úvěrů poskytnutých společnosti Citadele obrátilo na EBRD, předložily lotyšské orgány dne 23. června 2014 své podání. V něm potvrdily, že se před provedením druhého opatření neobrátily na EBRD, aby jí navrhly prodloužení splatnosti podřízených úvěrů, které drží. V této souvislosti lotyšské orgány zopakovaly, že druhé opatření muselo být přijato, aby se zabránilo porušení nových, přísnějších kapitálových požadavků ze strany společnosti Citadele.
(47)
Lotyšsko uvedlo, že k prodloužení splatnosti podřízeného dluhu, který drželo ve společnosti Citadele, muselo přikročit neprodleně a že nejednalo o srovnatelném prodloužení splatnosti rovněž u podřízeného dluhu v držení EBRD.
(48)
Lotyšsko uvedlo, že jeho rozhodnutí v tomto ohledu bylo ovlivněno těmito třemi skutečnostmi.
a)
Potřeba účinně řešit hrozící porušení nových kapitálových požadavků: společnost Citadele vypočítala své potřeby s ohledem na kapitál tier 2 a dospěla k závěru, že by na rozdíl od přijetí druhého opatření, které zahrnovalo prodloužení splatnosti o osmnáct měsíců, případná změna splatnosti u podřízeného dluhu, na němž by se podílela i EBRD, vyžadovala podstatně delší prodloužení splatnosti. Důvodem je skutečnost, že jistina u tohoto úvěru byla nižší, a její dopad na kapitálovou pozici společnosti Citadele by byl tudíž podstatně nižší. Lotyšsko rovněž uvedlo, že by prodloužení splatnosti u podřízeného dluhu v držení EBRD vyžadovalo jednání s EBRD v tomto ohledu. Vzhledem k rozdílům, pokud jde o rozhodné právo a celkovou potřebnou právní strukturu, kterou by bylo nutno zavést, by prodloužení splatnosti podřízeného úvěru, na němž by se podílela i EBRD, při současném prodloužení splatnosti u části podřízeného dluhu v držení Lotyšska vyžadovalo složitá právní ujednání.
b)
Lotyšsko zdůraznilo, že v době prodloužení splatnosti rovněž usuzovalo, že by prodloužení splatnosti u podřízeného dluhu v držení EBRD ztížilo prodej společnosti Citadele, jelikož by v době prodeje existovalo více vzájemně propojených smluv týkajících se podřízeného dluhu. Lotyšsko se domnívalo, že by tato možnost prodej společnosti Citadele zkomplikovala, jelikož by mohla mít dopady na podmínky prodeje a pravděpodobně by zvýšila příslušné transakční náklady.
c)
Lotyšsko mimoto podotklo, že postavení EBRD vůči společnosti Citadele mohlo znamenat, že by rozhodování EBRD o schválení prodloužení splatnosti bylo složitější. Ve svém podání ze dne 23. června 2014 Lotyšsko uvedlo, že je pevně přesvědčeno o tom, že by EBRD s prodloužením splatnosti u příslušného nástroje v zásadě souhlasila. Lotyšsko však rovněž uznalo, že se postavení EBRD liší od postavení Lotyšska, jelikož Lotyšsko je většinovým akcionářem společnosti Citadele, může tudíž mít na proces prodeje rozhodující vliv a sjednat s uchazeči různé možnosti, pokud jde o splacení podřízených úvěrů. Lotyšsko proto připustilo, že by nedostatečná kontrola EBRD nad procesem prodeje společnosti Citadele mohla EBRD od prodloužení splatnosti příslušného úvěru odradit, nebo by každopádně vedla k zdlouhavým jednáním.
5.3 Ohledně neoznámené podpory likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta (třetí opatření)
(49)
Lotyšsko a společnost Reverta uznaly, že od prosince 2010 přesahuje podpora likvidity, kterou Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka (a poté společnosti Reverta) povolenou výši likvidity, která byla stanovena v 55. bodě odůvodnění konečného rozhodnutí o společnosti Parex. V rozhodnutí o zahájení řízení bylo uvedeno, že k 31. prosinci 2013 činila nesplacená podpora likvidity poskytnutá společnosti Reverta 362,52 milionu LVL, což o 55,52 milionu LVL překračovalo maximální výši likvidity, která byla v případě „pesimistického scénáře“ stanovena na 307 milionů LVL.
(50)
Lotyšsko tvrdilo, že Komise v konečném rozhodnutí o společnosti Parex původně schválila přeměnu podpory likvidity poskytnuté společnosti Parex banka ve výši ve výši 218,7 milionu LVL na kapitál. Tato částka, která měla být přeměněna na kapitál, se posléze v pozměňujícím rozhodnutí snížila na 118,7 milionu LVL. Pokud by byla podpora likvidity ve výši 118,7 milionu LVL přeměněna na kapitál, výše této podpory by se snížila a byly by dodrženy povolené limity. Na kapitál však byla z celkové podpory likvidity ve výši 118,7 milionu LVL ve skutečnosti přeměněna pouze částka ve výši 49,5 milionu LVL. Tuto skutečnost uvedlo Lotyšsko jako hlavní příčinu nadměrné výše likvidity.
(51)
Lotyšsko rovněž tvrdilo, že nadměrná podpora byla zapříčiněna i prodlevami při tvorbě hotovosti v porovnání s úrovněmi, které se předpokládaly v době vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex. Kvůli pozdním platbám dlužníků neplnících řádně své povinnosti byla hotovost získána zpět přibližně o dva roky později. Lotyšsko se domnívá, že tento jev je dočasný, a očekává, že v roce 2015-2016 bude poskytování nadměrné podpory likvidity ukončeno.
(52)
Lotyšsko i společnost Reverta však uznávají odchylku od povolených částek podpory v důsledku potíží, jimž po přijetí pozměňujícího rozhodnutí čelily při náležitém rozdělení státní podpory mezi povolenou podporu likvidity a kapitálové příspěvky.
(53)
Lotyšské orgány rovněž objasnily, že v zájmu zachování bankovní licence společnosti Parex banka (nyní Reverta) muselo Lotyšsko vložit do společnosti Parex banka větší kapitál, než se předpokládalo původně (minimální výše kapitálu, jež se vyžadovala podle solventnostních pravidel, byla vyšší než maximální kapitálová podpora ve výši 218,7 milionu LVL, která byla schválena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex). Na základě původního plánu restrukturalizace, který byl Komisi předložen, by ekonomická hodnota získaná prodejem aktiv a přeměna částky ve výši 218,7 milionu LVL nepostačovaly k tomu, aby společnost Parex banka (Reverta) splňovala regulativní požadavky na kapitálovou přiměřenost.
(54)
Pokud měla být licence zachována, potřebovala tudíž společnost Parex banka (Reverta) dodatečný kapitál. Po odebrání bankovní licence by byla výše dodatečné podpory omezena na částku nezbytnou k likvidaci společnosti.
(55)
Podle Lotyšska již nebylo po 31. prosinci 2011 nutné přeměnit na kapitál další podporu likvidity, jelikož společnosti Reverta byla odebrána bankovní licence. O svém plánu nepřeměnit po 31. prosinci 2011 podporu likvidity na kapitál Lotyšsko Komisi vyrozumělo během výměn informací, které předcházely přijetí pozměňujícího rozhodnutí, ačkoli tento svůj záměr nepotvrdilo ani neurčilo technické důsledky nepřeměnění podpory na kapitál a nesdělilo je Komisi. Lotyšsko zejména nezmínilo, že se v důsledku „nepřeměnění“ na kapitál nebudou finanční prostředky, které již byly poskytnuty jako podpora likvidity, snižovat tak rychle, jak se požadovalo v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(56)
Jelikož do 31. prosince 2011 byla na kapitál přeměněna pouze podpora likvidity ve výši 49,5 milionu LVL a podpora likvidity ve výši 69,2 milionu LVL na kapitál přeměněna nebyla, byla podpora likvidity vyšší, než bylo schváleno, o přibližně stejnou částku.
(57)
Podle Lotyšska bylo zachování podpory likvidity a nepřeměnění této podpory na kapitál pro lotyšské orgány nejméně nevýhodným opatřením a ve skutečnosti omezilo státní podporu na nezbytné minimum.
(58)
Lotyšsko a společnost Reverta potvrdily, že společnost Reverta již nepotřebuje „nové finanční prostředky“. Vzhledem k nižší částce podpory likvidity, která byla přeměněna na kapitál, Lotyšsko u společnosti Reverta předpokládá na konci roku 2014 podporu likvidity ve výši [300-350] milionů LVL, na konci roku 2015 ve výši [250-300] milionů LVL a na konci roku 2016 a 2017 (po likvidaci společnosti Reverta) ve výši [200-250] milionů LVL. Podle Lotyšska tato podpora likvidity přesáhne původně schválenou výši, jelikož i) na kapitál byla přeměněna nižší částka podpory likvidity a ii) očekává se, že peněžní prostředky získané při likvidaci společnosti Reverta budou nižší, než se plánovalo původně.
(59)
Podle nových odhadů hotovosti, které zohledňují potíže při zpětném získávání aktiv, Lotyšsko očekává, že společnost Reverta bude mít na konci procesu likvidace (k 31. prosinci 2017) záporný kapitál ve výši [250-300] milionů LVL.
5.4 Ohledně závazku týkajícího se odprodeje činnosti v oblasti správy majetku (čtvrté opatření)
(60)
Lotyšsko zahájilo v roce 2011 proces prodeje společnosti Citadele, aby dodrželo závazky, které přijalo a které byly uvedeny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. První pokus o prodej se uskutečnil s pomocí společnosti Nomura International jakožto poradce, kvůli značným nepokojům v eurozóně, které byly způsobeny hospodářskou a finanční krizí v Řecku a rovněž pádem společností Snoras a Krajbanka v Litvě a Lotyšsku, však tento pokus nebyl úspěšný.
(61)
V únoru 2013 zadalo Lotyšsko nezávislému odborníkovi […] zvláštní studii, která se týkala mimo jiné dopadu odprodeje činnosti v oblasti správy majetku ke dni stanovenému v závazcích. Odborník prokázal, že hodnota dvou jednotlivých subjektů (činnost v oblasti správy majetku a zbývající část společnosti Citadele) je nižší než hodnota celé společnosti Citadele. Pokud by byla proto společnost Citadele připravena o činnost v oblasti správy majetku, snížilo by to účetní hodnotu banky, a tudíž znehodnotilo hodnotu podílů. Pomocí různých odhadů odborník prokázal, že bez činnosti v oblasti správy majetku by se „provozní zisk banky prudce snížil, […]“ a že […] by se dále zhoršilo.
(62)
Podle Lotyšska by na základě studie odborníka odprodej činnosti v oblasti správy majetku odděleně od zbývající části společnosti Citadele v roce 2013 poškodil životaschopnost společnosti Citadele, a tudíž její prodejnost. Tento prodej by významně omezil schopnost banky přilákat soukromé účastníky, aby do společnosti Citadele investovali za přiměřenou cenu. V roce 2013 byl proto zahájen druhý proces prodeje celé společnosti Citadele s pomocí společností Société Générale a Linklaters LLP jakožto externích poradců. V současnosti se zvažují dva způsoby prodeje, a to spojení a akvizice nebo primární veřejná nabídka akcií.
5.5 Kompenzační opatření navrhovaná Lotyšskem
(63)
K zajištění slučitelnosti dodatečné podpory ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního, druhého a třetího opatření, a neprovedení odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku ve stanovené lhůtě (čtvrté opatření) s vnitřním trhem podle pravidel Unie v oblasti státní podpory navrhlo Lotyšsko řadu závazků, které jsou uvedeny v 64. až 73. bodě odůvodnění.
5.5.1 Lhůta pro prodej společnosti Citadele a odprodej činnosti v oblasti správy majetku
(64)
Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že se všemožně vynasnaží získat co nejdříve, nejpozději však do […], závazné nabídky na odkup celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele (včetně činnosti v oblasti správy majetku). Prodej musí být dokončen nejpozději do […]. Rozhodnutí o vhodné struktuře a podmínkách prodeje (např. obchodní prodej nebo primární veřejná nabídka akcií) je ponecháno na uvážení Lotyšské republiky (a jejího poradce), pokud Lotyšská republika odprodá celý podíl ve společnosti Citadele nejpozději do […]. V případě primární veřejné nabídky akcií se Lotyšská republika zavazuje, že se s Komisí pro finanční a kapitálový trh dohodne na závazném prospektu do […].
(65)
Lotyšsko a společnost Citadele se rovněž zavazují jmenovat správce převodu, pokud nebudou do […] obdrženy závazné nabídky nebo pokud nebude v případě primární veřejné nabídky akcií za stejným účelem s Komisí pro finanční a kapitálový trh dohodnut prospekt. V tomto případě přijme Lotyšská republika potřebná opatření s cílem zajistit, aby byl správce převodu jmenován a zahájil svou činnost ke dni […]. Má se za to, že správcem převodu může být jmenován i finanční poradce při prodeji společnosti Citadele, a to k […]. Je-li jmenován správce převodu, Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že do […] obdrží závazné nabídky, které jsou pro všechny strany neodvolatelné, a že do […] uzavřou závaznou a nezrušitelnou smlouvu o prodeji celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele, který bude dokončen nejpozději ke dni […].
(66)
Lotyšsko a společnost Citadele se dále zavazují, že ke dni […] společnost Citadele […] novou oblast činnosti a zbývající činnost společnosti Citadele bude […], pokud Lotyšská republika neuzavře do […] závaznou a nezrušitelnou smlouvu předpokládající ukončení prodeje celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele do […], nebo pokud primární veřejná nabídka akcií Lotyšské republice neumožní prodat celý její podíl ve společnosti Citadele do […].
(67)
Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že transakci týkající se prodeje a koupě celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele ukončí do […]. Neuskuteční-li se prodej tohoto podílu do […], zavazují se, že společnost Citadele […] novou oblast činnosti a zbývající činnost společnosti Citadele bude […].
(68)
Je-li v kterémkoli z opatření uvedených v 64. až 67. bodě odůvodnění společnost Citadele […], mohou být části činnosti společnosti Citadele, o něž projeví zájem třetí strany, prodány a převedeny Lotyšskou republikou a/nebo společností Citadele na tuto třetí stranu (aniž jsou dotčeny zásady […] a bez poskytnutí nové státní podpory).
5.5.2 Další snížení výše povolených kapitálových příspěvků
(69)
Co se týká společnosti Reverta, v pozměňujícím rozhodnutí byla povolena přeměna státních vkladů a úroků (podpora likvidity) v celkové výši 118,7 milionu LVL na kapitál. Jelikož doposud byla na kapitál přeměněna pouze likvidní podpora ve výši 49,5 milionu LVL, navrhuje Lotyšsko snížit neprodleně a trvale maximální celkovou výši kapitálu, kterou může Lotyšsko poskytnout společnosti Reverta, na 49,5 milionu LVL, a to z předchozí částky ve výši 118,7 milionu LVL.
5.5.3 Závazky týkající se opatření k většímu sdílení nákladů, a to zabráněním odlivu hotovosti k podřízeným věřitelům společnosti Reverta pocházejícím z dřívější doby
(70)
Lotyšsko uznává, že k zajištění slučitelnosti prvního, druhého a třetího opatření s vnitřním trhem jsou zapotřebí opatření k většímu sdílení nákladů. Tato opatření mimo jiné zajistí, aby z dodatečné státní podpory poskytnuté společnostem Reverta a Citadele neměly nepatřičný prospěch třetí strany.
(71)
Za tímto účelem se Lotyšsko zavazuje, že zvýší předchozí závazky týkající se sdílení nákladů, a to rekapitalizací z vnitřních zdrojů od bývalých většinových akcionářů společnosti Parex banka, jejich přidružených podniků a ostatních věřitelů (dále jen „podřízení věřitelé z dřívější doby“), kteří poskytli podřízené úvěry (dále jen „podřízené úvěry z dřívější doby“).
(72)
Společnost Reverta překročila částky podpory likvidity, které byly povoleny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, částečně kvůli vyplácení úroků u podřízených úvěrů z dřívější doby. Pokud by společnost Reverta tyto úroky nevyplatila nebo pokud by byly podřízené úvěry z dřívější doby odepsány ihned po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex, nemuselo by Lotyšsko přijmout první, druhé a třetí opatření v rozsahu, v jakém byla tato opatření skutečně provedena.
(73)
Na základě výše uvedených skutečností Lotyšsko navrhlo, že objasní a posílí své závazky, pokud jde o jistinu a úroky splatné s ohledem na podřízené úvěry z dřívější doby:
a)
Společnosti Citadele a Reverta (bývalá Parex banka) a jejich přidružené podniky nevyplatí držitelům podřízeného dluhu nebo akcionářům s výjimkou lotyšského státu a EBRD úroky, dividendy ani kupóny ze stávajících kapitálových nástrojů (včetně prioritních akcií, akcií se zvláštním právem hlasování a nástrojů zahrnovaných do vyšší a nižší třídy tier 2) (splatné nebo vzniklé) ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto nástrojům, a to do doby splacení státní podpory poskytnuté společnosti Reverta a/nebo Citadele v plné výši, neexistuje-li právní povinnost tak učinit. Pokud existuje takováto právní povinnost, Lotyšsko se zavazuje, že ji co nejdříve zruší (každopádně nejpozději do 30. dubna 2015).
b)
Lotyšsko se rovněž zavazuje, že u podřízených úvěrů z dřívější doby nebude splácet (do splacení veškeré státní podpory poskytnuté společnostem Reverta/Citadele v plné výši) neuhrazený dluh (jistinu), který bude:
i)
předmětem závazného nařízení, že platby na základě podřízených úvěrů z dřívější doby nejsou splatné a vymahatelné, nebo
ii)
přeměněn na kapitál tier 1 bez hlasovacích práv, nebo
iii)
odepsán,
a to v rozsahu nezbytném k pokrytí záporné čisté hodnoty aktiv společnosti Reverta a pokud existuje náležitý právní základ.
c)
Lotyšsko se zavazuje, že přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistilo, že právní předpisy potřebné k splnění výše uvedených závazků budou přijaty nejpozději do 30. dubna 2015.
5.6 Reakce Lotyšska na připomínky třetí strany
(74)
Dne 6. června 2014 poskytlo Lotyšsko svou odpověď na připomínky třetí strany, které Komise obdržela. Lotyšsko uvedlo, že tvrzení uvedená v těchto připomínkách jsou nepodložená a s ohledem na rozhodnutí o zahájení řízení nemají žádný význam. Lotyšsko tvrzení třetí strany odmítlo a požadovalo, aby je Komise nebrala v potaz.
6. POSOUZENÍ
6.1 Existence státní podpory na základě nových opatření
(75)
V čl. 107 odst. 1 SFEU je stanoveno, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(76)
Aby se opatření považovalo za státní podporu, musí být kumulativně splněny tyto podmínky: a) opatření musí být financováno ze státních prostředků; b) musí poskytovat selektivní výhodu, která může zvýhodnit určité podniky nebo určitá odvětví výroby; c) opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a může ovlivnit obchod mezi členskými státy.
6.1.1 První opatření
(77)
Skutečnost, že poskytnutí podřízených úvěrů společnosti Parex banka ze strany Lotyšska představuje státní podporu, byla zjištěna v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu, v němž Komise schválila vydání podřízených dluhových nástrojů s pětiletou splatností jako slučitelné opatření podpory. Komise v té době rozhodla, že by investor v tržním hospodářství podřízený úvěr s pětiletou splatností neposkytl (26).
(78)
Podřízené úvěry, které Lotyšsko společnosti Parex banka skutečně poskytlo, byly totožné jako opatření, které Komise schválila, s výjimkou toho, že měly delší dobu splatnosti, což společnosti Parex banka poskytlo dodatečnou výhodu.
(79)
Podřízený dluh se sedmiletou splatností poskytne dlužníkovi větší výhodu než podřízený dluh s pětiletou splatností, jelikož se u jakékoli investice při prodloužení její splatnosti riziko pro investora zvyšuje. S ohledem na podřízený úvěr se sedmiletou splatností je ještě méně pravděpodobné, že by investor v tržním hospodářství poskytl podřízený úvěr s takovouto delší splatností, než v případě pětileté doby splatnosti. Z tohoto důvodu představuje delší splatnost podřízeného dluhu pro společnost Parex banka dodatečnou výhodu v porovnání s formou podřízeného dluhu, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Jelikož v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu již bylo konstatováno, že jsou splněny všechny ostatní požadavky na existenci státní podpory, představuje první opatření dodatečnou státní podporu.
6.1.2 Druhé opatření
(80)
Dne 27. června 2013 povolilo Lotyšsko společnosti Citadele dodatečné osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL (z celkové částky ve výši 45 milionů LVL, kterou Lotyšsko v té době drželo).
(81)
V rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise vzhledem k neexistenci dalších argumentů za to, že by toto prodloužení splatnosti investor v tržním hospodářství nepovolil, jelikož v porovnání s předchozí formou podřízených úvěrů představuje dodatečná rizika. Komise se proto domnívala, že delší splatnost podřízeného dluhu představuje dodatečnou výhodu, kterou stát poskytl společnosti Citadele, v porovnání s formou podřízeného dluhu, jež byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, představuje tudíž dodatečnou podporu.
(82)
Lotyšsko uvedlo, že by se tržní investor racionálně rozhodl přijmout zvláštní opatření k zachování kapitálové přiměřenosti banky, aby ochránil hodnotu své investice. Lotyšsko proto v podstatě tvrdí, že druhé opatření společnost Citadele nezvýhodnilo, jelikož poskytnutí dodatečné podpory bylo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
(83)
Komise nezpochybňuje skutečnost, že se na transakci, jako je druhé opatření, vztahuje zásada investora v tržním hospodářství. Připomíná však, že soudy Unie zdůraznily, že pokud se členský stát během správního řízení dovolává uvedeného kritéria, má v případě pochybností povinnost jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných skutečností prokázat, že prováděné opatření vydal v postavení akcionáře, a že v tomto ohledu lzezejména vyžadovat důkazy, z nichž je patrné, že toto rozhodnutí vychází z hospodářských hodnocení srovnatelných s těmi, které by za okolností daného případu prováděl pro účely určení budoucí výnosnosti uvedené investice racionální soukromý investor v postavení co nejpodobnějším postavení uvedeného státu předtím, než takovou investici uskuteční (27).
(84)
V tomto kontextu se Komise domnívá, že tvrzení Lotyšska, že jednalo v souladu se zásadou subjektu v tržním hospodářství, nebylo doloženo příslušnými argumenty a podrobnou analýzou.
(85)
Komisi nebyly za prvé předloženy žádné důkazy, že současně s rozhodnutím o provedení druhého opatření provedlo Lotyšsko ocenění své investice do společnosti Citadele. Tržní investor v postavení akcionáře by stanovil hodnotu společnosti Citadele, aby určil současnou hodnotu své investice do této banky před provedením druhého opatření (tudíž bez opatření) a po provedení tohoto opatření, a tyto dvě hodnoty by porovnal. Komise se domnívá, že tržní investor, který je motivován ziskem, by nejprve stanovil současnou hodnotu své investice do banky a poté by zjistil, zda je současná hodnota této investice chráněna dodatečným prodloužením splatnosti podřízených úvěrů. Pokud by výsledek tohoto posouzení ukázal, že hodnotu lze ochránit či ji dokonce zvýšit, pak by tržní investor, který je motivován ziskem, ve druhém kroku porovnal alternativní náklady ochrany (či zvýšení) hodnoty a rozdíl v hodnotě.
(86)
Pokud Lotyšsko provedlo tuto analýzu, mělo by dokázat, že povolení delší splatnosti představovalo účinné opatření přinejmenším k ochraně hodnoty investice, a poté by mělo prokázat, že alternativní náklady provedení tohoto opatření byly nižší než nárůst hodnoty. Pouze v případě, jsou-li alternativní náklady povolení delší splatnosti nižší než ochrana hodnoty vyplývající z druhého opatření, může Komise souhlasit s tím, že Lotyšsko jednalo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Lotyšsko však neposkytlo stanovení hodnoty investice ani analýzu, která prokazuje, že alternativní náklady povolení delší splatnosti byly nižší než ochrana hodnoty v důsledku provedení druhého opatření.
(87)
Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že nelze mít za to, že druhé opatření je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(88)
Stanovené principy použití zásady subjektu v tržním hospodářství za druhé každopádně vyžadují porovnání jednání racionálního soukromého investora v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu (28). Při stanovení hodnoty investice do společnosti Citadele mělo proto Lotyšsko vzít v úvahu závazky uvedené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, které se týkaly prodeje této společnosti. V červnu 2013, v době provedení druhého opatření, zahrnovaly tyto závazky povinnost prodat společnost Citadele do 31. prosince 2014 a rovněž povinnost prodat společnost Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku (jelikož činnost v oblasti správy majetku měla být odprodána zvlášť, pokud nebyla prodána do 30. června 2013). Jelikož dne 27. června 2013, kdy bylo prodloužení splatnosti povoleno, se pro činnost v oblasti správy majetku nenašel žádný kupující, závěr soukromého investora by byl ten, že činnost v oblasti správy majetku spolu se společností Citadele nelze prodat ve lhůtě, která byla v konečném rozhodnutí o společnosti Parex stanovena do dne 30. června 2013, a oba subjekty bylo proto nutno prodat samostatně.
(89)
Soukromý akcionář banky v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu by mimoto neměl důvod předpokládat, že od splnění těchto závazků bude upuštěno nebo že jejich splnění bude odloženo, jelikož veškeré tyto změny musela schválit Komise. Při stanovení hodnoty investice v červnu 2013 nebylo proto možno očekávat, že tyto povinnosti nebudou relevantní, jelikož nebylo možné předjímat, že Komise schválí změnu povinností před skončením období, v němž je mělo Lotyšsko splnit.
(90)
Za účelem rozhodnutí, zda prodloužení splatnosti povolit, či nikoli musely proto parametry pro stanovení hodnoty investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013 zahrnovat závazky, které byly uvedeny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Lotyšsko nepředložilo žádné důkazy, že vzalo všechny tyto parametry v úvahu nebo že tehdejší hodnota jeho investice, která by vyplývala z jejich zohlednění, je vyšší než alternativní náklady povolení prodloužení splatnosti. Z tohoto důvodu se Komise domnívá, ženelze mít za to, že druhé opatření je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(91)
Za třetí, i kdyby Lotyšsko provedlo dostatečně podrobnou analýzu druhého opatření jakožto způsobu ochrany hodnoty jeho investice do společnosti Citadele v červnu 2013 a i kdyby vzalo při této analýze v úvahu omezení vyplývající z nadcházejícího prodeje společnosti Citadele a samostatného odprodeje činnosti v oblasti správy majetku, která by zohlednil subjekt v tržním hospodářství, tvrzení Lotyšska ohledně nákladů na druhé opatření a výše hodnoty investice do společnosti Citadele, která byla tímto opatřením údajně ochráněna, nejsou věrohodná.
(92)
Ačkoli Lotyšsko na straně jedné tvrdí, že druhé opatření neznamenalo pro stát žádné náklady, toto tvrzení není doloženo bližšími údaji či důkazy ohledně posouzení nákladů, které Lotyšsko provedlo v době přijetí druhého opatření. Tato analýza alternativních nákladů a veškerých dalších nákladů souvisejících s druhým opatřením by byla nezbytnou podmínkou pro soukromého investora, který se snaží racionálně rozhodnout, zda má povolit prodloužení splatnosti podřízeného úvěru. Neposouzení nákladů vede Komisi k závěru, že by soukromý investor nebyl schopen posoudit vhodnost druhého opatření z hlediska maximalizace zisku.
(93)
Ačkoli Lotyšsko na druhou stranu tvrdí, že druhé opatření ochránilo hodnotu investice Lotyšska do společnosti Citadele, toto tvrzení nedokládají charakteristiky investice členského státu do společnosti Citadele v červnu 2013. Komise podotýká, že u investora orientovaného na zisk závisí současná hodnota investice na vyhlídce na budoucí toky příjmů plynoucí z této investice (například v podobě dividend) ve spojení s kapitálovou hodnotou této investice v daném okamžiku (kterou lze odvodit například z ceny, kterou by za investici akcionáře kupující zaplatil v daném okamžiku, nebo z diskontované hodnoty ceny, kterou by za investici akcionáře kupující zaplatil v budoucnu). Všechny ukazatele, které má Komise k dispozici, naznačují, že hodnota investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013 byla nízká, pokud byla vůbec kladná.
(94)
Co se týká možných budoucích toků příjmů z investice Lotyšska do společnosti Citadele, nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že v červnu 2013 mohli akcionáři od společnosti Citadele očekávat v dohledné době výplatu dividend. Posouzení provedené soukromým akcionářem banky v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu s ohledem na očekávané příjmy z výplaty dividend by bylo spojeno s povinností prodat společnost Citadele do 31. prosince 2014. Ve studii, která je popsána v 61. bodě odůvodnění, je mimoto zjištěno, že by společnost Citadele byla bez činnosti v oblasti správy majetku ztrátová, což je závěr, který vyhlídku na prospěch z případné výplaty dividend dále snižuje, jelikož dne 27. června 2013 by subjekt v tržním hospodářství musel předpokládat, že společnost Citadele a činnost v oblasti správy majetku budou prodány samostatně.
(95)
V době povolení prodloužení splatnosti neexistovaly žádné důkazy, že společnost Citadele bude schopna (vzhledem k očekávanému zisku a kapitálovému poměru) vyplatit dividendy do 31. prosince 2014, jelikož kapitálový poměr ve výši 10,3 %, jehož mělo být dosaženo do 31. prosince 2013, by jen nepatrně přesáhl požadovaný minimální kapitálový poměr ve výši 10 % a byl by podstatně nižší než kapitálový poměr ve výši […] %, který Komise pro finanční a kapitálový trh doporučila k odstranění stávajících a potenciálních rizik pro společnost Citadele. Soukromý investor by proto vzal v úvahu skutečnost, že v červnu 2013 existovala malá pravděpodobnost, že by akcionáři mohli v dohledné době od společnosti Citadele očekávat výplatu dividend.
(96)
Pokud jde o kapitálovou hodnotu investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013, studie předložená lotyšskými orgány, která je popsána v 61. bodě odůvodnění a která byla vypracována v únoru 2013, prokazuje, že by samostatný odprodej činnosti v oblasti správy majetku měl na společnost Citadele nepříznivý dopad. Soukromý investor v postavení co nejpodobnějším postavení Lotyšska v červnu 2013 by vzal v úvahu skutečnost, že přibližně o čtyři měsíce dříve nezávislý odborník zjistil, že prodejní hodnota společnosti Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku je nižší než prodejní hodnota obou subjektů společně. Takovýto soukromý investor by proto potřeboval pádné důvody z hlediska maximalizace návratnosti přizpůsobené riziku, aby převzal dodatečná rizika související s povolením prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů. Lotyšsko však nepředložilo žádné důkazy, pokud jde o takovéto pádné důvody k tomu, aby subjekt v tržním hospodářství v té době převzal tato dodatečná rizika. I když bylo prodloužení splatnosti povoleno, neexistovaly žádné důkazy, že by bylo možnospolečnost Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku prodat za […], což vede Komisi k závěru, že v červnu 2013 nemělo Lotyšsko […] s ohledem na ochranu své investice, což bylo […] pro provedení druhého opatření.
(97)
Tyto další důvody vedly Komisi rovněž k tomu, že usuzovala, že druhé opatření nelze pokládat za opatření, které je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(98)
Za čtvrté, Komise bere rovněž na vědomí, že EBRD, která byla v červnu 2013 kromě lotyšského státu jediným dalším akcionářem společnosti Citadele, splatnost podřízeného úvěru pro společnost Citadele neprodloužila, a že se Lotyšsko na EBRD neobrátilo, aby s ní projednalo účast na druhém opatření, jak je objasněno v 46. až 48. bodě odůvodnění. Nevynaložení jakékoli snahy o projednání sdílení nákladů na druhé opatření, pokud mělo toto opatření ochránit hodnotu investice do společnosti Citadele, je dalším signálem toho, že druhé opatření nebylo v souladu s požadavky zásady subjektu v tržním hospodářství.
(99)
Komise v této souvislosti za prvé připomíná, že podle dopisu Komise pro finanční a kapitálový trh měla společnost Citadele na splnění nového ukazatele kapitálové přiměřenosti deset měsíců (od 1. března do 31. prosince 2013). Komise se v tomto ohledu domnívá, že by většinový akcionář využil celé desetiměsíční období k tomu, aby s ohledem na splnění nového kapitálového požadavku našel vhodné řešení, které minimalizuje jeho vlastní náklady. Tvrzení Lotyšska ohledně usnadnění prodeje společnosti Citadele nevysvětluje, proč bylo druhé opatření přijato (aniž byl osloven menšinový akcionář společnosti Citadele) do čtyř měsíců od obdržení dopisu Komise pro finanční a kapitálový trh, místo aby bylo využito celé zbývající období.
(100)
I kdyby účast EBRD na prodloužení splatnosti znamenala opatření s odlišnými charakteristikami, než tomu bylo v případě druhého opatření, Lotyšsko nepředložilo žádné důkazy, že by toto odlišné opatření za účasti EBRD bylo méně účinné než druhé opatření nebo že by bylo pro většinového akcionáře v porovnání s náklady druhého opatření nákladnější.
(101)
Co se týká tvrzení Lotyšska, že by prodloužení splatnosti podřízeného úvěru ze strany EBRD znamenalo dodatečnou zátěž v době prodeje společnosti Citadele, lotyšské orgány nepředložily žádné údaje, které by prokazovaly, že by toto prodloužení skutečně vedlo k dodatečným nákladům. Nebyla provedena žádná konkrétní studie týkající se nákladů na prodej společnosti Citadele po provedení druhého opatření v porovnání s náklady na hypotetický prodej společnosti Citadele po prodloužení splatnosti, jehož se zúčastnila i EBRD, s cílem odůvodnit tvrzení Lotyšska, že by to představovalo dodatečnou zátěž. Komise se domnívá, že by soukromý subjekt zvažující možnosti ochrany hodnoty své investice do společnosti Citadele byl přinejmenším schopen odkázat na stanovení alternativních nákladů souvisejících s prodloužením splatnosti podřízených úvěrů poskytnutých bance ze strany menšinového akcionáře společnosti Citadele s ohledem na její následný prodej.
(102)
Jak je uvedeno v písm. c) 48. bodu odůvodnění, Lotyšsko uvedlo, že se domnívalo, že by EBRD byla ochotna prodloužit splatnost úvěrů, které poskytla společnosti Citadele. Komise se domnívá, že i kdyby účast EBRD znamenala větší složitost, soukromý většinový akcionář, který u svého stávajícího podřízeného dluhu zvažuje prodloužení splatnosti ve prospěch společnosti Citadele, by se přinejmenším obrátil na menšinového akcionáře, který byl rovněž držitelem podřízeného dluhu společnosti Citadele, aby zjistil, zda se tento i) bude podílet na nákladech na dodatečnou podporu pro společnost Citadele prodloužením splatnosti vlastních úvěrů, nebo ii) uzavře alternativní ujednání přímo s většinovým akcionářem s cílem uhradit většinovému akcionáři náklady na druhé opatření. S ohledem na použití zásady subjektu v tržním hospodářství nemůže Komise souhlasit s tím, že většinový akcionář společnosti převezme veškeré náklady spojené s ochranou hodnoty všech investic do této společnosti, a tím ochrání i hodnotu investice menšinového akcionáře, aniž by se na něj obrátil, aby jej požádal o příspěvek.
(103)
Vzhledem k těmto faktorům představuje skutečnost, že EBRD nebyla v období od 1. března 2013 do 27. června 2013 oslovena, další signál, že druhé opatření nebylo provedeno v souladu s požadavky zásady subjektu v tržním hospodářství.
(104)
U žádného ze čtyř důvodů uvedených v 85. až 103. bodě odůvodnění nebylo jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných důkazů zjištěno, že druhé opatření lze přičíst členskému státu v postavení soukromého akcionáře. Za této situace nemůže Komise souhlasit s tím, že společnost Citadele mohla za okolností, které odpovídají obvyklým tržním podmínkám, získat stejnou výhodu, jaká jí byla poskytnuta ze státních prostředků v podobě druhého opatření.
(105)
Lotyšsko provedlo druhé opatření ve prospěch společnosti Citadele, která působí a bude působit na trzích otevřených mezinárodní hospodářské soutěži. Jakákoli výhoda poskytnutá ze státních prostředků proto nepříznivě ovlivní hospodářskou soutěž v bankovním sektoru a má dopad na obchod uvnitř Unie. Opatření je rovněž selektivní, jelikož zvýhodňuje pouze společnost Citadele. Opatření je financováno ze státních prostředků. Jak Lotyšsko objasnilo v 45. bodě odůvodnění, v červnu 2013 by žádný třetí subjekt v tržním hospodářství neprovedl za srovnatelných podmínek opatření podobné druhému opatření. Komise proto potvrzuje své dřívější předběžné hodnocení uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení, že druhé opatření představuje dodatečnou státní podporu.
6.1.3 Třetí opatření
(106)
Co se týká podpory likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta, ta byla původně povolena v rámci slučitelných opatření státní podpory, která byla schválena v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu, a to ve formě státních vkladů. Komise bere na vědomí, že společnost Parex banka tehdy postrádala likvidní kolaterál a že Lotyšsko vložilo finanční prostředky s přihlédnutím k potřebám banky v oblasti likvidity v době, kdy žádný tržní investor nebyl vzhledem k nestabilní situaci společnosti Parex banka ochoten likviditu poskytnout (29).
(107)
Po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex (a rozdělení na dobrou a špatnou banku) byla podpora likvidity následně převedena na společnosti Citadele a Reverta. Prvně uvedená společnost již svůj podíl na podpoře likvidity v plné výši splatila. Společnost Reverta musela omezit částky podpory likvidity, kterou obdržela, jak bylo uvedeno v písm. c) 19. bodu odůvodnění. Výše podpory likvidity, která byla společnosti Reverta skutečně poskytnuta, však přesahuje i částky, které se předpokládaly podle pesimistického scénáře, jenž byl schválen v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Tato další podpora likvidity poskytuje společnosti Reverta dodatečnou výhodu v porovnání s podporou, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Lotyšsko neuvedlo, že při poskytnutí této likvidity jednalo jako tržní půjčovatel, ani nepředložilo žádné údaje, které by Komisi umožnily dospět k závěru, že společnost Reverta mohla za okolností, které odpovídají obvyklým tržním podmínkám, získat stejnou výhodu, jaká ji byla poskytnuta za státních prostředků ve formě třetího opatření. Žádný z ostatních prvků podpory likvidity kromě její výše se nezměnil a Komise vyvozuje závěr, že opatření představuje státní podporu.
(108)
Na základě 106. a 107. bodu odůvodnění představuje vyšší podpora likvidity v porovnání se schválenými opatřeními podpory jednoznačně dodatečnou výhodu, jedná se tudíž o dodatečnou podporu (jelikož jsou i nadále splněna všechna ostatní kritéria podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy).
6.2 Právní základ slučitelnosti nové dodatečné podpory
(109)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy může Komise prohlásit podpory za slučitelné s vnitřním trhem, pokud mají „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“.
(110)
Vzhledem k systémovému významu společnosti Parex banka (která byla v Lotyšsku přední bankou) a významu jejích úvěrových činností pro lotyšské hospodářství v době schválení opatření podpory Komise uznala, že by neřešení potíží banky mělo pro lotyšské hospodářství vážné důsledky.
(111)
V rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex byla proto opatření podpory, která byla schválena pro společnost Parex banka, posouzena podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy a na základě sdělení (30), která byla přijata během finanční krize a která platila v době poskytnutí podpory.
(112)
Komise se domnívá, že se stejný právní základ vztahuje i na dodatečnou podporu, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního a druhého opatření, a to vzhledem k době, kdy byla provedena, a jejich podobným charakteristikám jako v případě schválených opatření podpory.
(113)
Co se týká třetího opatření, Komise musí provést posouzení slučitelnosti na základě aktualizovaných kritérií stanovených ve sdělení o bankovnictví z roku 2013 (31). Podpora, která byla zcela nebo částečně poskytnuta bez schválení Komisí (a tudíž v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy) po zveřejnění sdělení o bankovnictví z roku 2013 v Úředním věstníku Evropské unie, musí být posouzena na základě uvedeného sdělení. Jelikož je třetí opatření uplatňováno nepřetržitě od roku 2011 až do současnosti, lze vyvodit závěr, že podpora byla částečně poskytnuta po 1. srpnu 2013, tj. po datu zveřejnění sdělení o bankovnictví z roku 2013 v Úředním věstníku Evropské unie.
6.3. Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
6.3.1 S ohledem na první opatření
(114)
Podřízený úvěr, který Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, měl ode dne poskytnutí (22. května 2009) splatnost sedm let (tj. do 21. května 2016), která tudíž přesahovala maximální pětiletou splatnost, jež byla stanovena v prvním rozhodnutí o záchraně a posléze potvrzena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Opatření nebylo Komisi oznámeno.
(115)
Co se týká dodatečného opatření podpory, kterým je splatnost podřízených úvěrů přesahující splatnost stanovenou v rozhodnutích, Komise měla pochybnosti, zda bylo toto opatření omezeno na nezbytné minimum, a nemohla proto vyvodit závěr, že jsou splněna všechna kritéria slučitelnosti.
(116)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise tudíž připomenula, že se v rozhodnutích o podpoře na záchranu mělo za to, že schválený podřízený úvěr pro společnost Parex banka s pětiletou splatností představuje úvěr, který je omezen na nezbytné minimum, pokud jde o jeho výši i splatnost. Na základě tohoto závěru se proto v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex považoval podřízený úvěr s pětiletou splatností za slučitelný.
(117)
Na základě tvrzení uvedených v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex a vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné nové argumenty, vyslovila Komise pochybnosti ohledně slučitelnosti prodloužené splatnosti podřízených úvěrů, které byly poskytnuty se sedmiletou splatností namísto původně schválené splatnosti v délce pěti let.
(118)
Vzhledem k novým argumentům, které Lotyšsko předložilo po přijetí rozhodnutí o zahájení řízení a které byly uvedeny v oddíle 5.1, Komise znovu posoudí, zda podřízené úvěry se sedmiletou splatností, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, splňují požadavek týkající se omezení podpory na nezbytné minimum, aby byla tato podpora slučitelná.
(119)
Podle sdělení o bankovnictví z roku 2008 musí být opatření podpory z hlediska výše i formy nezbytné k dosažení sledovaného cíle. To znamená, že kapitálová injekce musí být v minimální výši, která je nezbytná k dosažení cíle. Cílem poskytnutí podřízeného úvěru kvalifikovaného jako kapitál tier 2 společnosti Parex banka bylo umožnit této společnosti, aby i nadále splňovala ukazatel kapitálové přiměřenosti, a zajistit, aby měla k dispozici dostatečný kapitál, aby mohla lépe čelit potenciálním ztrátám, a to v zájmu zamezení vážné poruše v lotyšském hospodářství.
(120)
V prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu byly minimální požadavky nezbytné k tomu, aby byly podřízené úvěry způsobilé jako kapitál tier 2 společnosti Parex banka, které Komise vzala v úvahu, založeny na použitelných lotyšských právních předpisech, jež Lotyšsko oznámilo (32). Bylo tudíž konstatováno, že minimální splatnost, která je nezbytná k tomu, aby se podřízený úvěr považoval za kapitál tier 2, činí pět let. Toto hodnocení se v následných rozhodnutích nezměnilo.
(121)
Po přezkoumání doplňkových informací, které Lotyšsko poskytlo a které jsou zohledněny v 30. až 39. bodě odůvodnění, Komise uznává, že dodatečná omezení změnila charakteristiku podřízených úvěrů, která je nezbytná k tomu, aby se tyto úvěry považovaly až do roku 2010 plně za kapitál tier 2.
(122)
Komise zejména bere na vědomí, že při stanovení minimální původní splatnosti podřízených úvěrů představoval zásadní prvek dopad kritérií rámce Basel II na výši podřízených úvěrů, které společnost Parex banka obdržela v roce 2009 a které jsou způsobilé jako kapitál tier 2. K dosažení hlavního cíle opatření, a to zajistit dostatečnou kapitalizaci společnosti Parex banka a zamezit vážné poruše v lotyšském hospodářství, bylo v době poskytnutí prvního podřízeného úvěru nutné náležitě uvážit amortizační faktor rámce Basel II.
(123)
Komise se domnívá, že pokud by předpoklady a odhady, které Lotyšsko předložilo v době vydání rozhodnutí o podpoře na záchranu, náležitě a plně zohledňovaly amortizaci podřízených úvěrů podle pravidel Basel II, jak je uvedeno v 37. bodě odůvodnění, vedlo by to k odlišnému hodnocení splatnosti podřízených úvěrů a k závěru, že nezbytná minimální doba splatnosti činí sedm let, a nikoli pět let.
(124)
Komise rovněž připomíná, že posouzení slučitelnosti podpory ve třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu bylo založeno mimo jiné na závazku lotyšských orgánů, že své podíly ve společnosti Parex banka prodají co nejdříve, nejpozději však do tří let ode dne provedení prvních opatření na záchranu společnosti Parex banka (33), tj. nejpozději v roce 2011.
(125)
Na základě těchto okolností se Komise domnívá, že stanovení původní splatnosti v délce sedmi let lze považovat za nezbytné minimum, aby bylo možno podřízené úvěry, které Lotyšsko poskytlo, považovat plně za kapitál tier 2 a aby bylo zajištěno, že společnost Parex banka dosáhne cílového ukazatele kapitálové přiměřenosti, a to z důvodu zachování stability lotyšského bankovního systému a rovněž dodržení závazku týkajícího se prodeje banky.
6.3.2 S ohledem na neoznámené prodloužení splatnosti podřízených úvěrů (druhé opatření)
(126)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda lze dodatečnou podporu ve formě osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti podřízených úvěrů považovat za slučitelnou, jelikož stávající hodnocení bylo takové, že omezení podpory na nezbytné minimum zajišťuje pětiletá splatnost podřízeného dluhu, a k odůvodnění slučitelnosti nebyly předloženy žádné nové argumenty.
(127)
Vzhledem k informacím, které Lotyšsko poskytlo po vydání rozhodnutí o zahájení řízení, bere Komise na vědomí, že v roce 2013 (34) došlo s ohledem na minimální kapitálové požadavky ke změnám právní úpravy.
(128)
V této souvislosti byl Komisi předložen dopis Komise pro finanční a kapitálový trh ze dne 1. března 2013 určený společnosti Citadele. Dopis je reakcí bankovního regulačního orgánu na interní zprávu o hodnocení kapitálové přiměřenosti, kterou společnost Citadele předložila Komisi pro finanční a kapitálový trh s ohledem na svou finanční situaci k 30. červnu 2012.
(129)
Dopis ze dne 1. března 2013 upozorňuje za prvé na skutečnost, že podle politických dokumentů Komise pro finanční a kapitálový trh musí všechny banky udržovat ukazatel kapitálové přiměřenosti vyšší než 10 %. Poté se v něm jednoznačně uvádí, že „pokud ukazatel kapitálové přiměřenosti banky a konsolidační skupiny klesne pod 10 %, má se za to, že banka a konsolidační skupina nemají k dispozici dostatečný kapitál, a Komise pro finanční a kapitálový trh může uložit nápravná opatření, například omezit činnosti banky“. V případě společnosti Citadele a její konsolidační skupiny dopis dodává, že k pokrytí stávajících a potenciálních rizik vyplývajících z činnosti společnosti Citadele musí ukazatel kapitálové přiměřenosti skupiny do konce roku 2013 dosáhnout […] %.
(130)
Na základě tohoto dopisu Komise uznává, že společnost Citadele musela mít na konci roku 2013 ukazatel kapitálové přiměřenosti přinejmenším vyšší než 10 %, aby mohla v plném rozsahu pokračovat v činnosti.
(131)
Komise připomíná, že hlavním cílem poskytnutí státní podpory ve formě podřízených úvěrů, jak bylo stanoveno v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, bylo zajistit dostatečnou kapitalizaci společnosti Parex banka (Citadele po roce 2010), aby se zamezilo vážné poruše v lotyšském hospodářství.
(132)
Komise proto souhlasí s tím, že Lotyšsko muselo v červnu 2013 přijmout nápravná opatření, aby zamezilo rizikům vyplývajícím z nedodržení neočekávaného zvýšení požadavků orgánu dohledu ze strany společnosti Citadele. Aby se odstranil možný nedostatek kapitálu s ohledem na nové požadavky, bylo jedinou možností:
a)
vložení dodatečných finančních prostředků - buď jako kapitálu tier 1, nebo kapitálu tier 2 (např. poskytnutí nových podřízených úvěrů) -, nebo
b)
prodloužení splatnosti stávajících podřízených úvěrů s cílem změnit jejich míru amortizace a umožnit, aby ke kapitálu banky přispěl vyšší procentní podíl úvěrů.
(133)
Tabulka 2 odráží srovnávací scénář mezi situací, kdy je za předpokladu, že všechny ostatní parametry zůstanou stejné, splatnost podřízeného dluhu v roce 2013 prodloužena (jak k tomu došlo prostřednictvím druhého opatření), a situací, kdy je splatnost zachována za stejných podmínek, za nichž byly úvěry původně poskytnuty. Na základě výpočtu Komise konstatuje, že by zachování splatnosti podřízených úvěrů vedlo za předpokladu, že všechny ostatní faktory zůstanou stejné, k tomu, že by společnost Citadele nedosáhla na konci roku 2013 ukazatele kapitálové přiměřenosti ve výši 10 %.
Tabulka 2
Srovnání ukazatele kapitálové přiměřenosti při prodloužení splatnosti a bez prodloužení:
Ukazatel kapitálové přiměřenosti v %
31. prosinec 2013
Finanční výhledy před osmnáctiměsíčním prodloužením splatnosti (stanovené v červnu 2013)
9,75
Skutečné údaje k 31. prosinci 2013 včetně prodloužení splatnosti
10,30 (35)
Hypotetická situace bez osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti
9,30
(134)
Vzhledem k tomu, že:
a)
nový kapitálový požadavek musel být splněn do 31. prosince 2013;
b)
činnost v oblasti správy majetku bylo nutno odprodat do 31. prosince 2013 a
c)
kapitálový poměr přímo ovlivňuje amortizace podřízeného dluhu,
souhlasí Komise s tím, že druhé opatření představovalo účelné a účinné řešení k splnění nových požadavků na kapitálovou přiměřenost vztahujících se na společnost Citadele a že povolené prodloužení splatnosti představovalo nezbytné minimum k dosažení tohoto cíle. Toto řešení nevyžadovalo převod nové hotovosti (Lotyšsko se však muselo vzdát finančních prostředků, které by jinak musely být splaceny), přičemž se zabývalo žádostí orgánu dohledu, která vycházela z nutnosti zajistit finanční stabilitu.
(135)
Komise hodnotí kladně i skutečnost, že k 31. prosinci 2013 překračoval ukazatel kapitálové přiměřenosti společnosti Citadele mírně požadovanou minimální 10 % výši (36), což potvrzuje názor, že povolené osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti bylo omezeno na nezbytné minimum.
6.3.3 S ohledem na neoznámenou podporu likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta (třetí opatření)
(136)
Od roku 2011 poskytuje Lotyšsko společnosti Reverta podporu likvidity přesahující maximální výši, kterou Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, a to podle základního scénáře i pesimistického scénáře. Tyto maximální částky jsou uvedeny v tabulce 3 (37). Skutečné částky podpory likvidity, z nichž měla společnost Reverta prospěch (oznámené Lotyšskem v revidovaném plánu restrukturalizace, který byl předložen v lednu 2014), jak je uvedeno v tabulce 4, trvale překračovaly maximální částky stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex:
Tabulka 3
Omezení likvidity vztahující se na společnost Reverta podle konečného rozhodnutí o společnosti Parex:
V milionech LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Základní scénář
458
446
419
349
315
Optimistický scénář
458
446
419
356
322
Pesimistický scénář
458
446
419
344
307
Tabulka 4
Skutečné částky likvidity, z nichž měla společnost Reverta prospěch
V milionech LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Nesplacená podpora likvidity
446
446
428
385
363
(137)
Podpora likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta, byla původně schválena v rámci slučitelných opatření podpory, na něž se vztahovalo první rozhodnutí o podpoře na záchranu, a to ve formě státních vkladů.
(138)
Po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex (a rozdělení společnosti Parex banka na dobrou a špatnou banku) byla podpora likvidity následně převedena na společnosti Citadele a Reverta. Společnost Citadele již svůj podíl na podpoře likvidity splatila v plné výši, zatímco společnost Reverta musela omezit částky podpory likvidity, které obdržela. Výše podpory likvidity, kterou společnost Reverta skutečně obdržela, však přesahuje úrovně, které byly schváleny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(139)
Posouzení plánu restrukturalizace v konečném rozhodnutí o společnosti Parex vycházelo z předpokladů, které byly v té době předloženy s ohledem na očekávaný příliv likvidity do společnosti Reverta, což by jí umožnilo začít splácet podporu likvidity ve formě státních vkladů do výše stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (38).
(140)
Částky, které nebudou podle očekávání splaceny, jak bylo popsáno v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, byly v rozmezí od [0-100] milionů LVL (základní scénář) do [100-200] milionů LVL (pesimistický scénář). Podle nejnovějších odhadů peněžních toků, které Lotyšsko předložilo, má podpora likvidity přesahovat do roku 2017 výši stanovenou v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, jak je uvedeno v tabulce 5:
Tabulka 5
Nadměrné částky likvidity poskytnuté společnosti Reverta v porovnání s plánem restrukturalizace z roku 2010
V milionech LVL
31.12.2014
31.12.2015
31.12.2016
31.12.2017
Pesimistický scénář (původní plán restrukturalizace)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Odhadovaná podpora likvidity (aktualizace z roku 2014)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Rozdíl
(…)
(…)
(…)
(…)
(141)
Komise má za to, že vzhledem k těmto potížím:
a)
nižší kvalita a hodnota aktiv v porovnání s předpoklady uvedenými v plánu restrukturalizace a
b)
pomalejší zpětné získávání kolaterálu a soudní spory s dlužníky,
došlo při získávání hotovosti k dvouleté prodlevě (jak je uvedeno v 45. bodě odůvodnění) v porovnání s tím, co se plánovalo v době přijetí konečného rozhodnutí o společnosti Parex. Tato prodleva si vyžádala vyšší státní podporu.
(142)
Důvodem dodatečné potřeby podpory likvidity bylo proto zhoršení finanční situace společnosti Reverta v porovnání s odhady uvedenými v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Komise podotýká, že se poskytovaná podpora likvidity v minulých letech postupně zvyšovala v souladu s potížemi společnosti Reverta při zpětném získávání aktiv.
(143)
Jak je uvedeno v 56. bodě odůvodnění, Lotyšsko tvrdí, že jelikož na kapitál byla z celkové částky podpory likvidity ve výši 118,7 milionu LVL přeměněna pouze částka ve výši 49,5 milionu LVL, měla zbývající částka podpory likvidity ve výši 69,2 milionu LVL za následek nadměrnou výši této podpory, a to přibližně o stejnou částku.
(144)
Komise však připomíná, že jak je uvedeno v písm. b) 63. bodu odůvodnění konečného rozhodnutí o společnosti Parex, na kapitál lze přeměnit pouze státní vklady. Komise se proto domnívá, že nižší úroveň likvidity, která byla přeměněna na kapitál, nevede automaticky k nadměrné podpoře likvidity.
(145)
Komise bere rovněž na vědomí, že v roce 2011 byla společnosti Reverta odebrána bankovní licence, což zamezilo nutnosti přeměnit na kapitál další likviditu, aby byl splněn regulatorní ukazatel likvidity. Komise proto uznává, že zánik kapitálových požadavků (39) umožnil Lotyšsku poskytnout společnosti Reverta nižší částku podpory na rekapitalizaci, než byla maximální částka této podpory, která byla schválena v rozhodnutích.
(146)
Vzhledem k potížím, kterým společnost Reverta čelila při zpětném získávání aktiv, a omezené výši kapitálu potřebného po odebrání bankovní licence vyvozuje Komise závěr, že podpora likvidity, kterou společnost Reverta obdržela, byla omezena na minimum nezbytné k řádnému řízení procesu likvidace.
(147)
Komise vyvozuje rovněž závěr, že dodatečná podpora likvidity je v souladu s požadavkem na sdílení nákladů, který je stanoven ve sdělení o bankovnictví z roku 2013. Komise zejména bere na vědomí, že v souladu s bodem 77 sdělení o bankovnictví z roku 2013 byl vlastní kapitál bývalých akcionářů společnosti Parex banka v plné výši odepsán a že se Lotyšsko nyní zavázalo zabránit poskytnutí další podpory ve prospěch držitelů podřízeného dluhu.
6.3.4 S ohledem na porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku (čtvrté opatření)
(148)
Lotyšské orgány uvedly, že vzhledem k stávajícím problematickým podmínkám na trhu nebylo Lotyšsko s to nalézt ve stanovené lhůtě kupující, kteří by měli zájem o činnost společnosti Citadele v oblasti správy majetku, a nebude s to tak učinit ani v dohledné době.
(149)
Lotyšské orgány připomenuly, že prodej společnosti Citadele byl spolu s jinými závazky určen jako klíčové opatření k odstranění narušení hospodářské soutěže, které bylo způsobeno opatřeními podpory. Vzhledem k zhoršující se finanční situaci společnosti Citadele v porovnání s předpokládanou situací v době vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex nelze společnost Citadele v dohledné době prodat.
(150)
Lotyšsko dále uvedlo, že by spojení prodeje činnosti v oblasti správy majetku se společností Citadele zvýšilo zájem trhu o společnost Citadele a že prodloužení lhůty pro prodej s větší pravděpodobností umožní opětovnou privatizaci této společnosti.
(151)
Komise uznává, že finanční situace společnosti Citadele je v porovnání se situací, která se předpokládala v původním plánu restrukturalizace, horší. Toto hodnocení potvrdil i kontrolní správce (40) a odráží se rovněž v ukazatelích uvedených v tabulce 6:
Tabulka 6
Srovnání hlavních finančních ukazatelů s plánem restrukturalizace
31. 12. 2013
Plán restrukturalizace
Skutečnost
Provozní výdaje/celkové příjmy
[50-60]
57,0 %
Znehodnocená aktiva/čisté úvěry
[0-5]
2,0 %
Čistý zisk (ztráta) v milionech LVL
[20-30]
10,8
Návratnost vlastního kapitálu v %
[20-30]
8,1 %
Vlastní kapitál/celková aktiva
[5-10]
6,9 %
Ukazatel kapitálové přiměřenosti
[10-20]
11,7 %
Vzhledem k nižší ziskovosti společnosti Citadele v porovnání s původním plánem restrukturalizace chápe Komise potíže při prodeji společnosti Citadele v krátké lhůtě.
(152)
Komise připomíná, že závazek týkající se odprodeje činnosti v oblasti správy majetku spolu se závazkem prodat samotnou společnost Citadele byl v konečném rozhodnutí o společnosti Parex stanoven s cílem omezit narušení hospodářské soutěže, jelikož tyto závazky konkurentům umožňují, aby se ucházeli o tyto podniky (41).
(153)
Komise hodnotí kladně, že po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex zahájila společnost Citadele proces prodeje s cílem ověřit zájem trhu a rovněž ustanovila nezávislého odborníka, aby navrhl nejlepší prodejní strategii, jak je uvedeno v 61. a 62. bodě odůvodnění, jednala proto v dobré víře s cílem tyto závazky dodržet.
(154)
Komise bere na vědomí, že Lotyšsko požaduje prodloužení lhůty pro dokončení prodeje činnosti v oblasti správy majetku v porovnání s lhůtami, k jejichž dodržení se zavázalo v roce 2009. Lotyšsko požaduje změnu konečného rozhodnutí o společnosti Parex týkající se odkladu původní lhůty pro odprodej činnosti v oblasti správy majetku za účelem jejího prodeje spolu se společností Citadele, a to na základě dodatečných závazků, které jsou stanoveny v 64. až 68. bodě odůvodnění.
6.3.5 Kompenzační opatření k zmírnění narušení hospodářské soutěže a většímu sdílení nákladů
(155)
Aby Komise schválila změny konečných rozhodnutí, musí být tyto změny založeny na nových závazcích, které lze považovat za rovnocenné závazkům, jež byly přijaty původně (42). V tomto případě by opatření podpory byla i nadále slučitelná podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy pouze tehdy, nezmění-li se celková rovnováha původního rozhodnutí. V zájmu zachování původní rovnováhy by pozměněné závazky neměly mít nepříznivý dopad na životaschopnost příjemce podpory a celkový soubor závazků musí být z hlediska sdílení nákladů a kompenzačních opatření přinejmenším rovnocenný s přihlédnutím k požadavkům použitelných sdělení Komise.
(156)
V této souvislosti hodnotí Komise soubor závazků, které Lotyšsko předložilo a které jsou uvedeny v 64. až 73. bodě odůvodnění, kladně, jelikož tyto závazky přispějí k odstranění možného narušení hospodářské soutěže v důsledku prvního, druhého, třetího a čtvrtého opatření a k zajištění náležitého sdílení nákladů ze strany akcionářů společností, které jsou příjemci podpory.
(157)
V oddíle 4 sdělení o restrukturalizaci se vyžaduje uplatňování účinných a přiměřených opatření k omezení narušení hospodářské soutěže.
(158)
Konečné rozhodnutí o společnosti Parex obsahovalo řadu takovýchto opatření, z nichž byl zásadní závazek Lotyšska prodat nebo zařídit prodej společnosti Citadele do 31. prosince 2015 (43). Komise považovala závazky týkající se prodeje společnosti Citadele v této lhůtě za dostačující a přiměřené, aby se zamezilo narušení hospodářské soutěže v důsledku státní podpory, která byla společnosti Parex banka poskytnuta, a to společně se zmenšením velikosti společnosti Citadele a omezením její přítomnosti na trhu.
(159)
V rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že původní delší splatnost podřízeného dluhu i osmnáctiměsíční prodloužení této splatnosti v roce 2013 poskytly společnosti Parex banka dodatečné výhody v porovnání s formou podřízeného dluhu, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(160)
Komise v této souvislosti vítá závazek Lotyšska přesunout lhůtu pro dokončení prodeje společnosti Citadele z 31. prosince 2015 na […] jako opatření kompenzující dodatečnou výhodu, která vyplývá z delší splatnosti podřízených úvěrů. Rychlejší prodej společnosti Citadele přispěje k zachování rovných podmínek.
(161)
Komise bere mimoto na vědomí, že Lotyšsko přijalo jednoznačný závazek […], nedojde-li k prodeji v této dřívější lhůtě. Tento závazek poskytuje dodatečnou záruku (jež nebyla v původním plánu restrukturalizace výslovně obsažena), která zajistí náležité zmírnění narušení hospodářské soutěže, jelikož dříve než […] bude společnost Citadele […]
(162)
Komise hodnotí kladně i skutečnost, že se Lotyšsko zavázalo dále snížit objem kapitálu, který mohou lotyšské orgány poskytnout společnosti Reverta, jak je uvedeno v 69. bodě odůvodnění.
(163)
V oddíle 3 sdělení o restrukturalizaci je stanoveno, že by banky a jejich akcionáři měli přispět na restrukturalizační náklady v maximální možné míře, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum, aby se odstranilo narušení hospodářské soutěže a omezil morální hazard.
(164)
V této souvislosti bere Komise na vědomí dodatečná kompenzační opatření, která Lotyšsko navrhlo s cílem zajistit, aby třetí strany neměly prospěch z dodatečné podpory, kterou společnost Reverta obdržela, a to závazek týkající se opatření k většímu sdílení nákladů, jak je popsáno v 70. až 73. bodě odůvodnění.
(165)
Lotyšsko se zavazuje, že společnosti Citadele a Reverta (bývalá Parex banka) a jejich přidružené podniky nevyplatí držitelům podřízeného dluhu nebo akcionářům s výjimkou lotyšského státu a EBRD úroky, dividendy ani kupóny ze stávajících kapitálových nástrojů (včetně prioritních akcií, akcií se zvláštním právem hlasování a nástrojů zahrnovaných do vyšší a nižší třídy tier 2) (splatné nebo vzniklé) ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto nástrojům, a to do doby splacení státní podpory poskytnuté společnosti Reverta a/nebo Citadele v plné výši, neexistuje-li právní povinnost tak učinit. Lotyšsko se v této souvislosti rovněž zavazuje, že takovéto právní povinnosti zruší co nejdříve, nejpozději však do 30. dubna 2015. Držitelé stávajících kapitálových nástrojů proto neobdrží žádnou platbu, jelikož tyto stávající kapitálové nástroje nenesou žádný povinný kupón a při likvidaci společnosti Reverta (k níž dojde do konce roku 2017) budou zařazeni za přednostní dluh. Jelikož má společnost Reverta záporný kapitál, bude pro držitele těchto kapitálových nástrojů prakticky nemožné získat jakoukoli platbu nebo úhradu.
(166)
Kromě závazků uvedených v 165. bodě odůvodnění se Lotyšsko rovněž zavazuje, že u podřízených úvěrů z dřívější doby nebude splácet neuhrazený dluh (jistinu), dokud nebude splacena v plné výši veškerá státní podpora pro společnosti Reverta/Citadele, a to v rozsahu nezbytném k pokrytí záporné čisté hodnoty aktiv společnosti Reverta a pokud existuje náležitý právní základ. Za tímto účelem bude neuhrazený dluh (jistina) u podřízených úvěrů z dřívější doby i) předmětem závazného nařízení, že platby na základě podřízených úvěrůz dřívější doby nejsou splatné a vymahatelné, nebo ii) přeměněn na kapitál tier 1 bez hlasovacích práv nebo iii) odepsán. Vzhledem k tomu, že vnitrostátní právní předpisy v současnosti neposkytují vhodný právní základ, který by umožnil tento závazek dodržet, se Lotyšsko v této souvislosti dále zavazuje, že přijme veškerá nezbytná opatření s cílem zajistit, aby byly právní předpisy potřebné k dodržení tohoto závazku přijaty nejpozději do 30. dubna 2015.
(167)
Komise vítá závazky Lotyšska uvedené v 165. a 166. bodě odůvodnění, jelikož omezením splácení jistiny a úroků s ohledem na podřízené úvěry z dřívější doby a kapitálové nástroje společností Reverta a Citadele zajišťují dodatečné sdílení nákladů.
(168)
Komise proto konstatuje, že navrhovaná kompenzační opatření, která jsou uvedena v oddíle 5.5, lze považovat za přiměřená a rovnocenná (z hlediska účinnosti) závazkům, které Lotyšsko navrhlo dříve a které Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex ve znění pozměňujícího rozhodnutí. Navrhovaná kompenzační opatření sledují stejný cíl, kterým je omezení narušení hospodářské soutěže. Tato opatření jsou náležitě zacílená, jelikož mají omezit narušení hospodářské soutěže na trzích, na nichž společnost Citadele působí.
(169)
Komise proto vyvozuje závěr, že pozměněné závazky jsou rovnocenné původním závazkům, pokud jde o obnovení životaschopnosti, sdílení nákladů a zmírnění narušení hospodářské soutěže. Nahrazení původních závazků novými závazky nemění slučitelnost podpory s vnitřním trhem, jak bylo uvedeno v konečném rozhodnutí o společnosti Parex ve znění pozměňujícího rozhodnutí.
7. ZÁVĚR
(170)
Komise vyjadřuje politování nad tím, že Lotyšsko provedlo protiprávně první, druhé a třetí opatření v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy a že porušilo závazek týkající se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku ve lhůtě stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (čtvrté opatření).
(171)
Z výše uvedených důvodů a s ohledem na dodatečné závazky, které Lotyšsko a společnost Citadele přijaly, však
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedená opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy:
a)
poskytnutí podřízených úvěrů společnosti Parex banka s původní splatností delší, než bylo schváleno v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (první opatření);
b)
povolení dodatečného osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL společnosti Citadele (druhé opatření);
c)
poskytnutí podpory likvidity společnosti Reverta přesahující maximální výši schválenou Komisí v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (třetí opatření).
Článek 2
Opatření podpory uvedená v článku 1 jsou na základě závazků přijatých Lotyšskem, které jsou uvedeny v příloze I, slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy.
Článek 3
Lhůty pro odprodej činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku, a to do 30. června 2013 bez správce převodu, nebo do 31. prosince 2013 s pomocí správce převodu (čtvrté opatření), které byly uvedeny v 73. bodě odůvodnění opraveného rozhodnutí Komise ve věci K(2010) 6202 v konečném znění ze dne 15. září 2009 o státní podpoře C 26/09 (ex N 289/09), kterou zamýšlí poskytnout Lotyšsko na restrukturalizaci podniku AS Parex banka, jsou pozměněny v souladu se závazkem, který Lotyšsko přijalo a který je uveden v příloze II.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Lotyšské republice.
V Bruselu dne 9. července 2014.
KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2015/162,
annettu 9 päivänä heinäkuuta 2014,
valtiontuesta SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN) jonka Latvia on myöntänyt Parexille
(tiedoksiannettu numerolla C(2014) 4550)
(Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
on mainitun artiklan mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1),
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
1.1 Aiemmat toimenpiteet Parexin hyväksi
(1)
Latvia ilmoitti 10 päivänä marraskuuta 2008 komissiolle AS Parex bankan, jäljempänä ’Parex banka’, hyväksi myönnettävästä valtiontukitoimenpiteiden paketista, jonka tarkoitus oli tukea rahoitusjärjestelmän vakautta. Komissio hyväksyi kyseiset toimenpiteet väliaikaisesti 24 päivänä marraskuuta 2008 (2), jäljempänä ’ensimmäinen pelastamista koskeva päätös’, sillä perusteella, että Latvia sitoutui toimittamaan Parex bankan rakenneuudistussuunnitelman kuuden kuukauden kuluessa.
(2)
Latvian pyynnöstä komissio hyväksyi Parex bankan tukitoimenpiteisiin muutoksia vielä 11 päivänä helmikuuta 2009 (3), jäljempänä ’toinen pelastamista koskeva päätös’, ja 11 päivänä toukokuuta 2009 (4), jäljempänä ’kolmas pelastamista koskeva päätös’.
(3)
Latvia antoi Parex bankan rakenneuudistussuunnitelman tiedoksi 11 päivänä toukokuuta 2009. Komissio teki 29 päivänä kesäkuuta 2009 (5) antamassaan päätöksessä alustavan päätelmän, että ilmoitetut rakenneuudistustoimenpiteet olivat Parex bankalle myönnettyä valtiontukea ja että tällaisen tuen soveltuminen sisämarkkinoille oli kyseenalaista. Komissio päätti näin ollen aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn ja pyysi Latviaa toimittamaan tuen soveltuvuuden arviointiin tarvittavat tiedot.
(4)
Latvia ja komissio kävivät 11 päivän toukokuuta 2009 ja 15 päivän syyskuuta 2010 välisenä aikana useaan otteeseen tiedonvaihtoa ja keskusteluja Parex bankan rakenneuudistuksesta. Tuona aikana Latvia päivitti Parex bankan rakenneuudistussuunnitelmaa monta kertaa.
(5)
Rakenneuudistussuunnitelmassa esitettiin, että Parex banka jaetaan kahdeksi pankiksi, joista toinen on vastaperustettu pankki nimeltä AS Citadele banka, jäljempänä ’Citadele’, joka on niin sanottu ”hyvä pankki” ja jolle siirretään kaikki keskeiset omaisuuserät ja osa toissijaisista omaisuuseristä (6), ja toinen on niin sanottu ”huono pankki”, jäljempänä ’Reverta’ (7), jolle jäävät loput toissijaiset omaisuuserät ja järjestämättömät saamiset. Jako toteutettiin 1 päivänä elokuuta 2010.
(6)
Komissio hyväksyi 15 päivänä syyskuuta 2010 antamallaan päätöksellä (8), jäljempänä ’Parexia koskeva lopullinen päätös’, Parex bankan rakenneuudistussuunnitelman niiden sitoumusten perusteella, jotka Latvian viranomaiset antoivat 3 päivänä syyskuuta 2010.
(7)
Latvian pyynnöstä komissio hyväksyi 10 päivänä elokuuta 2012 antamallaan päätöksellä, jäljempänä ’muutoksia koskeva päätös’ (9), tietyt muutokset Parexia koskevaan lopulliseen päätökseen sisältyneisiin kolmeen sitoumukseen. Muutokset olivat seuraavat: 1) IVY-lainojen luovutusmääräajan jatkaminen (10)31 päivään joulukuuta 2014 asti; 2) Citadelelle pankin ja koko konsernin tasolla asetettujen vakavaraisuutta koskevien vähimmäisvaatimusten korottaminen sekä 3) aiempien vuosien käyttämättömien antolainauksen enimmäisrajojen siirron salliminen alkuperäisen markkinaosuuden ylärajan puitteissa.
(8)
Komissio tuo esiin, että Latvia hyväksyi 5 päivänä kesäkuuta 2014 tämän päätöksen antamisen poikkeuksellisesti englannin kielellä.
1.2 Muodollinen tutkintamenettely
(9)
Latvia ilmoitti 1 päivänä lokakuuta 2013 hakevansa vielä yhtä muutosta Parexia koskevaan lopulliseen päätökseen ja pyysi Citadelen varainhoitotoiminnan (11) luovutusmääräajan jatkamista. Tämän muutospyynnön arvioinnin yhteydessä komissio pani merkille, että Latvian Parexille ja Citadelelle myöntämä valtiontuki ylitti komission hyväksymät tukitoimenpiteet.
(10)
Latvia ja komissio kävivät […] (12) ja 4 päivän maaliskuuta 2014 välisenä aikana useaan otteeseen tiedonvaihtoa kyseisistä lisätukitoimenpiteistä. Latvia toimitti tietoja ja asiakirjoja 30 päivänä lokakuuta 2013, 31 päivänä tammikuuta 2014 ja 4 päivänä maaliskuuta 2014 (mukaan lukien Parex bankaa koskevan tarkistetun rakenneuudistussuunnitelman).
(11)
Komissio on lisäksi saanut 11 päivän marraskuuta 2013 jälkeen kuukausittain tiedotteen Latvian edistymisestä Citadelen myynnissä, joka aloitettiin lokakuussa 2013.
(12)
Komissio ilmoitti 16 päivänä huhtikuuta 2014 antamallaan päätöksellä, jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva päätös’ (13), Latvialle, että se oli päättänyt aloittaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT’, 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn tutkittuaan Latvian viranomaisten toimittamat tiedot. Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä komissio myös pyysi asianosaisia esittämään huomautuksensa tuesta ja sai vastauksena yhden huomautuksen 23 päivänä toukokuuta 2014.
(13)
Latvia on ilmoittanut komissiolle, että asian kiireellisyyden vuoksi se on hyväksynyt tämän päätöksen antamisen poikkeuksellisesti englannin kielellä.
2. KUVAUS
2.1 Asianomainen yritys
(14)
Parex banka oli Latvian toiseksi suurin pankki, ja 31 päivänä joulukuuta 2008 sen tase oli 3,4 miljardia Latvian latia (4,9 miljardia euroa). Parex banka perustettiin vuonna 1992. Marraskuussa 2008 Latvia osti 84,83 prosenttia pankin osakepääomasta kahdelta enemmistöomistajalta nimelliseen 2 Latvian latin (noin 3 euron) kokonaishintaan. Komissio hyväksyi tämän valtiontukitoimenpiteen ensimmäisellä ja toisella pelastamista koskevalla päätöksellä. Pelastamista koskevilla päätöksillä hyväksytyn pääoman vahvistamisen jälkeen Latvia kasvatti omistusosuuttaan Parex bankassa noin 95 prosenttiin sijoittamalla siihen vielä 140,75 miljoonaa Latvian latia toukokuussa 2009. Komissio hyväksyi tämän toimenpiteen kolmannella pelastamista koskevalla päätöksellä.
(15)
Huhtikuussa 2009 Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki, jäljempänä ’EBRD’, osti Parex bankan osakepääomasta 25 prosenttia sekä yhden osakkeen. Sen jälkeen kun Parex banka oli vuonna 2010 jaettu hyväksi ja huonoksi pankiksi ja osakasrakenteeseen oli tehty asianmukaiset muutokset, Citadelen osakkeita omistivat Latvia (75 %) ja EBRD (25 %), ja Revertan osakkeita Latvia (84,15 %), EBRD (12,74 %) ja muut (3,11 %).
(16)
Parexia koskevan lopullisen päätöksen johdanto-osan 11-15 kappaleessa on kuvattu yksityiskohtaisesti Parex bankan vaiheet aina kyseisen päätöksen antamiseen asti.
2.2 Citadelea ja Revertaa varten hyväksytyt tukitoimenpiteet
(17)
Parex bankan hyväksi toteutettiin sarja tukitoimenpiteitä, jotka komissio hyväksyi ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa pelastamista koskevassa päätöksessä, jäljempänä ’pelastamista koskevat päätökset’, sekä Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä.
(18)
Komission Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä hyväksymän rakenneuudistussuunnitelman mukaan komission aiemmin hyväksymää pelastamistukea jatkettaisiin rakenneuudistuskauden loppuun saakka ja se jaettaisiin Citadelen ja Revertan kesken. Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä hyväksyttiin myös uutta rakenneuudistustukea Revertalle ja Citadelelle. Lisäksi siinä määriteltiin käyttömekanismi tuelle, joka oli aiemmin hyväksytty pelastamista koskevissa päätöksissä Parex bankan jaon jälkeen ja joka kattoi seuraavat:
a)
valtion talletuksina sekä Citadelelle että Revertalle annettava maksuvalmiustuki (14);
b)
valtion takaukset Citadelen ja Revertan veloille (15);
c)
valtion toteuttama Revertan ja Citadelen pääomapohjan vahvistaminen (16); ja
d)
omaisuuseriin kohdistuva tukitoimi Citadelen hyväksi (17).
3. PERUSTEET MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISELLE
3.1 Latvian Parex bankan, Citadelen ja Revertan hyväksi toteuttamat lisätoimenpiteet
(19)
Valvonnasta vastaavan toimitsijamiehen (18)29 päivänä elokuuta 2013 toimittaman kertomuksen sekä Latvian lokakuusta 2013 lähtien toimittamien asiakirjojen ja tietojen perusteella Latvia oli toteuttanut seuraavat toimenpiteet ilman ennakkoilmoitusta komissiolle:
a)
Latvia myönsi 22 päivänä toukokuuta 2009 Parex bankalle 50,27 miljoonan Latvian latin suuruisen toissijaisen lainan (luonteeltaan toissijaista omaa pääomaa), joka erääntyy seitsemän vuoden kuluttua eli 21 päivänä toukokuuta 2016, jäljempänä ’ensimmäinen toimenpide’. Tämän toissijaisen lainan erääntymisaika ylittää ensimmäisessä pelastamista koskevassa päätöksessä hyväksytyn ja Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä vahvistetun viiden vuoden enimmäiserääntymisajan.
b)
Latvia myönsi 27 päivänä kesäkuuta 2013 Citadelelle 18 kuukauden lisäajan yhteensä 37 miljoonan Latvian latin suuruisten toissijaisten lainojen erääntymiselle, jäljempänä ’toinen toimenpide’ (Latvialla oli tuolloin toissijaisia lainoja kaikkiaan 45 miljoonaa Latvian latia) (19). Latvia ei ilmoittanut toissijaisten lainojen erääntymisajan jatkamisesta komissiolle.
c)
Lisäksi Latvia on antanut vuodesta 2011 lähtien Revertalle maksuvalmiustukea enemmän kuin komissio on sallinut Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä, jäljempänä ’kolmas toimenpide’, niin perusskenaariota kuin pahinta skenaariota varten (20).
(20)
Niiden tietojen perusteella, jotka komissiolla oli käytössään menettelyn aloittamista koskevan päätöksen antamisen aikaan, komissiolla oli vakavia epäilyjä ensimmäisen ja toisen toimenpiteen soveltumisesta sisämarkkinoille, kun otetaan huomioon, että
a)
Latvian myöntämien toissijaisten lainojen soveltuvuuden alkuperäisessä arvioinnissa lainojen viiden vuoden erääntymisaikaa pidettiin lyhimpänä mahdollisena, ja niiden voitiin siten katsoa soveltuvan sisämarkkinoille ja
b)
sen tueksi, että lyhin mahdollinen erääntymisaika on tosiasiassa pidempi, ei ollut esitetty mitään uusia perusteita.
(21)
Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen antamisen aikaan ei ollut myöskään esitetty riittäviä perusteluja osoittamaan, että kolmas toimenpide soveltui sisämarkkinoille.
(22)
Näin ollen komissio aloitti neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (21) 13 artiklan 1 kohdassa ja 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun muodollisen tutkintamenettelyn edellä johdanto-osan 19 kappaleessa kuvailtujen ensimmäisen, toisen ja kolmannen toimenpiteen kautta myönnetyn sääntöjenvastaisen tuen osalta.
3.2 Citadelen varainhoitotoiminnasta luopumista koskevan sitoumuksen rikkominen
(23)
Latvia ei ole täyttänyt Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä esitettyä sitoumusta luopua Citadelen varainhoitotoiminnasta viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2013 ilman luovutuksesta vastaavaa toimitsijamiestä tai viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013 luovutuksesta vastaavan toimitsijamiehen kanssa, jäljempänä ’neljäs toimenpide’ (22). Näin ollen kyseistä sitoumusta luopua Citadelen varainhoitotoiminnasta edellä mainittuihin päivämäärin mennessä on rikottu.
(24)
Komissio totesi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että edellä johdanto-osan 21 kappaleessa kuvaillun sitoumuksen rikkominen oli tuen väärinkäyttöä. Edellä esitetyistä syistä komissio päätti aloittaa asetuksen (EY) N:o 659/1999 16 artiklassa tarkoitetun tuen väärinkäyttöä koskevan muodollisen tutkintamenettelyn.
4. ASIANOMAISTEN OSAPUOLIEN HUOMAUTUKSET
(25)
Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen jälkeen komissio vastaanotti huomautuksia yhdeltä henkilöltä, joka ei todistanut, että hän on asianomainen osapuoli eli osapuoli, jonka omiin etuihin toimenpide voi vaikuttaa (kuten kilpailija tai alan järjestö (23)), tai että hän toimii asianomaisen osapuolen puolesta.
(26)
Komission vastaanottamat huomautukset liittyivät Parex bankan väitettyihin lainvastaisiin toimiin, eivätkä Latvian Parex bankan, Citadelen ja Revertan hyväksi toteuttamiin ensimmäiseen, toiseen ja kolmanteen toimenpiteeseen tai neljänteen toimenpiteeseen. Ne liittyivät pääosin sellaisiin tosiseikkoihin ja tietoihin, joilla ei ole suoranaisesti merkitystä sille, onko käsiteltävänä olevassa asiassa noudatettu valtiontukisääntöjä. Näin ollen tässä päätöksessä esitettävää arviointia varten ne on kirjattu ja niitä on pidetty yleisenä markkinatietona.
5. LATVIAN HUOMAUTUKSET MUODOLLISESTA TUTKINTAMENETTELYSTÄ
(27)
Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen jälkeen Latvia toimitti 26 päivänä toukokuuta 2014 huomautuksia vastatakseen komission esittämiin epäilyihin ensimmäisen, toisen ja kolmannen toimenpiteen soveltumisesta sisämarkkinoille ja Citadelen varainhoitotoiminnasta luopumista koskevan sitoumuksen rikkomisesta.
(28)
Lisäksi Latvia toimitti 30 päivänä toukokuuta 2014 päivitetyn rakenneuudistussuunnitelman, johon oli sisällytetty tämän päätöksen 5.1 ja 5.5 kohdassa esitetyt tiedot ja vastasuoritteet.
(29)
Vastauksena komission tietopyyntöön Latvia toimitti 23 päivänä kesäkuuta 2014 lisätietoja toisesta toimenpiteestä.
5.1 Toissijaisia lainoja varten alun perin myönnetty erääntymisaika, joka ylitti pelastamista koskevissa päätöksissä ja Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä määrätyt rajat (ensimmäinen toimenpide)
(30)
Latvia esittää 26 päivänä toukokuuta 2014 toimittamissaan huomautuksissa, että ensimmäinen toimenpide oli välttämätön, sillä sen avulla Parex banka pystyi täyttämään lainsäädäntöön perustuvat vakavaraisuusvaatimukset, ja kyettiin välttämään Latvian hauraan, paljon sisäisiä kytköksiä ja riippuvuussuhteita sisältävän pankkijärjestelmän peruuttamaton romahtaminen.
(31)
Latvian mukaan ensimmäisen pelastamista koskevan päätöksen antamisen aikaan Latvian viranomaisilla oli vain rajallisesti tietoa Parex bankan tosiasiallisesta taloudellisesta tilanteesta ja sen omaisuuden laadusta. Siksi ensimmäisessä komissiolle esittämässään valtiontukitoimenpiteiden hyväksymistä koskevassa pyynnössään Latvia ilmoitti myöntävänsä toissijaisia lainoja viiden vuoden erääntymisajalla, sillä se oli lyhin erääntymisaika, jolla toissijaiset lainat saatettiin asiaa koskevien Latvian säännösten nojalla luokitella toissijaiseksi omaksi pääomaksi.
(32)
Latvia toteaa, että saadakseen tarkemman kuvan Parex bankan taloudellisesta asemasta se pyysi PricewaterhouseCoopers-yhtiötä tekemään Parex bankalle due diligence -tarkastuksen. Tarkastus valmistui 26 päivänä tammikuuta 2009, kun ensimmäinen pelastamista koskeva päätös oli jo hyväksytty.
(33)
Samalla Latvia korostaa, että markkinatilanne muuttui nopeasti vuosina 2008 ja 2009, ja lainojen laatu heikkeni odotettua nopeammin. Tilanteen huononemista kuvastaa ja siitä johtuu, että komissio antoi Parex bankaa varten kolme pelastamista koskevaa päätöstä ja että Latvia laati Parex bankan rakenneuudistussuunnitelmasta useita versioita, joista viimeisimmän se antoi tiedoksi 11 päivänä toukokuuta 2009, jäljempänä ’vuoden 2009 rakenneuudistussuunnitelma’.
(34)
Latvia selittää, että pelastamista koskevissa päätöksissä esitetyt oletukset ja ennusteet vesittyivät pian taloudellisessa ympäristössä erityisesti maailmanlaajuisen talouskriisin johdosta tapahtuneiden nopeiden muutosten ja Parex bankaan markkinoilla kohdistuneen luottamuksen heikkenemisen seurauksena. Latvia totesi näin ollen, ettei Latvian Parex bankan toissijaisille lainoille myöntämä viiden vuoden erääntymisaika riittäisi vakauttamaan Latvian haurasta pankkijärjestelmää. Tuolloin ilmenikin, että Parex banka - joka oli järjestelmän kannalta merkittävä pankki - tarvitsi toissijaisia lainoja, joiden erääntymisaika olisi yli viisi vuotta, jotta se voisi täyttää vakavaraisuusvaatimukset ja erityisesti sovellettavat omien varojen riittävyyttä koskevat vaatimukset.
(35)
Parex bankaan toissijaisten lainojen myöntämisen aikaan sovelletun sääntelykehyksen (joka pohjautui Basel II -sääntöihin (24)) nojalla vain 80 prosenttia 50,27 miljoonan Latvian latin suuruisista viisivuotisista lainoista (ts. vain 40,22 miljoonaa Latvian latia) olisi voitu luokitella toissijaiseksi omaksi pääomaksi. Erityisesti lainsäädännön takia toissijaisiin lainoihin oli sovellettava vuosittain kumulatiivista diskonttokerrointa (tai kuoletuskerrointa) heijastamaan näiden rahoitusvälineiden heikkenevää arvoa pääomapohjan positiivisina komponentteina. Tämän seurauksena viisivuotisesta lainasta voidaan ensi vaiheessa käyttää omien varojen riittävyyttä koskevissa laskelmissa vain 80 prosenttia, toisen vuoden alussa 60 prosenttia ja niin edelleen.
(36)
Latvia esittää väitteensä tueksi vertailevia laskelmia, jotka osoittavat, että jos Latvia olisi myöntänyt toissijaiset lainat ainoastaan viiden vuoden erääntymisajalla, niitä ei olisi voinut pitää alusta lähtien kokonaisuudessaan toissijaisena omana pääomana.
(37)
Latvian oli muutettava Parex bankalle myönnettyjen toissijaisten lainojen erääntymisaika seitsemäksi vuodeksi, jotta koko 50,27 miljoonaa Latvian latia, jonka valtio oli myöntänyt toissijaisina lainoina, saatettiin kirjata toissijaiseksi omaksi pääomaksi vuosina 2009 ja 2010 niin, että Parex banka pystyi saavuttamaan sen tavoitteeksi asetetun vakavaraisuussuhteen. Taulukossa 1 esitetään Parex bankan kunkin vuoden lopulla hallussaan pitämän tukikelpoisen toissijaisen oman pääoman määrä toukokuussa 2009 myönnetyn 50,27 miljoonan Latvian latin toissijaisen lainan erääntymisajan perusteella.
Taulukko 1
Toukokuussa 2009 myönnetyn toissijaisen lainan erääntymisaika ja luokittelu toissijaiseksi omaksi pääomaksi (miljoonaa Latvian latia)
Erääntymisaika
2009
2010
2011
Viiden vuoden laina
40,22
30,16
20,11
Kuuden vuoden laina
50,27
40,22
30,16
Seitsemän vuoden laina
50,27
50,27
40,22
Kahdeksan vuoden laina
50,27
50,27
50,27
(38)
Latvia selittää, että 9 päivänä kesäkuuta 2009 Nomura International (jonka Latvia nimitti maaliskuussa 2009 järjestämään Parex bankan myynnin) esitti Latvian viranomaisille Parex bankan myyntistrategian, jossa aikataulu oli erittäin tiukka siten, että myyntiprosessi oli tarkoitus saattaa päätökseen vuonna 2010. Siksi oli tärkeää, että Parex banka täytti kaikki sovellettavat pääomavaatimukset ainakin vuoden 2010 loppuun asti.
(39)
Lopuksi Latvia väittää, että jos toissijaisen lainan erääntymisaika olisi ollut vain viisi vuotta, vuoden 2009 rakenneuudistussuunnitelmaan olisi pitänyt lisätä toimenpiteitä, joilla olisi muilla tavoin tuettu Parex bankan omien varojen riittävyyttä (esim. uudet pääomalisäykset, toissijaisten lainojen välitön jatkaminen). Ilman tällaisia toimenpiteitä tallettajat olisivat jääneet suojattomiksi ja Latvian talousjärjestelmän vakaus olisi ollut vakavasti uhattuna.
5.2 Ilmoittamatta jäänyt toissijaisten lainojen erääntymisajan pidentäminen (toinen toimenpide)
(40)
Toisen toimenpiteen osalta Latvia esittää, että toissijaisen lainan erääntymisaikaa oli pidennettävä uudelleen vuonna 2013 lainsäädäntöön tehtyjen muutosten johdosta. Erityisesti Latvian rahoitus- ja pääomamarkkinoiden valvontakomissio, jäljempänä ’FCMC’, ilmoitti Citadelelle 1 päivänä maaliskuuta 2013, että koko konsernin vakavaraisuussuhteen oli oltava vähintään 10 prosenttia viimeistään vuoden 2013 lopussa, kun taas suositeltu osuus olemassa olevien ja mahdollisten riskien hallitsemiseksi oli […]. Ennen maaliskuuta 2013 vakavaraisuussuhteen oli täytynyt olla vähintään 8,4 prosenttia.
(41)
Latvian mukaan toinen toimenpide toteutettiin hyvässä uskossa, sillä Latvian viranomaiset katsoivat toimenpiteen olevan markkinataloussijoittajaperiaatteen mukainen, koska se ei aiheuta valtiolle taloudellista menetystä.
(42)
Latvia ilmoittaa vielä, että toisen toimenpiteen hyväksymisen aikaan se tulkitsi Citadelen tavoin hyvässä uskossa, että kyseisen toissijaisen lainan erääntymisajan pidentäminen oli mahdollista asiaa koskevien komission päätösten ja rakenneuudistussuunnitelman nojalla.
(43)
Latvia väittää, että markkinasijoittaja olisi Citadelen enemmistöosakkaan asemassa pyrkinyt parhaansa mukaan säilyttämään mahdollisimman pitkälle sijoituksensa arvon ja ollut valmis hyväksymään ja toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet välttääkseen omistusosuutensa kirjanpitoarvon vähenemisen sen takia, että pankki ei pysty täyttämään pääomavaatimuksiaan. Jos Citadele ei olisi pystynyt täyttämään FCMC:n tuolloin määräämiä tiukkoja omien varojen riittävyyttä koskevia vaatimuksia, pankin vakaus, elinkelpoisuus ja markkinoitavuus olisivat vaarantuneet ja viime kädessä mahdollisuudet toteuttaa myynti hyvillä rahoitusehdoilla olisivat heikentyneet.
(44)
Latvia esittää lisäksi vaihtoehtoisen skenaarion, jossa toista toimenpidettä ei olisi myönnetty. Tässä skenaariossa suositeltua pääomasuhdetta ei olisi saavutettu, sillä vakavaraisuussuhde olisi 31 päivänä joulukuuta 2013 ollut alle 9,3 prosenttia, kun vähimmäisvaatimus oli 10 prosenttia.
(45)
Latvia myös katsoo, ettei muita toimenpiteitä Citadelen omien varojen riittävyyden tukemiseksi (ts. pääoman korotusta tai uusien toissijaisten lainojen myöntämistä) ollut mahdollista toteuttaa. Tarkemmin se toteaa, että Citadelen olisi ollut mahdotonta saada vuonna 2013 toissijaisia lainoja ulkopuolisilta sijoittajilta, kun otetaan huomioon että Latvian viranomaiset olivat päättäneet luopua Citadelesta lyhyen ajan sisällä (ts. viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014). Epävarmuus mahdollisesta ostajasta ja sen tulevasta strategiasta olisi saanut toissijaisten lainojen antajat vaatimaan myyntioption kaikkiin niiden Citadelelle myöntämiin toissijaisiin lainoihin (määräysvallan vaihtumista koskeva lauseke) (25). Tämä olisi käytännössä tarkoittanut, että tällaisten toissijaisten lainojen tosiasiallisen erääntymisajan olisi katsottu olevan alle viisi vuotta, eikä niitä olisi siten voitu pitää toissijaisena omana pääomana.
(46)
Latvian viranomaiset toimittivat 23 päivänä kesäkuuta 2014 vastauksen komission pyyntöön saada tietoa siitä, oliko Latvia pyytänyt EBRD:ltä Citadelen toissijaisten lainojen erääntymisajan pidentämistä. Vastauksessa ne vakuuttivat, että ne eivät olleet ehdottaneet EBRD:lle ennen toisen toimenpiteen myöntämistä, että EBRD pidentäisi antamiensa toissijaisten lainojen erääntymisaikaa. Samassa yhteydessä ne toistivat, että toinen toimenpide oli täytynyt toteuttaa, jotta Citadele ei olisi rikkonut uusia, entistä tiukempia pääomavaatimuksia.
(47)
Latvia katsoo, että sen oli täytynyt viipymättä pidentää Citadelelle antamiensa toissijaisten lainojen erääntymisaikaa, eikä se ollut neuvotellut vastaavaa pidennystä EBRD:n antamia toissijaisia lainoja varten.
(48)
Latvian mukaan sen päätökseen vaikuttivat seuraavat kolme seikkaa:
a)
Tarve tehokkaasti puuttua uhkaavaan uusien pääomavaatimusten rikkomiseen: Citadele oli laskenut toissijaista omaa pääomaa koskevan tarpeensa ja todennut, että jos toisen toimenpiteen - jolla erääntymisaikaa pidennetään 18 kuukautta - sijasta muutetaan sellaisen toissijaisen lainan erääntymisaikaa, jossa myös EBRD on osallisena, tarvitaan huomattavasti pidempi jatkoaika. Ero johtui siitä, että kyseisen lainan pääoma oli pienempi ja siten sen vaikutus Citadelen pääoma-asemaan oli merkittävästi vähäisempi. Latvia tuo vielä esiin, että EBRD:n antaman toissijaisen lainan erääntymisajan pidentäminen olisi edellyttänyt, että asiasta olisi neuvoteltu EBRD:n kanssa. Lisäksi kun otetaan huomioon sovellettavan lainsäädännön erot ja oikeudelliset puitteet, jotka olisi pitänyt luoda, EBRD:n antaman toissijaisen lainan jatkaminen, samalla kun olisi jatkettu osaa Latvian antamasta toissijaisesta lainasta, olisi edellyttänyt monimutkaisia oikeudellisia järjestelyjä.
b)
Latvia korostaa, että erääntymisajan pidentämisen aikaan se katsoi, että EBRD:n antaman toissijaisen lainan erääntymisajan pidentäminen olisi hankaloittanut Citadelesta luopumista, kun toissijaiseen lainaan olisi liittynyt myynnin aikana useita toisiinsa kytkettyjä sopimuksia. Tällainen olisi Latvian mielestä vaikeuttanut Citadelen myyntiä, koska se olisi voinut vaikuttaa myyntiehtoihin ja toimeen liittyvät kustannukset olisivat todennäköisesti kasvaneet.
c)
Latvia tuo vielä esiin, että EBRD:n asema suhteessa Citadeleen olisi voinut mutkistaa EBRD:n päätöstä hyväksyä erääntymisajan pidentäminen. Latvia esittää 23 päivänä kesäkuuta 2014 päivätyssä kirjeessään uskoneensa vakaasti, että EBRD olisi periaatteessa ollut valmis hyväksymään asianomaisen rahoitusvälineen erääntymisajan pidentämisen. Se kuitenkin myöntää, että EBRD:n asema erosi Latvian asemasta sikäli, että Latvia oli Citadelen enemmistöosakas ja saattoi siinä ominaisuudessa vaikuttaa ratkaisevasti myyntiprosessiin ja neuvotella tarjoajien kanssa erilaisia vaihtoehtoja toissijaisten lainojen maksua varten. Latvian mukaan se, että EBRD:llä ei ollut määräysvaltaa Citadelen myynnissä, olisi voinut muodostaa esteen lainan erääntymisajan pidentämiselle ja ainakin johtaa pitkällisiin neuvotteluihin.
5.3 Revertalle myönnetty ilmoittamatta jäänyt maksuvalmiustuki (kolmas toimenpide)
(49)
Latvia ja Reverta myöntävät, että Latvian Parex bankalle (ja sen jälkeen Revertalle) joulukuusta 2010 lähtien myöntämä maksuvalmiustuki ylittää Parexia koskevan lopullisen päätöksen johdanto-osan 55 kappaleessa sallitun enimmäisrajan. Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esitettiin, että 31 päivänä joulukuuta 2013 Revertalla oli maksamatonta maksuvalmiustukea 362,52 miljoonaa Latvian latia, joka ylitti pahinta skenaariota varten asetetun 307 miljoonan Latvian latin enimmäisrajan 55,52 miljoonalla Latvian latilla.
(50)
Latvian mukaan komissio oli alun perin hyväksynyt Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä Parex bankalle myönnetyn 218,7 miljoonan Latvian latin maksuvalmiustuen muuttamisen pääomaksi. Muutettava määrä pienennettiin myöhemmin muutoksia koskevalla päätöksellä 118,7 miljoonaksi Latvian latiksi. Jos 118,7 miljoonan Latvian latin maksuvalmiustuki olisi muutettu pääomaksi, maksuvalmiustuki olisi laskenut sallitun enimmäisrajan alapuolelle. Myönnetystä 118,7 miljoonan Latvian latin maksuvalmiustuesta muutettiin pääomaksi kuitenkin vain 49,5 miljoonaa Latvian latia. Latvia esittää tämän seikan enimmäisrajan ylittymisen pääsyynä.
(51)
Latvia toteaa lisäksi, että tuen enimmäisrajan ylittyminen johtui myös käteisvarojen muodostuksen viivästymisestä verrattuna siihen, mitä Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä oli ennakoitu. Vilpilliset velalliset ovat lykänneet maksuja, mikä on viivästyttänyt käteisvarojen takaisinsaantia noin kahdella vuodella. Latvia pitää ilmiötä tilapäisenä ja uskoo maksuvalmiustuen ylittymisen päättyvän vuonna 2015 tai 2016.
(52)
Latvia ja Reverta kuitenkin tunnustavat poikenneensa sallituista tukimääristä siksi, että niillä oli ollut vaikeuksia kohdentaa valtiontuki asianmukaisesti sallittuun maksuvalmiustukeen ja pääomanlisäyksiin muutoksia koskevan päätöksen jälkeen.
(53)
Latvian viranomaiset selittävät, että jos Parex bankan (nykyisen Revertan) pankkitoimintalupa olisi pidetty voimassa, Latvian olisi pitänyt lisätä Parex bankaan pääomaa enemmän kuin alun perin oli suunniteltu (vakavaraisuussääntöjen nojalla vaadittu vähimmäispääoma oli tosiaan suurempi kuin Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä sallittu 218,7 miljoonan Latvian latin pääomanlisäys). Komissiolle toimitetun alkuperäisen rakenneuudistussuunnitelman perusteella omaisuuseristä luopumisen ja 218,7 miljoonan Latvian latin muuttamisen taloudellinen arvo ei olisi riittänyt Parex bankalle (Revertalle) lakisääteisten vakavaraisuusvaatimusten täyttämiseen.
(54)
Näin ollen Parex banka (Reverta) olisi tarvinnut lisäpääomaa, jos sen pankkitoimintalupa olisi pidetty voimassa. Kun pankkitoimintalupa oli peruttu, lisätuen määrä voitiin rajoittaa lopettamismenettelyyn tarvittavaan määrään.
(55)
Latvian mukaan maksuvalmiustukea ei tarvinnut enää 31 päivän joulukuuta 2011 jälkeen muuttaa enempää pääomaksi, koska Revertan pankkitoimintalupa oli peruttu. Latvia oli ennen muutoksia koskevan päätöksen antamista kertonut komissiolle, ettei se aio muuttaa maksuvalmiustukea pääomaksi 31 päivän joulukuuta 2011 jälkeen, mutta se ei ollut vahvistanut toteuttavansa tätä suunnitelmaa eikä yksiselitteisesti esittänyt ja selittänyt komissiolle muuttamatta jättämisen teknisiä seurauksia. Erityisesti Latvia ei maininnut, että koska varoja, jotka oli jo myönnetty maksuvalmiustukena, ei ollut muutettu pääomaksi, ne eivät vähentyneet niin nopeasti kuin Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä oli vaadittu.
(56)
Koska maksuvalmiustukea oli muutettu pääomaksi 31 päivään joulukuuta 2011 mennessä vain 49,5 miljoonaa Latvian latia, ja 69,2 miljoonaa Latvian latia oli jätetty muuttamatta pääomaksi, maksuvalmiustuki pysyi suunnilleen saman määrän verran sallittua korkeampana.
(57)
Latvian mukaan maksuvalmiustuen säilyttäminen ja sen jättäminen muuttamatta pääomaksi oli Latvian viranomaisten viimeinen ankara toimenpide, jolla tosiasiassa saatiin vähennettyä valtiontuki välttämättömään minimiin.
(58)
Latvia ja Reverta vakuuttavat, ettei Reverta tarvitse enää enempää ”uutta rahaa”. Kun otetaan huomioon, että maksuvalmiustukea on muutettu pääomaksi suunniteltua vähemmän, Latvia uskoo, että Revertalla on vielä vuoden 2014 lopulla maksuvalmiustukea [300-350] miljoonaa Latvian latia, vuoden 2015 lopulla [250-300] miljoonaa Latvian latia ja vuosien 2016 ja 2017 lopulla [200-250] miljoonaa Latvian latia (kun Revertan omaisuus realisoidaan). Latvian mukaan tämä maksuvalmiustuki näin ollen ylittää alkuperäiset enimmäisrajat, koska i) maksuvalmiustukea on muutettu pääomaksi suunniteltua vähemmän ja koska ii) Revertan toiminnan uskotaan tuottavan vähemmän tuloja kuin alun perin oli suunniteltu.
(59)
Varojen takaisinsaannissa ilmenneiden vaikeuksien valossa Latvia ennakoi uusissa laskelmissaan, että realisointimenettelyn päättyessä (31 päivänä joulukuuta 2017) Revertan pääomapositio on negatiivinen [250-300] miljoonaa Latvian latia.
5.4 Sitoumus luopua varainhoitotoiminnasta (neljäs toimenpide)
(60)
Latvia aloitti Citadelen myyntiprosessin vuonna 2011 noudattaakseen sitoumuksia, jotka se oli antanut ja jotka oli kirjattu Parexia koskevaan lopulliseen päätökseen. Ensimmäisessä myyntiyrityksessä toimi neuvonantajana Nomura International, mutta Kreikan talous- ja rahoituskriisin euroalueella aiheuttaman kuohunnan sekä Liettuassa ja Latviassa toimineiden Snoras- ja Krajbanka-pankkien romahtamisen johdosta yritys epäonnistui.
(61)
Latvia tilasi helmikuussa 2013 riippumattomalta asiantuntijalta […] erityisen tutkimuksen muun muassa varainhoitotoiminnan myynnin vaikutuksista sitoumuksissa määriteltynä ajankohtana. Asiantuntija osoitti, että kahden yksikön (varainhoitotoiminnan ja muun Citadelen) myyntiarvo olisi pienempi kuin koko Citadelen arvo kokonaisena. Näin ollen varainhoitotoiminnan irrottaminen Citadelesta laskisi pankin kirjanpitoarvoa ja siten sen arvoa osakkaille. Erilaisilla laskelmilla asiantuntija todisti, että ilman varainhoitotoimintaa pankin liikevoitto romahtaisi […] ja sen […] huononisi.
(62)
Latvian mukaan asiantuntijan tutkimus osoitti, että varainhoitotoiminnan myynti irrallaan muusta Citadelesta vuonna 2013 olisi heikentänyt Citadelen elinkelpoisuutta ja siten sen markkinoitavuutta. Se olisi vähentänyt huomattavasti pankin mahdollisuuksia houkutella yksityisiä toimijoita sijoittamaan Citadeleen kohtuullisella hinnalla. Latvia käynnistikin toisen, koko Citadelea koskeneen myyntiprosessin vuonna 2013 käyttäen ulkopuolisina neuvonantajina Société Générale- ja Linklaters LLP -yhtiöitä. Kaksi tarkasteltavana olevaa myyntiprosessia ovat fuusio- ja yritysostomenettely sekä listautumismenettely.
5.5 Latvian ehdottamat vastasuoritteet
(63)
Varmistaakseen, että sen Parex bankalle, Citadelelle ja Revertalle ensimmäisen, toisen ja kolmannen toimenpiteen muodossa myöntämät lisätukitoimenpiteet sekä Citadelen varainhoitotoiminnan jättäminen myymättä sovittuun määräaikaan mennessä (neljäs toimenpide) soveltuvat sisämarkkinoille EU:n valtiontukisääntöjen nojalla, Latvia on ehdottanut sarjan sitoumuksia, jotka esitetään jäljempänä johdanto-osan 64-73 kappaleessa.
5.5.1 Määräaika Citadelen myynnille ja varainhoitotoiminnasta luopumiselle
(64)
Latvia ja Citadele sitoutuvat pyrkimään parhaansa mukaan saamaan mahdollisimman pian ja joka tapauksessa ennen […] sitovia tarjouksia Latvian tasavallan Citadelessa omistaman osuuden (mukaan lukien varainhoitotoiminnan) myyntiä varten. Myynti toteutetaan viimeistään […]. Latvian tasavalta (ja sen neuvonantaja) voi vapaasti valita myyntitoimenpiteen muodon ja yksityiskohdat (esim. yrityskauppa tai listautuminen), kunhan Latvian tasavalta lopulta luopuu koko osuudestaan Citadelessa viimeistään […]. Jos myynti toteutetaan listautumisena, Latvian tasavalta sitoutuu vahvistamaan FCMC:n kanssa lopullisen listalleottoesitteen viimeistään […].
(65)
Latvia ja Citadele myös sitoutuvat siihen, että luovutusta varten nimitetään toimitsijamies, jos […] mennessä ne eivät ole saaneet sitovia tarjouksia tai - listautumisen tapauksessa - ne eivät ole vahvistaneet FCMC:n kanssa listalleottoesitettä. Siinä tapauksessa Latvian tasavalta ryhtyy tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen, että luovutuksesta vastaava toimitsijamies nimitetään ja aloittaa toimintansa viimeistään […]. Citadelen myyntiä hoitava taloudellinen neuvonantaja voidaan nimittää luovutuksesta vastaavaksi toimitsijamieheksi […] alkaen. Jos luovutuksesta vastaava toimitsijamies nimitetään, Latvia ja Citadele sitoutuvat ottamaan vastaan kaikkia osapuolia sitovia ja peruuttamattomia tarjouksia […] mennessä ja tekemään sitovan ja peruuttamattoman sopimuksen koko Latvian tasavallan Citadelessa omistaman osuuden myynnistä viimeistään […] siten että myynti toteutetaan viimeistään […].
(66)
Lisäksi Latvia ja Citadele sitoutuvat siihen, että […] mennessä Citadele […] uuden liiketoiminnan ja Citadelen jäljellä oleva liiketoiminta […], ellei Latvian tasavalta ole tehnyt viimeistään […] sitovaa ja peruuttamatonta sopimusta siitä, että koko Latvian tasavallan Citadelessa omistaman osuuden myynti toteutetaan viimeistään […] tai ellei Latvian tasavalta saa listautumisen yhteydessä myytyä koko osuuttaan Citadelessa viimeistään […].
(67)
Latvia ja Citadele sitoutuvat saattamaan koko Latvian tasavallan Citadelessa omistaman osuuden myyntiä koskevan myynti- ja ostotoimenpiteen päätökseen viimeistään […]. Jos osuutta ei ole myyty viimeistään […], ne sitoutuvat siihen, että Citadele […] uuden liiketoiminnan ja Citadelen jäljellä oleva liiketoiminta […].
(68)
Jos Citadele […] missään edellä johdanto-osan 64-67 kappaleessa esitetyssä tapauksessa, Latvian tasavalta ja/tai Citadele voi myydä ja siirtää minkä tahansa kolmansien osapuolien etuihin vaikuttavan Citadelen liiketoiminnan osan tällaiselle kolmannelle osapuolelle ([…] periaatteita noudattaen ja ilman uutta valtiontukea).
5.5.2 Sallittujen pääomanlisäyksien määrän pienentäminen
(69)
Revertan osalta muutoksia koskevassa päätöksessä sallittiin valtion talletusten pääoman ja korkojen muuttaminen pääomaksi (maksuvalmiustuki) yhteensä 118,7 miljoonan Latvian latin arvosta. Koska maksuvalmiustukea on tähän mennessä muutettu pääomaksi vain 49,5 miljoonaa Latvian latia, Latvia ehdottaa, että pääoman enimmäismäärää, jonka Latvia voi tarjota Revertalle, lasketaan välittömästi ja pysyvästi aiemmasta 118,7 miljoonasta Latvian latista 49,5 miljoonaan Latvian latiin.
5.5.3 Sitoutuminen vastuunjaon parantamiseen estämällä rahavirrat Revertan jäljellä oleville toissijaisille velkojille
(70)
Latvia myöntää, että tarvitaan entistä parempia vastuunjakotoimia, jotta voidaan varmistaa ensimmäisen, toisen ja kolmannen toimenpiteen soveltuminen sisämarkkinoille. Tällaisilla toimilla varmistettaisiin muun muassa, ettei kolmas osapuoli voi aiheettomasti hyötyä Revertalle ja Citadelelle myönnetystä valtion lisätuesta.
(71)
Tätä tarkoitusta varten Latvia sitoutuu parantamaan vastuunjakositoumuksia alaskirjaamalla Parex bankan aiempien enemmistöosakkaiden, niiden sidosyritysten ja muiden toissijaisia lainoja, jäljempänä ’jäljellä olevat toissijaiset lainat’, myöntäneiden velkojien, jäljempänä ’jäljellä olevat toissijaiset velkojat’, velkakirjojen arvon.
(72)
Reverta oli ylittänyt Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä sallitut maksuvalmiustuen määrät osittain siksi, että se oli maksanut korkoa jäljellä olevista toissijaisista lainoista. Jos Reverta ei olisi maksanut tätä korkoa tai jos jäljellä olevat toissijaiset lainat olisi alaskirjattu välittömästi sen jälkeen, kun Parexia koskeva lopullinen päätös oli annettu, Latvia ei ehkä olisi joutunut toteuttamaan ensimmäistä, toista ja kolmatta toimenpidettä siinä laajuudessa, jossa ne toteutettiin.
(73)
Edellä esitetyn valossa Latvia tarjoutuu selventämään ja vahvistamaan sitoumuksiaan jäljellä olevien toissijaisten lainojen pääoman ja korkojen osalta seuraavasti:
a)
Citadele ja Reverta (entinen Parex banka) sekä niiden sidosyritykset eivät maksa yhdellekään lainanantajalle tai osakkeenomistajalle, joka ei ole Latvian tasavalta tai EBRD, mitään (maksettavaa tai kertynyttä) korkoa, osinkokorkoa tai kuponkikorkoa olemassa olevista pääomasijoitusvälineistä (mukaan luettuina etuosakkeet, B-sarjan osakkeet ja ylemmän ja alemman toissijaisen oman pääoman ehtoiset sijoitusvälineet) tai käytä mitään näihin liittyvää maksukehotusoikeutta paitsi, jos ja kunnes Revertalle ja/tai Citadelelle myönnetty valtiontuki on maksettu kokonaisuudessaan takaisin, ellei tähän ole lainmukaista velvollisuutta. Jos tällaisia lainmukaisia velvollisuuksia on olemassa, Latvia pyrkii poistamaan ne mahdollisimman nopeasti (ja joka tapauksessa viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2015).
b)
Latvia myös sitoutuu olemaan maksamatta takaisin jäljellä olevien lainojen pääomaa (paitsi jos ja kunnes Revertalle/Citadelelle myönnetty valtiontuki on maksettu kokonaisuudessaan takaisin),
i)
jota koskee sitova määräys, jonka mukaan jäljellä oleviin toissijaisiin lainoihin liittyvät maksut eivät eräänny tai lankea maksettaviksi; tai
ii)
joka muutetaan äänivallattomaksi ensisijaiseksi omaksi pääomaksi; tai
iii)
joka alaskirjataan;
siinä määrin kuin on tarpeellista Revertan negatiivisen nettoarvon kattamiseksi, mikäli tätä varten on olemassa oikeusperusta.
c)
Latvia toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että kaikki edellä esitettyjen sitoumusten täyttämiseen tarvittavat lakisäännökset vahvistetaan viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2015.
5.6 Latvian vastaukset kolmansien osapuolien huomautuksiin
(74)
Latvia toimitti 6 päivänä kesäkuuta 2014 vastauksensa komission vastaanottamiin kolmansien osapuolien huomautuksiin. Latvia vakuuttaa, että huomautuksissa esitetyt väitteet ovat perusteettomia ja merkityksettömiä menettelyn aloittamista koskevan päätöksen näkökulmasta. Latvia torjuu kolmansien osapuolien esittämät väitteet ja pyytää, ettei komissio ottaisi niitä huomioon.
6. ARVIOINTI
6.1 Valtiontuen olemassaolo uusien toimenpiteiden seurauksena
(75)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(76)
Toimenpiteen luokittelu valtiontueksi edellyttää seuraavien kumulatiivisten edellytysten täyttymistä: a) toimenpide rahoitetaan valtion varoista, b) se antaa valikoivaa etua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, c) se vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua ja se saattaa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
6.1.1 Ensimmäinen toimenpide
(77)
Se, että Latvian Parex bankalle myöntämät toissijaiset lainat olivat valtiontukea, todettiin ensimmäisessä pelastamista koskevassa päätöksessä, kun komissio hyväksyi toissijaisen lainan, jonka erääntymisaika oli viisi vuotta, myöntämisen sisämarkkinoille soveltuvana tukitoimenpiteenä. Komissio katsoi tuolloin, että markkinataloussijoittaja ei olisi myöntänyt toissijaista lainaa, jolla oli viiden vuoden erääntymisaika (26).
(78)
Toissijaiset lainat, jotka Latvia myönsi Parex bankalle, olivat identtisiä komission hyväksymän toimenpiteen kanssa lukuun ottamatta sitä, että niiden erääntymisaika oli pidempi, mikä tuotti ylimääräistä etua Parex bankalle.
(79)
Toissijainen laina, jonka erääntymisaika on seitsemän vuotta, tuottaa lainanottajalle suuremman edun kuin toissijainen laina, jonka erääntymisaika on viisi vuotta, koska sijoittajalle aiheutuva riski kasvaa, kun sijoituksen erääntymisaika pitenee. Oli vielä epätodennäköisempää, että markkinataloussijoittaja olisi myöntänyt toissijaisen lainan, jonka erääntymisaika oli seitsemän vuotta, kuin toissijaisen lainan, jolla oli viiden vuoden määräaika. Tästä syystä toissijaisen lainan pidempi erääntymisaika tuotti Parex bankalle enemmän etua kuin pelastamista koskevissa päätöksissä ja Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä oli hyväksytty toissijaisen lainan osalta. Koska kaikki muut valtiontuen olemassaolon edellytykset oli jo todettu ensimmäisessä pelastamista koskevassa päätöksessä, ensimmäinen toimenpide on ylimääräistä valtiontukea.
6.1.2 Toinen toimenpide
(80)
Latvia myönsi 27 päivänä kesäkuuta 2013 ylimääräisen 18 kuukauden lisäajan Citadelelle 37 miljoonan Latvian latin arvosta myönnettyjen toissijaisten lainojen (joita Latvialla oli tuolloin yhteensä 45 miljoonaa Latvian latia) erääntymiselle.
(81)
Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä komissio arvioi lisäperustelujen puuttuessa, että markkinataloussijoittaja ei olisi myöntänyt tällaista lisäaikaa, sillä siihen liittyy suurempi riski kuin aiempiin toissijaisiin lainoihin. Näin ollen komissio katsoi, että toissijaisen lainan erääntymisajan pidentäminen tarkoitti ylimääräistä valtion myöntämää etua Citadelelle suhteessa toissijaiseen lainaan, joka oli hyväksytty pelastamista koskevissa päätöksissä ja Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä ja oli siten lisätukea.
(82)
Latvian mukaan markkinataloussijoittaja olisi toteuttanut rationaalisesti erityistoimenpiteitä pankin omien varojen riittävyyden turvaamiseksi ja siten sijoituksen arvon säilyttämiseksi. Näin ollen Latvia katsoo pohjimmiltaan, ettei toinen toimenpide tuonut etua Citadelelle, koska lisätuen myöntäminen noudatti markkinataloussijoittajaperiaatetta.
(83)
Komissio ei kiistä, etteikö markkinataloussijoittajaperiaatetta voitaisi soveltaa toisen toimenpiteen kaltaiseen liiketoimeen. Se kuitenkin muistuttaa EU:n tuomioistuimien korostaneen, että jos jäsenvaltio vetoaa hallinnollisen menettelyn kuluessa kyseiseen arviointiperusteeseen, sen on epäselvässä tapauksessa osoitettava kiistattomasti ja objektiivisten ja varmennettavissa olevien seikkojen perusteella, että toteutettu toimenpide kuuluu valtion osakkeenomistajan aseman piiriin. Tämän suhteen voidaan edellyttää muun muassa seikkoja, joista ilmenee, että päätös perustuu taloudellisiin arviointeihin, jotka rinnastuvat arviointeihin, joita johdonmukaisesti toimiva yksityinen sijoittaja, jonka tilanne vastaa mahdollisimman tarkasti kyseisen valtion tilannetta, olisi laatinut ennen tällaisen sijoituksen tekemistä arvioidakseen sen tulevan tuottavuuden (27).
(84)
Tämän vuoksi komissio katsoo, ettei Latvia ole esittänyt perusteita ja yksityiskohtaista analyysia tukemaan väitettä, jonka mukaan se on noudattanut markkinataloussijoittajaperiaatetta.
(85)
Ensinnäkään komissiolle ei ole toimitettu mitään näyttöä siitä, että Latvia olisi arvottanut sijoituksensa Citadelessa siihen aikaan, kun se päätti panna täytäntöön toisen toimenpiteen. Osakkaana toimiva markkinataloussijoittaja olisi selvittänyt Citadelen arvon määritelläkseen kyseiseen pankkiin tekemänsä sijoituksen arvon ennen (eli ilman) toista toimenpidettä ja sen jälkeen ja verrannut kyseisiä arvoja. Komissio uskoo, että voittoa tavoitteleva markkinataloussijoittaja olisi ensin selvittänyt pankkiin tekemänsä sijoituksen arvon ja sen jälkeen varmistanut, että toissijaisten lainojen erääntymisajan uusi pidentäminen turvaa sijoituksen arvon. Jos tarkastelun tuloksena olisi ilmennyt, että arvo olisi säilynyt tai jopa kasvanut, voittoa tavoitteleva markkinataloussijoittaja olisi seuraavaksi verrannut arvon säilyttämisen (tai jopa kasvattamisen) vaihtoehtokustannusta arvon muutokseen.
(86)
Jos Latvia olisi toteuttanut tällaisen analyysin, sen olisi pitänyt osoittaa, että erääntymisajan pidentäminen oli tehokas toimenpide, jolla sijoituksen arvo on saatu ainakin säilytettyä, ja sen jälkeen sen olisi pitänyt osoittaa, että tämän toimenpiteen vaihtoehtokustannukset olivat pienemmät kuin arvon kasvu. Komissio voisi hyväksyä Latvian toimineen markkinataloussijoittajaperiaatteen mukaisesti ainoastaan, jos erääntymisajan pidentämisen vaihtoehtokustannus olisi alhaisempi kuin toisen toimenpiteen vaikutus arvoon. Latvia ei kuitenkaan ole esittänyt tapahtumien aikaan tehtyä arviota sijoituksen arvosta eikä analyysia, joka osoittaisi lisäajan myöntämisen vaihtoehtokustannuksen olleen pienempi kuin toisen toimenpiteen toteuttamisella aikaan saatu arvon säilyminen.
(87)
Tästä syystä komissio toteaa, ettei toisen toimenpiteen voida katsoa vastanneen markkinataloussijoittajan käytöstä sellaisessa tilanteessa, jossa Latvia oli kesäkuussa 2013.
(88)
Toiseksi markkinataloussijoittajaperiaatteen soveltamisen vakiintuneen käytännön mukaan vertailukohtana on joka tapauksessa käytettävä johdonmukaisen yksityissijoittajan käytöstä tilanteessa, joka vastaa mahdollisimman läheisesti jäsenvaltion tilannetta (28). Näin ollen, kun Latvia arvioi Citadeleen tekemänsä sijoituksen arvoa, sen olisi pitänyt ottaa huomioon Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä Citadelen myynnin osalta annetut sitoumukset. Toisen toimenpiteen toteuttamisen aikaan kesäkuussa 2013 kyseisiin sitoumuksiin sisältyi velvollisuus luopua Citadelesta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014 sekä velvollisuus luopua Citadelesta ilman varainhoitotoimintaa (sillä varainhoitotoiminnasta oli luovuttava erikseen, ellei sitä ollut myyty viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2013). Kun 27 päivänä kesäkuuta 2013, jolloin erääntymisaikaa pidennettiin, varainhoitotoiminnalle ei ollut löydetty yhtään ostajaa, yksityissijoittaja olisi päätellyt, ettei varainhoitotoimintaa saada myytyä Citadelen kanssa Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä asetettuun määräaikaan mennessä eli viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2013, joten nämä kaksi yksikköä myytäisiin erikseen.
(89)
Lisäksi pankin yksityisellä osakkeenomistajalla, joka olisi ollut mahdollisimman samankaltaisessa tilanteessa kuin jäsenvaltio, ei olisi ollut mitään syytä olettaa, että kyseisten sitoumusten täyttämisestä olisi luovuttu tai sitä olisi lykätty, sillä sellaisiin muutoksiin tarvittiin komission hyväksyntä. Näin ollen kun sijoituksen arvoa määriteltiin kesäkuussa 2013, ei voitu odottaa, että velvollisuudet menettäisivät merkityksensä, sillä ei voitu olettaa, että komissio hyväksyisi muutoksia velvollisuuksiin vielä sinä aikana, kun Latvia oli sitoutunut täyttämään ne.
(90)
Päättääkseen pidennetyn erääntymisajan myöntämisestä Latvian oli siis otettava Citadeleen kesäkuussa 2013 tekemänsä sijoituksen arvon arvioinnissa huomioon Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä annetut sitoumukset. Latvia ei ole esittänyt näyttöä siitä, että se olisi ottanut sitoumukset huomioon tai että sen sijoituksen arvo tuohon aikaan sitoumukset huomioon otettuina olisi ollut suurempi kuin erääntymisajan pidentämisen vaihtoehtoiskustannus. Myös tästä syystä komissio toteaa, ettei toisen toimenpiteen voida katsoa vastanneen markkinataloussijoittajan käytöstä sellaisessa tilanteessa, jossa Latvia oli kesäkuussa 2013.
(91)
Kolmanneksi vaikka Latvia olisi analysoinut toisen toimenpiteen riittävän yksityiskohtaisesti keinona säilyttää Citadeleen tehdyn sijoituksen arvo kesäkuun 2013 jälkeen ja vaikka Latvia olisi ottanut analyysissa huomioon Citadelen lähestyvään myyntiin ja erilliseen varainhoitotoiminnasta luopumiseen liittyneet rajoitukset, jotka markkinataloussijoittaja olisi ottanut huomioon, Latvian arviot toisen toimenpiteen kustannuksista ja tällä toimenpiteellä oletetusti säilytetystä Citadeleen tehdyn sijoituksen arvosta eivät ole uskottavia.
(92)
Vaikka yhtäältä Latvia väittää, ettei toisesta toimenpiteestä aiheutunut mitään kustannuksia valtiolle, väitteen tueksi ei ole esitetty mitään lisätietoja eikä näyttöä Latvian toisen toimenpiteen myöntämisen aikaan suorittamasta kustannusten arvioinnista. Tällainen vaihtoehtokustannusten ja muiden toiseen toimenpiteeseen liittyvien kustannusten analyysi olisi ollut ehdoton edellytys yksityiselle sijoittajalle, joka olisi halunnut tehdä tietoon perustuvan päätöksen toissijaisen lainan erääntymisajan mahdollisesta pidentämisestä. Kustannusten arvioinnin puuttuminen saa komission päättelemään, että yksityinen sijoittaja ei olisi voinut arvioida toisen toimenpiteen houkuttelevuutta voiton maksimoinnin näkökulmasta.
(93)
Toisaalta vaikka Latvia väittää, että toisella toimenpiteellä voitiin säilyttää Latvian Citadeleen tekemän sijoituksen arvo, kyseisen jäsenvaltion Citadeleen tekemän sijoituksen piirteet kesäkuusta 2013 lähtien eivät tue tätä väitettä. Komissio tuo esiin, että voittoa tavoittelevalle sijoittajalle sijoituksen nykyarvo riippuu sijoituksen ennakoiduista tuotoista (esimerkiksi osinkojen muodossa) yhdessä sijoituksen senhetkisen pääoma-arvon kanssa (joka voidaan päätellä esimerkiksi hinnasta, jonka ostaja maksaisi sillä hetkellä kyseisestä sijoituksesta, tai ostajan tulevaisuudessa sijoituksesta maksaman hinnan diskontatusta arvosta). Kaikki komission käytettävissä olevat indeksit viittaavat siihen, että Latvian Citadelessa omistamien osuuksien arvo oli vähäinen, jos se edes oli lainkaan positiivinen.
(94)
Latvian Citadelessa omistamien osuuksien mahdollisten tulevien tuottojen osalta ei ole esitetty mitään näyttöä siitä, että osakkaat olisivat voineet kesäkuussa 2013 odottaa saavansa lähitulevaisuudessa mitään osinkoja Citadelesta. Pankin yksityinen osakas, joka olisi mahdollisimman samankaltaisessa tilanteessa kuin jäsenvaltio, olisi ottanut osingonjaosta saatavien tulojen arvioinnissa huomioon velvollisuuden luopua Citadelesta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014. Lisäksi edellä johdanto-osan 61 kappaleessa kuvaillun selvityksen mukaan ilman varainhoitotoimintaa Citadele tekisi tappiota. Tämä päätelmä vähentäisi entisestään uskoa osingonjaosta saataviin tuloihin, kun otetaan huomioon, että markkinataloussijoittaja olisi 27 päivästä kesäkuuta 2013 lähtien olettanut, että Citadele ja varainhoitotoiminta myydään erikseen.
(95)
Näin ollen silloin kun erääntymisaikaa pidennettiin, ei ollut mitään näyttöä siitä, että Citadele pystyisi (odotetut tuotot ja pääomasuhde huomioon ottaen) jakamaan osinkoja ennen 31 päivää joulukuuta 2014, sillä 10,3 prosentin pääomasuhde, joka oli tarkoitus saavuttaa 31 päivään joulukuuta 2013 mennessä, ylittäisi vain niukasti vaaditun 10 prosentin pääomasuhteen ja olisi selkeästi alle […] prosentin pääomasuhteen, jota FCMC suositteli Citadelen olemassa olevien ja mahdollisten riskien hallitsemiseksi. Yksityinen sijoittaja olisikin ottanut huomioon, että kesäkuusta 2013 lähtien oli epätodennäköistä, että osakkaat olisivat voineet odottaa saavansa lähitulevaisuudessa mitään osinkoja Citadelesta.
(96)
Edellä johdanto-osan 61 kappaleessa esitetty Latvian viranomaisten toimittama, helmikuussa 2013 laadittu selvitys Latvian Citadelessa omistaman osuuden pääoma-arvosta kesäkuussa 2013 osoittaa, että varainhoitotoiminnan erillinen myynti olisi vaikuttanut haitallisesti Citadeleen. Yksityinen sijoittaja, joka olisi ollut kesäkuussa 2013 mahdollisimman samankaltaisessa tilanteessa kuin Latvia, olisi ottanut huomioon sen, että noin neljä kuukautta aiemmin riippumaton asiantuntija oli todennut, että Citadelen myyntiarvo ilman varainhoitotoimintaa olisi alhaisempi kuin jos nämä kaksi yksikköä myytäisiin yhdessä. Yksityinen sijoittaja olisi siksi tarvinnut riskipainotettuun voiton maksimointiin liittyviä vakuuttavia syitä kasvattaakseen riskejä myöntämällä toissijaisille lainoille pidemmän erääntymisajan. Latvia ei kuitenkaan ole esittänyt mitään näyttöä tällaisista vakuuttavista syistä, jotka olisivat tuohon aikaan saaneet markkinataloussijoittajan ottamaan ylimääräisiä riskejä. Näin ollen vaikka erääntymisaikaa pidennettiin, ei ollut mitään näyttöä siitä, että Citadelen myyntihinta ilman varainhoitotoimintaa olisi ollut […], joten komissio päättelee, että kesäkuussa 2013 Latvialla ei ollut […] sijoituksensa säilymiseen, mikä oli […] toisen toimenpiteen toteuttamiselle.
(97)
Nämäkin lisäsyyt saavat komission toteamaan, ettei toisen toimenpiteen voida katsoa vastanneen markkinataloussijoittajan toimintaa sellaisessa tilanteessa, jossa Latvia oli kesäkuussa 2013.
(98)
Neljänneksi komissio panee vielä merkille, että EBRD, joka oli kesäkuussa 2013 Citadelen ainoa osakas Latvian valtion lisäksi, ei pidentänyt Citadelelle myöntämänsä toissijaisen lainan erääntymisaikaa eikä Latvia ollut EBRD:hen yhteydessä keskustellakseen EBRD:n osallistumisesta toiseen toimenpiteeseen, kuten edellä johdanto-osan 46-48 kappaleessa selitetään. Se, ettei Latvia keskustellut lainkaan toisen toimenpiteen kustannusten jakamisesta, jos toimenpide oli tosiaan keino säilyttää Citadeleen tehdyn sijoituksen arvo, on sekin merkki siitä, ettei toinen toimenpide täyttänyt markkinataloussijoittajaperiaatteen soveltamisen vaatimuksia.
(99)
Tässä yhteydessä komissio muistuttaa ensinnäkin, että FCMC:n kirjeen mukaan Citadelella oli 10 kuukautta (1 päivä maaliskuuta - 31 päivä joulukuuta 2013) aikaa saavuttaa uusien vaatimusten mukainen vakavaraisuussuhde. Komissio katsoo, että tässä tilanteessa enemmistöosakas olisi pyrkinyt näiden 10 kuukauden aikana löytämään uusien pääomavaatimusten täyttämiseen sopivan ratkaisun, joka olisi minimoinut sille itselleen aiheutuvat kustannukset. Näin ollen Latvian väite Citadelen myynnin helpottamisesta ei selitä, miksi ennen toisen toimenpiteen hyväksymistä Latvia ei ollut neljän kuukauden kuluessa FCMC:n kirjeestä kertaakaan yhteydessä Citadelen vähemmistöosakkaaseen eikä yrittänyt hyödyntää käytössään ollutta jopa 10 kuukauden jaksoa.
(100)
Lisäksi vaikka EBRD:n osallistuminen erääntymisajan pidentämiseen olisi edellyttänyt toimenpidettä, joka olisi ollut ominaisuuksiltaan erilainen kuin toinen toimenpide, Latvia ei ole esittänyt mitään näyttöä siitä, että tällainen toinen toimenpide, johon EBRD olisi osallistunut, olisi ollut vähemmän tehokas kuin sen toteuttama toinen toimenpide tai tullut enemmistöosakkaalle sitä kalliimmaksi.
(101)
Latvian viranomaiset eivät ole myöskään millään tiedoilla tukeneet väitettään, jonka mukaan se, että EBRD olisi pidentänyt toissijaisen lainansa erääntymisaikaa, olisi aiheuttanut ylimääräisiä kustannuksia Citadelen myynnin aikaan. Mitään tutkimusta, jossa olisi verrattu Citadelesta luopumisen kustannuksia toisen toimenpiteen jälkeen Citadelen hypoteettisen myynnin kustannuksiin sellaisen lisäajan myöntämisen jälkeen, johon EBRD olisi osallistunut, ei ole tehty tukemaan Latvian väitettä lisäkustannusten aiheutumisesta. Komissio katsoo, että yksityinen toimija, joka olisi halunnut säilyttää Citadelessa omistamansa osuuden arvon, olisi ainakin tiennyt tapahtumien aikaan tehdystä niiden kustannusten arvioinnista, joita Citadelen vähemmistöosakkaan myöntämien toissijaisten lainojen erääntymisajan pidentäminen olisi aiheuttanut myöhemmän myynnin näkökulmasta.
(102)
Lopuksi kuten edellä johdanto-osan 48 kappaleen c alakohdassa on tuotu esiin, Latvia selittää uskoneensa, että EBRD olisi ollut valmis pidentämään Citadelelle myöntämiensä lainojen erääntymisaikaa. Komissio katsoo, että vaikka EBRD:n osallistuminen olisi mutkistanut asioita, siinä tilanteessa yksityinen enemmistöosakas, joka olisi harkinnut omien Citadelelle myöntämiensä toissijaisten lainojen erääntymisajan pidentämistä, olisi vähintäänkin lähestynyt vähemmistöosakasta, joka olisi myös myöntänyt Citadelelle toissijaisia lainoja, ja selvittänyt, olisiko tämä joko (i) jakanut Citadelen lisätuen kustannuksia pidentämällä omien lainojensa erääntymisaikaa tai (ii) tehnyt vaihtoehtoisesti jonkin suoran järjestelyn enemmistöosakkaan kanssa toisesta toimenpiteestä enemmistöosakkaalle aiheutuvien kustannusten kattamiseksi. Markkinataloussijoittajaperiaatteen nojalla komissio ei voi hyväksyä sitä, että yrityksen enemmistöosakas olisi suostunut vastaamaan kaikista kyseiseen yritykseen tekemänsä sijoituksen arvon suojaamiseen liittyvistä kustannuksista ja siten suojellut vähemmistöosakkaan sijoituksen arvoa pyytämättä edes, että tämä vähemmistöosakas osallistuisi kustannuksiin.
(103)
Edellä esitettyjen seikkojen perusteella sekin, ettei Latvia ollut mitenkään yhteydessä EBRD:hen 1 päivän maaliskuuta 2013 ja 27 päivän kesäkuuta 2013 välisenä aikana, osoittaa, ettei toista toimenpidettä toteutettu markkinataloussijoittajaperiaatteen vaatimuksia noudattaen.
(104)
Edellä johdanto-osan 85-103 kappaleessa esitetyistä syistä Latvia ei ole osoittanut kiistattomasti sekä objektiivisten ja varmennettavissa olevien seikkojen perusteella, että toinen toimenpide kuuluu jäsenvaltion osakkeenomistajan aseman piiriin. Näin ollen komissio ei voi hyväksyä sitä, että Citadele olisi voinut tavallisia markkinaoloja vastaavassa tilanteessa saada saman edun kuin sen, joka sille on myönnetty valtion rahoilla toisen toimenpiteen muodossa.
(105)
Latvia on myöntänyt toisen toimenpiteen Citadelelle, joka toimii ja tulee toimimaan kansainväliselle kilpailulle avoimilla markkinoilla. Valtion varoista myönnettävä etu siis vääristää kilpailua pankkialalla ja vaikuttaa Euroopan unionin sisäiseen kauppaan. Toimenpide on myös valikoiva, sillä se hyödyttää ainoastaan Citadelea. Se on rahoitettu valtion varoista. Kuten edellä johdanto-osan 45 kappaleessa on selitetty, kolmantena osapuolena oleva markkinataloustoimija ei olisi kesäkuussa 2013 myöntänyt toisen toimenpiteen kaltaista toimenpidettä samankaltaisilla ehdoilla. Komissio vahvistaa menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esittämänsä alustavan arvion siitä, että toinen toimenpide on ylimääräinen valtiontuki.
6.1.3 Kolmas toimenpide
(106)
Revertalle myönnetty maksuvalmiustuki hyväksyttiin alun perin valtion talletusten muodossa osana sisämarkkinoille soveltuvia valtiontukitoimenpiteitä, jotka oli hyväksytty ensimmäisessä pelastamista koskevassa päätöksessä. Komissio pani tuolloin merkille, että Parex bankalta puuttui likvidejä vakuuksia ja että Latvia oli tallettanut varat pankin maksuvalmiustarpeet huomioon ottaen, kun yksikään markkinataloussijoittaja ei ollut Parex bankan epävarman tilanteen takia halukas tarjoamaan likviditeettiä (29).
(107)
Parexia koskevan lopullisen päätöksen (ja hyväksi ja huonoksi pankiksi jakamisen) jälkeen maksuvalmiustuki siirrettiin Citadelelle ja Revertalle. Citadele on jo maksanut kokonaisuudessaan takaisin osuutensa maksuvalmiustuesta. Revertaa vaadittiin rajoittamaan saamansa maksuvalmiustuen määrää, kuten edellä johdanto-osan 19 kappaleen c alakohdassa todettiin. Revertalle tosiasiallisesti myönnetyn maksuvalmiustuen määrä ylittää kuitenkin jopa pahimmassa skenaariossa ennakoidut määrät, jotka on hyväksytty Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä. Ylimääräinen maksuvalmiustuki tarjoaa Revertalle lisäedun suhteessa pelastamista koskevissa päätöksissä ja Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä myönnettyyn tukeen. Latvia ei ole väittänyt toimineensa markkinatalouden ehdoin toimivana lainanantajana tarjotessaan likviditeettiä, eikä se ole esittänyt mitään seikkoja, joista komissio voisi päätellä, että Reverta olisi voinut tavallisia markkinaoloja vastaavassa tilanteessa saada saman edun kuin sen, joka sille myönnettiin valtion varoista kolmannen toimenpiteen muodossa. Mikään edellä mainituista seikoista maksuvalmiustuen määrää lukuun ottamatta ei ole muuttunut, joten komissio toteaa, että toimenpide on valtiontukea.
(108)
Edellä olevien johdanto-osan 106 ja 107 kappaleen perusteella maksuvalmiustuen korottaminen on lisätuki (kun kaikki muut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa esitetyt edellytykset täyttyvät), koska se tarjoaa selkeästi lisäedun suhteessa hyväksyttyihin tukitoimenpiteisiin.
6.2 Uuden lisätuen soveltuvuuden oikeusperusta
(109)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdassa komissiolle annetaan valtuudet todeta tuki soveltuvaksi sisämarkkinoille, jos se on tarkoitettu ”jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen”.
(110)
Koska Parex banka oli järjestelmän kannalta merkittävä pankki (se oli yksi Latvian johtavista pankeista) ja sen antolainaustoiminta oli tärkeää Latvian taloudelle tukitoimenpiteiden hyväksymisen aikaan, komissio hyväksyi, että pankin ongelmien käsittelemättä jättämisellä olisi ollut vakavia seurauksia Latvian taloudelle.
(111)
Parex bankalle myönnettyjä tukitoimenpiteitä arvioitiin näin ollen pelastamista koskevissa päätöksissä ja Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohtaa vasten sekä tuen myöntämisen aikaan vallinneen finanssikriisin johdosta annettujen tiedonantojen (30) perusteella.
(112)
Komissio katsoo, että ensimmäisellä ja toisella toimenpiteellä myönnettyyn lisätukeen sovelletaan samaa oikeusperustaa niiden täytäntöönpanon ajankohdan ja niiden hyväksyttyjä tukitoimenpiteitä vastaavien ominaisuuksien johdosta.
(113)
Kolmannen toimenpiteen soveltuvuutta komissio arvioi vuoden 2013 pankkitiedonannossa (31) esitettyjen päivitettyjen perusteiden pohjalta. Kaikki tuet, jotka on myönnetty kokonaan tai osittain ilman komission hyväksyntää (ja siten SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti) sen jälkeen, kun vuoden 2013 pankkitiedonanto on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, on tutkittava kyseisen tiedonannon pohjalta. Koska kolmatta toimenpidettä on sovellettu yhtäjaksoisesti vuodesta 2011 lähtien tähän päivään asti, voidaan todeta, että osa tuesta on myönnetty 1 päivän elokuuta 2013 jälkeen, jolloin vuoden 2013 pankkitiedonanto julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
6.3 Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille
6.3.1 Ensimmäinen toimenpide
(114)
Latvian Parex bankalle myöntämän toissijaisen lainan erääntymisaika oli lainan myöntämispäivästä (22 päivästä toukokuuta 2009) lähtien seitsemän vuotta (ts. 21 päivään toukokuuta 2016 asti), mikä ylitti ensimmäisessä pelastamista koskevassa päätöksessä esitetyn ja myöhemmin Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä vahvistetun enintään viiden vuoden erääntymisajan. Toimenpiteestä ei ilmoitettu komissiolle.
(115)
Komissio epäili sitä, oliko kyseinen lisätukitoimenpide, joka oli muodoltaan toissijaisten lainojen päätöksissä asetettuja ehtoja pidempi erääntymisaika, pidetty mahdollisimman lyhyenä, eikä se siksi voinut todeta, että kaikki sisämarkkinoille soveltumisen edellytykset olisivat täyttyneet.
(116)
Komissio palauttikin menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä mieliin, että Parex bankalle hyväksytyn toissijaisen lainan, jonka erääntymisaika oli viisi vuotta, oli arvioitu pelastamista koskevissa päätöksissä edustavan määrältään ja erääntymisajaltaan vähimmäistasoa. Tämän perusteella viisivuotinen toissijainen laina oli määritelty pelastamista koskevissa päätöksissä ja Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä sisämarkkinoille soveltuvaksi.
(117)
Pelastamista koskevissa päätöksissä ja Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä esitettyjen perustelujen pohjalta ja uusien perustelujen puuttuessa komissio totesi epäilevänsä, soveltuuko toissijaisten lainojen alkuperäisestä viidestä vuodesta seitsemään vuoteen pidennetty erääntymisaika sisämarkkinoille.
(118)
Latvia on menettelyn aloittamista koskevan päätöksen jälkeen esittänyt uusia perusteluja, jotka on mainittu edellä 5.1 kohdassa ja joiden myötä komissio voi nyt arvioida uudelleen, täyttävätkö Latvian Parex bankalle myöntämät toissijaiset lainat, joiden erääntymisaika on seitsemän vuotta, valtiontuen sisämarkkinoille soveltumisen edellytykset, sillä perusteella, että ne rajoittuvat välttämättömään.
(119)
Vuoden 2008 pankkitiedonannon mukaan tukitoimenpiteen on määränsä ja muotonsa puolesta oltava välttämätön tavoitteen saavuttamiseksi. Toisin sanoen pääomanlisäyksen määrä saa olla vain vähimmäismäärä, joka on välttämätön tavoitteen saavuttamiseksi. Parex bankalle myönnettiin toissijaiseksi omaksi pääomaksi luokiteltava toissijainen laina, jotta se täyttäisi vakavaraisuusvaatimukset ja jotta varmistettaisiin, että sillä on riittävästi pääomaa mahdollisten tappioiden kattamiseksi. Tämän kaiken tavoitteena oli suojata Latvian talous vakavilta häiriöiltä.
(120)
Ensimmäisessä pelastamista koskevassa päätöksessä vähimmäisvaatimukset sille, että komissio voisi ottaa toissijaiset lainat huomioon Parex bankan toissijaisena omana pääomana, perustuivat Latvian voimassa olevaan lainsäädäntöön sellaisena kuin Latvia sen ilmoitti (32). Komissio totesi, että lyhin erääntymisaika, jolla toissijainen laina voitiin luokitella toissijaiseksi omaksi pääomaksi, oli viisi vuotta. Myöhemmissä päätöksissä ei muutettu tätä arviota.
(121)
Tarkasteltuaan Latvian toimittamia lisätietoja, jotka on mainittu edellä johdanto-osan 30-39 kappaleessa, komissio myönsi, että toissijaisiin lainoihin liittyi vuoteen 2010 asti ylimääräisiä rajoituksia, jotka vaikuttivat siihen, voitiinko ne luokitella kokonaisuudessaan toissijaiseksi omaksi pääomaksi.
(122)
Komissio panee erityisesti merkille, että Basel II -sääntelykehyksen vaikutus siihen, mikä määrä Parex bankan vuonna 2009 saamista toissijaisista lainoista voitiin luokitella toissijaiseksi omaksi pääomaksi, oli ratkaisevassa asemassa, kun ensimmäisen kerran määriteltiin toissijaisten lainojen lyhintä erääntymisaikaa. Basel II -sääntöjen mukainen kuoletuskerroin oli otettava asianmukaisesti huomioon tukitoimenpiteen lopullisen tavoitteen saavuttamiseksi eli Parex bankan riittävän pääomituksen varmistamiseksi ja Latvian talouden vakavan häiriintymisen välttämiseksi alkuperäisen toissijaisen lainan myöntämisen aikaan.
(123)
Komissio katsoo, että jos Latvian pelastamista koskevien päätösten aikaan esittämissä arvioissa ja ennusteissa olisi otettu asianmukaisesti ja kattavasti huomioon Basel II -sääntöjen mukainen toissijaisen lainan kuoletus edellä johdanto-osan 37 kappaleessa esitetyllä tavalla, toissijaisten lainojen erääntymisaika olisi arvioitu eri tavalla ja lyhimpänä tarvittavana aikana olisi pidetty viiden vuoden sijasta seitsemää vuotta.
(124)
Komissio myös muistuttaa, että kolmannessa pelastamista koskevassa päätöksessä tehty arvio soveltuvuudesta sisämarkkinoille perustui muun muassa Latvian viranomaisten sitoutumiseen siihen, että ne myisivät osuutensa Parex bankassa mahdollisimman nopeasti ja viimeistään kolmen vuoden kuluttua ensimmäisten pelastamistoimenpiteiden myöntämisestä Parex bankalle (33), toisin sanoen viimeistään vuonna 2011.
(125)
Edellä esitettyjen seikkojen johdosta komissio katsoo, että seitsemän vuoden erääntymisaikaa voidaan pitää lyhimpänä välttämättömänä aikana, jolla Latvian myöntämät toissijaiset lainat voidaan luokitella kokonaisuudessaan toissijaiseksi omaksi pääomaksi ja jolla voidaan varmistaa, että Parex banka saavuttaa tavoitellun vakavaraisuussuhteen Latvian pankkijärjestelmän vakauden turvaamiseksi ja pankin myyntiä koskevan sitoumuksen täyttämiseksi.
6.3.2 Ilmoittamatta jäänyt toissijaisten lainojen erääntymisajan pidentäminen (toinen toimenpide)
(126)
Komissio ilmoitti menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä epäilevänsä sitä, että lisätuki, joka oli annettu toissijaisten lainojen erääntymisajan pidentämisenä 18 kuukaudella, voitaisiin katsoa soveltuvaksi sisämarkkinoille, koska voimassa olleen arvion mukaan toissijaisen lainan viisivuotinen erääntymisaika riitti välttämättömään, eikä soveltuvuuden tueksi ollut esitetty uusia perusteluja.
(127)
Komissio panee merkille Latvian menettelyn aloittamista koskevan päätöksen jälkeen toimittamien tietojen perusteella, että vähimmäispääomavaatimuksia koskevaa lainsäädäntöä muutettiin vuonna 2013 (34).
(128)
Komissiolle on tältä osin toimitettu FCMC:n 1 päivänä maaliskuuta 2013 Citadelelle lähettämä kirje. Kirje on pankkitoiminnan sääntelyelimen vastaus Citadelen FCMC:lle toimittamaan vakavaraisuuden arviointikertomukseen, joka käsitteli Citadelen taloudellista tilannetta 30 päivänä kesäkuuta 2012.
(129)
Edellä mainitussa 1 päivänä maaliskuuta 2013 päivätyssä kirjeessä kiinnitetään ensin huomiota siihen, että FCMC:n asiakirjojen mukaan kaikkien pankkien vakavaraisuussuhteen oli oltava yli 10 prosenttia. Sen jälkeen kirjeessä todetaan selkeästi, että jos pankin ja konsernin vakavaraisuussuhde laskee alle 10 prosenttiin, katsotaan, että pankkia ja konsernia ei ole pääomitettu riittävästi ja FCMC voi määrätä korjaavia toimenpiteitä, kuten rajoittaa pankin toimintaa. Kirjeessä lisätään, että Citadelen ja sen konsernin tapauksessa konsernin vakavaraisuussuhteen oli Citadelen toiminnasta johtuvien olemassa olevien ja mahdollisten riskien kattamiseksi oltava viimeistään vuoden 2013 lopussa […] prosenttia.
(130)
Kirjeen perusteella komissio hyväksyy, että Citadelen vakavaraisuussuhteen oli oltava vuoden 2013 lopulla vähintään yli 10 prosenttia, jotta se saattoi jatkaa toimintaansa normaalisti.
(131)
Komissio muistuttaa, että valtiontuen myöntämisellä toissijaisten lainojen muodossa pelastamista koskevien päätösten ja Parexia koskevan lopullisen päätöksen mukaisesti oli viime kädessä tarkoitus varmistaa Parex bankan (vuoden 2010 jälkeen Citadelen) riittävä pääomitus ja siten välttää Latvian talouden vakava häiriintyminen.
(132)
Näin ollen komissio hyväksyy, että Latvian oli kesäkuussa 2013 ryhdyttävä korjaaviin toimiin välttääkseen riskit, joita olisi aiheutunut siitä, että Citadele ei olisi täyttänyt odottamatta tiukennettuja valvontavaatimuksia. Ainoat vaihtoehdot välttää uusista vaatimuksista mahdollisesti seuraava pääomavaje olivat seuraavat:
a)
varojen lisääminen - joko ensisijaisen tai toissijaisen oman pääoman muodossa (esim. myöntämällä uusia toissijaisia lainoja)
b)
olemassa olevien toissijaisten lainojen erääntymisajan pidentäminen siten, että niiden kuoletusaikaa muutetaan ja lainoista voidaan lukea suurempi osuus pankin pääomaan.
(133)
Taulukossa 2 verrataan skenaarioita, joissa - kun kaikki muut parametrit ovat samat - yhdessä toissijaisten lainojen erääntymisaikaa on pidennetty vuonna 2013 (kuten toisella toimenpiteellä tehtiin) ja toisessa lainojen ehdot on säilytetty samoina, joilla lainat alun perin myönnettiin. Laskelman perusteella komissio toteaa, että jos mikään muu tekijä ei olisi muuttunut, toissijaisten lainojen erääntymisajan säilyttäminen samana olisi johtanut siihen, että Citadele ei olisi saavuttanut vuoden 2013 loppuun mennessä 10 prosentin vakavaraisuussuhdetta.
Taulukko 2
Vakavaraisuussuhde erääntymisajan pidentämisen myötä ja ilman sitä:
Vakavaraisuussuhde prosentteina
31 päivänä joulukuuta 2013
Talousennuste ennen erääntymisajan pidentämistä 18 kuukaudella (tehty kesäkuussa 2013)
9,75
Tosiasiallinen luku 31 päivänä joulukuuta 2013 erääntymisajan pidentämisen myötä
10,30 (35)
Pro forma -laskelma tilanteesta ilman erääntymisajan pidentämistä 18 kuukaudella
9,30
(134)
Kun otetaan huomioon, että
a)
uusi pääomavaatimus oli täytettävä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013,
b)
varainhoitotoiminnasta oli luovuttava viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013 ja
c)
toissijaisen lainan kuoletus vaikuttaa suoraan pääomasuhteeseen,
komissio myöntää, että toinen toimenpide oli tehokas ja vaikuttava ratkaisu, jonka ansiosta Citadele pystyi täyttämään uuden vakavaraisuusvaatimuksen, ja myönnetty pidennys oli lyhyin, joka riitti tavoitteen saavuttamiseen. Tämä ratkaisu ei edellyttänyt uusien varojen siirtoa (joskin se esti Latviaa saamasta takaisin varoja, jotka sille olisi muuten pitänyt maksaa takaisin). Sillä vastattiin valvontavaatimukseen, samalla kun sillä turvattiin talouden vakaus.
(135)
Komissio myös panee tyytyväisenä merkille, että Citadelen vakavaraisuussuhde oli 31 päivän joulukuuta 2013 jälkeen hieman yli 10 prosenttia (36), mikä tukee sen näkemystä siitä, että myönnetty 18 kuukauden pidennys vastasi välttämätöntä vähimmäisaikaa.
6.3.3 Revertalle myönnetty ilmoittamatta jäänyt maksuvalmiustuki (kolmas toimenpide)
(136)
Latvia on antanut vuodesta 2011 lähtien Revertalle maksuvalmiustukea enemmän kuin komissio on sallinut Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä niin perusskenaariota kuin pahinta skenaariota varten. Enimmäismäärät on toistettu taulukossa 3 (37). Taulukossa 4 esitetyt Revertan tosiasiallisesti saamat maksuvalmiustuen määrät (jotka Latvia ilmoitti tammikuussa 2014 toimittamassaan tarkistetussa rakenneuudistussuunnitelmassa) ovat toistuvasti ylittäneet Parexia koskevassa päätöksessä asetetut enimmäisrajat:
Taulukko 3
Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä asetetut enimmäisrajat Revertan maksuvalmiustuelle:
Miljoonaa Latvian latia
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Perusskenaario
458
446
419
349
315
Paras skenaario
458
446
419
356
322
Pahin skenaario
458
446
419
344
307
Taulukko 4
Revertan hyödyntämän maksuvalmiustuen tosiasialliset määrät
Miljoonaa Latvian latia
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Maksamatta oleva maksuvalmiustuki
446
446
428
385
363
(137)
Revertalle myönnetty maksuvalmiustuki hyväksyttiin alun perin valtion talletusten muodossa osana sisämarkkinoille soveltuvia valtiontukitoimenpiteitä, jotka hyväksyttiin ensimmäisessä pelastamista koskevassa päätöksessä.
(138)
Parexia koskevan lopullisen päätöksen (ja Parex bankan hyväksi ja huonoksi pankiksi jakamisen) jälkeen maksuvalmiustuki siirrettiin Citadelelle ja Revertalle. Citadele on jo maksanut kokonaisuudessaan takaisin osuutensa maksuvalmiustuesta, kun taas Revertan on pitänyt vähentää vastaanottamaansa maksuvalmiustuen määrää. Revertalle tosiasiallisesti myönnetty maksuvalmiustuen määrä ylittää kuitenkin kaikki Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä hyväksytyt enimmäisrajat.
(139)
Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä esitetty arvio rakenneuudistussuunnitelmasta perustui senaikaiseen oletukseen Revertaan saatavasta likviditeettivirrasta, jonka avulla Reverta olisi voinut alkaa maksaa takaisin valtion talletusten muodossa myönnettyä maksuvalmiustukea Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä määriteltyjen määrien verran (38).
(140)
Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä esitetyt määrät, joiden odotettiin jäävän maksamatta, vaihtelivat [0-100] miljoonasta (perusskenaario) [100-200] miljoonaan Latvian latiin (pahin skenaario). Latvian viimeisimpien kassavirtaennusteiden mukaan maksuvalmiustuen odotetaan kuitenkin ylittävän Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä asetetut enimmäisrajat vuoteen 2017 asti, kuten taulukosta 5 tulee esiin:
Taulukko 5
Revertalle vuoden 2010 rakenneuudistussuunnitelmaan nähden liikaa myönnetty maksuvalmiustuki
Miljoonaa Latvian latia
31.12.2014
31.12.2015
31.12.2016
31.12.2017
Pahin skenaario (alkuperäinen rakenneuudistussuunnitelma)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Arvioitu maksuvalmiustuki (päivitetty vuonna 2014)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Erotus
(…)
(…)
(…)
(…)
(141)
Komissio ymmärtää, että kun otetaan huomioon seuraavat vaikeudet:
a)
omaisuuserien heikompi laatu ja arvo kuin rakenneuudistussuunnitelmassa oli ennakoitu, ja
b)
vakuuksien hidas takaisinmaksu ja oikeudenkäynnit velallisten kanssa,
käteisvarojen takaisinsaanti viivästyi kahdella vuodella (kuten edellä johdanto-osan 45 kappaleessa todettiin) siitä, mitä Parexia koskevan lopullisen päätöksen antamisen aikaan oli suunniteltu. Viive aiheutti tarpeen lisätä valtiontukea.
(142)
Maksuvalmiustukea jouduttiin lisäämään, kun Revertan taloudellinen tilanne osoittautui huonommaksi kuin Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä oli ennakoitu. Komissio panee merkille, että tarjottu maksuvalmiustuki on kasvanut viime vuosina samaa tahtia kuin Revertan vaikeudet varojen takaisinsaannissa ovat lisääntyneet.
(143)
Kuten edellä johdanto-osan 56 kappaleessa on todettu, Latvia väittää, että koska 118,7 miljoonan Latvian latin maksuvalmiustuesta oli muutettu pääomaksi vain 49,5 miljoonaa Latvian latia, jäljelle jäänyt 69,2 miljoonan Latvian latin osuus maksuvalmiustuesta vastasi suunnilleen sitä maksuvalmiustuen määrää, joka ylitti hyväksytyn enimmäisrajan.
(144)
Komissio kuitenkin palauttaa mieliin, että kuten Parexia koskevan lopullisen päätöksen johdanto-osan 63 kappaleen b alakohdassa todetaan, ainoastaan valtion talletuksia voidaan muuttaa pääomaksi. Komissio katsookin, ettei se, että maksuvalmiustuesta muutettiin pääomaksi suunniteltua vähemmän, johtanut automaattisesti maksuvalmiustuen enimmäisrajan ylittymiseen.
(145)
Komissio panee vielä merkille, että Revertan pankkitoimintalupa oli peruttu vuonna 2011, joten sen ei tarvinnut muuttaa enempää maksuvalmiustukea pääomaksi lainsäädäntöön perustuvan vakavaraisuussuhteen saavuttamiseksi. Näin ollen komissio toteaa, että pääomavaatimusten poistuminen (39) antoi Latvialle mahdollisuuden myöntää Revertalle vähemmän pääomapohjan vahvistamiseen tarkoitettua tukea kuin päätöksissä oli sallittu.
(146)
Kun otetaan huomioon Revertan varojen takaisinsaannissa kohtaamat vaikeudet ja pääomanlisäyksen tarpeen väheneminen pankkitoimintaluvan perumisen myötä, komissio toteaa, että Revertan saama maksuvalmiustuki rajoittui lopettamismenettelyn toteuttamiseen tarvittuun vähimmäismäärään.
(147)
Komissio myös toteaa, että ylimääräinen maksuvalmiustuki on vuoden 2013 pankkitiedonannossa asetetun vastuunjakovaatimuksen mukainen. Komissio erityisesti tuo esiin, että vuoden 2013 pankkitiedonannon 77 kohdan mukaisesti Parex bankan entisten osakkaiden osakepääoma on alaskirjattu kokonaisuudessaan ja että Latvia on nyt sitoutunut estämään toissijaisten lainojen antajien mahdollisuuden hyötyä lisätuesta.
6.3.4 Citadelen varainhoitotoiminnasta luopumista koskevan sitoumuksen rikkominen (neljäs toimenpide)
(148)
Latvian viranomaiset ilmoittavat, että vallitsevan vaikean markkinatilanteen takia Latvia ei ole löytänyt Citadelen varainhoitotoiminnalle kiinnostuneita ostajia määräaikaan mennessä eikä löydä niitä myöskään lähitulevaisuudessa.
(149)
Latvian viranomaiset muistuttavat, että Citadelen myynti nostettiin muiden sitoumusten joukosta keskeiseksi välineeksi, jolla puututtiin tukitoimenpiteiden aiheuttamaan kilpailun vääristymiseen. Citadelen taloudellisen tilanteen huononeminen siitä, mitä Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä oli suunniteltu, aiheutti kuitenkin sen, ettei Citadelen myyntiä saatu toteutettua suunnitellussa aikataulussa.
(150)
Latvian mukaan varainhoitotoiminnan myynnin yhdistäminen Citadelen myyntiin kasvattaisi markkinoiden kiinnostusta Citadelea kohtaan ja luovutusajan pidentäminen parantaisi Citadelen uudelleenyksityistämisen mahdollisuuksia.
(151)
Komissio hyväksyy väitteen siitä, että Citadelen taloudellinen tilanne on huonompi kuin alkuperäisessä rakenneuudistussuunnitelmassa oli ennakoitu. Valvonnasta vastaava toimitsijamies vahvistaa tämän arvion (40), ja se tulee esiin myös taulukossa 6 esitetyissä tunnusluvuissa:
Taulukko 6
Tärkeimmät taloutta kuvaavat tunnusluvut verrattuina rakenneuudistussuunnitelmaan
31.12.2013
Rakenneuudistussuunnitelma
Todellinen
Toimintamenot/kokonaistulot
[50-60]
57,0 %
Arvonalennukset/nettolainat
[0-5]
2,0 %
Nettovoitto (-tappio), miljoonaa Latvian latia
[20-30]
10,8
Oman pääoman tuotto
[20-30]
8,1 %
Omavaraisuusaste
[5-10]
6,9 %
Vakavaraisuussuhde
[10-20]
11,7 %
Komissio ymmärtää, että koska Citadelen kannattavuus oli heikompi kuin alkuperäisessä rakenneuudistussuunnitelmassa olisi esitetty, sitä oli vaikea saada myydyksi tiukalla aikataululla.
(152)
Komissio muistuttaa, että varainhoitotoiminnan myyntiä koskenut sitoumus samoin kuin sitoumus myydä koko Citadele oli annettu Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä kilpailun vääristymisen rajoittamiseksi, sillä nämä sitoumukset tarjosivat kilpailijoille mahdollisuuden esittää tarjouksia kyseisistä liiketoiminnoista (41).
(153)
Komissio panee tyytyväisenä merkille, että Parexia koskevan lopullisen päätöksen antamisen jälkeen Citadele aloitti myyntiprosessin testatakseen kiinnostusta markkinoilla ja nimitti riippumattoman asiantuntijan suunnittelemaan parhaan mahdollisen myyntistrategian, kuten edellä johdanto-osan 61 ja 62 kappaleessa todetaan, eli se pyrki näin hyvässä uskossa täyttämään sitoumuksensa.
(154)
Komissio toteaa, että Latvia haluaa nyt pidentää varainhoitotoiminnan myynnille asetettua määräaikaa siitä, mihin se itse sitoutui vuonna 2009. Latvia pyytää, että Parexia koskevaa lopullista päätöstä muutettaisiin siten, että varainhoitotoiminnasta luopumiselle alun perin asetettua määräaikaa lykättäisiin, jotta se voitaisiin myydä yhdessä Citadelen kanssa edellä johdanto-osan 64-68 kappaleessa annettujen uusien sitoumusten mukaisesti.
6.3.5 Vastasuoritteet kilpailun vääristymisen lieventämiseksi ja vastuunjaon vahvistamiseksi
(155)
Jotta komissio voisi hyväksyä muutoksia lopullisiin päätöksiinsä, näiden muutosten on perustuttava uusiin sitoumuksiin, joita voidaan pitää samanarvoisina alkuperäisten kanssa (42). Siinä tapauksessa tukitoimenpiteiden voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla ainoastaan, jos alkuperäisellä päätöksellä saavutettu tasapaino säilyy ennallaan. Alkuperäisen tasapainon säilyttämiseksi uudet sitoumukset eivät saa vaikuttaa haitallisesti tuensaajan elinkelpoisuuteen, ja sitoumusten kokonaisvaikutuksen on pysyttävä vastuunjaon ja vastasuoritteiden näkökulmasta samana, kun otetaan huomioon sovellettavien komission tiedonantojen vaatimukset.
(156)
Komissio suhtautuu myönteisesti Latvian ehdottamiin sitoumuksiin sellaisina kuin ne on esitetty edellä johdanto-osan 64-73 kappaleessa, sillä niillä ehkäistään ensimmäisestä, toisesta, kolmannesta ja neljännestä toimenpiteestä mahdollisesti aiheutuvia kilpailun vääristymiä ja varmistetaan tukea saavien pankkien osakkeenomistajien asianmukainen osallistuminen vastuunjakoon.
(157)
Rakenneuudistustiedonannon 4 jaksossa edellytetään kilpailun vääristymistä rajoittavien tehokkaiden ja oikeasuhteisten toimenpiteiden toteuttamista.
(158)
Parexia koskevaan lopulliseen päätökseen sisältyi lukuisia tällaisia toimenpiteitä, joista keskeisin oli Latvian sitoutuminen Citadelesta luopumiseen tai siitä luopumisen hoitamiseen viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015 (43). Komissio piti sitoumuksia myydä Citadele sovitussa aikataulussa ja pienentää pankin kokoa ja toimintaa markkinoilla riittävinä ja tarkoituksenmukaisina toimenpiteinä Parex bankalle myönnetyn valtiontuen aiheuttaman kilpailun vääristymisen estämiseksi.
(159)
Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä komissio katsoi, että sekä toissijaisen lainan alun perin suunniteltua pidempi erääntymisaika että sen pidentäminen 18 kuukaudella vuonna 2013 tarjosivat Parex bankalle lisäetua suhteessa siihen muotoon, jossa toissijainen laina hyväksyttiin pelastamista koskevissa päätöksissä ja Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä.
(160)
Komissio suhtautuu myönteisesti Latvian tarjoamaan sitoumukseen siirtää Citadelen myynnin määräaikaa, joka on nyt 31 päivä joulukuuta 2015, aikaisempaan ajankohtaan […] keinona kompensoida toissijaisten lainojen pidennetystä erääntymisajasta syntyvää lisäetua. Citadelen myynnin nopeuttaminen edistää tasapuolisten toimintaedellytysten säilymistä.
(161)
Komissio panee lisäksi merkille, että Latvia on antanut selkeän sitoumuksen […], jos myyntiä ei toteuteta aikaistettuun määräaikaan mennessä. Tämä sitoumus on ylimääräinen suojatoimenpide (jollaista alkuperäisessä rakenneuudistussuunnitelmassa ei ollut yksiselitteisesti esitetty), jolla varmistetaan kilpailun vääristymisen asianmukainen lieventäminen, sillä alle […] Citadele aikoo […]
(162)
Komissio myös panee tyytyväisenä merkille, että Latvia on sitoutunut vähentämään edellä johdanto-osan 69 kappaleessa esitetyn mukaisesti pääomaa, jonka Latvian viranomaiset voivat tarjota Revertalle.
(163)
Rakenneuudistustiedonannon 3 jaksossa määrätään, että pankin ja sen osakkeenomistajien olisi osallistuttava rakenneuudistuksen kustannuksiin niin pitkälti kuin mahdollista, jotta tuki voidaan rajoittaa välttämättömään ja kilpailun vääristymistä voidaan rajoittaa ja estää moraalikato.
(164)
Komissio tuo esiin ylimääräisen vastasuoritteen, jota Latvia on ehdottanut varmistaakseen, etteivät kolmannet osapuolet pääse hyötymään Revertalle myönnetystä lisätuesta, eli vahvistettua vastuunjakoa koskevan sitoumuksen, joka on kuvailtu edellä johdanto-osan 70-73 kappaleessa.
(165)
Latvia on sitoutunut siihen, että Citadele ja Reverta (entinen Parex banka) sekä niiden sidosyritykset eivät maksa yhdellekään lainanantajalle tai osakkeenomistajalle, joka ei ole Latvian tasavalta tai EBRD, mitään (maksettavaa tai kertynyttä) korkoa, osinkokorkoa tai kuponkikorkoa olemassa olevista pääomasijoitusvälineistä (mukaan luettuina etuosakkeet, B-sarjan osakkeet ja ylemmän ja alemman toissijaisen oman pääoman ehtoiset sijoitusvälineet) tai käytä mitään näihin liittyvää maksukehotusoikeutta paitsi, jos ja kunnes Revertalle ja/tai Citadelelle myönnetty valtiontuki on maksettu kokonaisuudessaan takaisin ja ellei tähän ole lainmukaista velvollisuutta. Lisäksi Latvia sitoutuu poistamaan tällaiset lainmukaiset velvollisuudet mahdollisimman nopeasti ja joka tapauksessa viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2015. Tämä tarkoittaa, että olemassa olevien pääomasijoitusvälineiden haltijat eivät saa mitään maksua, sillä olemassa oleviin pääomasijoitusvälineisiin ei liity mitään sitovaa kuponkia, joten ne luokitellaan Revertan realisoinnissa (joka toteutetaan vuoden 2017 loppuun mennessä) etuoikeutettua saatavaa huonompaan asemaan. Revertan oma pääoma on negatiivinen, joten tällaisten pääomasijoitusvälineiden haltijoiden on käytännössä mahdotonta saada mitään maksua tai korvausta.
(166)
Edellä johdanto-osan 165 kappaleessa mainittujen sitoumusten lisäksi Latvia sitoutuu vielä olemaan maksamatta takaisin jäljellä olevien lainojen pääomaa paitsi, jos ja kunnes Revertalle/Citadelelle myönnetty valtiontuki on maksettu kokonaisuudessaan takaisin siinä määrin kuin on tarpeellista Revertan negatiivisen nettoarvon kattamiseksi ja mikäli tätä varten on olemassa oikeusperusta. Tätä varten jäljellä olevien lainojen pääomaa joko i) koskee sitova määräys, jonka mukaan jäljellä oleviin toissijaisiin lainoihin liittyvät maksut eivät eräänny tai lankea maksettaviksi tai ii) se muutetaan äänivallattomaksi ensisijaiseksi omaksi pääomaksi tai iii) se alaskirjataan. Koska kansallisessa lainsäädännössä ei ole nykyään asianmukaista oikeusperustaa, joka mahdollistaa tämän sitoumuksen täyttämisen, Latvia sitoutuu vielä toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että sitoumuksen täyttämiseen tarvittavat lakisäännökset vahvistetaan viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2015.
(167)
Komissio on tyytyväinen edellä johdanto-osan 165 ja 166 kappaleessa esitettyihin Latvian sitoumuksiin, sillä ne lisäävät vastuunjakoa, kun niillä pyritään rajoittamaan Revertan ja Citadelen jäljellä oleviin toissijaisiin lainoihin ja pääomasijoitusvälineisiin liittyvää pääoman ja korkojen maksua.
(168)
Edellä esitetyn johdosta komissio katsoo, että 5.5 kohdassa mainittuja Latvian ehdottamia vastasuoritteita voidaan pitää riittävinä ja samanarvoisina (tehokkuuden puolesta) kuin niitä, joita Latvia on ehdottanut aiemmin ja jotka komissio on hyväksynyt Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä, sellaisena kuin sitä on muutettu muutoksia koskevalla päätöksellä. Ehdotetuilla vastasuoritteilla tavoitellaan samaa tavoitetta eli kilpailun vääristymisen rajoittamista. Ne on kohdennettu oikein, sillä niillä on tarkoitus rajoittaa kilpailun vääristymistä juuri niillä markkinoilla, joilla Citadele toimii.
(169)
Näin ollen komissio toteaa, että muutetut sitoumukset ovat samanarvoisia kuin alkuperäiset elinkelpoisuuden palauttamisen, vastuunjaon ja kilpailun vääristymisen lieventämisen osalta. Alkuperäisten sitoumusten korvaaminen uusilla sitoumuksilla ei vaikuta tuen soveltuvuuteen sisämarkkinoille, mikä on vahvistettu Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä sellaisena kuin sitä on muutettu muutoksia koskevalla päätöksellä.
7. PÄÄTELMÄT
(170)
Komissio pitää valitettavana, että Latvia toteutti ensimmäisen, toisen ja kolmannen toimenpiteen SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti ja että se rikkoi sitoumuksensa luopua Citadelen varainhoitotoiminnasta Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä esitettyyn määräaikaan mennessä (neljäs toimenpide).
(171)
Edellä esitetyistä syistä ja ottaen huomioon Latvian ja Citadelen antamat uudet sitoumukset, komissio
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Seuraavat toimenpiteet ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea:
a)
toissijaisten lainojen myöntäminen Parex bankalle erääntymisajalla, joka alun perin ylitti pelastamista koskevissa päätöksissä ja Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä hyväksytyn erääntymisajan (ensimmäinen toimenpide);
b)
18 kuukauden lisäajan myöntäminen Citadelelle 37 miljoonan Latvian latin toissijaisten lainojen erääntymisaikaa varten (toinen toimenpide);
c)
komission Parexia koskevassa lopullisessa päätöksessä hyväksymät enimmäisrajat ylittävän maksuvalmiustuen myöntäminen Revertalle (kolmas toimenpide).
2 artikla
Edellä 1 artiklassa tarkoitetut tukitoimenpiteet soveltuvat sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti liitteessä I esitettyjen Latvian antamien sitoumusten myötä.
3 artikla
Valtiontuesta C 26/09 (ex N 289/09), jonka Latvia aikoo myöntää AS Parex bankan rakenneuudistukseen, 15 päivänä syyskuuta 2009 annetun komission päätöksen K(2010) 6202 final corr. johdanto-osan 73 kappaleessa esitetyt määräajat, jolloin Citadelen varainhoitotoiminnasta on viimeistään luovuttava ja jotka ovat 30 päivänä kesäkuuta 2013 ilman luovutuksesta vastaavaa toimitsijamiestä tai 31 päivänä joulukuuta 2013 luovutuksesta vastaavan toimitsijamiehen kanssa (neljäs toimenpide), muutetaan liitteessä II esitetyn Latvian antaman sitoumuksen mukaisesti.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu Latvian tasavallalle.
Tehty Brysselissä 9 päivänä heinäkuuta 2014.