NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 312/2014
ze dne 26. března 2014,
kterým se stanoví kodex sítě pro vyrovnávání plynu v přepravních sítích
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu k plynárenským přepravním soustavám a o zrušení nařízení (ES) č. 1775/2005 (1), a zejména na čl. 6 odst. 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Má-li být zvýšena konkurenceschopnost a zaručeno, že si všichni spotřebitelé mohou pořídit energii za ty nejpříznivější ceny, je naléhavě nutné dokončit plně funkční a navzájem propojený vnitřní trh s energií, který přispívá k zaručení dodávky dostupné a udržitelné energie pro hospodářství Unie.
(2)
Aby bylo možné trh hlouběji integrovat, je důležité, aby pravidla vyrovnávání v plynárenských přepravních soustavách usnadňovala obchod s plynem mezi vyrovnávacími zónami, a tím přispívala k rozvoji tržní likvidity. Toto nařízení proto stanoví harmonizovaná pravidla vyrovnávání platná v celé Unii, jejichž cílem je poskytnout uživatelům sítě jistotu, že mohou ekonomicky efektivně a nediskriminačně řídit své bilance v různých vyrovnávacích zónách v celé Unii.
(3)
Toto nařízení podporuje rozvoj konkurenčního krátkodobého velkoobchodního trhu s plynem v Evropské unii, který umožní poskytování plynové flexibility, ať je její zdroj jakýkoli, a nabídne ji k nákupu a prodeji prostřednictvím tržních mechanismů, aby uživatelé sítě mohli účinně vyrovnávat svá vyrovnávací portfolia nebo aby provozovatelé přepravní soustavy využili plynovou flexibilitu při vyrovnávání přepravní soustavy.
(4)
Nařízení (ES) č. 715/2009 stanoví nediskriminační pravidla pro podmínky přístupu k plynárenským přepravním soustavám, aby bylo zajištěno řádné fungování vnitřního trhu se zemním plynem. Tržní pravidla vyrovnávání poskytují uživatelům sítě finanční pobídky v podobě vyrovnávacích poplatků, které odrážejí náklady, aby uživatelé sítě vyrovnávali svá vyrovnávací portfolia.
(5)
Uživatelé sítě mají nést odpovědnost za vyrovnávání svých dodávek a odběrů, a to na základě pravidel vyrovnávání, která jsou koncipována tak, aby podporovala krátkodobý velkoobchodní trh s plynem, přičemž by byly zřízeny obchodní platformy, aby uživatelé sítě a provozovatel přepravní soustavy mohli s plynem obchodovat snadněji. Provozovatelé přepravní soustavy provádějí případně nezbytné zbytkové vyrovnávání přepravních sítí. Přitom by provozovatelé přepravní soustavy měli respektovat pořadí priorit. Pořadí priorit je sestaveno tak, aby provozovatelé přepravní soustavy pořizovali plyn s ohledem jak na ekonomické, tak provozní aspekty a využívali přitom produkty, které lze dodat z co nejširší škály zdrojů, včetně produktů pocházejících ze zařízení LNG a skladovacích zařízení. Provozovatelé přepravní soustavy by se měli snažit své potřeby týkající se vyrovnávání plynu co nejvíce pokrývat prostřednictvím nákupu a prodeje krátkodobých standardizovaných produktů na velkoobchodním trhu.
(6)
Aby uživatelé sítě mohli vyrovnávat svá vyrovnávací portfolia, stanoví toto nařízení i minimální požadavky na poskytování informací pro účely tržního režimu vyrovnávání. Toky informací stanovené tímto nařízením mají tudíž podpořit režim denního vyrovnávání a zajistit soubor informací, o které se uživatel sítě bude moci opřít, aby mohl nákladově efektivním způsobem řídit rizika a příležitosti.
(7)
Kromě ochrany informací, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu, by provozovatelé přepravní soustavy měli v souladu s tímto nařízením zachovávat důvěrnost informací a údajů, které jim byly předloženy pro účely provádění tohoto nařízení, a neměli by třetím stranám poskytovat žádné z těchto informací či údajů ani jejich část, nemají-li na to právní nárok, a pokud je poskytnou, měli by tak učinit pouze v rozsahu tohoto právního nároku.
(8)
Toto nařízení bylo přijato na základě nařízení (ES) č. 715/2009, které doplňuje a tvoří jeho nedílnou součást. Odkazy na nařízení (ES) č. 715/2009 v jiných právních aktech jsou chápány také jako odkazy na toto nařízení. Toto nařízení se vztahuje na kapacity nepodléhající výjimce ve větších nových infrastrukturách, na které se vztahuje výjimka z článku 32 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES (2) nebo z původního článku 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES (3), a to v rozsahu, v němž uplatnění tohoto nařízení toto osvobození neohrožuje. Toto nařízení se použije s ohledem na specifickou povahu propojovacího vedení.
(9)
Toto nařízení bylo stanoveno postupem podle článku 6 nařízení (ES) č. 715/2009. Hlouběji harmonizuje pravidla vyrovnávání vymezená v článku 21 nařízení (ES) č. 715/2009 s cílem usnadnit obchodování s plynem.
(10)
Toto nařízení obsahuje ustanovení, která se vztahují na provozovatele distribuční soustavy a mají harmonizovat jejich úlohy, avšak pouze v souvislosti s prováděním uvedených ustanovení a v rozsahu nezbytném k jejich provedení.
(11)
Vnitrostátní regulační orgány a provozovatelé přepravní soustavy by měli zohledňovat osvědčené postupy a snahy o harmonizaci procesů v souvislosti s prováděním tohoto nařízení. V souladu s článkem 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 713/2009 (4), by agentura a vnitrostátní regulační orgány měly zaručit, že jsou pravidla vyrovnávání co nejúčinněji prováděna v celé Unii.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 51 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví kodex sítě, který vymezuje pravidla vyrovnávání plynu, včetně pravidel pro postupy nominace souvisejících se sítí, vyrovnávací poplatky, postupy vypořádání, které jsou spojeny s denním vyrovnávacím poplatkem, a pravidel provozního vyrovnávání mezi sítěmi provozovatelů přepravní soustavy.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na vyrovnávací zóny v rámci Unie.
2. Toto nařízení se nevztahuje na vyrovnávací zóny v členských státech, které mají výjimku na základě článku 49 směrnice 2009/73/ES.
3. Toto nařízení se nevztahuje na případy nezbytného sesouhlasení přídělů a skutečné spotřeby následně odvozené z odečtů obdržených z měřicího přístroje konečného zákazníka.
4. Toto nařízení se nevztahuje na stavy nouze, kdy provozovatel přepravní soustavy provádí zvláštní opatření definovaná v použitelných vnitrostátních předpisech a na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 994/2010 ze dne 20. října 2010 o opatřeních na zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu (5), podle toho, co je vhodné.
5. Příslušná práva a povinnosti, jež se podle tohoto nařízení vztahují na uživatele sítě, se použijí pouze na ty uživatele sítě, kteří uzavřeli právně závaznou dohodu, ať smlouvu o přepravě, či jinou smlouvu, jež jim umožňuje předkládat obchodní oznámení v souladu s článkem 5.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice stanovené v článku 2 nařízení (ES) č. 715/2009, v článku 3 nařízení Komise (EU) č. 984/2013 ze dne 14. října 2013, kterým se zavádí kodex sítě pro mechanismy přidělování kapacity v plynárenských přepravních soustavách a kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2009 (6), jakož i v článku 2 směrnice 2009/73/ES. Kromě toho se použijí tyto definice:
1)
„vyrovnávací zónou“ se rozumí vstupně-výstupní systém, pro nějž platí specifický vyrovnávací režim a který může zahrnovat distribuční soustavy nebo jejich část;
2)
„vyrovnávací akcí“ se rozumí akce provozovatele přepravní soustavy, která má změnit toky plynu a odklonit je do přepravní sítě nebo z ní, kromě případů, kdy se takové akce týkají plynu, který není zaúčtován jako odebraný ze systému, a plynu, který provozovatel přepravní soustavy používá k provozu soustavy;
3)
„poplatkem za neutralitu vyrovnávání“ se rozumí poplatek odpovídající rozdílu mezi částkami, které byly nebo mají být přijaty provozovatelem přepravní soustavy, a částkami, které provozovatel přepravní soustavy uhradil nebo má uhradit v důsledku svých vyrovnávacích činností, jež mají být zaplaceny příslušným uživatelům sítě nebo od nich mají být získány zpět;
4)
„obchodní platformou“ se rozumí elektronická platforma zřízená a spravovaná provozovatelem obchodní platformy, jejímž prostřednictvím mohou obchodující účastníci v souladu s podmínkami použitelnými v rámci obchodní platformy předkládat a přijímat cenové nabídky ohledně plynu nutného k vyrovnání krátkodobých výkyvů v poptávce po plynu či jeho nabídce a rovněž mají právo tyto nabídky přezkoumat a odstoupit od nich a v jejímž rámci provozovatel přepravní soustavy obchoduje za účelem provedení vyrovnávacích akcí;
5)
„obchodujícím účastníkem“ se rozumí uživatel sítě nebo provozovatel přepravní soustavy, který má uzavřenou smlouvu s provozovatelem obchodní platformy a splňuje podmínky nezbytné pro obchodování na obchodní platformě;
6)
„vyrovnávací platformou“ se rozumí obchodní platforma, v jejímž rámci je provozovatel přepravní soustavy obchodujícím účastníkem všech obchodních transakcí;
7)
„vyrovnávací službou“ se rozumí služba poskytovaná provozovateli přepravní soustavy na základě smlouvy na plynovou kapacitu nutnou k vyrovnání krátkodobých výkyvů v poptávce po plynu či jeho nabídce, která není krátkodobým standardizovaným produktem;
8)
„potvrzeným množstvím“ se rozumí množství plynu, které provozovatel přepravní soustavy potvrdil a jehož tok v plynárenském dni D má být naplánován či přeplánován;
9)
„denním vyrovnávacím poplatkem“ se rozumí částka, kterou uživatel sítě uhradí či obdrží za denní vyrovnávací množství;
10)
„měřeným denně“ se rozumí, že množství plynu je změřeno a shromážděno jednou za plynárenský den;
11)
„měřeným v průběhu dne“ se rozumí, že množství plynu je změřeno a shromážděno alespoň dvakrát za plynárenský den;
12)
„neměřeným denně“ se rozumí, že množství plynu je změřeno a shromážděno méně často než jednou za plynárenský den;
13)
„vyrovnávacím portfoliem“ se rozumí seskupení dodávek a odběrů daného uživatele sítě;
14)
„oznámeným množstvím“ se rozumí množství plynu přepraveného mezi provozovatelem přepravní soustavy a uživatelem sítě nebo případně uživateli sítě nebo vyrovnávacími portfolii;
15)
„přídělem“ se rozumní množství plynu, které provozovatel přepravní soustavy přidělil uživateli sítě jako dodávku nebo odběr, vyjádřené v kWh pro účely stanovení denního vyrovnávacího množství;
16)
„cyklem renominace“ se rozumí proces prováděný provozovatelem přepravní soustavy s cílem poskytnout uživateli sítě po obdržení renominace zprávu o potvrzených množstvích;
17)
„vnitrodenním poplatkem“ se rozumí poplatek vybraný provozovatelem přepravní soustavy od uživatele sítě nebo platba zaslaná tímto provozovatelem uživateli sítě na základě vnitrodenních závazků;
18)
„vnitrodenním závazkem“ se rozumí soubor pravidel pro dodávky a odběry prováděné uživateli sítě během plynárenského dne, která uživatelům sítě uložil provozovatel přepravní soustavy.
19)
„základním scénářem“ se rozumí model poskytování informací, v němž informace o odběrech neměřených denně sestávají z předpovědí o den dříve a denních předpovědí;
20)
„variantou 1“ se rozumí model poskytování informací, v němž jsou informace o odběrech neměřených denně a odběrech měřených denně založeny na rozdělení měřených toků během plynárenského dne;
21)
„variantou 2“ se rozumí model poskytování informací, v němž jsou informace o odběrech neměřených denně poskytovány v rámci předpovědi den předem.
KAPITOLA II
SYSTÉM VYROVNÁVÁNÍ
Článek 4
Obecné zásady
1. Uživatelé sítě odpovídají za vyrovnávání svých vyrovnávacích portfolií s cílem minimalizovat potřebu toho, aby provozovatelé přepravní soustavy prováděli vyrovnávací akce stanovené tímto nařízením.
2. Pravidla vyrovnávání stanovená v souladu s tímto nařízením musí odrážet skutečné potřeby soustavy s přihlédnutím ke zdrojům, které mají provozovatelé přepravní soustavy k dispozici, a poskytovat uživatelům sítě pobídky k účinnému vyrovnávání jejich vyrovnávacích portfolií.
3. Uživatelé sítě mají možnost uzavřít právně závaznou dohodu s provozovatelem přepravní soustavy, která jim umožní předkládat obchodní oznámení bez ohledu na to, zda mají přepravní kapacitu zajištěnou na základě smlouvy, či nikoli.
4. Ve vyrovnávací zóně, kde působí několik provozovatelů přepravní soustavy, se toto nařízení vztahuje na všechny provozovatele přepravní soustavy v dané vyrovnávací zóně. V případě, že odpovědnost za vyrovnávání jejich přepravních soustav byla přenesena na určitý subjekt, se toto nařízení vztahuje na tento subjekt v rozsahu definovaném v použitelných vnitrostátních předpisech.
Článek 5
Obchodní oznámení a příděly
1. Převod plynu mezi dvěma vyrovnávacími portfolii v rámci jedné vyrovnávací zóny se provede prostřednictvím obchodních oznámení o odevzdání a získání, která se předloží provozovateli přepravní soustavy pro daný plynárenský den.
2. Lhůty pro předkládání, stažení a změny obchodních oznámení definuje provozovatel přepravní soustavy v přepravní smlouvě nebo jiné právně závazné dohodě s uživateli sítě, přičemž zohlední případnou dobu nutnou ke zpracování obchodních oznámení. Provozovatel přepravní soustavy umožní uživatelům sítě, aby předkládali obchodní oznámení těsně před okamžikem, kdy má obchodní oznámení nabýt účinku.
3. Provozovatel přepravní soustavy dobu zpracování obchodních oznámení co nejvíce zkrátí. Kromě případů, kdy okamžik, v němž oznámení nabude účinku, umožňuje prodloužit dobu zpracování na dvě hodiny, doba zpracování nepřesáhne třicet minut.
4. Obchodní oznámení obsahuje alespoň tyto informace:
a)
plynárenský den, pro nějž je plyn převáděn;
b)
identifikaci dotčených vyrovnávacích portfolií;
c)
zda jde o obchodní oznámení o odevzdání nebo získání;
d)
oznámené množství vyjádřené v kWh/d pro denní oznámené množství nebo v kWh/h pro hodinové oznámené množství podle toho, jak to vyžaduje provozovatel přepravní soustavy.
5. Pokud provozovatel přepravní soustavy obdrží odpovídající soubor obchodních oznámení o odevzdání a získání a oznámená množství jsou stejná, přidělí oznámené množství dotčeným vyrovnávacím portfoliím:
a)
jako odběr vyrovnávacímu portfoliu uživatele sítě, který podává obchodní oznámení o odevzdání, a
b)
jako dodávku vyrovnávacímu portfoliu uživatele sítě, který podává obchodní oznámení o získání.
6. Pokud oznámená množství uvedená v odstavci 5 nejsou stejná, provozovatel přepravní soustavy buď přidělí nižší oznámené množství uvedené v příslušném obchodním oznámení, nebo obě obchodní oznámení zamítne. Pravidlo, které se použije, definuje provozovatel přepravní soustavy v přepravní smlouvě nebo jiné právně závazné dohodě.
7. Poskytovateli služby se nebrání v tom, aby pro účely odstavce 5 jednal jménem uživatele sítě, a to pod podmínkou předchozího souhlasu provozovatele přepravní soustavy.
8. Uživatel sítě může učinit obchodní oznámení v plynárenský den bez ohledu na to, zda tento uživatel sítě pro daný plynárenský den učinil nominaci.
9. Odstavce 1 až 8 se obdobně vztahují na provozovatele přepravní soustavy, kteří obchodují v souladu s čl. 6 odst. 3 písm. a).
KAPITOLA III
PROVOZNÍ VYROVNÁVÁNÍ
Článek 6
Obecná ustanovení
1. Provozovatel přepravní soustavy provádí vyrovnávací akce, aby:
a)
udržoval přepravní soustavu v provozních mezích;
b)
dosáhl jiné konečné denní pozice skladování v potrubí v rámci přepravní sítě, než jaká byla předpokládána na základě očekávaných dodávek a odběrů pro tento plynárenský den, a to v souladu s úsporným a účinným provozem přepravní sítě.
2. Při provádění vyrovnávacích akcí provozovatel přepravní soustavy vezme ve vztahu k vyrovnávací zóně v úvahu alespoň následující:
a)
vlastní odhady provozovatele přepravní soustavy týkající se poptávky po plynu během plynárenského dne, pro který se uvažuje o vyrovnávací akci (vyrovnávacích akcích);
b)
informace o nominaci a přidělení a měřených tocích plynu;
c)
tlak plynu v celé přepravní síti (celých přepravních sítích).
3. Provozovatel přepravní soustavy provádí vyrovnávací akce:
a)
nákupem nebo prodejem krátkodobých standardizovaných produktů v rámci obchodní platformy a/nebo
b)
využitím vyrovnávacích služeb.
4. Při provádění vyrovnávacích akcí provozovatel přepravní soustavy zohlední tyto zásady:
a)
vyrovnávací akce se provádějí nediskriminačně;
b)
vyrovnávací akce zohledňují závazek provozovatelů přepravní soustavy, podle nějž budou provozovat úspornou a účinnou přepravní síť.
Článek 7
Krátkodobé standardizované produkty
1. S krátkodobými standardizovanými produkty se obchoduje sedm dní v týdnu tak, aby byly doručeny během dne nebo den předem v souladu s použitelnými pravidly obchodní platformy, která definují provozovatel obchodní platformy a provozovatel přepravní soustavy.
2. Počáteční obchodující účastník je obchodující účastník, který předloží nabídku k obchodování v rámci obchodní platformy, a přijímající obchodující účastník je obchodující účastník, který ji přijme.
3. Je-li předmětem obchodu základní produkt:
a)
jeden obchodující účastník učiní obchodní oznámení o získání a druhý účastník učiní obchodní oznámení o odevzdání;
b)
obě obchodní oznámení uvádějí množství plynu, které je převáděno od obchodujícího účastníka, který učiní obchodní oznámení o odevzdání, k obchodujícímu účastníkovi, který učiní obchodní oznámení o získání;
c)
pokud je použito hodinové oznámené množství, uplatní se toto množství paušálně na všechny zbývající hodiny daného plynárenského dne od uvedeného počátečního okamžiku a pro všechny hodiny před tímto počátečním okamžikem se bude rovnat nule.
4. Je-li předmětem obchodu místně omezený produkt:
a)
provozovatel přepravní soustavy určí příslušné místo vstupu a výstupu nebo skupiny těchto míst, které lze použít;
b)
musí být splněny všechny podmínky stanovené v odstavci 3;
c)
počáteční obchodující účastník upraví množství plynu, které má být v daném místě vstupu dodáno do přepravní sítě nebo z ní má být v daném místě výstupu odebráno, o množství rovnající se oznámenému množství a poskytne provozovateli přepravní soustavy důkaz o tom, že množství bylo patřičně upraveno.
5. Je-li předmětem obchodu časově omezený produkt:
a)
musí být splněny podmínky stanovené v odst. 3 písm. a) a b);
b)
na hodiny v plynárenském dni od uvedeného počátečního okamžiku do uvedeného koncového okamžiku se uplatní hodinové oznámené množství a pro všechny hodiny před počátečním okamžikem a po koncovém okamžiku se množství bude rovnat nule.
6. Je-li předmětem obchodu časově i místně omezený produkt, musí být splněny podmínky stanovené v odst. 4 písm. a) a c) a v odstavci 5.
7. Při vymezování krátkodobých standardizovaných produktů provozovatelé přepravní soustavy ze sousedních vyrovnávacích zón spolupracují, aby určili příslušné produkty. O výsledku takové spolupráce informuje každý provozovatel přepravní soustavy bez zbytečného prodlení příslušné provozovatele obchodní platformy.
Článek 8
Vyrovnávací služby
1. Provozovatel přepravní soustavy je oprávněn pořídit si vyrovnávací služby pro situace, kdy krátkodobé standardizované produkty nezajistí nebo pravděpodobně nebudou schopny zajistit reakci nutnou k udržení přepravní sítě v provozních mezích, nebo pokud v obchodování s krátkodobými standardizovanými produkty chybí likvidita.
2. Pro účely provádění vyrovnávacích akcí prostřednictvím vyrovnávacích služeb provozovatel přepravní soustavy při pořizování těchto vyrovnávacích služeb zváží alespoň tyto body:
a)
jakým způsobem udrží vyrovnávací služby přepravní síť v provozních mezích;
b)
doba reakce vyrovnávacích služeb ve srovnání s dobami reakce dostupných krátkodobých standardizovaných produktů;
c)
odhadované náklady na pořízení a využití vyrovnávacích služeb ve srovnání s odhadovanými náklady na využití dostupných krátkodobých standardizovaných produktů;
d)
oblast, do které je třeba plyn dodat;
e)
požadavky provozovatele přepravní soustavy na kvalitu plynu;
f)
v jakém rozsahu může pořízení a využití vyrovnávacích služeb ovlivnit likviditu krátkodobého velkoobchodního trhu s plynem.
3. Vyrovnávací služby se pořizují tržním způsobem prostřednictvím transparentního a nediskriminačního veřejného nabídkového řízení v souladu s použitelnými vnitrostátními pravidly, zejména se dodrží tyto body:
a)
než se provozovatel přepravní soustavy zaváže uzavřít smlouvu o vyrovnávací službě, zveřejní nerestriktivní výzvu k předkládání nabídek, v níž uvede účel, rozsah a související pokyny pro účastníky nabídkového řízení, aby jim umožnil zúčastnit se nabídkového řízení;
b)
výsledky se zveřejní, aniž je tím dotčena ochrana citlivých informací obchodní povahy, a jednotlivé výsledky se sdělí každému účastníku nabídkového řízení.
4. Za zvláštních okolností může vnitrostátní regulační orgán schválit jiný transparentní a nediskriminační postup než nabídkové řízení.
5. Pokud rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu neumožňuje, aby vyrovnávací služba byla poskytována déle, nepřesáhne doba trvání vyrovnávací služby jeden rok a její počátek nastane do dvanácti měsíců od okamžiku, kdy smluvní strany přijmou daný závazek.
6. Provozovatel přepravní soustavy každoročně přezkoumá, jak jsou vyrovnávací služby využívány, aby posoudil, zda by dostupné krátkodobé standardizované produkty nesplnily provozní požadavky provozovatele přepravní soustavy lépe a zda by nebylo možné v následujícím roce využití vyrovnávacích služeb omezit.
7. Provozovatel přepravní soustavy každý rok zveřejňuje informace o pořízených vyrovnávacích službách a souvisejících vzniklých nákladech.
Článek 9
Pořadí priorit
1. Při rozhodování o tom, jakou vyrovnávací akci provede, dodržuje provozovatel přepravní soustavy zásady stanovené v čl. 6 odst. 4 a:
a)
upřednostňuje základní produkty před ostatními dostupnými krátkodobými standardizovanými produkty, kdykoli je to možné a vhodné;
b)
ostatní krátkodobé standardizované produkty využije za následujících okolností:
1)
místně omezené produkty, když je nutné změnit tok plynu v určitém místě vstupu nebo výstupu a/nebo začít od určitého období v rámci plynárenského dne, aby udržel přepravní síť v provozních mezích;
2)
časově omezené produkty, když je nutné změnit toky plynu v určitém období v rámci plynárenského dne, aby udržel přepravní síť v provozních mezích. Provozovatel přepravní soustavy využívá časově omezený produkt pouze tehdy, pokud je to úspornější a účinnější než nákup a prodej kombinace základních nebo místně omezených produktů;
3)
časově i místně omezené produkty, když je nutné změnit tok plynu v určitém místě vstupu nebo výstupu a v určitém období v rámci plynárenského dne, aby udržel přepravní síť v provozních mezích. Provozovatel přepravní soustavy využívá časově i místně omezený produkt pouze tehdy, pokud je to úspornější a účinnější než nákup a prodej kombinace místně omezených produktů;
c)
využívá vyrovnávací služby pouze tehdy, pokud krátkodobé standardizované produkty na základě posouzení dotčeného provozovatele přepravní soustavy nezajistí nebo pravděpodobně nebudou schopny zajistit reakci nutnou k tomu, aby se přepravní síť udržela v provozních mezích.
V rámci příslušných mezí daných pořadím priorit pod písmeny a) až c) zohlední provozovatel přepravní soustavy nákladovou efektivnost.
2. Kdykoli je to možné a vhodné, provozovatel přepravní soustavy při obchodování s krátkodobými standardizovanými produkty upřednostní využití vnitrodenních produktů před produkty, které jsou dostupné den předem.
3. Provozovatel přepravní soustavy může požádat vnitrostátní regulační orgán o schválení, aby mohl obchodovat v sousední vyrovnávací zóně a nechat plyn přepravovat z této vyrovnávací zóny nebo do ní, jako alternativu k obchodování se základními produkty a/nebo místně omezenými produkty ve vlastní vyrovnávací zóně (zónách). Při rozhodování o tom, zda udělí schválení, může vnitrostátní regulační orgán zvážit alternativní řešení, jak zlepšit fungování domácího trhu. Provozovatel přepravní soustavy a vnitrostátní regulační orgán každý rok znovu zváží použitelné podmínky. Využitím této vyrovnávací akce nesmí být v dotčeném místě propojení omezen přístup uživatelů sítě ke kapacitě ani možnost, aby ji využily.
4. Provozovatel přepravní soustavy každoročně zveřejňuje informace o ceně, četnosti a počtu vyrovnávacích akcí provedených v souladu se všemi požadavky stanovenými v odstavci 1 a vyrovnávacích akcí provedených v souladu s odstavcem 3.
Článek 10
Obchodní platforma
1. Za účelem pořízení krátkodobých standardizovaných produktů provozovatel přepravní soustavy obchoduje na obchodní platformě, která splňuje všechna následující kritéria:
a)
poskytuje po celý plynárenský den dostatečnou podporu jak uživatelům sítě při obchodování, tak provozovatelům přepravních soustav při vhodných vyrovnávacích akcích prostřednictvím obchodu s relevantními krátkodobými standardizovanými produkty;
b)
zajišťuje transparentní a nediskriminační přístup;
c)
poskytuje služby na základě rovného zacházení;
d)
zaručuje anonymní obchodování alespoň do okamžiku, kdy je uzavřena transakce;
e)
poskytuje podrobný přehled o stávajících nabídkách všem obchodujícím účastníkům;
f)
zaručuje, že všechny obchodní transakce jsou řádně oznámeny provozovateli přepravní soustavy.
2. Provozovatel přepravní soustavy se snaží zaručit, aby kritéria vymezená v odstavci 1 splňovala alespoň jedna obchodní platforma. Nebyl-li provozovatel přepravní soustavy schopen zajistit, aby tato kritéria splňovala alespoň jedna obchodní platforma, přijme nezbytná opatření, aby zřídil vyrovnávací platformu nebo společnou vyrovnávací platformu, jak stanoví článek 47.
3. Po uzavření každé obchodní transakce provozovatel obchodní platformy zpřístupní obchodujícím účastníkům dostatečné údaje k potvrzení obchodu.
4. Obchodující účastníci nesou odpovědnost za předkládání obchodních oznámení provozovateli přepravní soustavy, jak je to vymezeno v článku 5, pokud není odpovědnost v souladu s použitelnými pravidly obchodní platformy přidělena provozovateli obchodní platformy nebo třetí straně.
5. Provozovatel obchodní platformy:
a)
po každé obchodní transakci zveřejňuje bez zbytečného prodlení vývoj marginální prodejní nebo kupní ceny nebo
b)
poskytne informace provozovateli přepravní soustavy, pokud se provozovatel přepravní soustavy rozhodne, že zveřejní vývoj marginální prodejní nebo kupní ceny. Provozovatel přepravní soustavy tyto informace zveřejní bez zbytečného prodlení.
Pokud je v jedné vyrovnávací zóně více provozovatelů obchodních platforem, použije se písmeno b).
6. Provozovatel obchodní platformy povolí uživatelům sítě obchodovat na své obchodní platformě, pouze jsou-li oprávněni předkládat obchodní oznámení.
7. Provozovatel přepravní soustavy bez zbytečného prodlení informuje provozovatele obchodní platformy o tom, že uživatel sítě pozbyl právo činit obchodní oznámení v souladu s použitelným smluvním ujednáním, v důsledku čehož se pozastaví právo uživatele sítě obchodovat na dané obchodní platformě, aniž jsou tím dotčena jiná nápravná opatření, která by mohl mít provozovatel obchodní platformy v takovém případě podle použitelných pravidel obchodní platformy k dispozici.
Článek 11
Pobídky
1. S cílem podpořit likviditu krátkodobého velkoobchodního trhu s plynem může vnitrostátní regulační orgán poskytovat provozovateli přepravní soustavy pobídky, aby prováděl vyrovnávací akce účinně nebo maximalizoval provádění vyrovnávacích akcí obchodováním s krátkodobými standardizovanými produkty.
2. Provozovatel přepravní soustavy může vnitrostátnímu regulačnímu orgánu předložit ke schválení pobídkový mechanismus, který musí být v souladu s obecnými zásadami stanovenými v tomto nařízení.
3. Před předložením návrhu uvedeného v odstavci 2 může provozovatel přepravní soustavy z vlastní iniciativy nebo na žádost vnitrostátního regulačního orgánu konzultovat zúčastněné subjekty.
4. Pobídkový mechanismus:
a)
je založen na výsledcích provozovatele přepravního systému a využívá platby s vymezenou horní hranicí vyplácené provozovateli přepravní soustavy za lepší než stanovené výsledky a platby vyplácené provozovatelem za horší než stanovené výsledky, přičemž tyto výsledky se měří podle předem určených cílů, které mohou zahrnovat mimo jiné také cíle týkající se nákladů;
b)
zohledňuje prostředky, které má provozovatel přepravní soustavy k dispozici k ovlivnění výsledků;
c)
zaručuje, že jeho uplatnění přesně odráží rozdělení povinností mezi dotčenými stranami;
d)
je přizpůsoben stavu vývoje relevantního trhu s plynem, v němž má být proveden;
e)
je vnitrostátním regulačním orgánem v úzké spolupráci s provozovatelem přepravní soustavy pravidelně podrobován přezkumu, aby bylo možné vyhodnotit, kde a do jaké míry je v tomto mechanismu nutné provést změny.
KAPITOLA IV
NOMINACE
Článek 12
Obecná ustanovení
1. Množství plynu, které má být uvedeno v nominaci či renominaci, se vyjádří buď v kWh/d u denních nominací či denních renominací, nebo v kWh/h u hodinových nominací či hodinových renominací.
2. Provozovatel přepravní soustavy může od uživatelů sítě vyžadovat, aby kromě požadavků stanovených tímto nařízením poskytly další informace o nominacích a renominacích, mimo jiné včetně přesné, aktualizované a dostatečně podrobné předpovědi očekávaných dodávek a odběrů, a to podle specifických potřeb provozovatele přepravní soustavy.
3. Články 13 až 16 o nominaci a renominaci pro produkty nekoordinované kapacity se vztahují obdobně na jednotlivé nominace a renominace pro produkty koordinované kapacity. Provozovatelé přepravní soustavy spolupracují, aby v místech propojení provedli pravidla nominace a renominace pro produkty koordinované kapacity.
4. Ustanoveními čl. 15 odst. 3 a čl. 17 odst. 1 nejsou dotčena pravidla pro počáteční a koncový okamžik minimálního přerušení uvedená v článku 22 nařízení (EU) č. 984/2013.
Článek 13
Informace o nominacích a renominacích v místech propojení
Nominace a renominace poskytované uživateli sítě provozovatelům přepravních soustav ve vztahu k místům propojení obsahují alespoň tyto informace:
1)
identifikaci místa propojení;
2)
směr toku plynu;
3)
identifikaci uživatele sítě nebo popřípadě jeho vyrovnávacího portfolia;
4)
identifikaci protistrany uživatele sítě nebo popřípadě jejího vyrovnávacího portfolia;
5)
počátek a konec doby toku plynu, pro kterou se nominace či renominace překládá;
6)
plynárenský den D;
7)
množství plynu, o jehož přepravu se žádá.
Článek 14
Postup nominace v místech propojení
1. Uživatel sítě je oprávněn předložit provozovateli přepravní soustavy nominaci pro plynárenský den D nejpozději ve lhůtě pro nominaci v plynárenský den D-1. Lhůta pro nominaci je 13:00 koordinovaného světového času (UTC) (zimní čas) nebo 12:00 (letní čas) UTC v plynárenský den D-1.
2. Provozovatel přepravní soustavy zohlední poslední nominaci, kterou obdrží od uživatele sítě před uplynutím lhůty pro nominaci.
3. Provozovatel přepravní soustavy zašle příslušným uživatelům sítě zprávu o potvrzeném množství, a to nejpozději ve lhůtě pro potvrzení v plynárenský den D-1. Lhůta pro potvrzení je 15:00 UTC (zimní čas) nebo 14:00 UTC (letní čas) v plynárenský den D-1.
4. Provozovatelé přepravní soustavy na obou stranách místa propojení se mohou dohodnout, že nabídnou cyklus předběžné nominace, v němž:
a)
uživatelé sítě nejsou povinni předkládat oznámení;
b)
uživatelé sítě mohou předkládat provozovatelům přepravní soustavy nominace pro plynárenský den D nejpozději ve 12:00 UTC (zimní čas) nebo v 11:00 UTC (letní čas) v plynárenský den D-1;
c)
provozovatel přepravní soustavy zašle příslušným uživatelům sítě zprávu o zpracovaných množstvích, a to nejpozději do 12:30 UTC (zimní čas) nebo do 11:30 UTC (letní čas) v plynárenský den D-1.
5. Pokud uživatel sítě ve lhůtě pro nominace nezašle platnou nominaci, příslušní provozovatelé přepravní soustavy použijí pravidlo standardní nominace, na němž se dohodnou. Platné pravidlo standardní nominace v místě propojení se zpřístupní uživatelům sítě daných provozovatelů přepravní soustavy.
Článek 15
Postup renominace v místech propojení
1. Uživatel sítě je oprávněn předkládat renominace ve lhůtě pro renominaci, která začíná bezprostředně po lhůtě pro potvrzení a končí nejdříve tři hodiny před koncem plynárenského dne D. Provozovatel přepravní soustavy zahájí cyklus renominace na začátku každé hodiny v období pro renominaci.
2. Provozovatel přepravní soustavy zohlední v cyklu renominace poslední renominaci, kterou obdrží od uživatele sítě před začátkem cyklu renominace.
3. Provozovatel přepravní soustavy zašle příslušným uživatelům sítě do dvou hodin po začátku každého cyklu renominace zprávu o potvrzených množstvích. Začátek účinné změny toku plynu nastane dvě hodiny po spuštění cyklu renominace, pokud:
a)
uživatel sítě nepožádá o pozdější začátek nebo
b)
provozovatel přepravní soustavy nepovolí dřívější začátek.
4. Má se za to, že ke změně toku plynu dochází vždy na začátku každé hodiny.
Článek 16
Zvláštní ustanovení v místech propojení
1. Pokud v místě propojení existují současně denní a hodinové nominace a renominace, mohou provozovatelé přepravní soustavy nebo vnitrostátní regulační orgány (podle toho, co je vhodné) konzultovat zúčastněné strany, aby bylo možné určit, zda by měly být harmonizované nominace a renominace předkládány na obou stranách tohoto místa propojení. Při této konzultaci se vezmou v úvahu alespoň tyto body:
a)
finanční dopad na provozovatele přepravní soustavy a uživatele sítě;
b)
dopad na přeshraniční obchod;
c)
dopad na režim denního vyrovnávání v místě (místech) propojení.
2. Po této konzultaci schválí případné navržené změny vnitrostátní regulační orgány. Jakmile budou navržené změny schváleny, provozovatelé přepravní soustavy odpovídajícím způsobem pozmění stávající dohody o propojení a přepravní smlouvy či jiné právně závazné dohody a tyto změny zveřejní.
Článek 17
Zamítnutí nominace a renominace nebo změna požadovaného množství plynu v místech propojení
1. Provozovatel přepravní soustavy může zamítnout:
a)
nominaci nebo renominaci nejpozději dvě hodiny po lhůtě pro nominaci nebo začátku cyklu renominace v těchto případech:
i)
nominace/renominace nesplňuje požadavky ohledně obsahu,
ii)
je předložena jiným subjektem než uživatelem sítě,
iii)
přijetí denních nominací či renominací by vedlo k zápornému implicitnímu nominačnímu průtoku,
iv)
je překročena kapacita, která byla uživateli sítě přidělena;
b)
renominaci nejpozději dvě hodiny po začátku cyklu renominace v těchto dalších případech:
i)
renominace přesahuje kapacitu, která byla uživateli sítě přidělena pro zbývající hodiny, není-li tato renominace předložena s cílem požádat o přerušitelnou kapacitu, pokud ji provozovatel přepravní soustavy nabízí,
ii)
přijetí hodinové renominace by způsobilo očekávané změny toku plynu před koncem cyklu renominace.
2. Provozovatel přepravní soustavy nezamítne nominaci ani renominaci uživatele sítě pouze kvůli tomu, že se plánované dodávky tohoto uživatele sítě nerovnají jeho plánovaným odběrům.
3. V případě zamítnutí renominace provozovatel přepravní soustavy použije poslední potvrzené množství uživatele sítě, je-li k dispozici.
4. Aniž jsou dotčeny zvláštní podmínky vztahující se na přerušitelnou kapacitu a kapacitu podléhající pravidlům pro řízení překročení kapacity, může provozovatel přepravní soustavy v zásadě změnit množství plynu požadované v nominaci nebo renominaci pouze za mimořádných okolností a nouzového stavu, kdy je zjevně ohrožena bezpečnost a stabilita systému. Provozovatelé přepravní soustavy o takové provedené akci informují vnitrostátní regulační orgán.
Článek 18
Postup nominace a renominace v místech, kde nedochází k propojení
1. Vnitrostátní regulační orgán po konzultaci s provozovatelem přepravní soustavy určí, v kterých místech jiných než místech propojení jsou požadovány nominace a renominace, není-li to již určeno.
2. Jsou-li v místech jiných než místech propojení požadovány nominace a renominace, uplatní se tyto zásady:
a)
uživatelé sítě jsou oprávněni podávat renominace pro plynárenský den;
b)
provozovatel přepravní soustavy předložené nominace či renominace potvrdí nebo zamítne, přičemž zohlední lhůty uvedené v článku 17.
KAPITOLA V
DENNÍ VYROVNÁVACÍ POPLATKY
Článek 19
Obecná ustanovení
1. Uživatelé sítě jsou povinni uhradit denní vyrovnávací poplatky ve vztahu k jejich dennímu vyrovnávacímu množství za každý plynárenský den nebo mají nárok tyto poplatky obdržet (podle toho, co je na místě).
2. Denní vyrovnávací poplatky se ve fakturách, které provozovatel přepravní soustavy zasílá uživatelům sítě, uvedou odděleně.
3. Denní vyrovnávací poplatek odráží náklady a zohledňuje případné ceny související s vyrovnávacími akcemi provozovatele přepravní soustavy a malou cenovou úpravu uvedenou v čl. 22 odst. 6.
Článek 20
Metodika výpočtu denního vyrovnávacího poplatku
1. Provozovatel přepravní soustavy předloží metodiku výpočtu denního vyrovnávacího poplatku, která bude použita v jeho vyrovnávací zóně, ke schválení vnitrostátnímu regulačnímu orgánu.
2. Po schválení se metodika výpočtu denního vyrovnávacího poplatku zveřejní na příslušných internetových stránkách. Každá aktualizace této metodiky se včas zveřejní.
3. Metodika výpočtu denního vyrovnávacího poplatku definuje:
a)
výpočet denního vyrovnávacího množství uvedeného v článku 21;
b)
odvození použitelné ceny uvedené v článku 22 a
c)
všechny ostatní nezbytné parametry.
Článek 21
Výpočet denního vyrovnávacího množství
1. Provozovatel přepravní soustavy vypočte pro vyrovnávací portfolio každého uživatele sítě pro každý plynárenský den denní vyrovnávací množství, přičemž použije tento vzorec:
denní vyrovnávací množství = dodávky - odběry
2. Výpočet denního vyrovnávacího množství se odpovídajícím způsobem upraví, je-li:
a)
nabízena služba flexibility prostřednictvím akumulace a/nebo
b)
zavedeno ujednání, na jehož základě uživatelé sítě poskytují plyn, včetně plynu jako věcného plnění, k pokrytí:
i)
plynu, který není zaúčtován jako odebraný ze systému, jako jsou například ztráty, chyby měření a/nebo
ii)
plyn používaný provozovatelem přepravní soustavy k provozu soustavy, například topný plyn.
3. Je-li součet dodávek provedených uživatelem sítě v plynárenském dni rovný součtu jeho odběrů v tomto plynárenském dni, je pozice uživatele sítě pro tento plynárenský den považována za vyrovnanou.
4. Pokud se součet dodávek provedených uživatelem sítě v plynárenském dni nerovná součtu jeho odběrů v tomto plynárenském dni, je pozice uživatele sítě pro tento plynárenský den považována za nevyrovnanou a uplatní se denní vyrovnávací poplatky v souladu s článkem 23.
5. Provozovatel přepravní soustavy poskytne uživateli sítě jeho počáteční a konečné denní vyrovnávací množství v souladu s článkem 37.
6. Denní vyrovnávací poplatek je založen na konečném denním vyrovnávacím množství.
Článek 22
Použitelná cena
1. Pro účely výpočtu denního vyrovnávacího poplatku stanoveného v článku 23 se použitelná cena určí takto:
a)
marginální prodejní cena, pokud je denní vyrovnávací množství kladné (tj. dodávky uživatele sítě v daném plynárenském dni přesahují jeho odběry v daný plynárenský den), nebo
b)
marginální kupní cena, pokud je denní vyrovnávací množství záporné (tj. odběry uživatele sítě v daném plynárenském dni přesahují jeho dodávky v daný plynárenský den).
2. Marginální prodejní cena a marginální kupní cena se pro každý plynárenský den vypočtou podle těchto bodů:
a)
marginální prodejní cena je nižší z těchto dvou cen:
i)
nejnižší cena při prodejích základních produktů pro daný plynárenský den, jichž se provozovatel přepravní soustavy účastní, nebo
ii)
vážená průměrná cena plynu pro daný plynárenský den snížená o malou cenovou úpravu;
b)
marginální kupní cena je vyšší z těchto dvou cen:
i)
nejvyšší cena při nákupech základních produktů pro daný plynárenský den, jichž se provozovatel přepravní soustavy účastní, nebo
ii)
vážená průměrná cena plynu pro daný plynárenský den zvýšená o malou cenovou úpravu.
3. Pro účely stanovení marginální prodejní ceny, marginální kupní ceny a vážené průměrné ceny se související obchodní transakce provádějí v rámci obchodních platforem, které jsou předem identifikovány provozovatelem přepravní soustavy a schváleny vnitrostátním regulačním orgánem. Vážená průměrná cena je vážená průměrná cena energie při obchodování se základními produkty na virtuálním obchodním bodě během jednoho plynárenského dne.
4. V případě, že ustanovení odst. 2 písm. a) a b) neumožňují odvodit marginální prodejní cenu a/nebo marginální kupní cenu, definuje se standardní pravidlo.
5. Pokud to schválí vnitrostátní regulační orgán, lze pro účely stanovení marginální prodejní ceny, marginální kupní ceny a vážené průměrné ceny zohlednit cenu místně omezených produktů, pokud to provozovatel přepravní soustavy navrhne, přičemž se náležitě zváží rozsah, v němž provozovatel přepravní soustavy místně omezené produkty využívá.
6. Malá cenová úprava:
a)
slouží jako pobídka pro uživatele sítě, aby vyrovnali své dodávky a odběry;
b)
je koncipována a uplatňována nediskriminačně, aby:
i)
neodrazovala od vstupu na trh,
ii)
nebránila rozvoji konkurenčních trhů;
c)
nepoškozuje přeshraniční obchod;
d)
nevede k tomu, že je uživatel sítě nadměrně vystaven finanční zátěži spojené s denními vyrovnávacími poplatky.
7. Hodnota malé cenové úpravy se při stanovení marginální kupní ceny a marginální prodejní ceny může lišit. Hodnota malé cenové úpravy nepřesáhne deset procent vážené průměrné ceny, pokud dotčený provozovatel přepravní soustavy nezdůvodní vnitrostátnímu regulačnímu orgánu jinou hodnotu a tato hodnota mu není schválena v souladu s článkem 20.
Článek 23
Denní vyrovnávací poplatek
1. Provozovatel přepravní soustavy vypočte denní vyrovnávací poplatky pro každého uživatele sítě vynásobením denního vyrovnávacího množství uživatele sítě použitelnou cenou stanovenou v souladu s článkem 22.
2. Denní vyrovnávací poplatky se použijí takto:
a)
pokud je denní vyrovnávací množství uživatele sítě za daný plynárenský den kladné, má se za to, že tento uživatel sítě prodal provozovateli přepravní soustavy množství plynu rovnající se dennímu vyrovnávacímu množství, a tudíž má nárok obdržet od provozovatele přepravní soustavy kredit za denní vyrovnávací poplatky, a
b)
pokud je denní vyrovnávací množství uživatele sítě za daný plynárenský den záporné, má se za to, že tento uživatel sítě koupil od provozovatele přepravní soustavy množství plynu rovnající se dennímu vyrovnávacímu množství, a tudíž je povinen zaplatit provozovateli přepravní soustavy denní vyrovnávací poplatky.
KAPITOLA VI
VNITRODENNÍ ZÁVAZKY
Článek 24
Obecná ustanovení
1. Provozovatel přepravní soustavy je oprávněn uplatnit vnitrodenní závazky pouze proto, aby uživatelům sítě poskytl pobídku k řízení jejich vnitrodenních pozic tak, aby byla zaručena systémová integrita jeho přepravní sítě a aby se minimalizovala potřeba provádět vyrovnávací akce.
2. Pokud se od provozovatele přepravní soustavy požaduje, aby uživatelům sítě poskytl informace, a umožnil jim tak řídit jejich expozice související s vnitrodenními pozicemi, poskytuje jim je pravidelně. Je-li to vhodné, poskytují se tyto informace na žádost, kterou každý uživatel sítě podá jednou.
Článek 25
Typy vnitrodenních závazků
Existují tři typy vnitrodenních závazků, každý z nich slouží jako pobídka pro uživatele sítě, aby dosáhl specifického cíle stanoveného v tomto článku:
1.
Celosystémový vnitrodenní závazek
je koncipován jako pobídka pro uživatele sítě, aby udržovali přepravní síť v provozních mezích, a stanoví:
a)
provozní meze přepravní sítě, v nichž musí síť zůstat;
b)
akce, které mohou uživatelé sítě provádět, aby přepravní síť udrželi v provozních mezích;
c)
následné vyrovnávací akce prováděné provozovatelem přepravní soustavy v případech, kdy se hodnoty blíží k provozním mezím přepravní sítě nebo tyto meze překročily;
d)
rozdělení nákladů a/nebo příjmů mezi uživatele sítě a/nebo důsledky vyrovnávacích akcí prováděných provozovatelem přepravní soustavy pro vnitrodenní pozici těchto uživatelů sítě;
e)
související poplatek, který je založen na individuální vnitrodenní pozici uživatele sítě.
2.
Vnitrodenní závazek ohledně vyrovnávacího portfolia
je koncipován jako pobídka pro uživatele sítě, aby udržovali svoji individuální pozici v průběhu plynárenského dne v předem definovaném rozmezí, a stanoví:
a)
u každého vyrovnávacího portfolia rozmezí, v němž musí toto vyrovnávací portfolio zůstat;
b)
způsob, jímž je výše uvedené rozmezí určováno;
c)
důsledky případů, kdy uživatelé sítě nezůstanou v definovaném rozmezí, a ve vhodných případech podrobnosti o tom, jak je odvozen odpovídající poplatek;
d)
související poplatek, který je založen na individuální vnitrodenní pozici uživatele sítě.
3.
Vnitrodenní závazek týkající se místa vstupu-výstupu
je koncipován jako pobídka pro uživatele sítě, aby omezili tok plynu nebo kolísání toku plynu za určitých podmínek v konkrétních místech vstupu-výstupu, a stanoví:
a)
omezení toku plynu a/nebo kolísání toku plynu;
b)
místo vstupu a/nebo výstupu nebo skupiny míst vstupu a/nebo výstupu, na které se takováto omezení vztahují;
c)
podmínky, za nichž se takováto omezení uplatní;
d)
důsledky nedodržení těchto omezení.
Tento závazek doplňuje všechny ostatní dohody s konečnými zákazníky, které mimo jiné obsahují lokalizovaná specifická omezení a závazky týkající se fyzického toku plynu.
Článek 26
Požadavky na vnitrodenní závazky
1. Provozovatel přepravní soustavy může vnitrostátnímu regulačnímu orgánu navrhnout vnitrodenní závazek nebo jeho změnu. Může kombinovat prvky různých typů uvedených v článku 25 za podmínky, že návrh splňuje kritéria stanovená v odstavci 2. Právem provozovatele přepravní soustavy závazek navrhnout není dotčeno právo vnitrostátního regulačního orgánu rozhodnout z vlastního podnětu.
2. Každý vnitrodenní závazek splňuje tato kritéria:
a)
vnitrodenní závazek a související vnitrodenní poplatek, pokud existuje, zbytečně nebrání přeshraničnímu obchodu a nebrání novým uživatelům sítě ve vstupu na příslušný trh;
b)
vnitrodenní závazek se uplatní pouze v případě, kdy jsou uživatelům sítě poskytnuty odpovídající informace předtím, než je v souvislosti s jejich dodávkami a/nebo odběry uplatněn potenciální vnitrodenní poplatek, a pokud mají přiměřené prostředky k tomu, aby mohli řídit svoji expozici;
c)
hlavní náklady, které uživatelům sítě vzniknou v souvislosti s vyrovnávacími závazky, se týkají jejich pozice na konci plynárenského dne;
d)
vnitrodenní poplatky co nejvíce odrážejí náklady, které vzniknou provozovateli přepravní soustavy při provádění souvisejících vyrovnávacích akcí;
e)
vnitrodenní závazek nevede k tomu, že se uživatelé sítě během plynárenského dne na základě finančního vypořádání dostanou na nulovou pozici;
f)
přínosy plynoucí ze zavedení vnitrodenního závazku z hlediska úsporného a účinného provozu přepravní sítě převažují nad potenciálními negativními dopady tohoto závazku včetně dopadů na likviditu obchodů na virtuálním obchodním bodě.
3. Provozovatel přepravní soustavy může pro různé kategorie míst vstupu nebo výstupu navrhnout různé vnitrodenní závazky, aby různým kategoriím uživatelů sítě poskytl lepší pobídky, a zabránil tak křížovým subvencím. Právem provozovatele přepravní soustavy závazek navrhnout není dotčeno právo vnitrostátního regulačního orgánu rozhodnout z vlastního podnětu.
4. Provozovatel přepravní soustavy konzultuje zúčastněné strany včetně vnitrostátních regulačních orgánů, dotčených provozovatelů distribuční soustavy a provozovatelů přepravní soustavy v sousedních vyrovnávacích zónách v otázce vnitrodenního závazku, který hodlá zavést, včetně metodiky a předpokladů použitých k dosažení závěru, že závazek splňuje kritéria stanovená v odstavci 2.
5. Na základě konzultací vypracuje provozovatel přepravní soustavy doporučení, které obsahuje dokončený návrh a analýzu:
a)
nezbytnosti vnitrodenního závazku, přičemž se zohlední vlastnosti přepravní sítě a flexibilita, kterou má provozovatel přepravní soustavy k dispozici prostřednictvím nákupu či prodeje krátkodobých standardizovaných produktů nebo využití vyrovnávacích služeb v souladu s kapitolou III;
b)
dostupných informací, které uživatelům sítě umožňují včasným způsobem řídit své vnitrodenní pozice;
c)
očekávaného finančního dopadu na uživatele sítě;
d)
vlivu na vstup nových uživatelů sítě na relevantní trh včetně jakéhokoli zbytečného nepříznivého dopadu na tento vstup;
e)
vlivu na přeshraniční obchod včetně potenciálního dopadu na vyrovnávání v sousedních vyrovnávacích zónách;
f)
dopadu na krátkodobý velkoobchodní trh s plynem a na jeho likviditu;
g)
nediskriminační povahy vnitrodenního závazku.
6. Provozovatel přepravní soustavy předloží doporučení vnitrostátnímu regulačnímu orgánu, aby tento orgán mohl návrh postupem podle článku 27 schválit. Provozovatel přepravní soustavy tento dokument s doporučením současně zveřejní, přičemž dodrží veškeré závazky ohledně důvěrnosti, jimiž je vázán, a zašle jej pro informaci síti ENTSOG.
Článek 27
Rozhodování vnitrostátních regulačních orgánů
1. Do šesti měsíců po obdržení úplného dokumentu s doporučením vnitrostátní regulační orgán přijme a zveřejní odůvodněné rozhodnutí. Při rozhodování o tom, zda navržený vnitrodenní závazek schválí, vnitrostátní regulační orgán posoudí, zda tento vnitrodenní závazek splňuje kritéria stanovená v čl. 26 odst. 2.
2. Než vnitrostátní regulační orgán odůvodněné rozhodnutí přijme, vede konzultace s vnitrostátními regulačními orgány v sousedních členských státech a zohlední jejich stanoviska. Vnitrostátní regulační orgány v sousedních členských státech si mohou v souladu s čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 713/2009 k rozhodnutí uvedenému v odstavci 1 vyžádat stanovisko od agentury.
Článek 28
Stávající vnitrodenní závazky
Pokud má provozovatel přepravní soustavy ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost vnitrodenní závazek (závazky), tento provozovatel přepravní soustavy do šesti měsíců od tohoto data provede postup stanovený v čl. 26 odst. 5 až 7 a předloží vnitrodenní závazek (závazky) vnitrostátnímu regulačnímu orgánu ke schválení v souladu s článkem 27, aby jej (je) mohl nadále využívat.
KAPITOLA VII
UJEDNÁNÍ OHLEDNĚ NEUTRALITY
Článek 29
Zásady neutrality
1. Provozovateli přepravní soustavy nevzniknou platbou a přijetím denních vyrovnávacích poplatků, vnitrodenních poplatků, poplatků za vyrovnávací akce a jiných poplatků týkajících se jeho vyrovnávacích činností, kterými se rozumí všechny činnosti prováděné provozovatelem přepravní soustavy za účelem splnění povinností stanovených v tomto nařízení, žádné zisky ani ztráty.
2. Provozovatel přepravní soustavy přenese na uživatele sítě:
a)
jakékoli náklady a příjmy spojené s denními vyrovnávacími poplatky a vnitrodenními poplatky;
b)
jakékoli náklady a příjmy plynoucí z vyrovnávacích akcí provedených v souladu s článkem 9, pokud vnitrostátní regulační orgán nemá na základě použitelných vnitrostátních předpisů za to, že tyto náklady a příjmy vznikly neefektivním způsobem. Tato úvaha je založena na posouzení, které:
i)
prokazuje, do jaké míry mohl provozovatel přepravní soustavy rozumně zmírnit náklady, které mu vznikly při provádění vyrovnávací akce, a
ii)
se provádí s ohledem na informace, čas a nástroje, které měl provozovatel přepravní soustavy k dispozici v okamžiku, kdy se rozhodl provést vyrovnávací akci;
c)
jakékoli další náklady a příjmy související s vyrovnávacími činnostmi provedenými provozovatelem přepravní soustavy, pokud vnitrostátní regulační orgán nepovažuje na základě použitelných vnitrostátních předpisů tyto náklady a příjmy za vzniklé neefektivně.
3. Pokud je poskytnuta pobídka k účinnému provádění vyrovnávacích akcí, souhrnná finanční ztráta se omezí na neefektivně vzniklé náklady a příjmy provozovatele přepravní soustavy.
4. Provozovatelé přepravní soustavy zveřejňují příslušné údaje o souhrnných poplatcích uvedených v odstavci 1 a souhrnné poplatky za neutralitu vyrovnávání alespoň stejně často, jako jsou tyto poplatky fakturovány uživatelům sítě, ale ne méně než jednou za měsíc.
5. Bez ohledu na odstavce 1 a 2 se na provozovatele přepravní soustavy může při vyrovnávání vztahovat pobídkový mechanismus uvedený v článku 11.
Článek 30
Peněžní toky týkající se neutrality vyrovnávání
1. Poplatek za neutralitu vyrovnávání je hrazen dotčeným uživatelem sítě nebo dotčenému uživateli sítě.
2. Vnitrostátní regulační orgán stanoví nebo schválí a zveřejní metodiku výpočtu poplatků za neutralitu vyrovnávání a jejich rozdělení mezi uživatele sítě a pravidla řízení úvěrového rizika.
3. Poplatek za neutralitu vyrovnávání je úměrný rozsahu, v němž uživatel sítě využívá relevantní místa vstupu nebo výstupu nebo přepravní síť.
4. Poplatek za neutralitu vyrovnávání se ve faktuře pro uživatele sítě uvede odděleně a k faktuře se připojí dostatečné podpůrné informace definované v metodice uvedené v odstavci 2.
5. Použije-li se informační model podle varianty 2 a poplatek za neutralitu vyrovnávání se tedy může zakládat na předpovědi nákladů a příjmů, provozovatel přepravní soustavy v metodice výpočtu poplatků za neutralitu vyrovnávání stanoví pravidla pro oddělený poplatek za neutralitu vyrovnávání ve vztahu k odběrům neměřeným denně.
6. Je-li to vhodné, může metodika provozovatele přepravní soustavy pro výpočet poplatků za neutralitu vyrovnávání stanovit pravidla pro rozdělení složek poplatku za neutralitu vyrovnávání a následné rozdělení odpovídajících částek mezi uživatele sítě, aby se snížily křížové subvence.
Článek 31
Opatření pro řízení úvěrového rizika
1. Provozovatel přepravní soustavy je oprávněn přijmout nezbytná opatření a uložit uživatelům sítě patřičné smluvní požadavky, včetně záruk finanční bezpečnosti, aby zmírnil dopady v případě, kdy uživatel sítě neuhradí poplatky uvedené v článcích 29 a 30.
2. Smluvní požadavky vycházejí ze zásady transparentnosti a rovného zacházení, jsou úměrné účelu a definované v metodice uvedené v čl. 30 odst. 2.
3. V případě, že uživatel sítě poplatky nezaplatí, provozovatel přepravní soustavy nenese odpovědnost za vzniklou ztrátu, pokud byla řádně provedena opatření a požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2, a takováto ztráta se získá zpět v souladu s metodikou uvedenou v čl. 30 odst. 2.
KAPITOLA VIII
POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ
Článek 32
Informační závazky provozovatelů přepravní soustavy vůči uživatelům sítě
Informace, které provozovatelé přepravní soustavy poskytují uživatelům sítě, odkazují na:
1)
celkový stav přepravní sítě v souladu s bodem 3.4 odst. 5 přílohy I nařízení (ES) č. 715/2009;
2)
vyrovnávací akce provozovatele přepravní soustavy uvedené v kapitole III;
3)
dodávky a odběry uživatele sítě pro plynárenský den uvedené v článcích 33 až 42.
Článek 33
Obecná ustanovení
1. Neposkytuje-li již provozovatel přepravní soustavy informace podle bodu 3.1.2. přílohy I nařízení (ES) č. 715/2009, poskytuje provozovatel přepravní soustavy veškeré informace uvedené v článku 32 následujícím způsobem:
a)
na internetových stránkách provozovatele přepravní soustavy nebo v jiném systému, který poskytuje informace v elektronickém formátu;
b)
bezplatně k dispozici uživatelům sítě;
c)
snadno použitelné;
d)
jasné, kvantifikovatelné a snadno dostupné;
e)
poskytované nediskriminačně;
f)
uvedené v konzistentních jednotkách, a to buď v kWh nebo kWh/d a kWh/h;
g)
v úředním jazyce (jazycích) členského státu a v angličtině.
2. Pokud nelze z měřicího přístroje získat změřené množství, lze použít zástupnou hodnotu. Tato zástupná hodnota se použije jako alternativní reference bez jakékoli další záruky ze strany provozovatele přepravní soustavy.
3. Poskytnutí přístupu k informacím není vykládáno tak, že je tím poskytnuta jiná specifická záruka než záruka ohledně dostupnosti těchto informací v definovaném formátu a s využitím definovaného nástroje, například internetové stránky či adresy, a záruka ohledně souvisejícího přístupu uživatelů sítě k těmto informacím za běžných podmínek užívání. Provozovatelé přepravní soustavy nejsou za žádných okolností povinni poskytovat další záruku, zejména pokud jde o informační systém uživatelů sítě.
4. Vnitrostátní regulační orgán rozhodne o jednom informačním modelu pro každou zónu vyrovnávání. Pro poskytování informací o dodávkách a výstupech měřených v průběhu dne se uplatní stejná pravidla na všechny modely.
5. Ve vyrovnávacích zónách, u nichž se po vstupu tohoto nařízení v platnost žádá o použití informačního modelu podle varianty 2, provede provozovatel přepravní soustavy nebo vnitrostátní regulační orgán, podle toho, co je na místě, předběžnou tržní konzultaci.
Článek 34
Dodávky a odběry měřené v průběhu dne
1. U dodávek do vyrovnávací zóny a odběrů z vyrovnávací zóny měřených v průběhu dne, u nichž se množství přidělené uživateli sítě rovná jeho potvrzenému množství, není provozovatel přepravní soustavy povinen poskytnout jiné informace než potvrzené množství.
2. U dodávek do vyrovnávací zóny a odběrů z vyrovnávací zóny měřených v průběhu dne, u nichž se množství přidělené uživateli sítě nerovná jeho potvrzenému množství, poskytne provozovatel přepravní soustavy v plynárenský den D uživatelům sítě přinejmenším dvě aktualizace jejich měřených toků alespoň pro souhrnné dodávky a odběry měřené v průběhu dne, přičemž si zvolí jednu z následujících dvou možností:
a)
každá aktualizace se vztahuje na toky plynu od počátku tohoto plynárenského dne D nebo
b)
každá aktualizace se vztahuje na přírůstkové plynárenské toky po toku, který byl vykázán v předchozí aktualizaci.
3. První aktualizace pokrývají alespoň čtyři hodiny toku plynu v plynárenském dni D. Tyto aktualizace budou poskytnuty bez zbytečného prodlení, nejdéle však do čtyř hodin po toku plynu a nejpozději do 17:00 UTC (zimní čas) nebo do 16:00 UTC (letní čas).
4. Doba poskytnutí druhé aktualizace se definuje po schválení vnitrostátním regulačním orgánem a provozovatel přepravní soustavy ji zveřejní.
5. Provozovatel přepravní soustavy může uživatele sítě požádat, aby uvedli, ke kterým informacím uvedeným v odstavci 2 mají přístup. Na základě obdržených odpovědí tento provozovatel přepravní soustavy poskytne uživateli sítě v souladu s odstavci 2 až 4 tu část informací, ke které nemá přístup.
6. Pokud není provozovatel přepravní soustavy odpovědný za přidělení množství plynu uživatelům sítě v rámci procesu přidělování, poskytne odchylně od odstavce 2 v daný plynárenský den D nejméně dvakrát za plynárenský den D alespoň informace o souhrnných dodávkách a odběrech.
Článek 35
Odběry měřené denně
1. Je-li uplatněn informační model podle varianty 1, provozovatel přepravní soustavy v plynárenský den D poskytne uživateli sítě přinejmenším dvě aktualizace jejich přídělů měřených toků alespoň pro souhrnné odběry měřené denně, přičemž si zvolí jednu z následujících dvou možností:
a)
každá aktualizace se vztahuje na toky plynu od počátku tohoto plynárenského dne D nebo
b)
každá aktualizace se vztahuje na přírůstkové plynárenské toky po toku, který byl vykázán v předchozí aktualizaci.
2. Každá aktualizace je poskytnuta do dvou hodin po konci závěrečné hodiny toků plynu.
Článek 36
Odběry neměřené denně
1. Použije-li se informační model podle základního scénáře:
a)
v plynárenský den D-1 poskytne provozovatel přepravní soustavy uživatelům sítě předpověď jejich odběrů neměřených denně pro plynárenský den D, a to nejpozději do 12:00 UTC (zimní čas) nebo 11:00 UTC (letní čas);
b)
v plynárenský den D poskytne provozovatel přepravní soustavy uživatelům sítě alespoň dvě aktualizace předpovědi jejich odběrů neměřených denně.
2. První aktualizace se poskytne nejpozději do 13:00 UTC (zimní čas) nebo 12:00 UTC (letní čas).
3. Doba poskytnutí druhé aktualizace se definuje po schválení vnitrostátním regulačním orgánem a provozovatel přepravní soustavy ji zveřejní. Tato aktualizace vezme v úvahu:
a)
přístup ke krátkodobým standardizovaným produktům na obchodní platformě;
b)
přesnost předpovědi odběrů prováděných uživatelem sítě neměřených denně ve srovnání s dobou jejího poskytnutí;
c)
dobu, kdy končí období renominace stanovené v čl. 15 odst. 1;
d)
dobu první aktualizace předpovědi odběrů prováděných uživatelem sítě neměřených denně.
4. Použije-li se informační model podle varianty 1, provozovatel přepravní soustavy v plynárenský den D poskytne uživatelům sítě alespoň dvě aktualizace jejich přídělů měřených toků alespoň pro souhrnné odběry neměřené denně, jak to uvádí článek 35.
5. Použije-li se informační model podle varianty 2, provozovatel přepravní soustavy v plynárenský den D-1 poskytne uživatelům sítě předpověď jejich odběrů neměřených denně pro plynárenský den D uvedenou v odst. 1 písm. a).
Článek 37
Dodávky a odběry po plynárenském dni
1. Nejpozději do konce plynárenského dne D + 1 poskytne provozovatel přepravní soustavy každému uživateli sítě počáteční příděl pro jeho dodávky a odběry na plynárenský den D a počáteční denní vyrovnávací množství.
a)
Pro informační modely podle základního scénáře a varianty 1 se přidělí všechen plyn dodaný do distribuční soustavy;
b)
pro informační model podle varianty 2 se odběry neměřené denně rovnají předpovědi odběrů prováděných uživatelem sítě neměřených denně poskytnuté den předem;
c)
pro informační model podle varianty 1 se počáteční příděl a počáteční denní vyrovnávací množství považuje za konečný příděl a konečné denní vyrovnávací množství.
2. Pokud se uplatní prozatímní opatření uvedené v článcích 47 až 51, lze v případě, že není technicky a provozně možné splnit odstavec 1, poskytnout počáteční příděl a počáteční denní vyrovnávací množství do tří plynárenských dnů po plynárenském dni D.
3. Ve lhůtě definované v použitelných vnitrostátních předpisech poskytne provozovatel přepravní soustavy každému uživateli sítě konečný příděl pro jeho dodávky a odběry a konečné denní vyrovnávací množství.
Článek 38
Analýza přínosů a nákladů
1. Do dvou let od vstupu tohoto nařízení v platnost provozovatel přepravní soustavy posoudí náklady a přínosy spojené se:
a)
zvýšením četnosti poskytování informací uživatelům sítě;
b)
zkrácením souvisejících lhůt pro poskytování informací;
c)
zlepšením přesnosti poskytovaných informací.
Tato analýza nákladů a přínosů uvádí rozdělení nákladů a přínosů mezi jednotlivé kategorie dotčených stran.
2. Provozovatel přepravní soustavy konzultuje toto posouzení se zúčastněnými stranami ve spolupráci s provozovateli distribuční soustavy, pokud se posouzení těchto provozovatelů týká.
3. Na základě výsledků konzultace vnitrostátní regulační orgán rozhodne o relevantních změnách v poskytování informací.
Článek 39
Informační závazky provozovatelů distribuční soustavy a stran provádějících předpověď vůči provozovateli přepravní soustavy
1. Každý provozovatel distribuční soustavy související s vyrovnávací zónou a každá strana provádějící předpověď poskytnou provozovateli přepravní soustavy v příslušné vyrovnávací zóně informace nezbytné pro poskytování informací uživatelům sítě podle tohoto nařízení. Tyto informace zahrnují dodávky do distribuční soustavy a odběry z ní bez ohledu na to, zda je daná soustava součástí uvedené vyrovnávací zóny, či nikoli.
2. Informace, jejich formát a postup jejich poskytování definují společně provozovatel přepravní soustavy, provozovatel distribuční soustavy a strana provádějící předpověď, podle toho, co je vhodné, aby zaručili, že provozovatel přepravní soustavy poskytuje uživatelům sítě informace náležitě a v souladu s touto kapitolou, a zejména s kritérii stanovenými v čl. 33 odst. 1.
3. Tyto informace jsou provozovateli přepravní soustavy poskytovány ve stejném formátu, jaký vymezují použitelné vnitrostátní předpisy, a musí být v souladu s formátem, který provozovatel přepravní soustavy používá k poskytování informací uživatelům sítě.
4. Vnitrostátním regulační orgán může požádat provozovatele přepravní soustavy, provozovatele distribuční soustavy a stranu provádějící předpověď, aby navrhli pobídkový mechanismus pro poskytování přesné předpovědi odběrů prováděných uživatelem sítě neměřených denně, který bude splňovat kritéria stanovená pro provozovatele přepravní soustavy v čl. 11 odst. 4.
5. Po předchozí konzultaci s dotčenými provozovateli přepravní soustavy a provozovateli distribuční soustavy vnitrostátní regulační orgán jmenuje stranu provádějící předpověď ve vyrovnávací zóně. Strana provádějící předpověď odpovídá za vytváření předpovědí denně neměřených odběrů uživatele sítě a případně následného přidělení přepravujícímu subjektu. Může se jednat o provozovatele přepravní soustavy, provozovatele distribuční soustavy nebo o třetí stranu.
Článek 40
Informační závazky provozovatele distribuční soustavy vůči provozovateli přepravní soustavy
Provozovatel distribuční soustavy poskytuje provozovateli přepravní soustavy informace o dodávkách do distribuční soustavy a odběrech z ní měřených v průběhu dne a měřených denně v souladu s požadavky na informace stanovenými v čl. 34 odst. 2 až 6 a článcích 35 a 37. Tyto informace se poskytují provozovateli přepravní soustavy tak, aby měl tento provozovatel dostatek času na to, aby je poskytl uživatelům sítě.
Článek 41
Informační závazky provozovatele distribuční soustavy vůči straně provádějící předpověď
1. Provozovatelé distribuční soustavy jsou odpovědní za to, aby byly straně provádějící předpověď poskytovány dostatečné a aktualizované informace pro účely uplatnění metodiky pro předpověď odběrů prováděných uživatelem sítě neměřených denně stanovené v čl. 42 odst. 2. Tyto informace se poskytují včas v souladu se lhůtami definovanými stranou provádějící předpověď podle jejích potřeb.
2. Odstavec 1 se obdobně vztahuje na variantu 1.
Článek 42
Informační závazky strany provádějící předpověď vůči provozovateli přepravní soustavy
1. Strana provádějící předpověď poskytuje provozovateli přepravní soustavy předpovědi denně neměřených odběrů uživatele sítě a následných přídělů v souladu s požadavky na informace stanovenými v článcích 36 a 37. Tyto informace se poskytují provozovateli přepravní soustavy tak, aby měl tento provozovatel dostatek času na to, aby je poskytl uživatelům sítě, a v případě předpovědí denně neměřených odběrů prováděných uživatelem sítě, jež jsou poskytovány den předem a v průběhu dne, nejpozději hodinu před uplynutím lhůt uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. a) a b), pokud se provozovatel přepravní soustavy a strana provádějící předpověď nedohodnou na pozdějším termínu, který poskytne provozovateli přepravní soustavy dostatek času na to, aby tyto informace předal uživatelům sítě.
2. Metodika předpovědi odběrů provedených uživatelem sítě neměřených denně je založena na statistickém modelu poptávky, v němž je každému odběru neměřenému denně přidělen zátěžový profil a který sestává ze vzorce pro kolísání poptávky po plynu v závislosti na proměnných, např. teplotě, dni v týdnu, typu zákazníka a období dovolených a prázdnin. Metodika je před přijetím předmětem konzultací.
3. Strana provádějící předpověď zveřejňuje alespoň každé dva roky zprávu o přesnosti předpovědi odběrů prováděných uživatelem sítě neměřených denně.
4. Je-li to vhodné, provozovatelé přepravní soustavy poskytují údaje o tocích plynu tak, aby strana provádějící předpověď měla dostatek času na splnění svých závazků podle tohoto článku.
5. Odstavce 2 až 4 se obdobně vztahují na variantu 1.
KAPITOLA IX
SLUŽBA FLEXIBILITY PROSTŘEDNICTVÍM AKUMULACE
Článek 43
Obecná ustanovení
1. Provozovatel přepravní soustavy může uživatelům sítě nabízet službu flexibility prostřednictvím akumulace poté, co vnitrostátní regulační orgán schválí příslušné podmínky.
2. Podmínky vztahující se na službu flexibility prostřednictvím akumulace jsou v souladu s odpovědností uživatele sítě spočívající ve vyrovnávání jeho dodávek a odběrů během plynárenského dne.
3. Služba flexibility prostřednictvím akumulace se omezí na úroveň flexibility prostřednictvím akumulace, která je v přepravní síti k dispozici a u které se má podle hodnocení vypracovaného dotčeným provozovatelem přepravní soustavy za to, že není požadována k provádění vlastní přepravní funkce potrubí.
4. Plyn, který uživatelé sítě v rámci této služby dodávají do přepravní sítě nebo který z ní odebírají, se zohlední při výpočtu jejich denního vyrovnávacího množství.
5. Mechanismus pro neutralitu stanovený v kapitole VII se na službu flexibility prostřednictvím akumulace nevztahuje, pokud vnitrostátní regulační orgán nerozhodne jinak.
6. Uživatelé sítě informují dotčeného provozovatele přepravní soustavy o využití služby flexibility prostřednictvím akumulace tím, že předloží nominace a renominace.
7. Provozovatel přepravní soustavy nemusí od uživatelů sítě vyžadovat, aby předložili nominace a renominace uvedené v odstavci 6 v případě, že absence takového oznámení neomezuje rozvoj krátkodobého velkoobchodního trhu s plynem a provozovatel přepravní soustavy má dostatek informací, aby zajistil přesný příděl pro využití služby flexibility prostřednictvím akumulace následující plynárenský den.
Článek 44
Podmínky poskytování služby flexibility prostřednictvím akumulace
1. Službu flexibility prostřednictvím akumulace lze poskytovat pouze tehdy, jsou-li splněna všechna tato kritéria:
a)
provozovatel přepravní soustavy nepotřebuje pro účely poskytování služby flexibility prostřednictvím akumulace uzavřít žádnou smlouvu s jakýmkoli dalším provozovatelem infrastruktury, např. provozovatelem skladovacího zařízení nebo provozovatelem zařízení LNG;
b)
příjmy, které provozovateli přepravní soustavy plynou z poskytování služby flexibility prostřednictvím akumulace, se přinejmenším rovnají nákladům, které vznikly nebo mají při poskytování této služby vzniknout;
c)
služba flexibility prostřednictvím akumulace je nabízena transparentním a nediskriminačním způsobem a může být nabízena prostřednictvím mechanismů hospodářské soutěže;
d)
provozovatel přepravní soustavy neúčtuje uživateli sítě přímé ani nepřímé poplatky za jakékoli náklady, které při poskytování služby flexibility prostřednictvím akumulace vzniknou, pokud tak není uvedeno ve smlouvě uzavřené s tímto uživatelem sítě, a
e)
poskytování služby flexibility prostřednictvím akumulace nemá nepříznivý vliv na přeshraniční obchod.
2. Provozovatel přepravní soustavy dá před poskytováním služby flexibility prostřednictvím akumulace přednost snížení vnitrodenních závazků.
KAPITOLA X
PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
Článek 45
Prozatímní opatření: obecná ustanovení
1. Pokud krátkodobý velkoobchodní trh s plynem postrádá dostatečnou likviditu, provozovatelé přepravní soustavy provedou vhodná prozatímní opatření uvedená v článcích 47 až 50. Vyrovnávací akce prováděné provozovatelem přepravní soustavy v případě prozatímních opatření v co největší míře podporují likviditu krátkodobého velkoobchodního trhu s plynem.
2. Využitím prozatímního opatření není dotčeno provádění jiných prozatímních opatření, ať alternativně, nebo dodatečně, a to za předpokladu, že cílem těchto opatření je podpora hospodářské soutěže a likvidity krátkodobého velkoobchodního trhu s plynem a že jsou tato opatření v souladu s obecnými zásadami stanovenými v tomto nařízení.
3. Prozatímní opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 vypracuje a provádí každý provozovatel přepravní soustavy v souladu se zprávou uvedenou v čl. 46 odst. 1 schválenou vnitrostátním regulačním orgánem v souladu s postupem stanoveným v článku 46.
4. Zpráva stanoví ukončení prozatímních opatření nejpozději do pěti let od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 46
Prozatímní opatření: výroční zpráva
1. Pokud provozovatel přepravní soustavy předpokládá, že provede prozatímní opatření nebo bude pokračovat v jejich provádění, vypracuje zprávu, v níž upřesní:
a)
popis stavu vývoje a likvidity krátkodobého velkoobchodního trhu s plynem v době vypracování zprávy, a to mimo jiné včetně následujících informací, má-li je provozovatel přepravní soustavy k dispozici:
i)
počet transakcí uzavřených na virtuálním obchodním bodě a počet transakcí obecně,
ii)
rozpětí nabídek k prodeji a koupi a objemy nabídek,
iii)
počet účastníků, kteří mají přístup ke krátkodobému velkoobchodnímu trhu s plynem,
iv)
počet účastníků, kteří byli v určitém období aktivní na krátkodobém velkoobchodním trhu s plynem;
b)
prozatímní opatření, která mají být uplatněna;
c)
důvody uplatnění prozatímních opatření:
i)
vysvětlení, proč jsou prozatímní opatření nutná kvůli stavu vývoje krátkodobého velkoobchodního trhu s plynem uvedeného v písmeni b),
ii)
posouzení, jak prozatímní opatření zvýší likviditu krátkodobého velkoobchodního trhu s plynem.
d)
identifikaci kroků, které budou přijaty k odstranění prozatímních opatření, včetně kritérií pro provedení těchto kroků a posouzení souvisejícího harmonogramu.
2. Provozovatel přepravní soustavy konzultuje návrh zprávy se zúčastněnými subjekty.
3. Po konzultaci předloží provozovatel přepravní soustavy zprávu vnitrostátnímu regulačnímu orgánu ke schválení. První zpráva se předloží do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost a následné zprávy, které ji v případě nutnosti aktualizují, se předkládají ročně.
4. Vnitrostátní regulační orgán přijme a zveřejní odůvodněné rozhodnutí do šesti měsíců po obdržení kompletní zprávy. Toto rozhodnutí se neprodleně oznámí agentuře a Komisi. Při rozhodování o tom, zda zprávu schválí, posoudí vnitrostátní regulační orgán její dopad na harmonizaci vyrovnávacích režimů, usnadnění integrace trhu, zaručení nediskriminace, účinné hospodářské soutěže a efektivního fungování trhu s plynem.
5. Použije se postup podle čl. 27 odst. 2.
Článek 47
Vyrovnávací platforma
1. Pokud krátkodobý velkoobchodní trh s plynem postrádá nebo podle očekávání bude postrádat dostatečnou likviditu nebo nelze-li na tomto trhu rozumným způsobem pořídit časově omezené a místně omezené produkty požadované provozovatelem přepravní soustavy, zřídí se vyrovnávací platforma, aby mohl provozovatel přepravní soustavy provádět vyrovnávání.
2. Provozovatelé přepravní soustavy zváží, zda lze zřídit společnou vyrovnávací platformu pro sousední vyrovnávací zóny v rámci spolupráce mezi provozovateli přepravní soustavy nebo v případech, kdy je k dispozici dostatečná kapacita pro propojení a takováto společná vyrovnávací platforma je považována za účinnou. Je-li zřízena společná vyrovnávací platforma, provozují ji dotčení provozovatelé přepravní soustavy.
3. Pokud se situace popsaná v odstavci 1 po pěti letech zásadně nezměnila, může vnitrostátní regulační orgán, aniž je dotčen čl. 45 odst. 4 a poté, co je předložena příslušná změna zprávy, rozhodnout, že vyrovnávací platforma bude nadále v provozu po další období nejvýše pěti let.
Článek 48
Alternativa k vyrovnávací platformě
Pokud může provozovatel přepravní soustavy prokázat, že v důsledku nedostatečné kapacity pro propojení dvou vyrovnávacích zón nemůže vyrovnávací platforma zvýšit likviditu krátkodobého velkoobchodního trhu s plynem a provozovateli přepravní soustavy neumožňuje, aby prováděl účinné vyrovnávací akce, může se schválením vnitrostátního regulačního orgánu použít alternativu, například vyrovnávací služby. Je-li taková alternativa použita, určí se podmínky následných smluvních ujednání, použitelné ceny a doba trvání.
Článek 49
Prozatímní vyrovnávací poplatek
1. Je-li nutné provést prozatímní opatření uvedená v článku 45, lze odvozenou cenu vypočítat v souladu se zprávou uvedenou v článku 46, která nahradí metodiku výpočtu denního vyrovnávacího poplatku.
2. V takovém případě lze odvozenou cenu založit na regulované ceně, zástupné tržní ceně nebo ceně odvozené z obchodů v rámci vyrovnávací platformy.
3. Zástupná tržní cena co možná nejvíce splňuje podmínky stanovené v čl. 22 odst. 6. Při koncipování této zástupné tržní ceny se zváží možná rizika manipulace s trhem.
Článek 50
Přípustná odchylka
1. Přípustné odchylky lze uplatnit pouze v případě, že uživatelé sítě nemají přístup:
a)
ke krátkodobému velkoobchodnímu trhu s plynem, jenž má dostatečnou likviditu;
b)
k plynové kapacitě nutné k vyrovnání krátkodobých výkyvů v poptávce po plynu či jeho nabídce nebo
c)
k dostatečným informacím o svých dodávkách a odběrech.
2. Přípustné odchylky se uplatní:
a)
ve vztahu k dennímu vyrovnávacímu množství uživatelů sítě;
b)
transparentně a nediskriminačně;
c)
pouze v nezbytném rozsahu a po minimální nutnou dobu.
3. Uplatnění přípustných odchylek může snížit finanční expozici uživatele sítě marginální prodejní ceně nebo marginální kupní ceně ve vztahu k celému dennímu vyrovnávacímu množství uživatele sítě za plynárenský den nebo k jeho části.
4. Úrovní přípustné odchylky je maximální množství plynu, které má každý uživatel sítě koupit nebo prodat za váženou průměrnou cenu. Pokud existuje zbývající množství plynu, které představuje denní vyrovnávací množství každého uživatele sítě, jež přesahuje úroveň přípustné odchylky, prodá se nebo koupí za marginální prodejní nebo marginální kupní cenu.
5. Koncepce úrovně přípustné odchylky:
a)
odráží flexibilitu přepravní sítě a potřeby uživatele sítě;
b)
odráží úroveň rizika, jemuž je uživatel sítě vystaven při vyrovnávání svých dodávek a odběrů;
c)
nebrzdí rozvoj krátkodobého velkoobchodního trhu s plynem;
d)
nevede ke zbytečně nadměrnému zvýšení nákladů provozovatele přepravní soustavy na vyrovnávací akce.
6. Úroveň přípustné odchylky se vypočte na základě dodávek a odběrů každého uživatele sítě pro každý plynárenský den, přičemž se vyloučí obchody na virtuálním obchodním bodě. Dílčí kategorie se definují podle použitelných vnitrostátních předpisů.
7. Úroveň přípustné odchylky použitelná na odběr neměřený denně definovaná podle použitelných vnitrostátních předpisů je založena na rozdílu mezi relevantní předpovědí odběrů provedených uživatelem sítě neměřených denně a přídělem pro odběr neměřený denně.
8. Úroveň přípustné odchylky může zahrnovat složku vypočtenou s ohledem na uplatnění odchylky v předpovědi odběrů provedených uživatelem sítě neměřených denně, jež představuje množství, o které příslušná předpověď:
a)
přesahuje příděl pro odběr neměřený denně v případě, že je denní vyrovnávací množství kladné;
b)
je nižší než příděl pro odběr neměřený denně v případě, že je denní vyrovnávací množství záporné.
KAPITOLA XI
ZÁVĚREČNÁ A PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 51
Uvolnění nadbytečné flexibility provozovatele přepravní soustavy
1. Pokud dlouhodobé smlouvy o pořizování flexibility platné v den vstupu tohoto nařízení v platnost udělují provozovateli přepravní soustavy právo odebírat či dodávat konkrétní objemy plynu, snaží se provozovatel přepravní soustavy tato množství flexibility snížit.
2. Při určování množství nadbytečné flexibility, která je k dispozici pro dodávku a odběr na základě platné dlouhodobé smlouvy, zohlední provozovatel přepravní soustavy využití krátkodobých standardizovaných produktů.
3. Nadbytečnou flexibilitu lze uvolnit buď:
a)
podle podmínek stávající smlouvy, pokud obsahuje ustanovení, která povolují snížit množství plynu, k němuž se vztahuje závazek, a/nebo stávající smlouvu ukončit, nebo
b)
pokud takováto smluvní práva neexistují:
i)
smlouva zůstává v platnosti, dokud není ukončena podle použitelných podmínek,
ii)
smluvní strany zváží dodatečná ujednání, aby bylo možné uvolnit zpět na trh nadbytečný plyn, který není požadován pro vyrovnávací účely, čímž by se ostatním uživatelům sítě zpřístupnilo větší množství flexibility.
4. Pokud platná smlouva stanoví snížení flexibility o množství, která jsou v souladu s dostupným nadbytečným množstvím, provozovatel přepravní soustavy sníží tuto flexibilitu, jakmile je to po vstupu tohoto nařízení v platnost rozumně možné nebo jakmile lze stanovit, že existuje nadbytečné množství.
5. Provozovatel přepravní soustavy konzultuje se zúčastněnými stranami konkrétní návrhy, které mají být provedeny jako prozatímní opatření pro uvolnění nadbytečné flexibility na základě platné dlouhodobé smlouvy.
6. Provozovatelé přepravní soustavy zveřejní informace o vyrovnávacích akcích, které podnikli na základě platné dlouhodobé smlouvy.
7. Vnitrostátní regulační orgán může stanovit cíle pro podíl, o nějž by se tyto dlouhodobé smlouvy měly snížit, aby se zvýšila likvidita krátkodobého velkoobchodního trhu s plynem.
Článek 52
Přechodná ustanovení
1. Vnitrostátní regulační orgán může provozovateli přepravní soustavy na základě odůvodněné žádosti povolit, aby ustanovení tohoto nařízení splnil do dvaceti čtyř měsíců od 1. října 2014, pokud tento provozovatel přepravní soustavy neprovádí žádné prozatímní opatření uvedené v kapitole X. V případě, že vnitrostátní regulační orgán tuto možnost využije, toto nařízení se na vyrovnávací zónu daného provozovatele přepravní soustavy nepoužije v rozsahu a po přechodnou dobu, které vnitrostátní regulační orgán ve svém rozhodnutí stanovil.
2. Vnitrostátní regulační orgán přijme a zveřejní odůvodněné rozhodnutí v souladu s odstavcem 1 do tří měsíců po obdržení takové žádosti. Toto rozhodnutí se neprodleně oznámí agentuře a Komisi.
Článek 53
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Aniž je dotčen článek 28, čl. 33 odst. 5, čl. 38 odst. 1, čl. 45 odst. 4, čl. 46 odst. 3, článek 51 a 52, použije se toto nařízení ode dne 1. října 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 26. března 2014.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 312/2014,
annettu 26 päivänä maaliskuuta 2014,
kaasunsiirtoverkkojen tasehallintaa koskevan verkkosäännön vahvistamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon maakaasunsiirtoverkkoihin pääsyä koskevista edellytyksistä ja asetuksen (EY) N:o 1775/2005 kumoamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 715/2009 (1) ja erityisesti sen 6 artiklan 11 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Jotta voitaisiin lisätä kilpailukykyä ja varmistaa, että kaikki kuluttajat voivat ostaa energiaa edullisimpaan hintaan, on ratkaisevan tärkeää toteuttaa kiireellisesti täysin toimivat ja yhteenliitetyt energian sisämarkkinat, joiden avulla voidaan taata kohtuuhintainen ja kestävä energiansaanti unionin taloutta varten.
(2)
Markkinoiden yhdentämisen kannalta on tärkeää, että kaasunsiirtoverkkojen tasehallintaa koskevilla säännöillä helpotetaan kaasukauppaa tasehallinta-alueiden rajojen yli ja edistetään tällä tavoin markkinoiden likviditeetin kehittymistä. Sen vuoksi tässä asetuksessa vahvistetaan koko unionia koskevat yhdenmukaistetut tasehallintasäännöt, joiden tavoitteena on antaa verkonkäyttäjille varmuus siitä, että ne voivat hallita tasehallintapositioitaan eri tasehallinta-alueilla taloudellisesti tehokkaalla ja syrjimättömällä tavalla koko unionissa.
(3)
Tällä asetuksella edistetään sellaisten kilpailulle avointen lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden kehittymistä Euroopan unionissa, joiden ansiosta kaasua voidaan tarjota joustavasti ostoon ja myyntiin mistä tahansa lähteestä markkinamekanismien avulla, jolloin verkonkäyttäjät voivat tasapainottaa tehokkaasti tasehallintasalkkunsa tai siirtoverkonhaltija voi käyttää kaasujoustoa tasapainottaessaan siirtoverkkoa.
(4)
Asetuksessa (EY) N:o 715/2009 vahvistetaan syrjimättömät säännöt maakaasunsiirtoverkkoihin pääsyä koskeville edellytyksille, millä pyritään varmistamaan kaasun sisämarkkinoiden moitteeton toiminta. Markkinaperusteiset tasehallintasäännöt antavat verkonkäyttäjille kustannuksia vastaavien tasepoikkeamamaksujen muodossa taloudellisen kannustimen tasapainottaa niiden tasehallintasalkut.
(5)
Verkonkäyttäjien vastuulla on tasapainottaa syöttönsä otoillaan. Tässä yhteydessä tasehallintasäännöillä pyritään edistämään lyhytaikaisia kaasutukkumarkkinoita, joille perustetaan kauppapaikkoja helpottamaan verkonkäyttäjien ja siirtoverkonhaltijan välistä kaasukauppaa. Siirtoverkonhaltijat suorittavat siirtoverkkojen fyysisen tasapainottamisen, kun se on tarpeen. Näin toimiessaan siirtoverkonhaltijoiden olisi noudatettava priorisointijärjestystä. Priorisointijärjestys muodostetaan siten, että siirtoverkonhaltijat hankkivat kaasua ottamalla huomioon sekä taloudelliset että toiminnalliset näkökohdat ja käyttämällä tuotteita, jotka voidaan toimittaa mahdollisimman laajasta joustolähteiden valikoimasta, nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksista ja varastoista saatavat tuotteet mukaan luettuina. Siirtoverkonhaltijoiden olisi pyrittävä tyydyttämään mahdollisimman suuri osa kaasun tasapainottamistarpeistaan ostamalla ja myymällä lyhytaikaisia standardoituja tuotteita lyhytaikaisilla kaasutukkumarkkinoilla.
(6)
Jotta verkonkäyttäjät voisivat tasapainottaa tasehallintasalkkunsa, tässä asetuksessa asetetaan myös tietojen antamista koskevat vähimmäisvaatimukset markkinaperusteisen tasehallintajärjestelmän täytäntöönpanoa varten. Sen vuoksi tämän asetuksen mukaisilla tietovirroilla pyritään tukemaan päiväkohtaista tasehallintajärjestelmää, ja niiden on tarkoitus toimia tietokokonaisuutena, joka auttaa verkonkäyttäjää hallitsemaan kustannustehokkaasti riskejään ja mahdollisuuksiaan.
(7)
Kaupallisesti arkaluonteisten tietojen suojaamisen lisäksi siirtoverkonhaltijoiden olisi tämän asetuksen mukaisesti käsiteltävä niille tätä asetusta sovellettaessa toimitettuja tietoja luottamuksellisina, eivätkä ne saisi paljastaa kolmansille osapuolille näitä tietoja kokonaan tai osittain, paitsi jos ja siinä määrin kuin niillä on siihen laillinen oikeus.
(8)
Tämä asetus on annettu asetuksen (EY) N:o 715/2009 perusteella, jota se täydentää ja jonka erottamattoman osan se muodostaa. Muissa säädöksissä asetukseen (EY) N:o 715/2009 tehtyjen viittausten on katsottava olevan viittauksia myös tähän asetukseen. Tätä asetusta sovelletaan vapautuksen piiriin kuulumattomaan kapasiteettiin sellaisissa merkittävissä uusissa infrastruktuureissa, jotka ovat saaneet vapautuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/73/EY (2) 32 artiklan tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY (3) entisen 18 artiklan soveltamisesta, siinä määrin kuin tämän asetuksen soveltaminen ei heikennä kyseistä vapautusta. Tätä asetusta sovelletaan ottaen huomioon yhdysputkien erityisluonne.
(9)
Tämä asetus on laadittu asetuksen (EY) N:o 715/2009 6 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Siinä jatketaan asetuksen (EY) N:o 715/2009 21 artiklassa vahvistettujen tasehallintasääntöjen yhdenmukaistamista kaasukaupan helpottamiseksi.
(10)
Tämä asetus sisältää jakeluverkonhaltijoihin sovellettavia säännöksiä, joiden tarkoituksena on yhdenmukaistaa jakeluverkonhaltijoiden tehtäviä vain jos ja siinä määrin kuin näiden säännösten asianmukainen täytäntöönpano sitä edellyttää.
(11)
Kansallisten sääntelyviranomaisten ja siirtoverkonhaltijoiden olisi otettava huomioon parhaat käytännöt ja pyrkimykset, joilla voidaan yhdenmukaistaa tämän asetuksen täytäntöönpanomenettelyjä. Viraston ja kansallisten sääntelyviranomaisten olisi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 713/2009 (4) 7 artiklan mukaisesti varmistettava, että tasehallintasäännöt pannaan koko unionissa mahdollisimman tehokkaasti täytäntöön.
(12)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 2009/73/EY 51 artiklalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
Tällä asetuksella vahvistetaan verkkosääntö, jossa esitetään kaasun tasehallintasäännöt, mukaan luettuina verkkoon liittyvät säännöt ilmoitusmenettelyistä ja säännöt tasepoikkeamamaksuista, päiväkohtaiseen tasepoikkeamamaksuun liittyvistä selvitysmenettelyistä ja siirtoverkonhaltijoiden verkkojen välisestä toiminnallisesta tasehallinnasta.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä asetusta sovelletaan unionin rajojen sisäpuolella oleviin tasehallinta-alueisiin.
2. Tätä asetusta ei sovelleta niissä jäsenvaltioissa oleviin tasehallinta-alueisiin, joilla on voimassa direktiivin 2009/73/EY 49 artiklaan perustuva poikkeus.
3. Tätä asetusta ei sovelleta täsmäytykseen, joka olisi tehtävä määränjakojen ja myöhemmin loppukuluttajien mittarilukemista saadun todellisen kulutuksen välillä, kun tällaisia lukemia on saatavilla.
4. Tätä asetusta ei sovelleta hätätilanteissa, joissa siirtoverkonhaltijan on tarvittaessa pantava täytäntöön sovellettavien kansallisten sääntöjen ja toimista kaasunsaannin turvaamiseksi 20 päivänä lokakuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 994/2010 (5) mukaisia erityistoimenpiteitä.
5. Tästä asetuksesta johtuvat verkonkäyttäjien oikeudet ja velvollisuudet koskevat ainoastaan niitä verkonkäyttäjiä, jotka ovat tehneet siirtosopimuksen tai muun oikeudellisesti sitovan sopimuksen, jonka nojalla ne voivat toimittaa kaupankäynti-ilmoituksia 5 artiklan mukaisesti.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 715/2009 2 artiklan, kaasunsiirtojärjestelmien kapasiteetinjakomekanismien verkkosäännön vahvistamisesta ja asetuksen (EY) N:o 715/2009 täydentämisestä annetun komission asetuksen (EU) N:o 984/2013 (6) 3 artiklan sekä direktiivin 2009/73/EY 2 artiklan määritelmiä. Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan
1.
’tasehallinta-alueella’ syöttö- ja ottojärjestelmää, johon sovelletaan erityistä tasehallintajärjestelmää ja johon voi kuulua jakelujärjestelmiä tai niiden osia;
2.
’tasehallintatoimella’ toimea, jonka siirtoverkonhaltija toteuttaa muuttaakseen siirtoverkkoon tulevia tai siirtoverkosta lähteviä kaasuvirtoja, lukuun ottamatta kuitenkaan sellaiseen kaasuun liittyviä toimia, jonka ei katsota kuuluvan kaasun ottoon järjestelmästä, sekä sellaiseen kaasuun liittyviä toimia, jota siirtoverkonhaltija käyttää järjestelmän toimintaan;
3.
’tasehallinnan neutralointimaksulla’ maksua, jonka suuruus on niiden määrien erotus, jotka on maksettu tai maksettava siirtoverkonhaltijalle sen suorittamista tasehallintatoiminnoista ja jotka siirtoverkonhaltija on maksanut tai sen on maksettava näistä toiminnoistaan ja jotka on maksettava asianomaisille verkonkäyttäjille tai kannettava näiltä;
4.
’kauppapaikalla’ kauppapaikan ylläpitäjän tarjoamaa ja ylläpitämää sähköistä kauppapaikkaa, jolla kaupankäyntiosapuolet voivat kyseisellä kauppapaikalla sovellettavien ehtojen ja edellytysten mukaisesti jättää ja hyväksyä, mukaan luettuna oikeus tarkistaa ja peruuttaa, sellaista kaasua koskevia osto- ja myyntitarjouksia, jota tarvitaan tasoittamaan kaasun kysynnässä ja tarjonnassa esiintyviä lyhytaikaisia vaihteluja, ja jolla siirtoverkonhaltija käy kauppaa tasehallintatoimien toteuttamiseksi;
5.
’kaupankäyntiosapuolella’ verkonkäyttäjää tai siirtoverkonhaltijaa, jolla on sopimus kauppapaikan ylläpitäjän kanssa ja joka täyttää kauppapaikalla harjoitettavan kaupankäynnin edellytykset;
6.
’tasehallinnan kauppapaikalla’ kauppapaikkaa, jolla siirtoverkonhaltija on kaupankäyntiosapuolena kaikissa kaupoissa;
7.
’tasehallintapalvelulla’ palvelua, jota tarjotaan siirtoverkonhaltijalle sellaista kaasua koskevan sopimuksen perusteella, jota tarvitaan tasoittamaan kaasun kysynnässä ja tarjonnassa esiintyviä lyhytaikaisia vaihteluja, ja joka ei ole lyhytaikainen standardoitu tuote;
8.
’vahvistetulla määrällä’ siirtoverkonhaltijan vahvistamaa kaasumäärää, jonka kuljetus on suunniteltu tai siirretty kaasutoimituspäiväksi D;
9.
’päiväkohtaisella tasepoikkeamamaksulla’ rahamäärää, jonka verkonkäyttäjä maksaa tai saa päiväkohtaisesta tasepoikkeamamäärästä;
10.
’päivittäin mitattavalla’ sitä, että kaasumäärä mitataan ja kerätään yhden kerran kaasutoimituspäivää kohden;
11.
’päivänsisäisesti mitattavalla’ sitä, että kaasumäärä mitataan ja kerätään vähintään kaksi kertaa kaasutoimituspäivän aikana;
12.
’harvemmin kuin päivittäin mitattavalla’ sitä, että kaasumäärä mitataan ja kerätään harvemmin kuin yhden kerran kaasutoimituspäivää kohden;
13.
’tasehallintasalkulla’ verkonkäyttäjän syöttöjen ja ottojen muodostamaa joukkoa;
14.
’siirtomäärällä’ tapauksen mukaan siirtoverkonhaltijan ja verkonkäyttäjän tai verkonkäyttäjien tai tasehallintasalkkujen välillä siirrettävää kaasumäärää;
15.
’määränjaolla’ kilowattitunteina ilmaistua kaasumäärää, jonka siirtoverkonhaltija osoittaa verkonkäyttäjälle syöttönä tai ottona päiväkohtaisen tasepoikkeamamäärän määrittämiseksi;
16.
’uudelleenilmoituskierroksella’ menettelyä, jonka siirtoverkonhaltija toteuttaa toimittaakseen verkonkäyttäjälle vahvistettuja määriä koskevan viestin uudelleenilmoituksen vastaanottamisen jälkeen;
17.
’päivänsisäisellä maksulla’ maksua, jonka siirtoverkonhaltija kantaa verkonkäyttäjältä tai suorittaa verkonkäyttäjälle päivänsisäisen velvoitteen perusteella;
18.
’päivänsisäisellä velvoitteella’ siirtoverkonhaltijan verkonkäyttäjille määräämiä sääntöjä, jotka koskevat verkonkäyttäjien kaasutoimituspäivän aikana tekemiä syöttöjä ja ottoja;
19.
’perustapauksella’ tietojenantomallia, jossa harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevat tiedot muodostuvat seuraavan päivän ja päivänsisäisistä ennusteista;
20.
’muunnelmalla 1’ tietojenantomallia, jossa harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja ja päivittäin mitattavia ottoja koskevat tiedot perustuvat mitattavien virtojen jakoon kaasutoimituspäivän aikana,
21.
’muunnelmalla 2’ tietojenantomallia, jossa harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevat tiedot ovat seuraavan päivän ennuste.
II LUKU
TASEHALLINTAJÄRJESTELMÄ
4 artikla
Yleiset periaatteet
1. Verkonkäyttäjät kantavat vastuun tasehallintasalkkujensa tasapainottamisesta, jotta siirtoverkonhaltijoilla olisi mahdollisimman vähän tarvetta toteuttaa tämän asetuksen mukaisia tasehallintatoimia.
2. Tämän asetuksen mukaisesti vahvistettujen tasehallintasääntöjen on vastattava järjestelmän todellisia vaatimuksia ottaen huomioon siirtoverkonhaltijoiden käytettävissä olevat resurssit, ja niiden on tarjottava verkonkäyttäjille kannustimia, jotta nämä tasapainottaisivat tasehallintasalkkunsa tehokkaasti.
3. Verkonkäyttäjillä on oikeus tehdä siirtoverkonhaltijan kanssa oikeudellisesti sitova sopimus, jonka nojalla ne voivat toimittaa kaupankäynti-ilmoituksia riippumatta siitä, ovatko ne tehneet siirtokapasiteettia koskevia sopimuksia.
4. Tasehallinta-alueella, jolla toimii useampi kuin yksi siirtoverkonhaltija, tätä asetusta sovelletaan kaikkiin kyseisellä alueella toimiviin siirtoverkonhaltijoihin. Jos vastuu niiden siirtoverkkojen tasapainottamisesta on siirretty yksikölle, tätä asetusta sovelletaan kyseiseen yksikköön sovellettavissa kansallisissa säännöissä määritetyssä laajuudessa.
5 artikla
Kaupankäynti-ilmoitukset ja määränjaot
1. Yhdellä tasehallinta-alueella tapahtuva kahden tasehallintasalkun välinen kaasunsiirto on suoritettava luovutusta ja hankintaa koskevien kaupankäynti-ilmoitusten välityksellä, jotka toimitetaan siirtoverkonhaltijalle kaasutoimituspäivää varten.
2. Siirtoverkonhaltijan on vahvistettava kaupankäynti-ilmoitusten toimittamisen, peruuttamisen ja muuttamisen ajankohdat siirtosopimuksessa tai muissa verkonkäyttäjien kanssa tehtävissä oikeudellisesti sitovissa sopimuksissa ottaen huomioon kaupankäynti-ilmoitusten käsittelyyn mahdollisesti tarvittavan ajan. Siirtoverkonhaltijan on annettava verkonkäyttäjille mahdollisuus toimittaa kaupankäynti-ilmoituksia vähän ennen sitä ajankohtaa, jona kaupankäynti-ilmoitus tulee voimaan.
3. Siirtoverkonhaltijan on minimoitava kaupankäynti-ilmoitusten käsittelyaika. Käsittely saa kestää enintään kolmekymmentä minuuttia paitsi silloin, kun kaupankäynti-ilmoituksen voimaantuloaika antaa mahdollisuuden pidentää käsittelyaikaa kahteen tuntiin saakka.
4. Kaupankäynti-ilmoituksessa on oltava ainakin seuraavat tiedot:
a)
kaasutoimituspäivä, joksi kaasu siirretään;
b)
asianomaisia tasehallintasalkkuja koskevat tunnistetiedot;
c)
tieto siitä, onko kyse luovutusta vai hankintaa koskevasta kaupankäynti-ilmoituksesta;
d)
siirtomäärä ilmaistuna yksikkönä kWh/d, kun on kyse päiväkohtaisesta siirtomäärästä, tai yksikkönä kWh/h, kun on kyse tuntikohtaisesta siirtomäärästä, sen mukaan, mitä siirtoverkonhaltija vaatii.
5. Jos siirtoverkonhaltija saa toisiaan vastaavat luovutusta ja hankintaa koskevat kaupankäynti-ilmoitukset ja siirtomäärät ovat samansuuruiset, siirtoverkonhaltija on osoitettava siirtomäärä kyseisiin tasehallintasalkkuihin
a)
ottona luovutusta koskevan kaupankäynti-ilmoituksen tehneen verkonkäyttäjän tasehallintasalkkuun ja
b)
syöttönä hankintaa koskevan kaupankäynti-ilmoituksen tehneen verkonkäyttäjän tasehallintasalkkuun.
6. Jos 5 kohdassa tarkoitetut siirtomäärät eivät ole samansuuruiset, siirtoverkonhaltijan on joko osoitettava toiseen kaupankäynti-ilmoitukseen merkitty pienempi siirtomäärä tai hylättävä kummatkin kaupankäynti-ilmoitukset. Siirtoverkonhaltija vahvistaa sovellettavan säännön sovellettavassa siirtosopimuksessa tai muussa oikeudellisesti sitovassa sopimuksessa.
7. Palveluntarjoajaa ei saa estää toimimasta verkonkäyttäjän puolesta 5 kohtaa sovellettaessa, jos siirtoverkonhaltija on antanut ennakolta luvan tällaiseen toimintaan.
8. Verkonkäyttäjä voi tehdä kaasutoimituspäivää koskevan kaupankäynti-ilmoituksen riippumatta siitä, onko se tehnyt kyseistä kaasutoimituspäivää koskevan ilmoituksen.
9. Edellä olevia 1-8 kohtaa sovelletaan 6 artiklan 3 artiklan a alakohdan mukaisesti kauppaa käyviin siirtoverkonhaltijoihin soveltuvin osin.
III LUKU
TOIMINNALLINEN TASEHALLINTA
6 artikla
Yleiset säännökset
1. Siirtoverkonhaltijan on toteutettava tasehallintatoimia
a)
pitääkseen siirtoverkon sen toimintarajoissa;
b)
saavuttaakseen siirtoverkon putkilinjavarastoinnissa sellaisen aseman päivän lopussa, joka poikkeaa siitä asemasta, joka on oletettu saavutettavan kyseiseksi kaasutoimituspäiväksi ennakoitujen syöttöjen ja ottojen perusteella, ja joka on siirtoverkon taloudellisen ja tehokkaan toiminnan mukainen.
2. Toteuttaessaan tasehallintatoimia siirtoverkonhaltijan on otettava huomioon ainakin seuraavat tasehallinta-aluetta koskevat seikat:
a)
siirtoverkonhaltijan omat arviot kaasun kysynnästä sen kaasutoimituspäivän aikana ja koko sinä kaasutoimituspäivänä, joksi tasehallintatoimea tai -toimia suunnitellaan;
b)
ilmoituksia ja määränjakoja koskevat tiedot sekä mitatut kaasuvirrat;
c)
kaasunpaineet koko siirtoverkossa (-verkoissa).
3. Siirtoverkonhaltijan on toteutettava tasehallintatoimia
a)
ostamalla tai myymällä lyhytaikaisia standardoituja tuotteita kauppapaikalla; ja/tai
b)
käyttämällä tasehallintapalveluja.
4. Toteuttaessaan tasehallintatoimia siirtoverkonhaltijan on otettava huomioon seuraavat periaatteet:
a)
tasehallintatoimet on toteutettava syrjimättömästi;
b)
tasehallintatoimissa on otettava huomioon kaikki siirtoverkonhaltijoiden velvollisuudet hoitaa siirtoverkkoa taloudellisesti ja tehokkaasti.
7 artikla
Lyhytaikaiset standardoidut tuotteet
1. Lyhytaikaisilla standardoiduilla tuotteilla käydään kauppaa samana päivänä tai seuraavana päivänä tapahtuvaa toimitusta varten seitsemänä päivänä viikossa kauppapaikan sovellettavien sääntöjen mukaisesti, jotka kauppapaikan ylläpitäjä ja siirtoverkonhaltija ovat määritelleet keskenään.
2. Alulle paneva kaupankäyntiosapuoli on se kaupankäyntiosapuoli, joka tekee osto- tai myyntitarjouksen kauppapaikalla tapahtuvaa kaupankäyntiä varten, ja hyväksyvä kaupankäyntiosapuoli on se kaupankäyntiosapuoli, joka hyväksyy tarjouksen.
3. Jos kauppaa käydään omistuksen kohteena olevalla tuotteella,
a)
yksi kaupankäyntiosapuoli tekee hankintaa koskevan kaupankäynti-ilmoituksen ja toinen tekee luovutusta koskevan kaupankäynti-ilmoituksen;
b)
kummassakin kaupankäynti-ilmoituksessa on ilmoitettava kaasumäärä, joka siirretään siltä kaupankäyntiosapuolelta, joka tekee luovutusta koskevan kaupankäynti-ilmoituksen, sille kaupankäyntiosapuolelle, joka tekee hankintaa koskevan kaupankäynti-ilmoituksen,
c)
jos käytetään tuntikohtaista siirtomäärää, sitä on sovellettava kiinteämääräisesti kaikkiin kaasutoimituspäivän jäljellä oleviin tunteihin tietystä alkamisajasta lähtien, ja sen on oltava kaikkina tätä alkamisaikaa edeltävinä tunteina nolla.
4. Jos kauppaa käydään sijaintiriippuvaisella tuotteella,
a)
siirtoverkonhaltijan on päätettävä, mitä syöttö- ja ottokohtia tai niiden ryhmiä voidaan käyttää;
b)
on täytettävä kaikki 3 kohdassa säädetyt edellytykset;
c)
alulle panevan kaupankäyntiosapuolen on muutettava kaasumäärää, joka on toimitettava tai otettava siirtoverkkoon tai siirtoverkosta tietyssä syöttö- tai ottokohdassa, siirtomäärää vastaavalla määrällä ja todistettava siirtoverkonhaltijalle, että kyseistä määrää on muutettu tällä tavoin.
5. Jos kauppaa käydään aikariippuvaisella tuotteella,
a)
on täytettävä 3 kohdan a ja b alakohdassa säädetyt edellytykset;
b)
tuntikohtaista siirtomäärää on sovellettava kaasutoimituspäivän tunteihin tietystä alkamisajasta lähtien tiettyyn päättymisaikaan saakka, ja sen on oltava kaikkina alkamisaikaa edeltävinä ja kaikkina päättymisajan jälkeisinä tunteina nolla.
6. Jos kauppaa käydään aika- ja sijaintiriippuvaisella tuotteella, 4 kohdan a ja c alakohdassa sekä 5 kohdassa säädettyjen edellytysten on täytyttävä.
7. Kun otetaan käyttöön lyhytaikaisia standardoituja tuotteita, vierekkäisiltä tasehallinta-alueilta olevien siirtoverkonhaltijoiden on tehtävä yhteistyötä määritelläkseen asiaankuuluvat tuotteet. Kunkin siirtoverkonhaltijan on ilmoitettava asianomaisille kauppapaikkojen ylläpitäjille tällaisen yhteistyön tuloksesta ilman aiheetonta viivytystä.
8 artikla
Tasehallintapalvelut
1. Siirtoverkonhaltijalla on oikeus hankkia tasehallintapalveluja sellaisia tilanteita varten, joissa lyhyen aikavälin standardoidut tuotteet eivät ole tosiasiallisesti tai todennäköisesti sopiva keino pitää siirtoverkko sen toimintarajoissa, tai silloin, kun lyhytaikaisilla standardoiduilla tuotteilla ei ole likvidejä markkinoita.
2. Kun siirtoverkonhaltija hankkii tasehallintapalveluja toteuttaakseen niiden avulla tasehallintatoimia, sen on otettava huomioon ainakin seuraavat näkökohdat:
a)
tapa, jolla siirtoverkko pidetään tasehallintapalvelujen avulla sen toimintarajoissa;
b)
tasehallintapalvelujen vasteaika verrattuna saatavilla olevien lyhytaikaisten standardoitujen tuotteiden vasteaikoihin;
c)
tasehallintapalvelujen arvioidut hankinta- ja käyttökustannukset verrattuina saatavilla olevien lyhytaikaisten standardoitujen tuotteiden arvioituihin käyttökustannuksiin;
d)
alue, jolla kaasu on toimitettava;
e)
kaasun laatua koskevat siirtoverkonhaltijan vaatimukset;
f)
se, missä määrin tasehallintapalvelujen hankinta ja käyttö voivat vaikuttaa lyhytaikaisiin kaasutukkumarkkinoihin.
3. Tasehallintapalvelut on hankittava markkinaperusteisella tavalla käyttämällä sovellettavien kansallisten sääntöjen mukaisesti avointa ja syrjimätöntä julkista tarjouskilpailumenettelyä ja ottamalla huomioon erityisesti seuraavat seikat:
a)
ennen kuin siirtoverkonhaltija sitoutuu tasehallintapalvelun hankintasopimukseen sen on julkaistava tarjouspyyntö, joka ei ole rajoittava ja jossa tarjoajille ilmoitetaan tarjouskilpailun tarkoitus, laajuus ja siihen liittyvät ohjeet, jotta tarjoajat voisivat osallistua tarjouskilpailumenettelyyn;
b)
tulokset on julkaistava, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kaupallisesti arkaluonteisten tietojen suojaa, ja kullekin tarjoajalle on ilmoitettava kyseistä tarjoajaa koskevat tulokset.
4. Kansallinen sääntelyviranomainen voi erityistapauksissa hyväksyä muun avoimen ja syrjimättömän menettelyn kuin julkisen tarjouskilpailun käytön.
5. Tasehallintapalvelu saa olla voimassa enintään vuoden, jollei kansallisen sääntelyviranomaisen tekemässä päätöksessä sallita pidempää voimassaoloaikaa, ja tasehallintapalvelu on aloitettava kahdentoista kuukauden kuluessa siitä, kun sopimuspuolet ovat tehneet kyseistä palvelua koskevan sitovan sopimuksen.
6. Siirtoverkonhaltijan on tarkasteltava tasehallintapalvelujensa käyttöä vuosittain uudelleen arvioidakseen, vastaisivatko saatavilla olevat lyhytaikaiset standardoidut tuotteet paremmin siirtoverkonhaltijan toimintavaatimuksia ja voitaisiinko tasehallintapalvelujen käyttöä vähentää seuraavana vuonna.
7. Siirtoverkonhaltijan on julkaistava hankittuja tasehallintapalveluja ja niihin liittyviä kustannuksia koskevat tiedot vuosittain.
9 artikla
Priorisointijärjestys
1. Jollei 6 artiklan 4 kohdassa vahvistetuista periaatteista muuta johdu, siirtoverkonhaltijan on otettava huomioon seuraavat seikat päättäessään asianmukaisista tasehallintatoimista:
a)
sen on priorisoitava omistuksen kohteena olevien tuotteiden käyttöä muihin saatavilla oleviin lyhytaikaisiin standardoituihin tuotteisiin nähden, jos ja siinä määrin kuin se on tarkoituksenmukaista;
b)
sen on käytettävä muita lyhytaikaisia standardoituja tuotteita, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
1)
sen on käytettävä sijaintiriippuvaisia tuotteita, jos kaasuvirranmuutoksia tarvitaan tietyissä syöttö- ja/tai ottokohdissa ja/tai niiden on käynnistyttävä tiettynä ajankohtana kaasutoimituspäivän aikana, jotta siirtoverkko voidaan pitää sen toimintarajoissa;
2)
sen on käytettävä aikariippuvaisia tuotteita, jos kaasuvirranmuutoksia tarvitaan tiettynä ajankohtana kaasutoimituspäivän aikana, jotta siirtoverkko voidaan pitää sen toimintarajoissa. Siirtoverkonhaltija saa käyttää aikariippuvaista tuotetta vain, jos se on taloudellisempaa ja tehokkaampaa kuin ostaa ja myydä omistuksen kohteena olevien tuotteiden tai sijaintiriippuvaisten tuotteiden yhdistelmä;
3)
sen on käytettävä aika- ja sijaintiriippuvaisia tuotteita, jos kaasuvirran muutoksia tarvitaan tietyissä syöttö- ja/tai ottokohdissa ja tiettynä ajankohtana kaasutoimituspäivän aikana, jotta siirtoverkko voidaan pitää sen toimintarajoissa. Siirtoverkonhaltija saa käyttää aika- ja sijaintiriippuvaista tuotetta vain, jos se on taloudellisempaa ja tehokkaampaa kuin ostaa ja myydä sijaintiriippuvaisten tuotteiden yhdistelmä;
c)
se saa käyttää tasehallintapalveluja vain, jos se arvioi, että lyhytaikaisilla standardoiduilla tuotteilla ei tosiasiallisesti tai todennäköisesti päästä sellaiseen tulokseen, joka tarvitaan siirtoverkon pitämiseksi sen toimintarajoissa.
Siirtoverkonhaltijan on otettava huomioon kustannustehokkuus a-c alakohdassa tarkoitetuilla priorisointijärjestyksen tasoilla.
2. Käydessään kauppaa lyhytaikaisilla standardoiduilla tuotteilla siirtoverkonhaltijan on priorisoitava päivänsisäisiä tuotteita seuraavan päivän tuotteisiin nähden, jos ja siinä määrin kuin se on asianmukaista.
3. Siirtoverkonhaltija voi pyytää kansalliselta sääntelyviranomaiselta lupaa käydä kauppaa vierekkäisellä tasehallinta-alueella sellaisella kaasulla, joka siirretään kyseiselle tasehallinta-alueelle tai kyseiseltä tasehallinta-alueelta, jolloin tällainen kauppa toimisi vaihtoehtona kaupalle, jota siirtoverkonhaltija käy omistuksen kohteena olevilla tuotteilla ja/tai sijaintiriippuvaisilla tuotteilla omalla (omilla) tasehallinta-alueellaan (-alueillaan). Päättäessään luvan myöntämisestä kansallinen sääntelyviranomainen voi harkita vaihtoehtoisia ratkaisuja, joilla voidaan parantaa kotimarkkinoiden toimintaa. Siirtoverkonhaltijan ja kansallisen sääntelyviranomaisen on tarkasteltava sovellettavia ehtoja ja edellytyksiä vuosittain uudelleen. Tämän tasehallintatoimen käyttö ei saa rajoittaa verkonkäyttäjien mahdollisuutta saada ja käyttää kyseisen yhteenliitäntäpisteen kapasiteettia.
4. Siirtoverkonhaltijan on julkaistava vuosittain tiedot kunkin 1 kohdassa asetetun vaatimuksen mukaisesti toteutettujen sekä 3 kohdan mukaisesti toteutettujen tasehallintatoimien kustannuksista, käyttötiheydestä ja määrästä.
10 artikla
Kauppapaikka
1. Hankkiakseen lyhytaikaisia standardoituja tuotteita siirtoverkonhaltijan on käytävä kauppaa kauppapaikalla, joka täyttää kaikki seuraavat perusteet:
a)
se tarjoaa koko kaasutoimituspäivän ajan riittävää tukea sekä verkonkäyttäjille, jotka käyvät kauppaa lyhytaikaisilla standardoiduilla tuotteilla, että siirtoverkonhaltijoille, jotka käyvät kauppaa tällaisilla tuotteilla toteuttaakseen asianmukaisia tasehallintatoimia;
b)
se tarjoaa avoimen ja syrjimättömän pääsyn;
c)
se tarjoaa palveluja yhdenvertaisen kohtelun mukaisesti;
d)
se varmistaa anonyymin kaupankäynnin ainakin siihen asti, kun liiketoimesta on päätetty;
e)
se tarjoaa kaikille kaupankäyntiosapuolille yksityiskohtaiset tiedot ajankohtaisista osto- ja myyntitarjouksista;
f)
se varmistaa, että kaikista kaupoista ilmoitetaan asianmukaisesti siirtoverkonhaltijalle.
2. Siirtoverkonhaltijan on pyrittävä varmistamaan, että 1 kohdassa vahvistetut perusteet täyttyvät ainakin yhdellä kauppapaikalla. Jos siirtoverkonhaltija ei ole voinut varmistaa, että kyseiset perusteet täyttyvät ainakin yhdellä kauppapaikalla, sen on toteutettava toimenpiteet, jotka tarvitaan 47 artiklan mukaisen tasehallinnan kauppapaikan tai yhteisen tasehallinnan kauppapaikan perustamiseksi.
3. Kun yksittäisestä kaupasta on päätetty, siirtoverkonhaltija antaa kaupankäyntiosapuolten saataville riittävästi yksityiskohtaisia tietoja, jotta kauppa voidaan vahvistaa.
4. Kaupankäyntiosapuolen vastuulla on toimittaa siirtoverkonhaltijalle 5 artiklan mukainen kaupankäynti-ilmoitus, jollei tätä vastuuta ole annettu kauppapaikan ylläpitäjälle tai kolmannelle osapuolelle kauppapaikan sovellettavien sääntöjen mukaisesti.
5. Kauppapaikan ylläpitäjän on
a)
julkaistava kunkin kaupan jälkeen oston marginaalihinnan ja myynnin marginaalihinnan kehitys ilman aiheetonta viivytystä; tai
b)
annettava siirtoverkonhaltijalle tiedot, jos siirtoverkonhaltija päättää julkaista oston marginaalihinnan ja myynnin marginaalihinnan kehityksen. Siirtoverkonhaltijan on julkaistava nämä tiedot ilman aiheetonta viivytystä.
Jos samalla tasehallinta-alueella on useampi kuin yksi kauppapaikan ylläpitäjä, sovelletaan b alakohtaa.
6. Kauppapaikan ylläpitäjä saa antaa verkonkäyttäjille luvan käydä kauppaa kauppapaikallaan vain, jos verkonkäyttäjillä on oikeus tehdä kaupankäynti-ilmoituksia.
7. Jos verkonkäyttäjä menettää oikeutensa tehdä kaupankäynti-ilmoituksia voimassa olevan sopimusjärjestelyn nojalla, siirtoverkonhaltijan on ilmoitettava tästä ilman aiheetonta viivytystä kauppapaikan ylläpitäjälle, minkä seurauksena verkonkäyttäjä menettää väliaikaisesti oikeutensa käydä kauppaa kauppapaikalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita korjaavia toimenpiteitä, joita kauppapaikan ylläpitäjällä on mahdollisuus käyttää tällaisessa tapauksessa kauppapaikan sovellettavien sääntöjen nojalla.
11 artikla
Kannustimet
1. Lyhytaikaisten standardoitujen tuotteiden markkinoiden likviditeetin parantamiseksi kansallinen sääntelyviranomainen voi tarjota siirtoverkonhaltijalle kannustimia, jotta tämä toteuttaisi tasehallintatoimia tehokkaasti tai toteuttaisi niitä mahdollisimman paljon käymällä kauppaa lyhytaikaisilla standardoiduilla tuotteilla.
2. Siirtoverkonhaltija voi antaa kansallisen sääntelyviranomaisen hyväksyttäväksi kannustinmekanismin, jonka on oltava tässä asetuksessa vahvistettujen yleisten periaatteiden mukainen.
3. Ennen kuin siirtoverkonhaltija antaa 2 kohdassa tarkoitetun ehdotuksen, se voi kuulla sidosryhmiä omasta aloitteestaan tai kansallisen sääntelyviranomaisen pyynnöstä.
4. Kannustinmekanismin on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
sen on perustuttava siirtoverkonhaltijan suorituskykyyn siten, että siirtoverkonhaltijalle maksetaan rajattuja maksuja keskimääräistä paremmasta suorituskyvystä ja siirtoverkonhaltijan on maksettava rajattuja maksuja keskimääräistä heikommasta suorituskyvystä ja siirtohaltijan suorituskykyä mitataan vertaamalla sitä ennalta asetettuihin suorituskykytavoitteisiin, joihin voi kuulua muun muassa kustannustavoitteita;
b)
siinä on otettava huomioon keinot, joita siirtoverkonhaltija voi käyttää hallitakseen suorituskykyään;
c)
sen käytössä on otettava asianmukaisesti huomioon asianomaisten osapuolten välinen vastuunjako;
d)
se on mukautettava niiden kaasumarkkinoiden kehitystasoon, joilla se pannaan täytäntöön;
e)
kansallisen sääntelyviranomaisen on tarkasteltava sitä säännöllisesti uudelleen tiiviissä yhteistyössä siirtoverkonhaltijan kanssa arvioidakseen, mitä ja kuinka suuria muutoksia siihen mahdollisesti tarvitaan.
IV LUKU
ILMOITUKSET
12 artikla
Yleiset säännökset
1. Ilmoituksessa ja uudelleenilmoituksessa esitettävä kaasumäärä on ilmoitettava joko yksikkönä kWh/d, jos on kyse päiväkohtaisista ilmoituksista ja uudelleenilmoituksista, tai yksikkönä kWh/h, jos on kyse tuntikohtaisista ilmoituksista ja uudelleenilmoituksista.
2. Siirtoverkonhaltija voi erityistarpeidensa mukaisesti pyytää verkonkäyttäjiä esittämään ilmoituksissa ja uudelleenilmoituksissa muita tietoja tässä asetuksessa vaadittujen tietojen lisäksi, muun muassa tarkan, ajantasaisen ja riittävän yksityiskohtaisen ennusteen odotetuista syötöistä ja otoista.
3. Jäljempänä olevia 13-16 artiklaa, joissa käsitellään eriytettyjä kapasiteettituotteita koskevia ilmoituksia ja uudelleenilmoituksia, sovelletaan eriyttämättömiä kapasiteettituotteita koskeviin ilmoituksiin ja uudelleenilmoituksiin soveltuvin osin. Siirtoverkonhaltijoiden on tehtävä yhteistyötä pannakseen eriyttämättömiä kapasiteettituotteita koskevista ilmoituksista ja uudelleenilmoituksista annetut säännöt täytäntöön yhteenliitäntäpisteissä.
4. Jäljempänä olevilla 15 artiklan 3 kohdalla ja 17 artiklan 1 kohdalla ei rajoiteta kaasunsiirtojärjestelmien kapasiteetinjakomekanismien verkkosäännön vahvistamisesta ja asetuksen (EY) N:o 715/2009 täydentämisestä 14 päivänä lokakuuta 2013 annetun komission asetuksen (EU) N:o 984/2013 (7) 22 artiklassa vahvistetun, keskeytyksen aloittamisen vähimmäisaikaa koskevan säännön soveltamista.
13 artikla
Yhteenliitäntäpisteitä koskevissa ilmoituksissa ja uudelleenilmoituksissa annettavat tiedot
Yhteenliitäntäpisteitä koskevissa ilmoituksissa ja uudelleenilmoituksissa, jotka verkonkäyttäjät antavat siirtoverkonhaltijoille, on oltava ainakin seuraavat tiedot:
1.
yhteenliitäntäpisteen tunnistetiedot;
2.
kaasuvirran suunta;
3.
verkonkäyttäjän tunnistetiedot tai tarvittaessa sen tasehallintasalkun tunnistetiedot;
4.
verkonkäyttäjän vastapuolen tunnistetiedot tai tarvittaessa vastapuolen tasehallintasalkun tunnistetiedot;
5.
sen kaasuvirran alkamis- ja päättymisaika, josta ilmoitus tai uudelleenilmoitus annetaan;
6.
kaasutoimituspäivä D;
7.
siirrettäväksi pyydetty kaasumäärä.
14 artikla
Ilmoitusmenettely yhteenliitäntäpisteissä
1. Verkonkäyttäjällä on oikeus toimittaa siirtoverkonhaltijalle kaasutoimituspäivää D koskeva ilmoitus viimeistään ennen ilmoittamisen määräajan päättymistä kaasutoimituspäivänä D-1. Ilmoittamisen määräaika on klo 13.00 UTC (talviaikaan) tai klo 12.00 UTC (kesäaikaan) kaasutoimituspäivänä D-1.
2. Siirtoverkonhaltijan on otettava huomioon viimeinen ilmoitus, jonka se on saanut verkonkäyttäjältä ennen ilmoittamisen määräajan päättymistä.
3. Siirtoverkonhaltijan on lähetettävä vahvistettuja määriä koskeva viesti asianomaisille verkonkäyttäjille viimeistään ennen vahvistamisen määräajan päättymistä kaasutoimituspäivänä D-1. Vahvistamisen määräaika on klo 15.00 UTC (talviaikaan) tai klo 14.00 UTC (kesäaikaan) kaasutoimituspäivänä D-1.
4. Yhteenliitäntäpisteen kummankin puolen siirtoverkonhaltijat voivat sopia tarjoavansa ennakkoilmoituskierroksen, jolla
a)
verkonkäyttäjät eivät ole velvollisia toimittamaan ilmoituksia;
b)
verkonkäyttäjät voivat toimittaa siirtoverkonhaltijoille kaasutoimituspäivää D koskevat ilmoitukset viimeistään klo 12.00 UTC (talviaikaan) tai klo 11.00 UTC (kesäaikaan) kaasutoimituspäivänä D-1;
c)
siirtoverkonhaltijan on lähetettävä vahvistettuja määriä koskeva viesti asianomaisille verkonkäyttäjille viimeistään klo 12.30 UTC (talviaikaan) tai klo 11.30 (kesäaikaan) kaasutoimituspäivänä D-1.
5. Jos verkonkäyttäjä ei ole lähettänyt pätevää ilmoitusta ennen ilmoittamisen määräajan päättymistä, asianomaisten siirtoverkonhaltijoiden on sovellettava ilmoitusten oletussääntöä, josta ne ovat sopineet keskenään. Yhteenliitäntäpisteessä voimassa oleva ilmoituksen oletussääntö on annettava siirtoverkonhaltijoiden verkonkäyttäjien saataville.
15 artikla
Uudelleenilmoitusmenettely yhteenliitäntäpisteissä
1. Verkonkäyttäjällä on oikeus toimittaa uudelleenilmoituksia uudelleenilmoitusajan kuluessa, joka alkaa heti vahvistamisen määräajan päätyttyä ja päättyy aikaisintaan kolme tuntia ennen kaasutoimituspäivän D päättymistä. Siirtoverkonhaltijan on käynnistettävä uudelleenilmoituskierros kunkin tunnin alkaessa uudelleenilmoitusajan kuluessa.
2. Siirtoverkonhaltijan on otettava uudelleenilmoituskierroksella huomioon viimeinen uudelleenilmoitus, jonka se on saanut verkonkäyttäjältä ennen uudelleenilmoituskierroksen käynnistymistä.
3. Siirtoverkonhaltijan on lähetettävä vahvistettuja määriä koskeva viesti asianomaisille verkonkäyttäjille kahden tunnin kuluessa kunkin uudelleenilmoituskierroksen käynnistymisestä. Tosiasiallisen kaasuvirranmuutoksen alkamisaika on kaksi tuntia uudelleenilmoituskierroksen käynnistymisen jälkeen, paitsi jos
a)
verkonkäyttäjä pyytää myöhempää aikaa; tai
b)
siirtoverkonhaltija sallii varhaisemman ajan.
4. Oletuksena on, että jokainen kaasuvirranmuutos tapahtuu kunkin tunnin alkaessa.
16 artikla
Yhteenliitäntäpisteitä koskevat erityissäännökset
1. Jos yhteenliitäntäpisteessä on sekä päiväkohtaisia että tuntikohtaisia ilmoituksia ja uudelleenilmoituksia, siirtoverkonhaltijat tai (tarvittaessa) kansalliset sääntelyviranomaiset voivat kuulla sidosryhmiä, jotta voidaan selvittää, olisiko yhteenliitäntäpisteen kummallakin puolella annettava yhdenmukaistettuja ilmoituksia ja uudelleenilmoituksia. Kuulemisessa on tarkasteltava ainakin seuraavia seikkoja:
a)
taloudelliset vaikutukset siirtoverkonhaltijoihin ja verkonkäyttäjiin;
b)
vaikutukset rajat ylittävään kauppaan;
c)
vaikutukset päiväkohtaiseen tasehallintajärjestelmään yhteenliitäntäpisteessä (-pisteissä).
2. Mahdolliset ehdotetut muutokset on hyväksytettävä kuulemisen jälkeen kansallisilla sääntelyviranomaisilla. Kun ehdotetut muutokset on hyväksytty, siirtoverkonhaltijoiden on niiden mukaisesti muutettava olemassa olevia yhteenliittämissopimuksia ja siirtosopimuksia tai muita oikeudellisesti sitovia sopimuksia ja julkaistava kyseiset muutokset.
17 artikla
Ilmoitusten ja uudelleenilmoitusten hylkääminen tai pyydetyn kaasumäärän muuttaminen yhteenliitäntäpisteissä
1. Siirtoverkonhaltija voi hylätä
a)
ilmoituksen tai uudelleenilmoituksen viimeistään kahden tunnin kuluttua ilmoittamisen määräajan päättymisestä tai uudelleenilmoitussyklin käynnistymisestä seuraavissa tapauksissa:
i)
ilmoitus tai uudelleenilmoitus ei ole sisällöltään vaatimusten mukainen;
ii)
sen on toimittanut jokin muu yksikkö kuin verkonkäyttäjä;
iii)
päiväkohtaisen ilmoituksen tai uudelleenilmoituksen hyväksyminen johtaisi negatiiviseen epäsuoraan virtausmäärään;
iv)
se ylittää verkonkäyttäjälle jaetun kapasiteetin;
b)
uudelleenilmoituksen viimeistään kahden tunnin kuluttua uudelleenilmoituskierroksen käynnistymisestä seuraavissa muissa tapauksissa:
i)
uudelleenilmoitus ylittää verkonkäyttäjälle jäljellä oleviksi tunneiksi jaetun kapasiteetin, paitsi jos annetulla uudelleenilmoituksella pyydetään keskeytyvää kapasiteettia, kun siirtoverkonhaltija sellaista tarjoaa;
ii)
tuntikohtaisen uudelleenilmoituksen hyväksyminen johtaisi odotettuun kaasuvirranmuutokseen ennen uudelleenilmoituskierroksen päätymistä.
2. Siirtoverkonhaltija ei saa hylätä verkonkäyttäjän ilmoitusta ja uudelleenilmoitusta pelkästään sillä perusteella, että kyseisen verkonkäyttäjän suunnitellut syötöt eivät vastaa sen suunniteltuja ottoja.
3. Jos uudelleenilmoitus hylätään, siirtoverkonhaltijan on käytettävä verkonkäyttäjän viimeistä vahvistettua määrä, jos sellainen on olemassa.
4. Rajoittamatta erityisehtoja ja -edellytyksiä, joita sovelletaan keskeytyvään kapasiteettiin ja ylikuormituksen hallintaa koskevien sääntöjen piiriin kuuluvaan kapasiteettiin, siirtoverkonhaltija saa periaatteessa muuttaa ilmoituksessa tai uudelleenilmoituksessa pyydettyä kaasumäärää ainoastaan poikkeustapauksissa ja hätätilanteissa, kun verkon varmuuteen ja stabiiliuteen kohdistuu ilmeinen vaara. Siirtoverkonhaltijan on ilmoitettava kaikista tällaisista toteutetuista toimista kansalliselle sääntelyviranomaiselle.
18 artikla
Ilmoitus- ja uudelleenilmoitusmenettely muissa pisteissä kuin yhteenliitäntäpisteissä
1. Kansallisen sääntelyviranomaisen on siirtoverkonhaltijaa kuultuaan vahvistettava, missä muissa pisteissä kuin yhteenliitäntäpisteissä vaaditaan ilmoituksia ja uudelleenilmoituksia, jollei tätä ole jo vahvistettu.
2. Jos ilmoituksia ja uudelleenilmoituksia vaaditaan muissa pisteissä kuin yhteenliitäntäpisteissä, sovelletaan seuraavia periaatteita:
a)
verkonkäyttäjillä on oikeus tehdä kaasutoimituspäiväksi uudelleenilmoituksia;
b)
siirtoverkonhaltijan on vahvistettava tai hylättävä tehdyt ilmoitukset ja uudelleenilmoitukset ottaen huomioon 17 artiklan mukaiset aikarajat.
V LUKU
PÄIVÄKOHTAISET TASEPOIKKEAMAMAKSUT
19 artikla
Yleiset säännökset
1. Verkonkäyttäjän on (tapauksen mukaan) maksettava tai saatava päiväkohtaiset tasepoikkeamamaksut kunkin kaasutoimituspäivän päiväkohtaisesta tasepoikkeamamäärästään.
2. Päiväkohtaiset tasepoikkeamamaksut on ilmoitettava erikseen siirtoverkonhaltijan verkonkäyttäjille osoittamissa laskuissa.
3. Päiväkohtaisen tasepoikkeamamaksun on vastattava kustannuksia, ja siinä on otettava huomioon mahdolliset siirtoverkonhaltijan tasehallintatoimiin liittyvät hinnat sekä 22 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu pieni mukautus.
20 artikla
Päiväkohtaisen tasepoikkeamamaksun laskentamenetelmä
1. Siirtoverkonhaltijan on hyväksytettävä tasehallinta-alueellaan käytettävä päiväkohtaisen tasepoikkeamamaksun laskentamenetelmä kansallisella sääntelyviranomaisella.
2. Kun päiväkohtaisen tasepoikkeaman laskentamenetelmä on hyväksytty, se on julkaistava asiaankuuluvalla verkkosivustolla. Sen mahdolliset päivitykset on julkaistava viipymättä.
3. Päiväkohtaisen tasepoikkeamamaksun laskentamenetelmässä on vahvistettava
a)
21 artiklan mukainen päiväkohtaisen tasepoikkeamamäärän laskenta;
b)
22 artiklan mukainen sovellettavan hinnan johtaminen; ja
c)
muut tarvittavat parametrit.
21 artikla
Päiväkohtaisen tasepoikkeamamäärän laskenta
1. Siirtoverkonhaltijan on laskettava kultakin kaasutoimituspäivältä päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä verkonkäyttäjän jokaista tasehallintasalkkua varten seuraavan kaavan mukaisesti:
päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä = syötöt - otot
2. Päiväkohtaisen tasepoikkeamamäärän laskentaa on mukautettava vastaavasti, jos
a)
tarjotaan putkilinjavarastointiin liittyvää joustopalvelua; ja/tai
b)
käytössä on järjestely, jossa verkonkäyttäjät toimittavat kaasua, luontoissuorituksena toimitettava kaasu mukaan luettuna, korvaamaan
i)
kaasu, jonka ei katsota kuuluvan kaasun ottoon järjestelmästä, kuten hävikit ja mittausvirheet; ja/tai
ii)
siirtoverkonhaltijan järjestelmän toimintaan käyttämä kaasu, kuten polttokaasu.
3. Jos verkonkäyttäjän kaasutoimituspäiväksi tekemien syöttöjen summa vastaa sen kyseiseksi kaasutoimituspäiväksi tekemien ottojen summaa, verkonkäyttäjän taseen katsotaan olevan kyseisen kaasutoimituspäivän osalta tasapainossa.
4. Jos verkonkäyttäjän kaasutoimituspäiväksi tekemien syöttöjen summa ei vastaa sen kyseiseksi kaasutoimituspäiväksi tekemien ottojen summaa, verkonkäyttäjän taseen katsotaan olevan kyseisen kaasutoimituspäivän osalta epätasapainossa, jolloin on sovellettava 23 artiklan mukaisia päiväkohtaisia tasepoikkeamamaksuja.
5. Siirtoverkonhaltijan on ilmoitettava verkonkäyttäjälle tämän alustavat ja lopulliset päiväkohtaiset tasepoikkeamamäärät 37 artiklan mukaisesti.
6. Päiväkohtaisen tasepoikkeamamaksun on perustuttava lopulliseen päiväkohtaiseen tasepoikkeamamäärään.
22 artikla
Sovellettava hinta
1. Sovellettava hinta määritetään 23 artiklan mukaista päiväkohtaisen tasepoikkeamamaksun laskentaa varten seuraavasti:
a)
myynnin marginaalihinta, jos päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä on positiivinen (eli verkonkäyttäjä on tehnyt kyseiseksi kaasutoimituspäiväksi enemmän syöttöjä kuin ottoja); tai
b)
oston marginaalihinta, jos päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä on negatiivinen (eli verkonkäyttäjä on tehnyt kyseiseksi kaasutoimituspäiväksi enemmän ottoja kuin syöttöjä).
2. Kunkin kaasutoimituspäivän myynnin marginaalihinta ja oston marginaalihinta lasketaan seuraavasti:
a)
myynnin marginaalihinta on seuraavista kahdesta hinnasta pienempi:
i)
kaikkien sellaisten kaasutoimituspäivää koskevien myyntien pienin hinta, jotka käydään omistuksen kohteena olevilla tuotteilla ja joihin siirtoverkonhaltija osallistuu; tai
ii)
kyseiselle kaasutoimituspäivälle laskettu kaasun painotettu keskihinta miinus pieni mukautus;
b)
oston marginaalihinta on seuraavista kahdesta hinnasta suurempi:
i)
kaikkien sellaisten kaasutoimituspäivää koskevien ostojen suurin hinta, jotka käydään omistuksen kohteena olevilla tuotteilla ja joihin siirtoverkonhaltija osallistuu; tai
ii)
kyseiselle kaasutoimituspäivälle laskettu kaasun painotettu keskihinta plus pieni mukautus.
3. Myynnin marginaalihinnan, oston marginaalihinnan ja painotetun keskihinnan määrittämiseksi niihin liittyvät kaupat on käytävä siirtoverkonhaltijan ennalta yksilöimillä kauppapaikoilla, jotka kansallinen sääntelyviranomainen on hyväksynyt. Painotettu keskihinta on sellaisten kaasutoimituspäivää koskevien kauppojen energiayksiköllä painotettu keskihinta, jotka käydään omistuksen kohteena olevilla tuotteilla virtuaalisella kauppapaikalla.
4. Sellaisia tapauksia varten, joissa myynnin marginaalihintaa ja/tai oston marginaalihintaa ei voida määrittää 2 artiklan a ja b alakohdan mukaisesti, on vahvistettava oletussääntö.
5. Sijaintiriippuvaisten tuotteiden hinnat voidaan siirtoverkonhaltijan ehdotuksesta ja kansallisen sääntelyviranomaisen suostumuksella ottaa myynnin marginaalihinnan, oston marginaalihinnan ja painotetun keskihinnan määrityksessä huomioon, jolloin on vastaavasti otettava huomioon, missä määrin siirtoverkonhaltija käyttää sijaintiriippuvaisia tuotteita.
6. Pienen mukautuksen on oltava seuraavien vaatimusten mukainen:
a)
sen on kannustettava verkonkäyttäjiä tasapainottamaan syöttönsä ja ottonsa;
b)
se on suunniteltava ja sitä on sovellettava syrjimättömällä tavalla, jottei
i)
estettäisi uusien toimijoiden pääsyä markkinoille;
ii)
estettäisi kilpailumarkkinoiden kehittymistä;
c)
se ei saa haitata rajat ylittävää kauppaa;
d)
se ei saa johtaa siihen, että päiväkohtaisista tasepoikkeamamaksuista koituu verkonkäyttäjille kohtuuton taloudellinen riski.
7. Pienen mukautuksen arvo voi olla myynnin marginaalihinnan määrityksessä eri kuin oston marginaalihinnan määrityksessä. Pienen mukautuksen arvo saa olla enintään kymmenen prosenttia painotetusta keskihinnasta, paitsi jos asianomainen siirtoverkonhaltija voi perustella tämän prosenttirajan ylityksen kansalliselle sääntelyviranomaiselle ja saa siltä hyväksynnän 20 artiklan mukaisesti.
23 artikla
Päiväkohtainen tasepoikkeamamaksu
1. Laskeakseen päiväkohtaiset tasepoikkeamamaksut kullekin verkonkäyttäjälle siirtoverkonhaltijan on kerrottava verkonkäyttäjän päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä 22 artiklan mukaisella sovellettavalla hinnalla.
2. Päiväkohtaisia tasepoikkeamamaksuja on sovellettava seuraavasti:
a)
jos verkonkäyttäjän päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä on kaasutoimituspäivän osalta positiivinen, verkonkäyttäjän katsotaan myyneen siirtoverkonhaltijalle kaasua päiväkohtaista tasepoikkeamamäärää vastaavan määrän, minkä vuoksi verkonkäyttäjällä on oikeus saada siirtoverkonhaltijalta hyvitys päiväkohtaisten tasepoikkeamamaksujen osalta; ja
b)
jos verkonkäyttäjän päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä on negatiivinen, verkonkäyttäjän katsotaan ostaneen siirtoverkonhaltijalta kaasua päiväkohtaista tasepoikkeamamäärää vastaavan määrän, minkä vuoksi verkonkäyttäjä on velvollinen maksamaan siirtoverkonhaltijalle päiväkohtaiset tasepoikkeamamaksut.
VI LUKU
PÄIVÄNSISÄISET VELVOITTEET
24 artikla
Yleiset säännökset
1. Siirtoverkonhaltija saa soveltaa päivänsisäisiä velvoitteita ainoastaan kannustaakseen verkonkäyttäjiä hallitsemaan päivänsisäistä positiotaan, jotta se voisi varmistaa siirtoverkkonsa järjestelmän toimivuuden ja minimoida tarpeensa toteuttaa tasehallintatoimia.
2. Jos siirtoverkonhaltija on velvollinen antamaan verkonkäyttäjille tietoja, jotta nämä voisivat hallita päivänsisäisiin positioihinsa liittyviä riskejään, niitä on annettava säännöllisesti. Tarvittaessa tiedot on annettava kunkin verkonkäyttäjän kerran esittämästä pyynnöstä.
25 artikla
Päivänsisäisten velvoitteiden tyypit
Päivänsisäisiä velvoitteita on kolmea tyyppiä, joista jokainen kannustaa verkonkäyttäjää tässä artiklassa vahvistettuun erityistavoitteeseen:
1.
Koko verkkoa koskeva päivänsisäinen velvoite
on suunniteltava siten, että se kannustaa verkonkäyttäjiä pitämään siirtoverkon sen toimintarajoissa, ja siinä on vahvistettava
a)
siirtoverkon toimintarajat, joissa sen on pysyttävä;
b)
toimet, joita verkonkäyttäjät voivat toteuttaa pitääkseen siirtoverkon sen toimintarajoissa;
c)
tasehallintatoimet, jotka siirtoverkonhaltija toteuttaa, kun lähestytään siirtoverkon toimintarajoja tai saavutetaan nämä rajat;
d)
kustannusten ja/tai tulojen jakaminen verkonkäyttäjille ja/tai siirtoverkonhaltijan toteuttamien tasehallintatoimien vaikutukset näiden verkonkäyttäjien päivänsisäiseen positioon;
e)
kyseiseen velvoitteeseen liittyvä maksu, jonka on perustuttava verkonkäyttäjän omaan päivänsisäiseen velvoitteeseen.
2.
Tasehallintasalkkua koskeva päivänsisäinen velvoite
on suunniteltava siten, että se kannustaa verkonkäyttäjiä pitämään oman positionsa kaasutoimituspäivän aikana ennalta määritetyissä rajoissa, ja siinä on vahvistettava
a)
kunkin tasehallintasalkun osalta rajat, joissa tasehallintasalkun on pysyttävä;
b)
edellä mainittujen rajojen määritystapa;
c)
seuraukset, joita aiheutuu verkonkäyttäjille, jos ne eivät pysy määritetyissä rajoissa, ja tarvittaessa tiedot siitä, miten vastaava maksu lasketaan;
d)
kyseiseen velvoitteeseen liittyvä maksu, jonka on perustuttava verkonkäyttäjän omaan päivänsisäiseen velvoitteeseen.
3.
Syöttö- ja ottopisteitä koskeva päivänsisäinen velvoite
on suunniteltava siten, että se tarjoaa verkonkäyttäjille kannustimia rajoittaa kaasuvirtaa tai kaasuvirran vaihtelua erityisolosuhteissa tietyissä syöttö- ja ottopisteissä, ja siinä on vahvistettava
a)
kaasuvirran ja/tai kaasuvirran vaihtelun rajat;
b)
syöttö- ja/tai ottopiste tai syöttö- ja/tai ottopisteiden ryhmät, joihin rajoja sovelletaan;
c)
rajojen soveltamisedellytykset;
d)
rajojen noudattamatta jättämisestä aiheutuvat seuraukset.
Tämä velvoite täydentää muita loppukäyttäjien kanssa tehtyjä sopimuksia, jotka sisältävät muun muassa fyysistä kaasuvirtaa koskevia paikallisia erityisrajoituksia ja -velvoitteita.
26 artikla
Päivänsisäisiä velvoitteita koskevat vaatimukset
1. Siirtoverkonhaltija voi ehdottaa kansalliselle sääntelyviranomaiselle päivänsisäistä velvoitetta tai sen muutosta. Se voi yhdistää 25 artiklassa kuvattujen erilaisten velvoitetyyppien ominaisuuksia, jos ehdotus täyttää 2 kohdassa säädetyt perusteet. Siirtoverkonhaltijan oikeus tehdä ehdotuksia ei rajoita kansallisen sääntelyviranomaisen oikeutta tehdä päätös omasta aloitteestaan.
2. Jokaisen päivänsisäisen velvoitteen on täytettävä seuraavat perusteet:
a)
päivänsisäinen velvoite ja siihen mahdollisesti liittyvä maksu eivät saa aiheettomasti estää rajat ylittävää kauppaa eivätkä uusien verkonkäyttäjien pääsyä merkityksellisille markkinoille;
b)
päivänsisäistä velvoitetta saa soveltaa vain, jos verkonkäyttäjille on annettu riittävästi tietoa ennen kuin mahdollista päivänsisäistä maksua sovelletaan niiden syöttöihin ja/tai ottoihin ja niillä on kohtuulliset keinot reagoida hallitakseen riskipositiotaan;
c)
pääasialliset kustannukset, joita verkonkäyttäjille aiheutuu niiden tasehallintavelvoitteista, liittyvät positioon, joka niillä on kaasutoimituspäivän päättyessä;
d)
päivänsisäisten maksujen on siinä määrin kuin se on mahdollista vastattava kustannuksia, joita siirtoverkonhaltijalle aiheutuu sellaisten tasehallintatoimien toteutuksesta, joihin maksut liittyvät;
e)
päivänsisäinen velvoite ei johda siihen, että verkonkäyttäjien positio kaasutoimituspäivän aikana nollautuu;
f)
päivänsisäisen velvoitteen käyttöönoton tuomat edut, jotka liittyvät siirtoverkon taloudelliseen ja tehokkaaseen toimintaan, myös virtuaalisessa kauppapaikassa tehtävien kauppojen likviditeettiin, ovat suurempia kuin sen käyttöönoton haitat.
3. Siirtoverkonhaltija voi ehdottaa erilaisia syöttö- ja ottopisteiden luokkia varten erilaisia päivänsisäisiä velvoitteita tarjotakseen erilaisille verkonkäyttäjien luokille parempia kannustimia, jotta estettäisiin ristiintukeminen. Siirtoverkonhaltijan oikeus tehdä ehdotuksia ei rajoita kansallisen sääntelyviranomaisen oikeutta tehdä päätös omasta aloitteestaan.
4. Siirtoverkonhaltijan on kuultava sidosryhmiä, myös kansallisia sääntelyviranomaisia, asianomaisia jakeluverkonhaltijoita ja vierekkäisten tasehallinta-alueiden siirtoverkonhaltijoita, jokaisesta päivänsisäisestä velvoitteesta, jonka se aikoo ottaa käyttöön, sekä menetelmästä ja oletuksista, joiden perusteella on päätelty, että velvoite täyttää 2 kohdassa säädetyt perusteet.
5. Siirtoverkonhaltijan on kuulemismenettelyn jälkeen laadittava suositusasiakirja, joka sisältää lopullisen ehdotuksen ja jossa analysoidaan seuraavia seikkoja:
a)
päivänsisäisen velvoitteen tarve ottaen huomioon siirtoverkon ominaisuudet ja joustovara, jota siirtoverkonhaltija voi käyttää ostamalla tai myymällä lyhytaikaisia standardoituja tuotteita tai käyttämällä tasehallintapalveluja III luvun mukaisesti;
b)
saatavilla olevat tiedot, joiden avulla verkonkäyttäjät voivat hallita päivänsisäisiä positioitaan oikea-aikaisesti;
c)
odotettavissa olevat taloudelliset vaikutukset verkonkäyttäjiin;
d)
vaikutukset uusiin verkonkäyttäjiin, jotka tulevat merkityksellisille markkinoille, mukaan luettuina mahdolliset kohtuuttomat haittavaikutukset niihin;
e)
vaikutukset rajat ylittävään kauppaan, mukaan luettuna mahdolliset vaikutukset tasehallintaan vierekkäisillä tasehallinta-alueilla;
f)
vaikutukset lyhytaikaisiin kaasutukkumarkkinoihin ja niiden likviditeettiin;
g)
päivänsisäisen velvoitteen syrjimättömyys.
6. Siirtoverkonhaltijan on toimitettava suositusasiakirja kansalliselle sääntelyviranomaiselle, jotta tämä hyväksyisi ehdotuksen 27 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Samalla siirtoverkonhaltijan on julkaistava tämä suositusasiakirja, jollei siirtoverkonhaltijan mahdollisista salassapitovelvollisuuksista muuta johdu, ja lähetettävä se Kaasu-ENTSOlle tiedoksi.
27 artikla
Kansallisen sääntelyviranomaisen päätöksenteko
1. Kansallisen sääntelyviranomaisen on tehtävä ja julkaistava perusteltu päätös kuuden kuukauden kuluessa täydellisen suositusasiakirjan vastaanottamisesta. Päättäessään ehdotetun päivänsisäisen velvoitteen hyväksymisestä kansallisen sääntelyviranomaisen on arvioitava, täyttääkö päivänsisäinen velvoite 26 artiklan 2 kohdassa säädetyt perusteet.
2. Ennen perustellun päätöksen tekemistä kansallisen sääntelyviranomaisen on kuultava asiasta vierekkäisten jäsenvaltioiden kansallisia sääntelyviranomaisia ja otettava huomioon niiden lausunnot. Vierekkäisten jäsenvaltioiden kansalliset sääntelyviranomaiset voivat pyytää asetuksen (EY) N:o 713/2009 7 artiklan 4 kohdan mukaisesti virastolta lausuntoa 1 kohdassa tarkoitetusta päätöksestä.
28 artikla
Olemassa olevat päivänsisäiset velvoitteet
Siirtoverkonhaltijan, jolla on päivänsisäisiä velvoitteita tämän asetuksen voimaantulopäivänä, on kuuden kuukauden kuluessa mainitusta päivästä noudatettava 26 artiklan 5-7 kohdassa säädettyä menettelyä ja toimitettava kyseiset päivänsisäiset velvoitteet 27 artiklan mukaisesti kansallisen sääntelyviranomaisen hyväksyttäviksi voidakseen jatkaa niiden käyttöä.
VII LUKU
NEUTRALOINTIJÄRJESTELYT
29 artikla
Neutraaliuden periaatteet
1. Siirtoverkonhaltijalle ei saa koitua voittoa tai tappiota siitä, että se suorittaa tai vastaanottaa päiväkohtaisia tasepoikkeamamaksuja, päivänsisäisiä maksuja, tasehallintatoimiin liittyviä maksuja ja muita maksuja, jotka liittyvät sen tasehallintatoimintoihin, joina on pidettävä kaikkia toimintoja, jotka siirtoverkonhaltija toteuttaa täyttääkseen tässä asetuksessa säädetyt velvollisuutensa.
2. Siirtoverkonhaltijan on siirrettävä verkonkäyttäjille:
a)
kaikki kustannukset ja tulot, jotka aiheutuvat päiväkohtaisista tasepoikkeamamaksuista ja päivänsisäisistä maksuista;
b)
kaikki kustannukset ja tulot, jotka aiheutuvat 9 artiklan mukaisesti toteutetuista tasehallintatoimista, jollei kansallinen sääntelyviranomainen katso, että nämä kustannukset ja tulot ovat sovellettavien kansallisten sääntöjen mukaan aiheutuneet tehottomuudesta. Tämän näkemyksen on perustuttava arvioon, joka
i)
osoittaa, missä määrin siirtoverkonhaltija olisi kohtuullisesti voinut vähentää tasehallintatoimesta aiheutuvia kustannuksia sitä toteuttaessaan; ja
ii)
on tehtävä tiedoista, ajasta ja välineistä, jotka siirtoverkonhaltijalla oli käytettävissään sinä hetkenä, jona se päätti toteuttaa tasehallintatoimen;
c)
kaikki muut kustannukset ja tulot, jotka liittyvät siirtoverkonhaltijan toteuttamiin tasehallintatoimintoihin, jollei kansallinen sääntelyviranomainen katso, että nämä kustannukset ja tulot ovat sovellettavien kansallisten sääntöjen mukaan aiheutuneet tehottomuudesta.
3. Jos kannustin, jolla edistetään tasehallintatoimien tehokasta toteutusta, pannaan täytäntöön, yhteenlaskettu taloudellinen tappio on rajoitettava tehottomuudesta aiheutuneisiin siirtoverkonhaltijan kustannuksiin ja tuloihin.
4. Siirtoverkonhaltijoiden on julkaistava asiaankuuluvat tiedot, jotka koskevat 1 kohdassa tarkoitettuja, yhteenlaskettuja maksuja ja yhteenlaskettuja tasehallinnan neutralointimaksuja, vähintään yhtä usein kuin verkonkäyttäjille lähetetään näitä maksuja koskevat laskut, ja ainakin kerran kuukaudessa.
5. Sen estämättä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, siirtoverkonhaltija voi tasehallinnasta vastaavana olla 11 artiklassa tarkoitetun kannustinmekanismin kohteena.
30 artikla
Tasehallinnan neutralointimaksut
1. Tasehallinnan neutralointimaksu on maksatettava asianomaisella verkonkäyttäjällä tai maksettava tälle.
2. Kansallisen sääntelyviranomaisen on vahvistettava tai hyväksyttävä ja julkaistava tasehallinnan neutralointimaksujen laskentamenetelmä, mukaan luettuina näiden maksujen jakaminen verkonkäyttäjien kesken sekä luottoriskin hallintasäännöt.
3. Tasehallinnan neutralointimaksun on oltava oikeassa suhteessa siihen, miten paljon verkonkäyttäjä käyttää kyseisiä syöttö- tai ottokohtia tai siirtoverkkoa.
4. Tasehallinnan neutralointimaksu on ilmoitettava erikseen, kun siitä lähetetään lasku verkonkäyttäjille, ja laskuun on liitettävä riittävästi lisätietoja, jotka määritellään 2 kohdassa tarkoitetussa menetelmässä.
5. Jos sovelletaan muunnelman 2 mukaista tietojenantomallia, jolloin tasehallinnan neutralointimaksu voi perustua ennustettuihin kustannuksiin ja tuloihin, siirtoverkonhaltijan käyttämässä tasehallinnan neutralointimaksun laskentamenetelmässä on oltava säännöt erillisestä tasehallinnan neutralointimaksusta harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja varten.
6. Siirtoverkonhaltijan käyttämässä tasehallinnan neutralointimaksun laskentamenetelmässä voidaan tarvittaessa antaa säännöt siitä, miten tasehallinnan neutralointimaksu jaetaan komponentteihin ja vastaavat summat jaetaan verkonkäyttäjien kesken ristiintukemisen vähentämiseksi.
31 artikla
Luottoriskin hallintajärjestelyt
1. Siirtoverkonhaltijalla on oikeus toteuttaa tarvittavat toimenpiteet ja asettaa verkonkäyttäjille asianmukaiset sopimusperusteiset vaatimukset, rahavakuudet mukaan luettuina, vähentääkseen 29 ja 30 artiklassa tarkoitettuihin, erääntyviin maksuihin liittyvää maksukyvyttömyysriskiään.
2. Sopimusperusteisissa vaatimuksissa on noudatettava avoimen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, niiden on oltava oikeasuhteisia tarkoitukseensa nähden, ja ne on määriteltävä 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa menetelmässä.
3. Verkonkäyttäjästä johtuvassa maksulaiminlyöntitapauksessa siirtoverkonhaltija ei ole velvollinen vastaamaan mahdollisista tappioista, jos 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet ja vaatimukset on pantu asianmukaisesti täytäntöön, ja tällaiset tappiot on korvattava 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla menetelmällä.
VIII LUKU
TIETOJEN ANTAMINEN
32 artikla
Siirtoverkonhaltijoiden tietojenantovelvoitteet verkonkäyttäjiä kohtaan
Siirtoverkonhaltijan on annettava verkonkäyttäjille tiedot
1.
siirtoverkon yleisestä tilasta asetuksen (EY) N:o 715/2009 liitteessä I olevan 3.4 kohdan 5 alakohdan mukaisesti;
2.
III luvussa tarkoitetuista siirtoverkonhaltijan tasehallintatoimista;
3.
verkonkäyttäjän kaasutoimituspäiväksi tekemistä syötöistä ja otoista 33-42 artiklan mukaisesti.
33 artikla
Yleiset säännökset
1. Jollei siirtoverkonhaltija ole jo antanut kaikkia 32 artiklassa tarkoitettuja tietoja asetuksen (EY) N:o 715/2009 liitteessä I olevan 3.1.2 kohdan mukaisesti, sen on annettava nämä tiedot seuraavasti:
a)
siirtoverkonhaltijan verkkosivustolla tai muussa järjestelmässä, jossa tiedot annetaan sähköisessä muodossa;
b)
maksutta verkonkäyttäjien saataville;
c)
käyttäjäystävällisessä muodossa;
d)
selkeässä muodossa siten, että tiedot ovat helposti kvantifioitavissa ja saatavilla;
e)
syrjimättömästi;
f)
käyttämällä johdonmukaisesti yksikköä kWh tai yksikköjä kWh/d and kWh/h;
g)
jäsenvaltion virallisella kielellä (virallisilla kielillä) sekä englanniksi.
2. Jos mitattavaa määrää ei voida lukea mittarista, voidaan käyttää korvaavaa arvoa. Tätä korvaavaa arvoa käytetään vaihtoehtoisena viitearvona ilman siirtoverkonhaltijan antamaa lisätakuuta.
3. Tietojen antamista saataville ei saa tulkita siten, että se tarjoaisi muun takuun kuin mahdollisuuden saada tiedot määrätyssä muodossa ja määrätyllä välineellä, kuten verkkosivuston tai internetosoitteen välityksellä, ja tämän yhteydessä verkonkäyttäjille mahdollisuuden saada tiedot normaaleissa käyttöolosuhteissa. Siirtoverkonhaltijat eivät ole missään tapauksessa velvollisia antamaan muuta takuuta eivätkä etenkään sellaista, joka liittyisi verkonkäyttäjien tietotekniikkajärjestelmään.
4. Kansallisen sääntelyviranomaisen on vahvistettava yksi tietojenantomalli tasehallinta-aluetta kohden. Annettaessa tietoja, jotka koskevat päivänsisäisesti mitattavia syöttöjä ja ottoja, kaikkiin malleihin on sovellettava samoja sääntöjä.
5. Tasehallinta-alueilla, joilla halutaan soveltaa muunnelman 2 mukaista tietojenantomallia tämän asetuksen tultua voimaan, siirtoverkonhaltijan tai tarvittaessa kansallisen sääntelyviranomaisen on tehtävä etukäteen markkinatutkimus.
34 artikla
Päivänsisäisesti mitattavat syötöt ja otot
1. Jos on kyse tasehallinta-alueelle tehtävistä päivänsisäisesti mitattavista syötöistä ja tasehallinta-alueelta tehtävistä päivänsisäisesti mitattavista otoista, joissa verkonkäyttäjän määränjako vastaa sen vahvistettua määrää, siirtoverkonhaltija ei ole velvollinen antamaan muita tietoja kuin vahvistetun määrän.
2. Jos on kyse tasehallinta-alueelle tehtävistä päivänsisäisesti mitattavista syötöistä ja tasehallinta-alueelta tehtävistä päivänsisäisesti mitattavista otoista, joissa verkonkäyttäjän määränjako ei vastaa sen vahvistettua määrää, siirtoverkonhaltijan on kaasutoimituspäivänä D annettava verkonkäyttäjille vähintään kaksi päivitystä niiden mitatuista virroista ainakin yhteenlaskettujen päivänsisäisesti mitattavien syöttöjen ja ottojen osalta, jolloin siirtoverkonhaltija voi valita jommankumman seuraavista kahdesta vaihtoehdosta:
a)
jokainen päivitys kattaa kaasuvirrat kyseisen kaasutoimituspäivän D alusta alkaen; tai
b)
jokainen päivitys kattaa edellisen päivityksen jälkeiset uudet kaasuvirrat.
3. Ensimmäisten päivitysten on katettava vähintään neljän tunnin kaasuvirta kaasutoimituspäivänä D. Nämä päivitykset on annettava ilman aiheetonta viivytystä ja neljän tunnin kuluessa kaasuvirran jälkeen viimeistään klo 17.00 UTC (talviaikaan) tai klo 16.00 UTC (kesäaikaan).
4. Siirtoverkonhaltijan on vahvistettava toisen päivityksen antamisajankohta, kun kansallinen sääntelyviranomainen on sen hyväksynyt, ja julkaistava se.
5. Siirtoverkonhaltija voi pyytää verkonkäyttäjää ilmoittamaan, mitkä 2 kohdassa tarkoitetuista tiedoista ovat sen saatavilla. Saamansa vastauksen perusteella siirtoverkonhaltijan on annettava verkonkäyttäjälle 2-4 kohdan mukaisesti tiedot, jotka eivät ole sen saatavilla.
6. Jos siirtoverkonhaltija ei ole vastuussa kaasumäärien jakamisesta verkonkäyttäjien kesken määränjaon yhteydessä, sen on 2 kohdasta poiketen annettava ainakin yhteenlaskettuja syöttöjä ja ottoja koskevat tiedot vähintään kaksi kertaa kaasutoimituspäivää D kohden kyseisenä kaasutoimituspäivänä D.
35 artikla
Päivittäin mitattavat otot
1. Sovellettaessa muunnelman 1 mukaista tietojenantomallia siirtoverkonhaltijan on kaasutoimituspäivänä D annettava verkonkäyttäjille vähintään kaksi päivitystä niille jaetuista mitatuista virroista ainakin yhteenlaskettujen päivänsisäisesti mitattavien ottojen osalta, jolloin siirtoverkonhaltija voi valita jommankumman seuraavista kahdesta vaihtoehdosta:
a)
jokainen päivitys kattaa kaasuvirrat kyseisen kaasutoimituspäivän D alusta alkaen; tai
b)
jokainen päivitys kattaa edellisen päivityksen jälkeiset uudet kaasuvirrat.
2. Jokainen päivitys on annettava kahden tunnin kuluessa siitä, kun viimeinen tunti, jona kaasuvirtoja on siirretty, on päättynyt.
36 artikla
Harvemmin kuin päivittäin mitattavat otot
1. Sovellettaessa perustapauksen mukaista tietojenantomallia
a)
siirtoverkonhaltijan on kaasutoimituspäivänä D-1 annettava verkonkäyttäjille kaasutoimituspäivää D koskeva ennuste niiden harvemmin kuin päivittäin mitattavista otoista viimeistään klo 12.00 UTC (talviaikaan) tai klo 11.00 UTC (kesäaikaan);
b)
siirtoverkonhaltijan on kaasutoimituspäivänä D annettava verkonkäyttäjille vähintään kaksi päivitystä niiden harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevasta ennusteesta.
2. Ensimmäinen päivitys on annettava viimeistään klo 13.00 UTC (talviaikaan) tai klo 12.00 UTC (kesäaikaan).
3. Siirtoverkonhaltija on vahvistettava toisen päivityksen antamisajankohta, kun kansallinen sääntelyviranomainen on sen hyväksynyt, ja julkaistava se. Tässä yhteydessä on otettava huomioon
a)
lyhytaikaisten standardoitujen tuotteiden saatavuus kauppapaikalla;
b)
verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevan ennusteen tarkkuus sen antamisajankohtaan verrattuna;
c)
15 artiklan 1 kohdan mukainen uudelleenilmoitusajan päättymisaika;
d)
verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevan ennusteen ensimmäisen päivityksen antamisaika.
4. Sovellettaessa muunnelman 1 mukaista tietojenantomallia siirtoverkonhaltijan on kaasutoimituspäivänä D annettava verkonkäyttäjille vähintään kaksi päivitystä niille jaetuista mitatuista virroista ainakin yhteenlaskettujen harvemmin kuin päivittäin mitattavien ottojen osalta 35 artiklan mukaisesti.
5. Sovellettaessa muunnelman 2 mukaista tietojenantomallia siirtoverkonhaltijan on kaasutoimituspäivänä D-1 annettava verkonkäyttäjille 1 kohdan a alakohdassa mainittu kaasutoimituspäivää D koskeva ennuste niiden harvemmin kuin päivittäin mitattavista otoista.
37 artikla
Syötöt ja otot kaasutoimituspäivän jälkeen
1. Siirtoverkonhaltijan on viimeistään kaasutoimituspäivän D+1 päättyessä annettava jokaiselle verkonkäyttäjälle tiedot sen syöttöjä ja ottoja koskevasta ensimmäisestä määränjaosta kaasutoimituspäivänä D sekä alustava päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä seuraavasti:
a)
perustapauksen ja muunnelman 1 mukaisissa tietojenantomalleissa kaikki jakeluverkkoon toimitettu kaasu on jaettava määrällisesti;
b)
muunnelman 2 mukaisessa tietojenantomallissa harvemmin kuin päivittäin mitattavien ottojen on vastattava verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavista otoista laadittua seuraavan päivän ennustetta;
c)
muunnelman 1 mukaisessa tietojenantomallissa alustava määränjako ja alustava päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä katsotaan lopulliseksi määränjaoksi ja lopulliseksi päiväkohtaiseksi tasepoikkeamamääräksi.
2. Sovellettaessa 47-51 artiklassa tarkoitettua väliaikaistoimenpidettä alustava määränjako ja alustava päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä voidaan ilmoittaa kolmen kaasutoimituspäivän kuluessa kaasutoimituspäivästä D, jos 1 kohdan noudattaminen ei ole teknisesti tai toiminnallisesti mahdollista.
3. Siirtoverkonhaltijan on ilmoitettava kullekin verkonkäyttäjälle sen syöttöjä ja ottoja koskeva lopullinen määränjako ja lopullinen päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä sovellettavissa kansallisissa säännöissä vahvistetun ajan kuluessa.
38 artikla
Kustannus-hyötyanalyysi
1. Siirtoverkonhaltijoiden on kahden vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta arvioitava kustannukset ja hyödyt, jotka saadaan
a)
antamalla verkonkäyttäjille tietoja tiheämmin aikavälein;
b)
lyhentämällä tietojen antamisen määräaikoja;
c)
parantamalla annettavien tietojen tarkkuutta.
Kustannus-hyötyanalyysissä kustannukset ja hyödyt on eriteltävä asianomaisten osapuolten luokkien mukaan.
2. Siirtoverkonhaltijan on kuultava tästä arvioinnista sidosryhmiä yhteistyössä sellaisten jakeluverkonhaltijoiden kanssa, joita asia koskee.
3. Kansallinen sääntelyviranomainen päättää kuulemisen tulosten perusteella mahdollisista asiaankuuluvista muutoksista tietojen antamiseen.
39 artikla
Jakeluverkonhaltijaa (-haltijoita) ja ennusteenlaatijaa (-laatijoita) koskevat tietojenantovelvoitteet
1. Jokaisen tasehallinta-alueeseen kuuluvan jakeluverkonhaltijan ja jokaisen ennusteenlaatijan on annettava asianomaisen tasehallinta-alueen siirtoverkonhaltijalle tämän tarvitsemat tiedot, jotta verkonkäyttäjille voitaisiin antaa tämän asetuksen mukaisesti tietoja. Näihin tietoihin kuuluvat syötöt jakeluverkkoon ja otot jakeluverkosta riippumatta siitä, kuuluuko jakeluverkko tasehallinta-alueeseen vai ei.
2. Tiedot, niiden muoto ja antamismenettely on määriteltävä siirtoverkonhaltijan, jakeluverkonhaltijan ja tarvittaessa ennusteenlaatijan yhteistyönä sen varmistamiseksi, että siirtoverkonhaltija antaa verkonkäyttäjille tietoja tämän luvun ja erityisesti 33 artiklan 1 kohdassa säädettyjen perusteiden mukaisesti.
3. Tiedot on annettava siirtoverkonhaltijalle sovellettavissa kansallisissa säännöissä vahvistetussa muodossa, jonka on vastattava sitä muotoa, jota siirtoverkonhaltija käyttää antaessaan tietoja verkonkäyttäjille.
4. Kansallinen sääntelyviranomainen voi pyytää siirtoverkonhaltijaa, jakeluverkonhaltijaa ja ennusteenlaatijaa ehdottamaan kannustinmekanismia, joka kannustaa tarkan ennusteen laatimiseen verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavista otoista ja jonka on täytettävä siirtoverkonhaltijaa koskevat 11 artiklan 4 kohdassa säädetyt perusteet.
5. Kansallisen sääntelyviranomaisen on nimettävä tasehallinta-alueen ennusteenlaatija kuultuaan ensin asianomaisia siirtoverkonhaltijoita ja jakeluverkonhaltijoita. Ennusteenlaatijan on vastattava verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevan ennusteen ja tarvittaessa myöhempää määränjakoa koskevan ennusteen laadinnasta. Ennusteenlaatija voi olla siirtoverkonhaltija, jakeluverkonhaltija tai kolmas osapuoli.
40 artikla
Jakeluverkonhaltijan (-haltijoiden) tietojenantovelvoitteet siirtoverkonhaltijaa kohtaan
Jakeluverkonhaltijan on annettava siirtoverkonhaltijalle tiedot jakeluverkkoa koskevista päivänsisäisesti ja päivittäin mitattavista syötöistä ja otoista 34 artiklan 2-6 kohdassa sekä 35 ja 37 artiklassa säädettyjen tietojenantovaatimusten mukaisesti. Tiedot on annettava siirtoverkonhaltijalle riittävän aikaisin, jotta tämä voi antaa tiedot verkonkäyttäjille.
41 artikla
Jakeluverkonhaltijan (-haltijoiden) tietojenantovelvoitteet ennusteenlaatijaa kohtaan
1. Jakeluverkonhaltijat ovat vastuussa siitä, että ennusteenlaatijalle annetaan riittävät ja ajantasaiset tiedot 42 artiklan 2 kohdassa säädettyä menetelmää varten, jolla laaditaan ennuste verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavista otoista. Tiedot on annettava oikea-aikaisesti ennusteenlaatijan asettamia määräaikoja noudattaen, jotta ne vastaisivat sen tarpeita.
2. Edellä oleva 1 kohta koskee muunnelmaa 1 soveltuvin osin.
42 artikla
Ennusteenlaatijan tietojenantovelvoitteet siirtoverkonhaltijaa kohtaan
1. Ennusteenlaatijan on annettava siirtoverkonhaltijalle ennusteet verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavista otoista ja myöhemmistä määränjaoista 36 ja 37 artiklassa säädettyjen tietojenantovaatimusten mukaisesti. Tiedot on annettava siirtoverkonhaltijalle riittävän aikaisin, jotta siirtoverkonhaltija voi antaa tiedot verkonkäyttäjille ja jotta seuraavan päivän ja päivänsisäiset ennusteet verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavista otoista voidaan antaa viimeistään yksi tunti ennen 36 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa mainittuja määräaikoja, paitsi jos siirtoverkonhaltija ja ennusteenlaatija sopivat myöhemmästä ajasta, joka riittää tietojen antamiseen siirtoverkonhaltijalta verkonkäyttäjälle.
2. Menetelmän, jolla verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskeva ennuste laaditaan, on perustuttava tilastolliseen kysyntämalliin, jossa kullekin harvemmin kuin päivittäin mitattavalle otolle annetaan kuormitusprofiili ja joka muodostuu kaavasta, joka kuvaa kaasun kysynnän vaihtelua ja sen riippuvuutta sellaisista muuttujista kuin lämpötila, viikonpäivä, asiakastyyppi ja lomakaudet. Ennen menetelmän hyväksymistä siitä on järjestettävä kuuleminen.
3. Ennusteenlaatijan on julkaistava vähintään joka toinen vuosi kertomus verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevan ennusteen tarkkuudesta.
4. Siirtoverkonhaltijoiden on tarvittaessa annettava kaasuvirtoja koskevat tiedot riittävän aikaisin, jotta ennusteenlaatija voi noudattaa tämän artiklan mukaisia velvoitteitaan.
5. Edellä olevat 2-4 kohdat koskevat muunnelmaa 1 soveltuvin osin.
IX LUKU
PUTKILINJAVARASTOINTIIN LIITTYVÄ JOUSTOPALVELU
43 artikla
Yleiset säännökset
1. Siirtoverkonhaltija voi tarjota verkonkäyttäjille putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun käyttöä sen jälkeen, kun kansallinen sääntelyviranomainen on hyväksynyt siihen liittyvät ehdot ja edellytykset.
2. Ehtojen ja edellytysten, joita sovelletaan putkilinjavarastointiin liittyvään joustopalveluun, on oltava sopusoinnussa verkonkäyttäjän velvoitteen kanssa, jonka mukaan sen on tasapainotettava syöttönsä ja ottonsa kaasutoimituspäivän aikana.
3. Putkilinjavarastointiin liittyvä joustopalvelu on rajoitettava siirtoverkossa olevaan putkilinjavarastoinnin joustovaraan, jota asianomaisen siirtoverkonhaltijan arvion mukaan ei tarvita siirtoverkon siirtotoimintaan.
4. Kaasu, jonka verkonkäyttäjät syöttävät siirtoverkkoon tai ottavat siirtoverkosta käyttäessään tätä palvelua, on otettava huomioon laskettaessa niiden päiväkohtaista tasepoikkeamamäärää.
5. Edellä olevan VII luvun mukaista neutralointimekanismia ei sovelleta putkilinjavarastointiin liittyvään joustopalveluun, jollei kansallinen sääntelyviranomainen ole päättänyt toisenlaisesta järjestelystä.
6. Verkonkäyttäjien on ilmoitettava asianomaiselle siirtoverkonhaltijalle putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun käytöstä tekemällä ilmoituksia ja uudelleenilmoituksia.
7. Siirtoverkonhaltija voi olla vaatimatta, että verkonkäyttäjät tekevät 6 kohdassa tarkoitetut ilmoitukset ja uudelleenilmoitukset, jos ilmoituksen tekemättä jättäminen ei haittaa lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden kehitystä ja siirtoverkonhaltijalla on riittävästi tietoja, joiden perusteella se voi tehdä tarkan määränjaon putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun käytöstä seuraavana kaasutoimituspäivänä.
44 artikla
Putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun tarjonnan edellytykset
1. Putkilinjavarastointiin liittyvää joustopalvelua saa tarjota vain, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
siirtoverkonhaltijan ei tarvitse tehdä sopimuksia muiden infrastruktuurien tarjoajien, kuten varastointilaitteistojen haltijoiden tai nesteytetyn maakaasun käsittelylaitteiston haltijoiden kanssa tarjotakseen putkilinjavarastointiin liittyvää joustopalvelua;
b)
tulot, jotka siirtoverkonhaltija saa putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun tarjoamisesta, ovat vähintään yhtä suuret kuin sen tarjoamisesta aiheutuneet tai aiheutuvat kustannukset;
c)
putkilinjavarastointiin liittyvää joustopalvelua tarjotaan avoimin ja syrjimättömin perustein, ja sitä voidaan tarjota käyttämällä kilpailumekanismeja;
d)
siirtoverkonhaltija ei veloita verkonkäyttäjää suoraan tai välillisesti kustannuksista, joita aiheutuu putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun tarjoamisesta, jollei verkonkäyttäjä ole tehnyt tätä koskevaa sopimusta; ja
e)
putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun tarjoaminen ei saa haitata rajat ylittävää kauppaa.
2. Siirtoverkonhaltijan on asetettava päivänsisäisten velvoitteiden vähentäminen ensi sijalle putkilinjavarastointiin liittyvän joustopalvelun tarjoamiseen nähden.
X LUKU
VÄLIAIKAISTOIMENPITEET
45 artikla
Väliaikaistoimenpiteet: yleiset säännökset
1. Jos lyhytaikaisilla kaasutukkumarkkinoilla ei ole riittävästi likviditeettiä, siirtoverkonhaltijoiden on toteutettava 47-50 artiklan mukaiset sopivat väliaikaistoimenpiteet. Tasehallintatoimilla, jotka siirtoverkonhaltija toteuttaa väliaikaistoimenpiteiden yhteydessä, on edistettävä lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden likviditeettiä siinä määrin kuin se on mahdollista.
2. Väliaikaistoimenpiteeseen turvautuminen ei rajoita muiden väliaikaistoimenpiteiden täytäntöönpanoa vaihtoehtoisina tai täydentävinä toimenpiteinä, jos tällaisten toimenpiteiden tavoitteena on edistää lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden kilpailua ja likviditeettiä ja toimenpiteet ovat tämän asetuksen yleisten periaatteiden mukaisia.
3. Kunkin siirtoverkonhaltijan on kehitettävä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut väliaikaistoimenpiteet ja pantava ne täytäntöön 46 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen mukaisesti, jonka kansallinen sääntelyviranomainen on hyväksynyt 46 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
4. Kertomuksessa on suunniteltava, että väliaikaiset toimenpiteet päättyvät viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta.
46 artikla
Väliaikaistoimenpiteet: vuosikertomus
1. Jos siirtoverkonhaltija suunnittelee väliaikaistoimenpiteiden täytäntöönpanoa tai täytäntöönpanon jatkamista, sen on laadittava kertomus, jossa esitetään
a)
kuvaus lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden kehitysasteesta ja likviditeetistä kertomuksen laatimisajankohtana, mukaan luettuina seuraavat tiedot, jos ne ovat siirtoverkonhaltijan saatavilla:
i)
virtuaalisessa kauppapaikassa toteutettujen liiketoimien lukumäärä ja liiketoimien lukumäärä yleisesti;
ii)
osto- ja myyntitarjousten erot ja volyymit;
iii)
sellaisten osallistujien lukumäärä, joilla on pääsy lyhtyaikaisille kaasutukkumarkkinoille;
iv)
sellaisten osallistujien lukumäärä, jotka ovat toimineet lyhytaikaisilla kaasutukkumarkkinoilla tietyn ajanjakson aikana;
b)
sovellettavat väliaikaistoimenpiteet;
c)
syyt, joiden vuoksi väliaikaistoimenpiteitä sovelletaan:
i)
selvitys siitä, miksi väliaikaistoimenpiteitä tarvitaan b alakohdassa mainitun lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden kehitysasteen vuoksi;
ii)
arvio siitä, miten väliaikaistoimenpiteillä lisätään lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden likviditeettiä.
d)
niiden toimien järjestys, joilla väliaikaistoimenpiteet pyritään poistamaan, mukaan luettuina kyseisten toimien perusteet ja arvio niiden aikataulusta.
2. Siirtoverkonhaltijan on kuultava sidosryhmiä ehdotetusta kertomuksesta.
3. Kuulemismenettelyn jälkeen siirtoverkonhaltijan on toimitettava kertomus kansallisen sääntelyviranomaisen hyväksyttäväksi. Ensimmäinen kertomus on toimitettava kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta ja seuraavat kertomukset, joilla kyseistä kertomusta ajantasaistetaan, on toimitettava kerran vuodessa.
4. Kansallisen sääntelyviranomaisen on tehtävä ja julkaistava perusteltu päätös kuuden kuukauden kuluessa täydellisen kertomuksen vastaanottamisesta. Päätöksestä on ilmoitettava viipymättä virastolle ja komissiolle. Päättäessään kertomuksen hyväksymisestä kansallisen sääntelyviranomaisen on arvioitava, miten kertomus vaikuttaa tasehallintajärjestelmien yhdenmukaistamiseen, markkinoiden yhdentymisen helpottamiseen sekä kaasumarkkinoiden syrjimättömyyden varmistamiseen, tosiasialliseen kilpailuun ja tehokkaaseen toimintaan.
5. Sovelletaan 27 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä.
47 artikla
Tasehallinnan kauppapaikka
1. Jos lyhytaikaisilla kaasutukkumarkkinoilla on tai ennakoidaan olevan liian vähän likviditeettiä tai jos siirtoverkonhaltijan tarvitsemia aikariippuvaisia tuotteita ja sijaintiriippuvaisia tuotteita ei voida kohtuullisin toimenpitein hankkia näillä markkinoilla, siirtoverkonhaltijan tasehallintaa varten on perustettava tasehallinnan kauppapaikka.
2. Siirtoverkonhaltijoiden on tarkasteltava, voidaanko vierekkäisiä tasehallinta-alueita varten toteuttaa yhteinen tasehallinnan kauppapaikka siirtoverkonhaltijoiden yhteistyön puitteissa tai onko olemassa riittävästi yhteenliittämiskapasiteettia ja pidetäänkö tällaisen yhteisen kauppapaikan toteutusta tehokkaana toimena. Jos yhteinen tasehallinnan kauppapaikka perustetaan, asianomaisten siirtoverkonhaltijoiden on pidettävä sitä yllä.
3. Jos 1 kohdassa kuvattu tilanne ei ole muuttunut olennaisesti viiden vuoden kuluttua, kansallinen sääntelyviranomainen voi, toimitettuaan kertomukseen asianmukaisen muutoksen, päättää jatkaa tasehallinnan kauppapaikan toimintaa enintään toiset viisi vuotta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 45 artiklan 4 kohdan soveltamista.
48 artikla
Vaihtoehto tasehallinnan kauppapaikalle
Jos siirtoverkonhaltija voi osoittaa, että tasehallinnan kauppapaikka ei pysty tasehallinta-alueiden välisen riittämättömän yhteenliittämiskapasiteetin vuoksi lisäämään lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden likviditeettiä eikä anna siirtoverkonhaltijalle mahdollisuutta toteuttaa tehokkaita tasehallintatoimia, se voi käyttää vaihtoehtoista ratkaisua, kuten tasehallintapalveluja, jos kansallinen sääntelyviranomainen antaa siihen luvan. Tällaista ratkaisua käytettäessä on yksilöitävä myöhempien sopimusjärjestelyjen ehdot ja edellytykset sekä sovellettavat hinnat ja voimassaoloaika.
49 artikla
Väliaikainen tasepoikkeamamaksu
1. Jos 45 artiklassa tarkoitetut väliaikaistoimenpiteet ovat tarpeen, vastaava hinta voidaan johtaa 46 artiklassa mainitun kertomuksen mukaisesti, jolloin tämä menetelmä korvaa päiväkohtaisen tasepoikkeamamäärän laskentamenetelmän.
2. Tällöin hinnan johtaminen voi perustua säänneltyyn hintaan tai markkinahinnan korvikkeeseen (proxy) tai hintaan, joka johdetaan tasehallinnan kauppapaikan kaupoista.
3. Markkinahinnan korvikkeella pyritään täyttämään 22 artiklan 6 kohdassa säädetyt edellytykset. Korvikkeen suunnittelussa on otettava huomioon mahdollinen markkinoiden manipuloinnin riski.
50 artikla
Toleranssi
1. Toleransseja saa soveltaa vain, jos verkonkäyttäjillä ei ole mahdollisuutta
a)
päästä lyhytaikaisille kaasutukkumarkkinoille, joilla on riittävästi likviditeettiä,
b)
hankkia kaasua, jota tarvitaan tasoittamaan kaasun kysynnässä tai tarjonnassa esiintyviä lyhytaikaisia vaihteluja; tai
c)
saada riittävästi tietoja syötöistään ja otoistaan.
2. Toleransseja on sovellettava
a)
verkonkäyttäjien päiväkohtaisiin tasepoikkeamamaksuihin;
b)
avoimin ja syrjimättömin perustein;
c)
vain siinä määrin kuin on tarpeen ja vain vaaditun vähimmäisajan.
3. Toleranssien soveltaminen voi vähentää verkonkäyttäjän taloudellista riskiä, joka liittyy myynnin marginaalihintaan tai oston marginaalihintaan, ja tämä vaikutus voi kohdistua verkonkäyttäjän tietyn kaasutoimituspäivän koko päiväkohtaiseen tasepoikkeamamäärään tai osaan siitä.
4. Toleranssimäärä on kaasun enimmäismäärä, jonka kukin verkonkäyttäjä saa ostaa tai myydä painotettuun keskihintaan. Jos jäljelle jää kaasumäärä, joka muodostaa verkonkäyttäjän päiväkohtaisen tasepoikkeamamäärän, joka ylittää toleranssimäärän, se on myytävä tai ostettava myynnin marginaalihintaan tai oston marginaalihintaan.
5. Toleranssimäärän on oltava seuraavanlainen:
a)
siinä on otettava huomioon siirtoverkon joustovara ja verkonkäyttäjän tarpeet;
b)
siinä on otettava huomioon, kuinka suuri riski verkonkäyttäjään kohdistuu sen tasapainottaessa syöttöjään ja ottojaan;
c)
se ei saa haitata lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden kehitystä;
d)
se ei saa lisätä kohtuuttomasti siirtoverkonhaltijalle tasehallintatoimista aiheutuvia kustannuksia.
6. Toleranssimäärä lasketaan kunkin verkonkäyttäjän syöttöjen ja ottojen perusteella jokaiseksi kaasutoimituspäiväksi ottamatta huomioon virtuaalisen kauppapaikan kauppoja. Alaluokat vahvistetaan sovellettavien kansallisten sääntöjen mukaisesti.
7. Toleranssimäärän, jota sovelletaan harvemmin kuin päivittäin mitattavaan ottoon sovellettavien kansallisten sääntöjen mukaisesti, on perustuttava verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevan ennusteen ja harvemmin kuin päivittäin mitattavaa ottoa koskevan määränjaon väliseen erotukseen.
8. Toleranssimäärään voi sisältyä komponentti, joka lasketaan ottamalla huomioon verkonkäyttäjän harvemmin kuin päivittäin mitattavia ottoja koskevan ennusteen poikkeama, jolla tarkoitetaan määrää, jonka verran ennuste
a)
ylittää harvemmin kuin päivittäin mitattavaa ottoa koskevan määränjaon, jos päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä on positiivinen;
b)
alittaa harvemmin kuin päivittäin mitattavaa ottoa koskevan määränjaon, jos päiväkohtainen tasepoikkeamamäärä on negatiivinen.
XI LUKU
LOPPU- JA SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
51 artikla
Siirtoverkonhaltijan ylimääräisen joustovaran vapauttaminen
1. Jos siirtoverkonhaltijalla on oikeus ottaa ja toimittaa tiettyjä kaasumääriä sellaisten joustovaran hankintaa koskevien pitkäaikaisten sopimusten perusteella, jotka ovat voimassa tämän asetuksen voimaantulopäivänä, siirtoverkonhaltijan on pyrittävä vähentämään näitä joustomääriä.
2. Päättäessään ylimääräisen joustovaran määrästä, joka voidaan käyttää syöttöihin tai ottoihin voimassa olevan pitkäaikaisen sopimuksen perusteella, siirtoverkonhaltijan on otettava huomioon lyhytaikaisten standardoitujen tuotteiden käyttö.
3. Ylimääräinen joustovara voidaan vapauttaa
a)
voimassa olevan sopimuksen ehtojen ja edellytysten nojalla, jos sopimus sisältää määräyksiä, jotka antavat mahdollisuuden vähentää sovittua kaasumäärää ja/tai irtisanoa kyseinen voimassa oleva sopimus; tai
b)
tällaisten sopimusperusteisten oikeuksien puuttuessa seuraavasti:
i)
sopimus on voimassa kunnes se irtisanotaan sovellettavien ehtojen ja edellytysten mukaisesti;
ii)
sopimuspuolet harkitsevat lisäjärjestelyjä voidakseen vapauttaa takaisin markkinoille ylimääräisen kaasun, jota ei tarvita tasehallintatarkoituksiin, jotta muut verkonkäyttäjät saisivat käyttöönsä enemmän joustovaraa.
4. Jos voimassa oleva sopimus antaa mahdollisuuden vähentää joustovaraa määrillä, jotka vastaavat käytettävissä olevaa ylijäämää, siirtoverkonhaltijan on vähennettävä tällaista joustovaraa niin pian kuin on kohtuullisesti mahdollista tämän asetuksen voimaantulosta alkaen tai heti, kun ylijäämän olemassaolo voidaan vahvistaa.
5. Siirtoverkonhaltijan on kuultava sidosryhmiä yksittäisistä ehdotuksista, jotka on määrä panna väliaikaistoimenpiteinä täytäntöön sellaisen ylimääräisen joustovaran vapauttamiseksi, joka on voimassa olevan pitkäaikaisen sopimuksen perusteella käytettävissä.
6. Siirtoverkonhaltijan on julkaistava tiedot tasehallintatoimista, jotka se on toteuttanut voimassa olevan pitkäaikaisen sopimuksen nojalla.
7. Kansallinen sääntelyviranomainen voi asettaa sitä osuutta koskevia tavoitteita, jolla pitkäaikaisia sopimuksia on supistettava lyhytaikaisten kaasutukkumarkkinoiden likviditeetin lisäämiseksi.
52 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Kansallinen sääntelyviranomainen voi siirtoverkonhaltijan perustellun pyynnön perusteella sallia, että siirtoverkonhaltija noudattaa tämän asetuksen säännöksiä kahdenkymmenenneljän kuukauden kuluessa 1 päivästä lokakuuta 2014, jos kyseinen siirtoverkonhaltija ei pane täytäntöön X luvun mukaisia väliaikaistoimenpiteitä. Jos kansallinen sääntelyviranomainen hyödyntää tätä mahdollisuutta, tätä asetusta ei sovelleta kyseisen siirtoverkonhaltijan tasehallinta-alueella sääntelyviranomaisen tekemässä päätöksessä vahvistetun siirtymäkauden aikana.
2. Kansallisen sääntelyviranomaisen on tehtävä ja julkaistava 1 kohdan mukainen perusteltu päätös kolmen kuukauden kuluessa tällaisen pyynnön vastaanottamisesta. Päätöksestä on ilmoitettava viipymättä virastolle ja komissiolle.
53 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä lokakuuta 2015, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 28 artiklan, 33 artiklan 5 kohdan, 38 artiklan 1 kohdan, 45 artiklan 4 kohdan, 46 artiklan 3 kohdan sekä 51 ja 52 artiklan soveltamista.
Tämä direktiivi on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 26 päivänä maaliskuuta 2014.