NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1077/2012
ze dne 16. listopadu 2012
o společné bezpečnostní metodě pro dozor vykonávaný vnitrostátními bezpečnostními orgány po vydání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (1), a zejména na článek 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Jedním z cílů směrnice 2004/49/ES je zlepšení přístupu služeb železniční dopravy na trh definováním společných zásad pro zajišťování a regulaci bezpečnosti železnic a pro dozor nad bezpečností železnic. Směrnice 2004/49/ES rovněž stanoví rovné zacházení se všemi železničními podniky uplatňováním stejných požadavků na vydávání osvědčení o bezpečnosti v celé Evropské unii.
(2)
Dne 5. října 2009 vydala Komise pověření pro Evropskou železniční agenturu (dále jen „agentura“) v souladu se směrnicí 2004/49/ES, aby vypracovala návrh společné bezpečnostní metody pro dohled vykonávaný vnitrostátními bezpečnostními orgány po vydání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti železničním podnikům a provozovatelům infrastruktury. Agentura Komisi v souladu s jejím pověřením předložila své doporučení týkající se společné bezpečnostní metody, jež je podloženo zprávou o posouzení dopadů. Toto nařízení vychází z uvedeného doporučení.
(3)
Nařízení Komise (EU) 1158/2010 ze dne 9. prosince 2010 o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody s požadavky pro získání osvědčení o bezpečnosti železnic (2) stanoví metodu posuzování shody s požadavky na získání osvědčení o bezpečnosti, která se mají vydávat v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. a) a čl. 10 odst. 2 písm. b) směrnice 2004/49/ES. Uvedené nařízení definuje kritéria, podle kterých musí vnitrostátní bezpečnostní orgány toto posouzení provést, popisuje postupy a stanoví zásady, které musí vnitrostátní bezpečnostní orgány po vydání osvědčení o bezpečnosti během dozoru dodržovat, jak je vymezeno v uvedeném nařízení.
(4)
Nařízení Komise (EU) č. 1169/2010 ze dne 10. prosince 2010 o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody s požadavky pro získání schválení z hlediska bezpečnosti železnic (3) zahrnuje všechny harmonizované požadavky a metody posuzování, prostřednictvím kterých mohou vnitrostátní bezpečnostní orgány vydat provozovateli infrastruktury schválení z hlediska bezpečnosti podle článku 11 směrnice 2004/49/ES vztahující se na přiměřenost systému zajišťování bezpečnosti obecně a na jakékoli schválení, které se týká sítě. Uvedené nařízení rovněž definuje kritéria, podle kterých musí vnitrostátní bezpečnostní orgány posouzení provést, popisuje postupy a stanoví zásady, které musí vnitrostátní bezpečnostní orgány po vydání schválení z hlediska bezpečnosti během dozoru používat, jak je vymezeno v uvedeném nařízení.
(5)
Podle čl. 16 odst. 2 písm. e) a čl. 17 odst. 2 směrnice 2004/49/ES musí vnitrostátní bezpečnostní orgán po vydání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti přijmout opatření na kontrolu dosahování výsledků uvedených v žádosti o osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti během provozu a průběžného plnění všech potřebných požadavků.
(6)
Aby vnitrostátní bezpečnostní orgán mohl plnit své úkoly podle čl. 16 odst. 2 písm. f) směrnice 2004/49/ES, musí na základě svých činností v rámci dozoru posuzovat i účinnost bezpečnostního regulačního rámce. „Dozorem“ se rozumí opatření zavedená vnitrostátním bezpečnostním orgánem za účelem kontroly výkonu v oblasti bezpečnosti poté, co udělil osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti.
(7)
Při dozoru musí vnitrostátní bezpečnostní orgány uplatňovat základní zásady dozoru prováděného vnitrostátním bezpečnostním orgánem, tj. zásadu proporcionality, jednotného přístupu, zaměření, transparentnosti, odpovědnosti a spolupráce uvedené v nařízení (EU) č. 1158/2010 a nařízení (EU) č. 1169/2010. Tyto zásady však rovněž vyžadují rámec a postup pro jejich praktické uplatňování v každodenní činnosti vnitrostátních bezpečnostních orgánů. Toto nařízení by vnitrostátním bezpečnostním orgánům poskytlo potřebný rámec a postup a zároveň posílilo vzájemnou důvěru v přístupech k činnostem v rámci dozoru a zlepšilo rozhodování v jejich průběhu.
(8)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 27 odst. 1 směrnice 2004/49/ES,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví společná bezpečnostní metoda dozoru nad výkonem v oblasti bezpečnosti po vydání osvědčení o bezpečnosti železničním podnikům, jak je uvedeno v příloze IV nařízení (EU) č. 1158/2010, nebo schválení z hlediska bezpečnosti provozovatelům infrastruktury, jak je uvedeno v příloze III nařízení (EU) č. 1169/2010.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgány uplatňují společnou bezpečnostní metodu pro dohled nad plněním právní povinnosti železničního podniku nebo provozovatele infrastruktury používat systém zajišťování bezpečnosti ke kontrole všech rizik souvisejících s jejich činnostmi včetně údržby a dodávek materiálu a využívání dodavatelů a podle potřeby ke kontrole provádění nařízení Komise (EU) č. 1078/2012 ze dne 16. listopadu 2012 o společné bezpečnostní metodě sledování, kterou mají používat železniční podniky, provozovatelé infrastruktury po získání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti a subjekty odpovědné za údržbu (4).
3. Vnitrostátní bezpečnostní orgány uplatňují toto nařízení za účelem provádění dozorových činností podle čl. 16 odst. 2 písm. f) směrnice 2004/49/ES a vydávání doporučení členským státům o účinnosti bezpečnostního regulačního rámce.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení je termín „dozor“ vymezen článkem 2 nařízení (EU) č. 1158/2010 a článkem 2 nařízení (EU) č. 1169/2010.
Článek 3
Strategie a plán(y) dozoru
1. Vnitrostátní bezpečnostní orgán vypracuje a provede strategii a plán(y) dozoru a uvede, jak zaměří své činnosti a stanoví své priority v oblasti dozoru, jak je uvedeno v příloze.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgán shromažďuje a analyzuje informace z různých zdrojů. Shromážděné informace a výsledky dozoru použije pro účely uvedené v článku 1.
3. Vnitrostátní bezpečnostní orgán pravidelně přezkoumává strategii a plán nebo plány na základě získaných zkušeností a využívá při tom shromážděné informace a výsledky dozoru.
Článek 4
Techniky pro výkon dozoru
1. Vnitrostátní bezpečnostní orgán přijme techniky pro dozorové činnosti. Mezi tyto techniky obvykle patří rozhovory s lidmi na různých organizačních stupních, kontrola dokumentů a záznamů týkajících se systému zajišťování bezpečnosti a přezkum výsledků systému řízení týkajících se bezpečnosti, které byly zjištěny při inspekcích nebo souvisejících činnostech.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgán zajistí, aby jeho dozorové činnosti zahrnovaly kontrolu
a)
účinnosti systému zajišťování bezpečnosti;
b)
účinnosti jednotlivých nebo dílčích prvků systému zajišťování bezpečnosti včetně provozních činností.
Článek 5
Spojitost mezi posuzováním a dozorem
1. Vnitrostátní bezpečnostní orgán používá informace shromážděné v průběhu posuzování systému zajišťování bezpečnosti železničního podniku nebo provozovatele infrastruktury pro účely dozoru nad uplatňováním jejich systému zajišťování bezpečnosti i po vydání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgán rovněž využívá informace shromážděné během své dozorové činnosti pro opětovné posouzení systému zajišťování bezpečnosti železničního podniku nebo provozovatele infrastruktury před obnovením osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti.
Článek 6
Způsobilost osob vykonávajících dozorové činnosti
Vnitrostátní bezpečnostní orgán zavede systém zajišťující, aby dozorové činnosti vykonávaly způsobilé osoby.
Článek 7
Kritéria pro rozhodování
1. Vnitrostátní bezpečnostní orgán vypracuje a zveřejní kritéria pro rozhodování o tom, jak sleduje, podporuje a případně vynucuje soulad s bezpečnostním regulačním rámcem. Tato kritéria zahrnují rovněž otázky týkající se nedodržování právních předpisů související s uplatňováním systému zajišťování bezpečnosti železničním podnikem nebo provozovatelem infrastruktury a s bezpečnostním regulačním rámcem.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgán přijímá a zveřejňuje postup, na jehož základě mohou železniční podniky a provozovatelé infrastruktury podat stížnost na rozhodnutí přijatá v průběhu dozorových činností, aniž je dotčen požadavek na soudní přezkum takových rozhodnutí.
Článek 8
Koordinace a spolupráce
1. Vnitrostátní bezpečnostní orgány provádějící dozor nad železničním podnikem, který svou činnost vykonává ve více než jednom členském státě, koordinují svůj přístup k dozoru, aby zajistily efektivnost systému zajišťování bezpečnosti železničního podniku a aby se tento systém vztahoval na všechny příslušné činnosti. Koordinační činnosti zahrnují dohodu o tom, které informace si musí vnitrostátní bezpečnostní orgány vyměňovat, aby se zajistil společný přístup k dozoru příslušného železničního podniku. Zahrnují rovněž výměnu informací o strategii a plánu nebo plánech příslušných vnitrostátních bezpečnostních orgánů v oblasti dozoru včetně všech relevantních výsledků, aby se umožnil společný přístup k řešení otázky nedodržování právních předpisů.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgány uzavřou s vnitrostátními vyšetřovacími orgány, orgány vydávajícími osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu a jinými příslušnými orgány dohody o spolupráci s cílem vyměňovat si informace a koordinovat své reakce v případě jakéhokoliv nedodržování bezpečnostního regulačního rámce.
Článek 9
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 7. června 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. listopadu 2012.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 1077/2012,
annettu 16 päivänä marraskuuta 2012,
yhteisestä turvallisuusmenetelmästä kansallisten turvallisuusviranomaisten turvallisuustodistuksen tai turvallisuusluvan myöntämisen jälkeen harjoittamaa valvontaa varten
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisön rautateiden turvallisuudesta sekä rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/18/EY ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta annetun direktiivin 2001/14/EY muuttamisesta 29 päivänä huhtikuuta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/49/EY (1) ja erityisesti sen 6 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Yksi direktiivin 2004/49/EY tavoitteista on parantaa pääsymahdollisuuksia rautatiepalvelujen markkinoille määrittelemällä rautateiden turvallisuuden hallinnointia, sääntelyä ja valvontaa koskevat yhteiset periaatteet. Direktiivissä 2004/49/EY säädetään myös kaikkien rautatieyritysten tasapuolisesta kohtelusta soveltamalla turvallisuustodistusten antamiseen samoja vaatimuksia kaikkialla Euroopan unionissa.
(2)
Komissio antoi 5 päivänä lokakuuta 2009 direktiivin 2004/49/EY mukaisesti Euroopan rautatievirastolle, jäljempänä ’virasto’, tehtäväksi laatia luonnoksen yhteiseksi turvallisuusmenetelmäksi kansallisten turvallisuusviranomaisten rautatieyrityksille ja infrastruktuurin haltijoille annetun turvallisuustodistuksen tai turvallisuusluvan myöntämisen jälkeen harjoittamaa valvontaa varten. Virasto toimitti komissiolle yhteistä turvallisuusmenetelmää koskevan suosituksensa, jonka tukena oli komission toimeksiannon mukaisesti vaikutusten arviointia koskeva raportti. Tämä asetus perustuu viraston suositukseen.
(3)
Yhteisestä turvallisuusmenetelmästä rautateiden turvallisuustodistusten saamista koskevien vaatimusten noudattamisen arvioimiseksi 9 päivänä joulukuuta 2010 annetussa komission asetuksessa (EU) N:o 1158/2010 (2) säädetään menetelmästä, jolla arvioidaan, täyttyvätkö direktiivin 2004/49/EY 10 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisten turvallisuustodistusten saamiselle asetetut vaatimukset. Mainitussa asetuksessa määritellään arviointiperusteet, joita kansallisten turvallisuusviranomaisten on käytettävä arvioinnissaan, kuvataan menettelyt ja vahvistetaan periaatteet, joita kansallisten turvallisuusviranomaisten on noudatettava kyseisessä asetuksessa tarkoitetun valvonnan yhteydessä turvallisuustodistuksen antamisen jälkeen.
(4)
Yhteisestä turvallisuusmenetelmästä rautateiden turvallisuusluvan saamista koskevien vaatimusten noudattamisen arvioimiseksi 10 päivänä joulukuuta 2010 annettu komission asetus (EU) N:o 1169/2010 (3) kattaa kaikki yhdenmukaiset vaatimukset ja arviointimenetelmät, joita noudattaen kansalliset turvallisuusviranomaiset voivat antaa infrastruktuurin haltijalle direktiivin 2004/49/EY 11 artiklan mukaisen turvallisuusjohtamisjärjestelmän yleistä riittävyyttä koskevan turvallisuusluvan ja mahdollisen verkkokohtaisen luvan. Mainitussa asetuksessa määritellään myös kansallisten turvallisuusviranomaisten arvioinnin tekemisessä käyttämät arviointiperusteet, kuvataan noudatettavat menettelyt ja vahvistetaan periaatteet, joita kansallisten turvallisuusviranomaisten on noudatettava kyseisessä asetuksessa tarkoitetun valvonnan yhteydessä turvallisuusluvan antamisen jälkeen.
(5)
Kun turvallisuustodistus tai turvallisuuslupa on annettu, kansallisen turvallisuusviranomaisen on otettava käyttöön järjestelyt sen tarkastamiseksi, saavutetaanko turvallisuustodistus- tai turvallisuuslupahakemuksessa mainitut toimintatulokset käytön aikana ja noudatetaanko kaikkia tarvittavia vaatimuksia jatkuvasti, kuten direktiivin 2004/49/EY 16 artiklan 2 kohdan e alakohdassa ja 17 artiklan 2 kohdassa edellytetään.
(6)
Jotta kansallinen turvallisuusviranomainen voisi toteuttaa direktiivin 2004/49/EY 16 artiklan 2 kohdan f alakohdassa säädetyt tehtävänsä, sen on myös valvontatoimintansa perusteella arvioitava turvallisuuden sääntelykehyksen tehokkuutta. Valvonnalla tarkoitetaan kansallisen turvallisuusviranomaisen käyttöön ottamia järjestelyjä turvallisuustason valvontaa varten turvallisuustodistuksen tai turvallisuusluvan antamisen jälkeen.
(7)
Kansallisten turvallisuusviranomaisten on noudatettava valvonnassa asetuksissa (EU) N:o 1158/2010 ja (EU) N:o 1169/2010 vahvistettuja kansallisten turvallisuusviranomaisten valvontatoimia koskevia suhteellisuuden, yhdenmukaisen lähestymistavan, tavoitteellisuuden, läpinäkyvyyden, vastuullisuuden ja yhteistyön perusperiaatteita. Näitä periaatteita ei voida kuitenkaan soveltaa käytännössä kansallisten turvallisuusviranomaisten päivittäisessä toiminnassa ilman kehystä ja prosessia. Tällä asetuksella kansallisille viranomaisille annettaisiin tarvittava kehys ja prosessi, ja samalla lisättäisiin niiden keskinäistä luottamusta toistensa lähestymistapoihin ja tehostettaisiin päätöksentekoa valvonnan aikana.
(8)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 2004/49/EY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti perustetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan yhteinen turvallisuusmenetelmä turvallisuuden valvontaa varten rautatieyrityksille myönnetyn turvallisuustodistuksen ja infrastruktuurin haltijoille myönnetyn turvallisuusluvan antamisen jälkeen asetuksen (EU) N:o 1158/2010 liitteen IV ja asetuksen (EU) N:o 1169/2010 liitteen III mukaisesti.
2. Kansallisten turvallisuusviranomaisten on sovellettava yhteistä turvallisuusmenetelmää valvoessaan, kuinka rautatieyritykset ja infrastruktuurin haltijat noudattavat niille asetettua lakisääteistä velvoitetta käyttää turvallisuusjohtamisjärjestelmää kaikkien niiden toimintaan, mukaan luettuina ylläpito ja materiaalin toimitus sekä alihankkijoiden käyttö, liittyvien riskien hallinnan varmistamiseksi, sekä tarkastaessaan, kuinka rautatieyritysten, turvallisuustodistuksen tai turvallisuusluvan saaneiden infrastruktuurin haltijoiden sekä kunnossapidosta vastaavien yksiköiden soveltamasta seurantaa koskevasta yhteisestä turvallisuusmenetelmästä 16 päivänä marraskuuta 2012 annettua komission asetusta (EU) N:o 1078/2012 (4) sovelletaan.
3. Kansallisten turvallisuusviranomaisten on käytettävä tätä asetusta huolehtiessaan direktiivin 2004/49/EY 16 artiklan 2 kohdan f alakohdan mukaisista valvontatoimistaan ja raportoidessaan jäsenvaltioille turvallisuuden sääntelykehyksen tehokkuudesta.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa ’valvonnalla’ tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1158/2010 2 artiklassa ja asetuksen (EU) N:o 1169/2010 2 artiklassa tarkoitettua valvontaa.
3 artikla
Valvontastrategia ja -suunnitelma(t)
1. Kansallisen turvallisuusviranomaisen on laadittava ja pantava toimeen valvontastrategia ja suunnitelma tai suunnitelmat, joista käy ilmi, miten se aikoo kohdentaa toimintansa ja vahvistaa ensisijaiset valvontatavoitteensa tämän asetuksen liitteen mukaisesti.
2. Kansallisen turvallisuusviranomaisen on kerättävä ja analysoitava eri lähteistä saatuja tietoja. Sen on käytettävä keräämiään tietoja ja valvontatuloksia 1 artiklassa säädettyihin tarkoituksiin.
3. Kansallisen turvallisuusviranomaisen on säännöllisesti tarkistettava strategiaa ja suunnitelmaa tai suunnitelmia saadun kokemuksen, kerättyjen tietojen ja valvontatulosten perusteella.
4 artikla
Valvonnan toteuttamismenetelmät
1. Kansallisen turvallisuusviranomaisen on vahvistettava menetelmät valvontatoimien toteuttamiseksi. Nämä menetelmät käsittävät yleensä organisaation eri tasoilla toimivien henkilöiden haastatteluja, turvallisuusjohtamisjärjestelmään liittyvien asiakirjojen ja tietojen tarkastelua sekä tarkastusten tai niihin liittyvien toimien yhteydessä havaittujen järjestelmän turvallisuustulosten tarkastelua.
2. Kansallisen turvallisuusviranomaisen on varmistettava, että sen valvontatoimien yhteydessä tarkastetaan
a)
turvallisuusjohtamisjärjestelmän tehokkuus;
b)
turvallisuusjohtamisjärjestelmän yksityiskohtien tai osatekijöiden tehokkuus, operatiiviset toimet mukaan luettuina.
5 artikla
Arvioinnin ja valvonnan välinen yhteys
1. Kansallisen turvallisuusviranomaisen on käytettävä rautatieyrityksen tai infrastruktuurin haltijan turvallisuusjohtamisjärjestelmän arvioinnin aikana kerättyjä tietoja järjestelmän jatkuvan soveltamisen valvomiseen turvallisuustodistuksen tai turvallisuusluvan antamisen jälkeen.
2. Kansallisen turvallisuusviranomaisen on myös käytettävä valvontatoimintansa aikana keräämiään tietoja rautatieyrityksen tai infrastruktuurin haltijan turvallisuusjohtamisjärjestelmän uudelleenarviointiin ennen turvallisuustodistuksen tai turvallisuusluvan uusimista.
6 artikla
Valvontatoimiin osallistuvien henkilöiden pätevyys
Kansallisella turvallisuusviranomaisella on oltava käytössään järjestelmä sen varmistamiseksi, että valvontatoimia toteuttavat pätevät henkilöt.
7 artikla
Päätöksenteon perusteet
1. Kansallisen turvallisuusviranomaisen on laadittava ja julkaistava perusteet, joiden mukaisesti se tekee turvallisuuden sääntelykehyksen valvontaa, tehostamista ja tarvittaessa noudattamisen valvontaa koskevat päätökset. Näissä perusteissa on otettava huomioon myös rautatieyrityksen tai infrastruktuurin haltijan turvallisuusjohtamisjärjestelmän jatkuvaa soveltamista ja turvallisuuden sääntelykehyksen noudattamista koskeviin laiminlyönteihin liittyvät näkökohdat.
2. Kansallisen turvallisuusviranomaisen on laadittava ja julkaistava menettely, jotta rautatieyritykset ja infrastruktuurin haltijat voivat valittaa valvonnan yhteydessä tehdyistä päätöksistä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta tuomioistuinten tällaisten päätösten osalta harjoittamaa valvontaa.
8 artikla
Koordinointi ja yhteistyö
1. Useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa toimivan rautatieyrityksen valvontaan osallistuvien kansallisten turvallisuusviranomaisten on koordinoitava valvontaa koskevat toimintatapansa sen varmistamiseksi, että rautatieyrityksen turvallisuusjohtamisjärjestelmä on tehokas ja kattaa kaikki aiheelliset toimet. Koordinoinnin puitteissa on sovittava tiedoista, joita kansallisten turvallisuusviranomaisten on jaettava keskenään asianomaisen rautatieyrityksen valvontaa koskevan yhteisen toimintatavan varmistamiseksi. Lisäksi siihen on sisällyttävä asianomaisten kansallisten turvallisuusviranomaisten valvontastrategiaa ja -suunnitelmaa tai -suunnitelmia koskeva tietojenvaihto, tärkeimmät tulokset mukaan luettuina, jotta voidaan varmistaa yhteinen suhtautumistapa laiminlyönteihin.
2. Kansallisten turvallisuusviranomaisten on kehitettävä yhteistyömenettelyjä kansallisten tutkintaelinten, kunnossapidosta vastaavien yksiköiden sertifiointielinten ja muiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa jakaakseen tietoja ja koordinoidakseen vastauksensa turvallisuuteen liittyvän sääntelykehyksen noudattamatta jättämiseen.
9 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 7 päivästä kesäkuuta 2013.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 16 päivänä marraskuuta 2012.