PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 26. září 2012
o mimořádných opatřeních proti šíření háďátka Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. (háďátka borovicového) na území Unie
(oznámeno pod číslem C(2012) 6543)
(2012/535/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství (1), a zejména na čl. 16 odst. 3 čtvrtou větu uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutím Komise 2006/133/ES (2) se po členských státech žádá dočasné přijetí doplňujících opatření proti šíření háďátka borovicového z oblastí Portugalska, mimo oblastí, ve kterých se nevyskytuje. Ohniska výskytu háďátka borovicového ve Španělsku a opakující se případy, kdy jiné členské státy zadržely borové dřevo, dřevěný obalový materiál a kůru napadené háďátkem borovicovým dodané z Portugalska, ukazují, že vzrostlo riziko možného šíření háďátka borovicového z oblastí v Portugalsku, ve kterých se vyskytuje. Hospodářský, sociální a environmentální dopad rozšíření háďátka borovicového v Unii by byl nepřijatelně velký. Je proto žádoucí rozšířit oblast působnosti opatření týkajících se háďátka borovicového na všechny členské státy.
(2)
Aby se zabránilo zavlékání a šíření háďátka borovicového, měly by členské státy provádět každoroční průzkumy výskytu háďátka borovicového v oblastech, v nichž jeho výskyt není znám, a měly by přijmout pohotovostní plány pro případ, že bude výskyt háďátka borovicového zjištěn.
(3)
V případě zjištění výskytu háďátka borovicového v oblasti, kde jeho výskyt dříve nebyl znám, by členské státy měly vymezit oblasti, v nichž je třeba provést eradikační opatření. Tato opatření by měla zahrnovat preventivní kácení náchylných rostlin v zamořené zóně a v zóně o poloměru 500 m obklopující rostliny napadené háďátkem borovicovým a posílení úředního dozoru zaměřeného na výskyt háďátka borovicového v celé vymezené oblasti.
(4)
Pokud členský stát dojde k závěru, že by vykácení náchylných rostlin v okruhu až do 500 m od rostlin napadených háďátkem borovicovým bylo nepřiměřené, například v případě, že součástí postižené zóny jsou oblasti chráněné v souladu se směrnicí Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (3) a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (4), měly by být k dispozici alternativní možnosti řízení rizika, zahrnující omezení kácení náchylných rostlin. V takovém případě by měla být přijata alternativní ochranná opatření, jež zajistí obdobnou míru snížení rizika šíření háďátka borovicového.
(5)
Hlavním cílem opatření proti háďátku borovicovému by měla být jeho eradikace, přičemž izolace výskytu háďátka borovicového je povolena pouze v oblastech, kde eradikace není proveditelná. Aby bylo zajištěno dosažení eradikace všude tam, kde je to možné, měly by členské státy provádět eradikační opatření nejméně po dobu čtyř let. Pokud však eradikace možná není, mělo by být členským státům v určitých případech povoleno uplatňovat opatření k izolaci výskytu háďátka borovicového ještě před uplynutím tohoto čtyřletého období.
(6)
O eradikačních opatřeních nebo opatřeních k izolaci výskytu háďátka borovicového, která členské státy přijaly nebo se rozhodly přijmout, by měly informovat Komisi a ostatní členské státy.
(7)
O přijatých eradikačních opatřeních a opatřeních k izolaci výskytu háďátka borovicového by měly být informovány příslušné hospodářské subjekty a veřejnost.
(8)
Přemísťování náchylných rostlin a náchylného dřeva a kůry v rámci vymezených oblastí a mimo tyto oblasti by mělo podléhat určitým omezením. Členské státy by měly kontrolovat, zda jsou tyto zákazy a omezení dodržovány, a v případě potřeby přijímat opatření k nápravě.
(9)
Pokud omezení týkající se přemísťování náchylného dřeva a kůry zahrnují požadavky na jejich ošetření, měly by členské státy oprávnit zařízení, jež jsou dostatečně vybavená k provádění takového ošetření a vydávání rostlinolékařských pasů nebo označování ošetřeného náchylného dřeva nebo kůry, a provádět nad nimi dohled. Měla by být stanovena pravidla pro opravňování takových zařízení a dohled nad nimi. Měla by také být stanovena pravidla pro opravňování výrobců dřevěného obalového materiálu provádějících takové označování a pro dohled nad nimi.
(10)
Informace o těchto oprávněných zařízeních by měly být zpřístupněny členským státům a hospodářským subjektům. Komise by proto měla sestavit a vést seznam oprávněných zpracovatelských zařízení a oprávněných výrobců dřevěného obalového materiálu.
(11)
Rozhodnutí 2006/133/ES by proto mělo být zrušeno.
(12)
Toto rozhodnutí by mělo být po třech letech přezkoumáno s ohledem na odborný a vědecký pokrok.
(13)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
a)
„náchylnými rostlinami“ se rozumí rostliny (kromě plodů a semen) Abies Mill., Cedrus Trew, Larix Mill., Picea A. Dietr., Pinus L., Pseudotsuga Carr. a Tsuga Carr.;
b)
„náchylným dřevem“ se rozumí dřevo jehličnanů (Coniferales), s výjimkou řeziva a kulatiny Taxus L. a Thuja L.;
c)
„náchylnou kůrou“ se rozumí kůra jehličnanů (Coniferales);
d)
„místem produkce“ se rozumí jakékoli prostory provozované/provozy fungující jako jedna produkční jednotka. Mohou zahrnovat stanoviště produkce, v nichž se z fytosanitárních důvodů hospodaří odděleně;
e)
„přenašečem“ se rozumí brouci náležející k rodu Monochamus Megerle in Dejean, 1821;
f)
„letovým obdobím přenašeče“ se rozumí období od 1. dubna do 31. října, vyjma případů, kdy je odborně či vědecky zdůvodněna odlišná doba trvání letového období přenašeče, se zohledněním bezpečnostního hraničního období čtyř týdnů navíc na začátku a na konci předpokládaného letového období;
g)
„dřevěným obalovým materiálem“ se rozumí dřevo nebo dřevěné produkty používané na podporu, ochranu nebo přepravu komodit, ve formě obalových beden, bedniček, přepravek, bubnů a podobných obalů, palet, skříňových palet a jiných přepravních podložek, nástavných rámů palet a prokladů, ať už jsou nebo nejsou právě používány při přepravě předmětů. Toto ustanovení se nevztahuje na zpracované dřevo vyrobené pomocí lepidla, tepla nebo tlaku či jejich kombinace a obalový materiál sestávající pouze ze dřeva o tloušťce nepřesahující 6 mm.
Článek 2
Průzkumy v oblastech, ve kterých není znám výskyt háďátka borovicového
1. Členské státy každoročně provádějí průzkumy výskytu háďátka borovicového Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. (dále jen „háďátko“) v náchylných rostlinách, náchylném dřevu a kůře a v přenašeči a zjišťují, zda existuje jakýkoliv důkaz o výskytu háďátka na jejich území v oblastech, ve kterých dříve výskyt háďátka nebyl znám.
Tyto průzkumy sestávají z odběru vzorků náchylných rostlin, náchylného dřeva a kůry a přenašečů a jejich laboratorního testování. Počet vzorků se stanoví podle uznávaných vědeckých a odborných zásad.
2. Členské státy sdělí Komisi popis průzkumů uvedených v odstavci 1, kde uvedou počet míst průzkumu, oblasti, ve kterých má být průzkum proveden, a počet vzorků, jež budou každoročně podrobeny laboratornímu testování. V popisu se uvede, na jakých vědeckých a odborných zásadách jsou tyto průzkumy založeny.
Tento popis se sdělí Komisi do 1. března roku, v němž mají být průzkumy provedeny.
3. Výsledky průzkumů uvedených v odstavci 1 sdělí každý členský stát Komisi a ostatním členským státům do 1. března roku následujícího po roce, ve kterém byly průzkumy provedeny.
Článek 3
Laboratorní testování
Laboratorní testování náchylných rostlin, náchylného dřeva a kůry a přenašečů na přítomnost háďátka se provádí podle diagnostického protokolu pro háďátko Bursaphelenchus xylophilus uvedeného ve standardu EPPO PM7/4(2) (5). Metody uvedené v tomto standardu mohou být doplněny nebo nahrazeny vědecky ověřenými metodami molekulární diagnostiky, jež jsou prokazatelně přinejmenším stejně citlivé a spolehlivé jako metody uvedené ve standardu EPPO.
Článek 4
Pohotovostní plány
1. Každý členský stát do 31. prosince 2013 stanoví plán činností, jež mají být provedeny na jeho území v souladu s články 5 až 16 v případě potvrzeného výskytu háďátka nebo podezření na jeho výskyt (dále jen „pohotovostní plán“).
2. Pohotovostní plán stanoví:
a)
úkoly a odpovědnosti zapojených subjektů a ústředního orgánu při těchto činnostech;
b)
pravidla komunikace o těchto činnostech mezi zapojenými subjekty, ústředním orgánem, příslušným soukromým sektorem a veřejností;
c)
pravidla laboratorního testování a
d)
pravidla školení pracovníků subjektů zapojených do těchto činností.
3. Členské státy zajistí hodnocení a přezkoumání svých pohotovostních plánů.
4. Členské státy informují o svých pohotovostních plánech Komisi, jestliže o to požádá.
Článek 5
Vymezené oblasti
1. Pokud výsledky každoročního průzkumu stanoveného v čl. 2 odst. 1 prokážou výskyt háďátka v náchylné rostlině v části území členského státu, ve které dříve nebyl znám, nebo pokud je výskyt háďátka prokázán jiným způsobem, vymezí členský stát bezodkladně oblast v souladu s odstavcem 2 (dále jen „vymezená oblast“).
Pokud je zjištěn výskyt háďátka v přenašeči nebo v dodávce náchylného dřeva, náchylné kůry nebo v dřevěném obalovém materiálu, provede příslušný členský stát šetření v blízkosti místa, kde byl přenašeč odchycen nebo kde se náchylné dřevo, náchylná kůra nebo dřevěný obalový materiál v době zjištění nacházely. Pokud výsledky šetření prokážou výskyt háďátka v náchylné rostlině, použije se rovněž ustanovení prvního pododstavce.
2. Vymezená oblast sestává ze zóny, ve které byl zjištěn výskyt háďátka (dále jen „zamořená zóna“), a ze zóny obklopující zamořenou zónu (dále jen „nárazníková zóna“). Nárazníková zóna je široká nejméně 20 km.
Jsou-li použita eradikační opatření v souladu s článkem 6, může příslušný členský stát rozhodnout, že nárazníkovou zónu zúží, a to pod podmínkou, že toto zúžení nenaruší eradikaci, přičemž šířka zúžené zóny nesmí být menší než 6 km.
3. Pokud je zjištěn výskyt háďátka v nárazníkové zóně, bezodkladně se s ohledem na toto zjištění stanoví v souladu s odstavcem 1 nová vymezená oblast.
Pokud stávající vymezená oblast podléhá eradikačním opatřením podle článku 6, může být s ohledem na toto zjištění upravena, místo co by se stanovila nová vymezená oblast.
Jakýkoli důkaz o výskytu háďátka v nárazníkové zóně se okamžitě oznámí Komisi a ostatním členským státům.
4. Je-li na území členského státu zjištěn výskyt háďátka a vymezená oblast by zasahovala na území jednoho nebo více dalších členských států, stanoví tento další členský stát nebo tyto další členské státy v souladu s odstavcem 1 vymezenou oblast nebo vymezené oblasti, jež doplní nárazníkovou zónu o nárazníkovou zónu nebo nárazníkové zóny, jejichž šíře odpovídá šíři nárazníkové zóny v členském státě, ve kterém byl výskyt zjištěn.
5. Členské státy uvědomí Komisi a ostatní členské státy o vymezené oblasti na svém území do jednoho měsíce ode dne, kdy byl v příslušné oblasti zjištěn výskyt háďátka.
Toto sdělení obsahuje popis vymezených oblastí, jejich polohu a názvy správních jednotek, jichž se vymezení týká, spolu s mapou, na které je vyznačena poloha každé vymezené oblasti, každé zamořené zóny a nárazníkové zóny.
Členské státy uvědomí Komisi a ostatní členské státy o úpravách vymezených oblastí na svém území do jednoho měsíce od takové úpravy.
6. Pokud každoroční průzkumy náchylných rostlin a přenašeče stanovené v příloze I bodě 6 prokážou, že v příslušné vymezené oblasti nebyl po předchozí čtyři roky zjištěn výskyt háďátka, může příslušný členský stát rozhodnout, že tato oblast přestává být vymezenou oblastí. Členský stát může v situaci uvedené v příloze I bodě 5 rozhodnout, že daná oblast přestává být vymezenou oblastí, je-li nepřítomnost háďátka potvrzena odběrem vzorků a testováním uvedenými v bodě 7 uvedené přílohy.
O tomto rozhodnutí informuje členský stát Komisi a ostatní členské státy do jednoho měsíce od jeho přijetí.
7. Komise vypracuje seznam vymezených oblastí a předá ho členským státům.
Seznam je aktualizován na základě sdělení obdržených Komisí podle odstavců 5 a 6.
Článek 6
Eradikace
1. Členské státy přijmou opatření k eradikaci háďátka ve vymezených oblastech na svém území stanovená v příloze I.
Háďátko je považováno za eradikované, pokud každoroční průzkumy náchylných rostlin a přenašeče stanovené v příloze I bodě 6 prokážou, že v příslušné vymezené oblasti nebyl za předchozí čtyři roky zjištěn výskyt háďátka, nebo je-li nepřítomnost háďátka potvrzena odběrem vzorků a testováním uvedenými v příloze I bodě 7 třetím pododstavci.
2. Členské státy zajistí, že opatření uvedená v odstavci 1 budou prováděna odborně kvalifikovanými pracovníky příslušných úředních subjektů nebo kterýmikoli jinými odborně kvalifikovanými osobami pod dohledem příslušných úředních subjektů.
Článek 7
Izolace výskytu
1. Pokud každoroční průzkumy náchylných rostlin a přenašeče stanovené v příloze I bodě 6 prokážou výskyt háďátka ve vymezené oblasti po dobu nejméně čtyř po sobě jdoucích let a získané zkušenosti ukazují, že v dané situaci není možné háďátko eradikovat, může příslušný členský stát namísto toho rozhodnout, že zajistí izolaci výskytu háďátka v této oblasti.
Příslušný členský stát však může o izolaci výskytu namísto eradikace háďátka rozhodnout před uplynutím tohoto období v případech, kdy průměr zamořené zóny přesahuje 20 km, výskyt háďátka je prokázán v celé zamořené zóně a dosavadní zkušenosti ukazují, že jeho eradikace není v této oblasti v dané situaci možná.
Přijmou se opatření k izolaci výskytu stanovená v příloze II.
2. Pokud se členský stát v souladu s odstavcem 1 rozhodne použít opatření k izolaci výskytu namísto eradikačních opatření, informuje o tomto rozhodnutí Komisi s vysvětlením důvodů rozhodnutí.
Použije-li se ustanovení odstavce 1 druhého pododstavce, provede Komise v tomto členském státě šetření, aby bylo ověřeno, zda jsou podmínky stanovené v uvedeném pododstavci splněny.
3. Vymezená oblast podléhající opatřením k izolaci výskytu v souladu s odstavcem 1 se jako taková označí v seznamu uvedeném v čl. 5 odst. 7. Členské státy mohou použít opatření k izolaci výskytu pouze ve vymezených oblastech, jež byly v tomto seznamu vyznačeny jako oblasti podléhající opatřením k izolaci výskytu háďátka.
4. Členské státy zajistí, aby opatření uvedená v odstavci 1 byla prováděna odborně kvalifikovanými pracovníky příslušných úředních subjektů nebo kterýmikoli jinými odborně kvalifikovanými osobami pod dohledem příslušných úředních subjektů.
Článek 8
Informování hospodářských subjektů a veřejnosti
Jsou-li použita eradikační opatření v souladu s článkem 6 nebo opatření k izolaci výskytu háďátka v souladu s článkem 7, informují příslušné členské státy o těchto opatřeních příslušné hospodářské subjekty a veřejnost.
Článek 9
Informování o vnitrostátních opatřeních
1. Do jednoho měsíce od oznámení výskytu háďátka v části svého území, ve které jeho výskyt nebyl dříve znám, poskytnutého podle čl. 16 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2000/29/ES, sdělí členské státy Komisi a ostatním členským státům, jaká opatření přijaly a jaká opatření se rozhodly přijmout k eradikaci háďátka v souladu s článkem 6.
2. Přijme-li členský stát opatření k eradikaci háďátka podle článku 6, sdělení o opatřeních uvedené v odstavci 1 bude obsahovat opatření týkající se kácení, odběru vzorků, testování, odstranění a likvidace náchylných rostlin, stanovená v příloze I bodech 2, 3, 4, 5, 7, 8 a 9 a plán a organizaci průzkumů včetně počtu prohlídek, vzorků, jež mají být odebrány, a laboratorních testů, jež mají být provedeny, jak stanoví příloha I bod 6.
Přijme-li členský stát opatření k izolaci výskytu háďátka podle článku 7, sdělení o opatřeních uvedené v odstavci 1 bude obsahovat opatření týkající se kácení, odběru vzorků, testování, odstranění a likvidace náchylných rostlin a plán a organizaci průzkumů včetně počtu prohlídek, vzorků, jež mají být odebrány, a laboratorních testů, jež mají být provedeny, jak stanoví příloha II body 2 a 3.
Toto sdělení o opatřeních zahrnuje také popis opatření k informování příslušných hospodářských subjektů a veřejnosti podle článku 8 a kontrol, jež mají být provedeny podle čl. 11 odst. 1.
3. Členské státy každoročně do 1. března podají Komisi a ostatním členským státům zprávu o výsledcích opatření za předchozí rok, přijatých podle článků 6 a 7.
Tato zpráva obsahuje počet nálezů výskytu háďátka a jejich polohu včetně map, počet rostlin ve špatném zdravotním stavu a rostlin odumřelých, jež byly identifikovány, skáceny a podrobeny odběru vzorků a testování, a výsledky těchto testů.
4. Členské státy do 1. března každého roku následujícího po oznámení uvedeném v odstavci 1 sdělí Komisi a ostatním členským státům, jaká opatření se rozhodly přijmout v tomto roce k eradikaci háďátka podle článku 6.
5. Pokud se členský stát rozhodne izolovat výskyt háďátka ve vymezené oblasti podle čl. 7 odst. 1, okamžitě předá Komisi a ostatním členským státům příslušným způsobem přepracovanou verzi sdělení o opatřeních, poskytnutého podle odstavce 1.
Podléhá-li vymezená oblast opatřením k izolaci výskytu háďátka podle článku 7, může toto sdělení o opatřeních zahrnovat období až 5 let. Pokud sdělení zahrnuje období delší než jeden rok, předloží příslušné členské státy Komisi a ostatním členským státům přepracovanou verzi tohoto sdělení do 31. října roku, ve kterém platnost sdělení vyprší.
Pokud bylo rozhodnuto o významných změnách opatření k izolaci výskytu, uvedené sdělení o opatřeních se přepracuje a bezodkladně předloží Komisi a ostatním členským státům.
Článek 10
Přemísťování náchylných rostlin a náchylného dřeva a kůry v rámci Unie
1. Náchylné rostliny a náchylné dřevo a kůra mohou být přemísťovány z vymezených oblastí do jiných než vymezených oblastí a ze zamořených zón do nárazníkových zón, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v příloze III oddíle 1.
2. Náchylné rostliny a náchylné dřevo a kůra mohou být přemísťovány v rámci zamořených zón podléhajících eradikačním opatřením, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v příloze III oddíle 2.
3. Členské státy mohou omezit přemísťování náchylných rostlin a náchylného dřeva a kůry v rámci zamořených zón podléhajících opatřením k izolaci výskytu háďátka.
Článek 11
Kontroly při přemísťování z vymezených oblastí do jiných než vymezených oblastí a ze zamořených zón do nárazníkových zón
1. Členské státy provádějí časté namátkové kontroly náchylných rostlin a náchylného dřeva a kůry přemísťovaných z vymezených oblastí, jež se nacházejí na jejich území, do jiných než vymezených oblastí a ze zamořených zón, jež se nacházejí na jejich území, do nárazníkových zón.
Při konkrétním rozhodování o tom, kde mají být kontroly prováděny, vycházejí členské státy z rizika, že rostliny nebo dřevo a kůra, jež mají být kontrolovány, obsahují živá háďátka, přičemž berou v úvahu původ dodávek, stupeň náchylnosti příslušných rostlin a dřeva a kůry a to, nakolik hospodářský subjekt odpovědný za přemísťování v minulosti dodržoval toto rozhodnutí a rozhodnutí 2006/133/ES.
Kontroly náchylných rostlin a náchylného dřeva a kůry se provádějí na následujících místech:
a)
v místech, kde přecházejí ze zamořených zón do nárazníkových zón;
b)
v místech, kde přecházejí z nárazníkových zón do nevymezených oblastí;
c)
v místě určení v nárazníkové zóně a
d)
v místě původu v zamořené zóně, jako jsou pily, odkud jsou přemísťovány mimo zamořenou zónu.
Členské státy mohou rozhodnout, že budou provádět i další kontroly v jiných místech, než která jsou uvedena v písmenech a) až d).
Tyto kontroly zahrnují kontrolu dokumentace z hlediska dodržení požadavků stanovených v příloze III oddíle 1, kontrolu totožnosti a v případě nedodržení nebo podezření na nedodržení těchto požadavků i rostlinolékařskou kontrolu, jež zahrnuje testování na přítomnost háďátka.
2. Členské státy provádějí namátkové kontroly náchylných rostlin a náchylného dřeva a kůry přemísťovaných z vymezených oblastí, jež se nacházejí mimo jejich území, do jiných než vymezených oblastí na svém území.
Tyto kontroly zahrnují kontrolu dokumentace z hlediska dodržení požadavků stanovených v příloze III oddíle 1, kontrolu totožnosti i rostlinolékařskou kontrolu, jež zahrnuje testování na přítomnost háďátka.
3. Výsledky kontrol uvedených v odstavci 1 se oznámí Komisi a ostatním členským státům každý měsíc a výsledky kontrol uvedených v odstavci 2 se jim oznámí jednou ročně do 1. března.
Pokud tyto kontroly prokážou přítomnost háďátka v náchylných rostlinách nebo v náchylném dřevu nebo kůře, dotyčný členský stát tento nález okamžitě oznámí Komisi a ostatním členským státům.
Článek 12
Opatření v případě nedodržení článku 10
Pokud kontroly uvedené v článku 11 prokážou, že ustanovení přílohy III oddílu 1 nebo oddílu 2 nebyla dodržena, členský stát, který tyto kontroly provedl, okamžitě podrobí materiál, který nesplňuje požadavky, některému z těchto opatření:
a)
zničení;
b)
přemístění pod úředním dohledem do zpracovatelského zařízení výslovně k tomu oprávněného, kde jsou náchylné dřevo a kůra podrobeny tepelnému ošetření tak, aby se v kterékoliv jejich části dosáhlo minimální teploty 56 °C po dobu alespoň 30 minut, a aby bylo zajištěno, že budou prosté živých háďátek a živých přenašečů;
c)
pokud materiál, který nesplňuje požadavky, je dřevěným obalovým materiálem právě používaným při přepravě předmětů, a aniž jsou dotčena ustanovení přílohy III, vrácení pod úředním dohledem do místa odeslání nebo do místa poblíž místa, kde byl materiál zadržen, k přebalení těchto předmětů a zničení tohoto dřevěného obalového materiálu, přičemž je nutno vyloučit jakékoli riziko šíření háďátka.
Článek 13
Opravňování zpracovatelských zařízení
1. Členské státy, na jejichž území se nachází vymezená oblast, oprávní dostatečně vybavená zpracovatelská zařízení k provádění jednoho nebo více z následujících úkolů stanovených v příloze III:
a)
ošetřování náchylného dřeva a kůry, jak je stanoveno v oddíle 1 bodě 2 písm. a) a oddíle 2 bodě 2 prvním pododstavci písm. c) uvedené přílohy;
b)
vydávání rostlinolékařských pasů podle směrnice Komise 92/105/EHS (6) pro náchylné dřevo a kůru ošetřené příslušným zpracovatelským zařízením v souladu s písmenem a) tohoto odstavce, jak je stanoveno v oddíle 1 bodě 2 písm. b) přílohy III a oddíle 2 bodě 2 druhém pododstavci písm. b) uvedené přílohy;
c)
ošetřování dřevěného obalového materiálu, jak je stanoveno v oddíle 1 bodě 3 písm. a) uvedené přílohy a oddíle 2 bodě 3 uvedené přílohy a
d)
označování dřevěného obalového materiálu ošetřeného příslušným zpracovatelským zařízením v souladu s písmenem c) způsobem stanoveným v oddíle 1 bodě 3 písm. b) přílohy III a v oddíle 2 bodě 3 uvedené přílohy, v souladu s přílohou II mezinárodního standardu FAO pro fytosanitární opatření č. 15.
Tato zařízení jsou dále uváděna jako „oprávněná zpracovatelská zařízení“.
2. Oprávněná zpracovatelská zařízení zajistí dohledatelnost ošetřeného náchylného dřeva, kůry a dřevěného obalového materiálu.
Článek 14
Opravňování k označování
1. Členské státy, na jejichž území se nachází vymezená oblast, pověří dostatečně vybavené výrobce dřevěného obalového materiálu, aby v souladu s přílohou II mezinárodního standardu FAO pro fytosanitární opatření č. 15 označovali dřevěný obalový materiál, jejž vyrábějí ze dřeva ošetřeného oprávněným zpracovatelským zařízením a opatřeného rostlinolékařským pasem podle směrnice 92/105/EHS.
Tito výrobci jsou dále uváděni jako „oprávnění výrobci dřevěného obalového materiálu“.
2. Jedině oprávnění výrobci dřevěného obalového materiálu mohou používat k výrobě dřevěného obalového materiálu dřevo ze zpracovatelských zařízení, výslovně pro tento účel oprávněných, opatřené rostlinolékařským pasem podle směrnice 92/105/EHS, a zajistí, aby bylo možné zpětně dohledat, ze kterého oprávněného zpracovatelského zařízení takto použité dřevo pochází.
Článek 15
Dohled nad oprávněnými zpracovatelskými zařízeními a oprávněnými výrobci dřevěného obalového materiálu
Členské státy provádějí dohled nad oprávněnými zpracovatelskými zařízeními a oprávněnými výrobci dřevěného obalového materiálu, aby se zajistilo, že správně plní úkoly stanovené v jejich oprávnění.
Členské státy zajistí, aby byl tento dohled prováděn odborně kvalifikovanými pracovníky příslušných úředních subjektů nebo kterýmikoli jinými odborně kvalifikovanými osobami pod dohledem příslušných úředních subjektů.
Článek 16
Zrušení oprávnění oprávněných zpracovatelských zařízení a oprávněných výrobců dřevěného obalového materiálu
1. Pokud členský stát, který udělil oprávnění, zjistí, že se v náchylném dřevu, kůře nebo dřevěném obalovém materiálu ošetřeném oprávněným zpracovatelským zařízením vyskytuje háďátko, okamžitě toto oprávnění zruší.
Pokud členský stát, který udělil oprávnění, zjistí, že se v náchylném dřevěném obalovém materiálu označeném oprávněným výrobcem dřevěného obalového materiálu vyskytuje háďátko, okamžitě toto oprávnění zruší.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení odstavce 1, pokud členský stát, který udělil oprávnění, zjistí, že oprávněné zpracovatelské zařízení nebo oprávněný výrobce dřevěného obalového materiálu neplní správně své úkoly stanovené v příslušném oprávnění, přijme nezbytná opatření, jež zajistí dodržování ustanovení článků 13 a 14.
Článek 17
Seznam oprávněných zpracovatelských zařízení a oprávněných výrobců dřevěného obalového materiálu
1. Členské státy informují Komisi o vydání oprávnění zpracovatelskému zařízení v souladu s článkem 13 nebo výrobci dřevěného obalového materiálu v souladu s článkem 14 a o zrušení takových oprávnění.
2. Komise sestaví seznam oprávněných zpracovatelských zařízení a oprávněných výrobců dřevěného obalového materiálu a předá tento seznam členským státům. Část A tohoto seznamu obsahuje oprávněná zpracovatelská zařízení. Část B tohoto seznamu obsahuje oprávněné výrobce dřevěného obalového materiálu. Seznam je aktualizován na základě informací obdržených od členských států.
Článek 18
Zrušení
Rozhodnutí 2006/133/ES se zrušuje.
Článek 19
Přezkum
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno nejpozději do 31. července 2015.
Článek 20
Použitelnost
Ustanovení přílohy III oddílu 1 bodu 2 písm. a) druhé věty a přílohy III oddílu 2 bodu 2 písm. c) druhé věty se použijí od 1. ledna 2013.
Článek 21
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 26. září 2012.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS,
annettu 26 päivänä syyskuuta 2012,
kiireellisistä toimenpiteistä Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. -kasvintuhoojan (mäntyankeroinen) unionissa leviämisen estämiseksi
(tiedoksiannettu numerolla C(2012) 6543)
(2012/535/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon kasveille tai kasvituotteille haitallisten organismien yhteisöön kulkeutumisen ja siellä leviämisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä 8 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/29/EY (1) ja erityisesti sen 16 artiklan 3 kohdan neljännen virkkeen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Komission päätöksessä 2006/133/EY (2) jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan väliaikaisesti lisätoimenpiteitä mäntyankeroisen leviämisen estämiseksi Portugalin alueiden osalta, ei kuitenkaan niiden alueiden osalta, joista tiedetään ettei mäntyankeroista esiinny niillä. Se, että mäntyankeroista on esiintynyt Espanjassa ja muut jäsenvaltiot ovat toistuvasti pysäyttäneet Portugalista peräisin olevia mäntyankeroisen saastuttaman mäntypuun, puisen pakkausmateriaalin ja kuoren lähetyksiä, osoittaa kasvanutta riskiä siihen, että mäntyankeroinen leviää niiden Portugalin alueiden ulkopuolelle, joilla sitä tiedetään esiintyvän. Mäntyankeroisen leviäminen koko unioniin aiheuttaisi kohtuuttoman suuret taloudelliset, sosiaaliset ja ympäristölliset vaikutukset. Sen vuoksi on asianmukaista laajentaa mäntyankeroista koskevien toimenpiteiden soveltamisalaa koskemaan kaikkia jäsenvaltioita.
(2)
Jäsenvaltioiden olisi mäntyankeroisen kulkeutumisen ja leviämisen estämiseksi tehtävä vuosittain mäntyankeroiskartoitus alueilla, joilla sitä ei tiedetä esiintyvän, ja laadittava mäntyankeroisen esiintymistä koskevien havaintojen varalle valmiussuunnitelma.
(3)
Jos mäntyankeroista havaitaan esiintyvän alueella, jolla sitä ei ole tiedetty esiintyvän, jäsenvaltion olisi rajattava alueet, joilla hävittämistoimenpiteitä sovelletaan. Kyseisiin toimenpiteisiin olisi sisällyttävä alttiiden kasvien ennalta ehkäisevä hakkuu saastuneella vyöhykkeellä ja 500 metrin säteelle mäntyankeroistartunnan saaneista kasveista ulottuvalla vyöhykkeellä sekä mäntyankeroisen esiintymisen tehotarkkailu koko rajatulla alueella.
(4)
Jos jäsenvaltio katsoo, että alttiiden kasvien kaataminen enimmillään 500 metrin päässä mäntyankeroisen saastuttamista kasveista olisi suhteeton toimenpide esimerkiksi sen vuoksi, että saastuneella vyöhykkeellä on luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (3) tai luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY (4) mukaisesti suojeltuja alueita, käytettävissä olisi oltava vaihtoehtoisia riskinhallintakeinoja, mukaan lukien alttiiden kasvien pienempimuotoinen hakkuu. Tällöin olisi annettava vaihtoehtoiset takeet sen varmistamiseksi, että mäntyankeroisen leviämisriski pienenee vastaavasti.
(5)
Mäntyankeroista koskevien toimenpiteiden päätavoitteena olisi oltava hävittäminen, ja leviämisen estämiseen sallitaan pyrittävän ainoastaan alueilla, joilla hävittäminen ei ole realistinen tavoite. Jotta mäntyankeroinen saataisiin hävitettyä sieltä, missä se on mahdollista, jäsenvaltioiden olisi sovellettava hävittämistoimenpiteitä vähintään neljän vuoden ajan. Siellä, missä hävittäminen ei ole mahdollista, jäsenvaltioiden olisi eräissä tapauksissa sallittava soveltaa leviämisen estämistoimenpiteitä jo ennen nelivuotisjakson päättymistä.
(6)
Jäsenvaltion olisi annettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille tiedoksi hävittämistoimenpiteet ja leviämisen estämistoimenpiteet, jotka se on toteuttanut tai päättänyt toteuttaa.
(7)
Toteutetuista hävittämistoimenpiteistä ja leviämisen estämistoimenpiteistä olisi tiedotettava asianomaisille toimijoille ja yleisölle.
(8)
Alttiiden kasvien, puutavaran ja kuoren siirtoihin, jotka tehdään rajatuilla alueilla ja rajatuilta alueilta, olisi sovellettava eräitä rajoituksia. Jäsenvaltion olisi tarkastettava, noudatetaanko kyseisiä kieltoja ja rajoituksia, ja määrättävä tarvittaessa korjaavia toimenpiteitä.
(9)
Jos alttiin puutavaran ja kuoren siirtorajoituksiin sisältyy tällaisen puutavaran ja kuoren käsittelyvaatimuksia, jäsenvaltion olisi annettava laitoksille, joilla on asianmukaiset käsittelylaitteet ja valmiudet, lupa suorittaa kyseisiä käsittelyjä, antaa kasvipasseja tai merkitä käsitelty altis puutavara tai kuori sekä valvottava näitä laitoksia. Olisi vahvistettava säännöt, jotka koskevat luvan antamista tällaisille laitoksille ja tällaisten laitosten valvontaa. Olisi myös vahvistettava säännöt, jotka koskevat luvan antamista tällaisia merkintöjä tekeville puisen pakkausmateriaalin tuottajille sekä tällaisten tuottajien valvontaa.
(10)
Jäsenvaltioilla ja toimijoilla olisi oltava pääsy luvan saaneita laitoksia koskeviin tietoihin. Komission olisi tätä varten laadittava luettelo luvan saaneista käsittelylaitoksista ja puisen pakkausmateriaalin tuottajista sekä ylläpidettävä kyseistä luetteloa.
(11)
Sen vuoksi päätös 2006/133/EY olisi kumottava.
(12)
Tätä päätöstä olisi tarkasteltava uudelleen kolmen vuoden kuluttua tekniikan ja tieteen kehityksen huomioon ottamiseksi.
(13)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän kasvinsuojelukomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Määritelmät
Tässä päätöksessä tarkoitetaan
a)
’alttiilla kasveilla’ kasveja Abies Mill., Cedrus Trew, Larix Mill., Picea A. Dietr., Pinus L., Pseudotsuga Carr. ja Tsuga Carr., lukuun ottamatta hedelmiä ja siemeniä;
b)
’alttiilla puutavaralla’ havupuista (Coniferales) saatavaa puutavaraa, lukuun ottamatta kasvien Taxus L. ja Thuja L. sahattua puuta ja tukkeja;
c)
’alttiilla kuorella’ havupuiden (Coniferales) kuorta;
d)
’tuotantopaikalla’ yhtenä tuotantoyksikkönä käytettäviä tiloja. Se voi myös sisältää tuotantopaikkoja, joita hoidetaan erillään kasvinsuojelullisista syistä;
e)
’vektorilla’ suvun Monochamus Megerle in Dejean, 1821, kovakuoriaisia;
f)
’vektorin lentokaudella’ 1 päivän huhtikuuta ja 31 päivän lokakuuta välistä jaksoa, jollei vektorin lentokauden kestoa määritellä teknis-tieteellisin perustein toisin, ottaen huomioon turvallisuusmarginaali, joka on neljä ylimääräistä viikkoa oletetun lentokauden alussa ja lopussa;
g)
’puisella pakkausmateriaalilla’ puuta tai puutuotteita, joita käytetään tavaran tukemiseen, suojaamiseen tai kantamiseen pakkauslaatikkoina, -rasioina, -häkkeinä ja -pyttyinä ja niiden kaltaisina päällyksinä, kuormalavoina, laatikkokuormalavoina ja muina lastauslavoina, kuormalavojen lavakauluksina ja sälytyspuina, riippumatta siitä käytetäänkö niitä varsinaisesti tavaroiden kuljetukseen. Tähän ei lueta enintään 6 millimetrin paksuista raakapuuta eikä liimaamalla, lämpö- tai painekäsittelyllä tai niiden yhdistelmällä tuotettua puutavarajalostetta.
2 artikla
Kartoitus alueilla, joilla mäntyankeroista ei tiedetä esiintyvän
1. Jäsenvaltioiden on tehtävä vuosittain Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. -kasvintuhoojaa, jäljempänä ’mäntyankeroinen’, koskeva kartoitus, joka käsittää alttiit kasvit, puutavaran ja kuoren sekä vektorin, sekä määriteltävä, onko niiden alueella todisteita mäntyankeroisen esiintymisestä sellaisilla alueilla, joilla mäntyankeroista ei ole aiemmin tiedetty esiintyvän.
Kartoituksessa kerätään alttiista kasveista, puutavarasta ja kuoresta sekä vektoreista laboratoriossa testattavia näytteitä. Näytteiden lukumäärä vahvistetaan noudattaen vankkoja tieteellis-teknisiä periaatteita.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava 1 kohdassa tarkoitetuista kartoituksista komissiolle kuvaus, jossa täsmennetään tutkimuspaikkojen lukumäärä, tutkittavat alueet ja laboratoriotestaukseen tarkoitettujen näytteiden lukumäärä vuosittain. Kuvauksessa on mainittava tieteellis-tekniset periaatteet, joihin kartoitukset perustuvat.
Kuvaus on toimitettava komissiolle viimeistään kartoitusvuoden 1 päivänä maaliskuuta.
3. Jäsenvaltioiden on annettava 1 kohdassa tarkoitettujen kartoitusten tulokset tiedoksi komissiolle ja toisille jäsenvaltioille viimeistään kartoitusvuotta seuraavana 1 päivänä maaliskuuta.
3 artikla
Laboratoriotestaus
Laboratoriotestit mäntyankeroisen esiintymisen toteamiseksi alttiissa kasveissa, puutavarassa ja kuoressa sekä vektoreissa on tehtävä EPPO-standardin PM7/4(2) (5) mäntyankeroisen diagnosointia koskevan protokollan mukaisesti. Standardin menetelmiä voidaan täydentää tai korvata tieteellisesti validoiduilla molekulaarisilla diagnosointimenetelmillä, joiden on osoitettu olevan herkkyydeltään ja luotettavuudeltaan vähintään EPPO-standardia vastaavia.
4 artikla
Valmiussuunnitelmat
1. Jäsenvaltioiden on viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013 laadittava suunnitelma toimista, jotka toteutetaan sen alueella 5-16 artiklan mukaisesti, jos mäntyankeroisen esiintyminen on varmistettu tai sitä epäillään esiintyvän, jäljempänä ’valmiussuunnitelma’.
2. Valmiussuunnitelmassa on esitettävä
a)
osallistuvien elinten tehtävät ja vastuualueet sekä kyseisten toimien vastuuviranomainen;
b)
säännöt, jotka koskevat kyseisistä toimista tiedottamista osallistuvien elinten, vastuuviranomaisen, asiaankuuluvan yksityissektorin ja yleisön kesken;
c)
laboratoriotestausta koskevat säännöt; ja
d)
toimiin osallistuvien elinten henkilöstön koulutusta koskevat säännöt.
3. Jäsenvaltioiden on säädettävä valmiussuunnitelmiensa arvioinnista ja uudelleentarkastelusta.
4. Jäsenvaltioiden on toimitettava valmiussuunnitelmansa pyynnöstä komissiolle.
5 artikla
Rajatut alueet
1. Jos 2 artiklan 1 kohdassa säädetyn vuosikartoituksen tulokset osoittavat mäntyankeroista esiintyvän alttiissa kasvissa jäsenvaltion sellaisella alueella, jolla mäntyankeroisen ei ole aiemmin tiedetty esiintyvän, tai jos esiintymisestä on muunlaista osoitusta, jäsenvaltion on viipymättä rajattava alue 2 kohdan mukaisesti, jäljempänä ’rajattu alue’.
Jos mäntyankeroisen havaitaan esiintyvän vektorissa, alttiin puutavaran tai kuoren lähetyksessä taikka puisessa pakkausmateriaalissa, asianomaisen jäsenvaltion on tehtävä tutkimus sen paikan läheisyydessä, jossa vektori pyydystettiin tai jossa altis puutavara tai kuori taikka puinen pakkausmateriaali oli havaintohetkellä. Jos tutkimustulokset osoittavat mäntyankeroisen esiintyvän alttiissa kasvissa, sovelletaan myös ensimmäistä alakohtaa.
2. Rajatun alueen on sisällettävä alue, jolla mäntyankeroisen havaittiin esiintyvän, jäljempänä ’saastunut vyöhyke’, ja saastunutta vyöhykettä ympäröivä vyöhyke, jäljempänä ’puskurivyöhyke’. Puskurivyöhykkeen leveyden on oltava vähintään 20 kilometriä.
Jos sovelletaan 6 artiklan mukaisia hävittämistoimenpiteitä, asianomainen jäsenvaltio voi päättää kaventaa puskurivyöhykkeen leveyttä siten, että se on vähintään 6 kilometriä, jollei kavennus vaaranna hävittämistä.
3. Jos mäntyankeroisen havaitaan esiintyvän puskurivyöhykkeellä, kyseisen havainnon huomioon ottamiseksi on vahvistettava viipymättä uusi rajattu alue 1 kohdan mukaisesti.
Jos kyseisellä rajatulla alueella sovelletaan 6 artiklan mukaisia hävittämistoimenpiteitä, aluetta voidaan muuttaa kyseisen havainnon huomioon ottamiseksi.
Jos mäntyankeroisen esiintymisestä puskurivyöhykkeellä on todisteita, niistä on viipymättä tiedotettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille.
4. Jos mäntyankeroisen havaitaan esiintyvän jonkin jäsenvaltion alueella ja rajattu alue ulottuisi yhden tai useamman muun jäsenvaltion alueelle, kyseisen toisen jäsenvaltion tai toisten jäsenvaltioiden on 1 kohdan mukaisesti vahvistettava rajattu alue tai rajatut alueet täydentämään puskurivyöhykettä sellaisella puskurivyöhykkeellä tai sellaisilla puskurivyöhykkeillä, jonka tai joiden leveys on sama kuin havaintojäsenvaltion puskurivyöhykkeen.
5. Jäsenvaltioiden on annettava alueensa rajatut alueet tiedoksi komissiolle ja muille jäsenvaltioille yhden kuukauden kuluessa siitä, kun mäntyankeroisen havaittiin esiintyvän asianomaisella alueella.
Tiedoksiannossa on oltava rajattujen alueiden kuvaus ja sijainti sekä rajojen sisään jäävien hallinnollisten yksiköiden nimet, kuten myös kartta, johon on merkitty kaikki rajatut alueet, saastuneet vyöhykkeet ja puskurivyöhykkeet.
Jäsenvaltioiden on annettava alueensa rajattuihin alueisiin tehdyt muutokset tiedoksi komissiolle ja muille jäsenvaltioille yhden kuukauden kuluessa muutoksesta.
6. Jos liitteessä I olevassa 6 kohdassa esitetyt alttiiden kasvien ja vektorin vuosikartoitukset osoittavat, että mäntyankeroisen ei ole edeltävien neljän vuoden aikana havaittu esiintyvän asianomaisella rajatulla alueella, asianomainen jäsenvaltio voi päättää, että kyseinen alue ei ole enää rajattu. Liitteessä I olevassa 5 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa oleva jäsenvaltio voi päättää, että alue ei ole enää rajattu, jos vapaus mäntyankeroisesta on vahvistettu kyseisessä liitteessä olevassa 7 kohdassa tarkoitetun näytteenoton ja testauksen avulla.
Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille päätöksestään yhden kuukauden kuluessa.
7. Komissio laatii luettelon rajatuista alueista ja toimittaa sen jäsenvaltioille.
Luetteloa päivitetään komission 5 ja 6 kohdan mukaisesti saamien tiedoksiantojen perusteella.
6 artikla
Hävittäminen
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava alueellaan olevilla rajatuilla alueilla esiintyvän mäntyankeroisen hävittämiseksi liitteessä I esitetyt toimenpiteet.
Mäntyankeroista pidetään hävitettynä, jos liitteessä I olevassa 6 kohdassa esitetyt alttiiden kasvien ja vektorin vuosikartoitukset osoittavat, että mäntyankeroisen ei ole edeltävien neljän vuoden aikana havaittu esiintyvän asianomaisella rajatulla alueella, tai jos vapaus mäntyankeroisesta on vahvistettu kyseisen liitteen 7 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetun näytteenoton ja testauksen avulla.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet toteuttaa virallisen vastuuelimen teknisesti pätevä henkilöstö tai muu teknisesti pätevä henkilö, joka toimii virallisen vastuuelimen valvonnassa.
7 artikla
Leviämisen estäminen
1. Jos liitteessä I olevassa 6 kohdassa esitetyt alttiiden kasvien ja vektorin vuosikartoitukset osoittavat, että mäntyankeroisen on ainakin neljän edellisvuoden aikana havaittu esiintyvän asianomaisella rajatulla alueella, ja saatujen kokemusten perusteella näyttää siltä, että mäntyankeroista on asianomaisessa tilanteessa mahdotonta hävittää, asianomainen jäsenvaltio voi päättää estää mäntyankeroisen leviämisen kyseisellä alueella.
Asianomainen jäsenvaltio voi kuitenkin ennen kyseisen ajanjakson päättymistä päättää hävittämisen sijasta estää mäntyankeroisen leviämisen, jos saastuneen vyöhykkeen halkaisija on yli 20 kilometriä, on todisteita mäntyankeroisen esiintymisestä koko saastuneella vyöhykkeellä ja saatujen kokemusten perusteella näyttää siltä, että mäntyankeroista on asianomaisessa tilanteessa mahdotonta hävittää kyseisellä alueella.
Tällöin toteutetaan liitteessä II esitetyt leviämisen estämistoimenpiteet.
2. Jos jäsenvaltio päättää 1 kohdan mukaisesti soveltaa hävittämistoimenpiteiden sijasta leviämisen estämistoimenpiteitä, sen on ilmoitettava komissiolle päätöksestään perusteluineen.
Kun sovelletaan 1 kohdan toista alakohtaa, komissio tekee asianomaisessa jäsenvaltiossa tutkimuksia tarkistaakseen, täyttyvätkö kyseisessä alakohdassa säädetyt edellytykset.
3. Rajatut alueet, joilla sovelletaan 1 kohdan mukaisia leviämisen estämistoimenpiteitä, on merkittävä sellaisiksi 5 artiklan 7 kohdassa tarkoitetussa luettelossa. Jäsenvaltiot voivat soveltaa leviämisen estämistoimenpiteitä ainoastaan niillä rajatuilla alueilla, jotka on merkitty kyseisessä luettelossa alueiksi, joilla sovelletaan leviämisen estämistoimenpiteitä.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet toteuttaa virallisen vastuuelimen teknisesti pätevä henkilöstö tai muu teknisesti pätevä henkilö, joka toimii virallisen vastuuelimen valvonnassa.
8 artikla
Tiedotus toimijoille ja yleisölle
Silloin kun sovelletaan 6 kohdan mukaisia hävittämistoimenpiteitä tai 7 artiklan mukaisia leviämisen estämistoimenpiteitä, asianomaisten jäsenvaltioiden on säädettävä toimenpiteistä, jotka koskevat tiedottamista asianomaisille toimijoille ja yleisölle.
9 artikla
Kansallisten toimenpiteiden tiedoksiantaminen
1. Jäsenvaltion on annettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille tiedoksi 6 artiklan mukaiset toimenpiteet, jotka se on toteuttanut tai päättänyt toteuttaa mäntyankeroisen hävittämiseksi, yhden kuukauden kuluessa siitä, kun se on direktiivin 2000/29/EY 16 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti tiedottanut mäntyankeroisen esiintymisestä sellaisessa alueensa osassa, jossa sitä ei ole aiemmin tiedetty esiintyvän.
2. Kun jäsenvaltio toteuttaa 6 artiklan mukaisia toimenpiteitä mäntyankeroisen hävittämiseksi, 1 kohdassa tarkoitetun toimenpiteitä koskevan tiedoksiannon on sisällettävä liitteessä I olevassa 2, 3, 4, 5, 7, 8 ja 9 kohdassa esitetyt alttiiden kasvien kaatamista, näytteenottoa, testausta, poistamista ja hävittämistä koskevat toimenpiteet sekä liitteessä I olevassa 6 kohdassa esitettyjen kartoitusten suunnittelu ja järjestäminen, mukaan lukien tarkastusten, näytteiden ja laboratoriotestien lukumäärä.
Kun jäsenvaltio toteuttaa 7 artiklan mukaisia toimenpiteitä mäntyankeroisen leviämisen estämiseksi, 1 kohdassa tarkoitetun toimenpiteitä koskevan tiedoksiannon on sisällettävä alttiiden kasvien kaatamista, näytteenottoa, testausta, poistamista ja hävittämistä koskevat toimenpiteet sekä liitteessä II olevassa 2 ja 3 kohdassa esitettyjen kartoitusten suunnittelu ja järjestäminen, mukaan lukien tarkastusten, näytteiden ja laboratoriotestien lukumäärä.
Toimenpiteitä koskevassa tiedoksiannossa on oltava myös asianomaisille toimijoille ja yleisölle 8 artiklan mukaisesti suunnattujen tiedotustoimien ja 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti tehtävien tarkastusten kuvaus.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille joka vuosi viimeistään 1 päivänä maaliskuuta raportti edellisvuonna 6 ja 7 artiklan mukaisesti toteutettujen toimenpiteiden tuloksista.
Kyseisessä raportissa on oltava mäntyankeroisen esiintymishavaintojen lukumäärä ja paikat karttoineen, niiden terveydeltään huonojen tai kuolleiden kasvien lukumäärä, jotka on tunnistettu ja kaadettu, joista on otettu näytteet ja jotka on testattu, sekä kyseisten testien tulokset.
4. Jäsenvaltioiden on viimeistään 1 kohdassa tarkoitettua tiedoksiantoa seuraavan vuoden 1 päivänä maaliskuuta annettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille tiedoksi toimenpiteet, jotka ne ovat päättäneet toteuttaa asianomaisena vuonna mäntyankeroisen hävittämiseksi 6 artiklan mukaisesti.
5. Jos jäsenvaltio päättää estää mäntyankeroisen leviämisen rajatulla alueella 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sen on viipymättä toimitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille oikaistu versio 1 kohdassa tarkoitetusta toimenpiteitä koskevasta tiedoksiannosta.
Kun kyseessä on rajattu alue, jolla sovelletaan 7 artiklan mukaisia leviämisen estämistoimenpiteitä, kyseinen toimenpiteitä koskeva tiedoksianto voi kattaa enintään viiden vuoden ajanjakson. Jos tiedoksianto kattaa yli vuoden pituisen ajanjakson, asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille toimenpiteitä koskevasta ilmoituksesta oikaistu versio viimeistään 31 päivänä lokakuuta sinä vuonna, jona sen kattama aika päättyy.
Jos leviämisen estämistoimenpiteisiin päätetään tehdä merkittäviä muutoksia, kyseisiä toimenpiteitä koskeva tiedoksianto on oikaistava ja toimitettava viipymättä komissiolle ja muille jäsenvaltioille.
10 artikla
Alttiiden kasvien, puutavaran ja kuoren siirto unionissa
1. Alttiita kasveja, puutavaraa ja kuorta saa siirtää rajatuilta alueilta muille kuin rajatuille alueille ja saastuneilta vyöhykkeiltä puskurivyöhykkeille ainoastaan, jos liitteessä III olevassa 1 jaksossa esitetyt edellytykset täyttyvät.
2. Alttiita kasveja, puutavaraa ja kuorta saa siirtää saastuneilla vyöhykkeillä, joilla sovelletaan hävittämistoimenpiteitä, ainoastaan, jos liitteessä III olevassa 2 jaksossa esitetyt edellytykset täyttyvät.
3. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa alttiiden kasvien, puutavaran ja kuoren siirtoja saastuneilla vyöhykkeillä, joilla sovelletaan leviämisen estämistoimenpiteitä.
11 artikla
Rajatuilta alueilta muille kuin rajatuille alueille ja saastuneilta vyöhykkeiltä puskurivyöhykkeille tehtävien siirtojen tarkastukset
1. Jäsenvaltion on tehtävä toistuvasti satunnaistarkastuksia alttiille kasveille, puutavaralle ja kuorelle, joita siirretään sen alueella sijaitsevilta rajatuilta alueilta muille kuin rajatuille alueille ja sen alueella sijaitsevilta saastuneilta vyöhykkeiltä puskurivyöhykkeille.
Kun jäsenvaltio tekee tapauskohtaisen päätöksen tarkastuksen tekopaikasta, sen on tehtävä päätöksensä sen perusteella, millainen on elävien mäntyankeroisten esiintymisriski tarkastettavissa kasveissa, puutavarassa ja kuoressa ottaen huomioon lähetyksen lähtöpaikka, asianomaisten kasvien, puutavaran ja kuoren alttius mäntyankeroiselle sekä se, miten siirrosta vastaava toimija on aiemmin noudattanut tätä päätöstä ja päätöstä 2006/133/EY.
Alttiit kasvit, puutavara ja kuori on tarkastettava seuraavissa paikoissa:
a)
paikat, joissa ne siirretään saastuneelta vyöhykkeeltä puskurivyöhykkeelle;
b)
paikat, joissa ne siirretään puskurivyöhykkeeltä ei-rajatulle alueelle;
c)
niiden määräpaikka puskurivyöhykkeellä; ja
d)
niiden alkuperäpaikka saastuneella vyöhykkeellä, esimerkiksi saha, josta ne siirretään pois saastuneelta vyöhykkeeltä.
Jäsenvaltiot voivat päättää tehdä tarkastuksia muuallakin kuin a-d alakohdassa esitetyissä paikoissa.
Kyseisiin tarkastuksiin on kuuluttava liitteessä III olevassa 1 jaksossa esitettyihin vaatimuksiin liittyvä asiakirjatarkastus, tunnistustarkastus ja, jos kyseisiä vaatimuksia ei ole noudatettu tai jos epäillään niiden noudattamatta jättämistä, kasvien terveyden tarkastus, johon kuuluu testaus mäntyankeroisen esiintymisen havaitsemiseksi.
2. Jäsenvaltion on tehtävä satunnaistarkastuksia alttiille kasveille, puutavaralle ja kuorelle, joita siirretään sen alueen ulkopuolella sijaitsevilta rajatuilta alueilta sen alueella sijaitseville muille kuin rajatuille alueille.
Kyseisiin tarkastuksiin on kuuluttava liitteessä III olevassa 1 jaksossa esitettyihin vaatimuksiin liittyvä asiakirjatarkastus, tunnistustarkastus ja kasvien terveyden tarkastus, johon kuuluu testaus mäntyankeroisen esiintymisen havaitsemiseksi.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten tulokset on annettava tiedoksi komissiolle ja muille jäsenvaltioille kuukausittain ja 2 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten tulokset vuosittain viimeistään 1 päivänä maaliskuuta.
Jos kyseiset tarkastukset osoittavat mäntyankeroisen esiintyvän alttiissa kasveissa, puutavarassa tai kuoressa, jäsenvaltion on viipymättä tiedotettava havainnosta komissiolle ja muille jäsenvaltioille.
12 artikla
Toimenpiteet, kun 10 artiklaa ei noudateta
Jos 11 artiklassa tarkoitetut tarkastukset osoittavat, että liitteessä III olevaa 1 tai 2 jaksoa ei noudateta, tarkastukset tehneen jäsenvaltion on viipymättä sovellettava vaatimustenvastaiseen materiaaliin jotakin seuraavista toimenpiteistä:
a)
hävittäminen;
b)
siirto virallisessa valvonnassa käsittelylaitokseen, joka on saanut nimenomaisen luvan tähän tarkoitukseen ja jossa materiaali lämpökäsitellään siten, että alttiin puutavaran tai kuoren lämpötila nousee kauttaaltaan vähintään 56 celsiusasteeseen vähintään 30 minuutiksi, mikä varmistaa vapauden elävistä mäntyankeroisista ja elävistä vektoreista;
c)
jos vaatimustenvastainen materiaali on puista pakkausmateriaalia, jota tosiasiallisesti käytetään tavaroiden kuljetukseen, palautus virallisessa valvonnassa lähetyspaikkaan tai pysäytyspaikan läheiseen paikkaan, jossa kyseiset tavarat on pakattava uudelleen ja kyseinen puinen pakkausmateriaali on hävitettävä varmistaen, ettei mäntyankeroisen leviämisriskiä ole, sanotun kuitenkaan rajoittamatta liitteen III soveltamista.
13 artikla
Luvan antaminen käsittelylaitoksille
1. Jäsenvaltion, jonka alueella on rajattu alue, on annettava käsittelylaitoksille, joilla on asianmukaiset laitteet, lupa yhden tai useamman seuraavan tehtävän suorittamiseksi liitteen III mukaisesti:
a)
alttiin puutavaran ja kuoren käsittely kyseisen liitteen 1 jakson 2 kohdan a alakohdan ja kyseisen liitteen 2 jakson 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan mukaisesti;
b)
komission direktiivissä 92/105/ETY (6) tarkoitetun kasvipassin antaminen asianomaisessa käsittelylaitoksessa tämän kohdan a alakohdan mukaisesti käsitellylle alttiille puutavaralle ja kuorelle liitteessä III olevan 1 jakson 2 kohdan b alakohdan ja kyseisen liitteen 2 jakson 2 kohdan toisen alakohdan b alakohdan mukaisesti;
c)
puisen pakkausmateriaalin käsittely kyseisen liitteen 1 jakson 3 kohdan a alakohdan ja kyseisen liitteen 2 jakson 3 kohdan mukaisesti; ja
d)
asianomaisen käsittelylaitoksen c alakohdan mukaisesti käsittelemän puisen pakkausmateriaalin merkitseminen liitteessä III olevan 1 jakson 3 kohdan b alakohdan ja kyseisen liitteen 2 jakson 3 kohdan mukaisesti noudattaen FAO:n kasvinsuojelutoimenpiteitä koskevan kansainvälisen standardin nro 15 liitettä II.
Kyseisistä laitoksista käytetään jäljempänä nimitystä ’luvan saaneet käsittelylaitokset’.
2. Luvan saaneiden käsittelylaitosten on varmistettava käsitellyn puutavaran, kuoren ja puisen pakkausmateriaalin jäljitettävyys.
14 artikla
Merkintälupa
1. Jäsenvaltion, jonka alueella on rajattu alue, on annettava puisen pakkausmateriaalin tuottajille, joilla on asianmukaiset välineet, lupa merkitä FAO:n kasvinsuojelutoimenpiteitä koskevan kansainvälisen standardin nro 15 liitettä II noudattaen puinen pakkausmateriaali, jonka ne ovat valmistaneet luvan saaneen käsittelylaitoksen käsittelemästä puutavarasta, jonka mukana on direktiivissä 92/105/ETY tarkoitettu kasvipassi.
Kyseisistä tuottajista käytetään jäljempänä nimitystä ’luvan saaneet puisen pakkausmateriaalin tuottajat’.
2. Luvan saaneiden puisen pakkausmateriaalin tuottajien on käytettävä puisen pakkausmateriaalin tuotantoon yksinomaan nimenomaisesti tähän tarkoitukseen luvan saaneesta käsittelylaitoksesta tulevaa puutavaraa, jonka mukana on direktiivissä 92/105/ETY tarkoitettu kasvipassi, ja varmistettava, että tähän tarkoitukseen käytetty puutavara voidaan jäljittää takaisin asianomaiseen käsittelylaitokseen.
15 artikla
Luvan saaneiden käsittelylaitosten ja luvan saaneiden puisen pakkausmateriaalin tuottajien valvonta
Jäsenvaltioiden on valvottava luvan saaneita käsittelylaitoksia ja luvan saaneita puisen pakkausmateriaalin tuottajia sen varmistamiseksi, että nämä suorittavat luvassa esitetyt tehtävänsä asianmukaisesti.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvonnan toteuttaa virallisen vastuuelimen teknisesti pätevä henkilöstö tai muu teknisesti pätevä henkilö, joka toimii virallisen vastuuelimen valvonnassa.
16 artikla
Luvan saaneiden käsittelylaitosten ja luvan saaneiden puisen pakkausmateriaalin tuottajien luvan peruutus
1. Jos luvan myöntänyt jäsenvaltio saa tietää, että luvan saaneen käsittelylaitoksen käsittelemässä alttiissa puutavarassa, kuoressa tai puisessa pakkausmateriaalissa esiintyy mäntyankeroista, sen on peruutettava lupa viipymättä.
Jos luvan myöntänyt jäsenvaltio saa tietää, että luvan saaneen puisen pakkausmateriaalin tuottajan merkitsemässä alttiissa puisessa pakkausmateriaalissa esiintyy mäntyankeroista, sen on peruutettava lupa viipymättä.
2. Jos luvan myöntänyt jäsenvaltio saa tietää, että luvan saanut käsittelylaitos tai luvan saanut puisen pakkausmateriaalin tuottaja ei suorita luvassa esitettyjä tehtäviään asianmukaisesti, sen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että 13 ja 14 artiklaa noudatetaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
17 artikla
Luvan saaneiden käsittelylaitosten ja luvan saaneiden puisen pakkausmateriaalin tuottajien luettelo
1. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle, jos se antaa 13 artiklan mukaisesti luvan käsittelylaitokselle tai 14 artiklan mukaisesti luvan puisen pakkausmateriaalin tuottajalle tai kun se peruuttaa tällaisen luvan.
2. Komissio laatii luettelon luvan saaneista käsittelylaitoksista ja luvan saaneista puisen pakkausmateriaalin tuottajista sekä toimittaa kyseisen luettelon jäsenvaltioille. Luettelon A osassa luetellaan luvan saaneet käsittelylaitokset. Luettelon B osassa luetellaan luvan saaneet puisen pakkausmateriaalin tuottajat. Luetteloa päivitetään jäsenvaltioilta saatujen tietojen perusteella.
18 artikla
Kumoaminen
Kumotaan päätös 2006/133/EY.
19 artikla
Uudelleentarkastelu
Tätä päätöstä on tarkasteltava uudelleen viimeistään 31 päivänä heinäkuuta 2015.
20 artikla
Soveltamispäivä
Liitteessä III olevan 1 jakson 2 kohdan a alakohdan toista virkettä ja kyseisen liitteen 2 jakson 2 kohdan c alakohdan toista virkettä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2013.
21 artikla
Osoitus
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 26 päivänä syyskuuta 2012.