ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 6. listopadu 2013
o opatřeních přijatých Německem ve prospěch společnosti HoKaWe Eberswalde GmbH SA.34721 (2012/C) (ex 2012/NN)
(oznámeno pod číslem C(2013) 7058)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/206/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po výzvě adresované zúčastněným stranám, aby se k věci vyjádřily v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1), a s ohledem na jejich stanoviska,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
(1)
Dne 30. dubna 2012 byla Komisi doručena stížnost dřevozpracujícího podniku s provozovnou ve spolkové zemi Braniborsko, podle níž představuje rámcová dohoda mezi zemí Braniborsko a společností HoKaWe Eberswalde GmbH (dále jen ”HoKaWe”) s dobou trvání 15 let státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).
(2)
Dne 11. května 2012 předala Komise Německu stížnost v nedůvěrném znění a požádala o další informace. Dopisem ze dne 6. června 2012 zaujalo Německo ke stížnosti stanovisko a předalo požadované informace.
(3)
Dne 27. srpna 2012 postoupila Komise stěžovateli tuto odpověď v nedůvěrném znění a požádala o sdělení, zda si stěžovatel v této záležitosti přeje další postup. Stěžovatel sdělil dne 4. září 2012, že žádost zpět nevezme.
(4)
Komise dopisem ze dne 19. prosince 2013 Německo vyrozuměla o svém rozhodnutí zahájit ve vztahu k podpoře formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
(5)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby k opatření zaujaly stanovisko.
(6)
Německo dopisem ze dne 28. února 2013 zaujalo k rozhodnutí stanovisko. Komisi byla dále dne 30. dubna 2013 doručena stanoviska dvou zúčastněných stran a dne 3. května 2013 stanovisko stěžovatele.
(7)
Dne 17. května 2013 byla Německu předána tato stanoviska v nedůvěrném znění. Německo k tomu dne 11. června 2013 zaujalo stanovisko a toto stanovisko doplnilo dopisem ze dne 13. června 2013.
(8)
Dopisy ze dne 2. srpna 2013, 17. září 2013 a 23. září 2013 předala Komise Německu další žádosti o informace, jež Německo zodpovědělo dopisy ze dne 15. srpna 2013, 20. září 2013 a 1. října 2013.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1 Příjemce podpory
(9)
Společnost HoKaWe je společnost s ručením omezeným (GmbH), která provozuje elektrárnu na dřevní biomasu v Eberswalde (Braniborsko). Elektrárna byla postavena v roce 2005 a činnost zahájila v roce 2006. V červnu 2011 zahájil Amtsgericht (okresní soud) ve Frankfurtu nad Odrou vůči společnosti HoKaWe úpadkové řízení. Podnik však doposud svou ekonomickou činnost neukončil.
(10)
Okres Barnim měl zájem získat aktiva HoKaWe s cílem pokračovat v provozu; v květnu 2012 byla přijata smlouva o prodeji aktiv HoKaWe na shromáždění věřitelů a o prodeji byl pořízen notářský zápis. Protože Spolková země Braniborsko nesouhlasila s převodem rámcové dohody o dodávkách dřeva z braniborských zemských lesů (rámcová dohoda je předmětem tohoto rozhodnutí) na nového vlastníka, okres od kupní smlouvy odstoupil.
2.2 Popis opatření
(11)
V červnu 2005 uzavřely spolková země Braniborsko a HoKaWe rámcovou dohodu o dodávkách dřeva z braniborských zemských lesů. V této dohodě byly stanoveny dodací podmínky a dodávaná množství pro dodávky dřeva (3) společnosti HoKaWe na období 15 let (1. června 2006 až 1. června 2021). Přislíbeno bylo 150 000 kubických metrů dřeva ročně ze spádové oblasti (přepravní rádius maximálně 70 km) elektrárny v Eberswalde.
(12)
V dohodě byla na rok 2004 stanovena výchozí základní cena 15,50 EUR/m3. Ve znění dohody byla dále stanovena roční cenová přizpůsobení, jež měla být dohodnuta mezi stranami na základě vývoje cenového indexu pro průmyslové dřevo Spolkového statistického úřadu (4); změny ceny dřeva oproti základní ceně by měli nést z 50 % kupující a z 50 % prodávající (dále jen „doložka o cenovém přizpůsobení“).
(13)
Pro výpočet odpovídajícího cenového přizpůsobení obsahovala nicméně dohoda následující vzorec (dále jen „vzorec cenového přizpůsobení“ nebo „vzorec“):
(14)
Musí se tudíž rozlišovat mezi doložkou o cenovém přizpůsobení podle znění dohody a vzorcem cenového přizpůsobení.
(15)
Podle Německa vyjadřuje úmysl stran doložka o cenovém přizpůsobení. To je podpořeno interním záznamem braniborského ministerstva pro zemědělství, ochranu životního prostředí a územní plánování ze dne 1. října 2003 ke schůzce mezi zástupci spolkové země Braniborsko a zástupci HoKaWe, z něhož jasně vyplývá, že cenové přizpůsobení, o které strany usilovaly v průběhu jednání, odpovídá doložce o cenovém přizpůsobení. Dále je to podpořeno záznamem braniborského ministerstva pro hospodářství a evropské záležitosti ze dne 5. ledna 2011, v němž se doporučuje přizpůsobit resp. vykládat rámcovou dohodu tak, aby se dodržovalo její znění, což by reflektovalo opravdové úmysly stran.
(16)
Pokud jde o vzorec, ten byl chybný, jak potvrzuje Německo a jak je potvrzeno ve dvou odborných posudcích vypracovaných pro spolkovou zemi Braniborsko (5) v roce 2010, a nevedl k výsledku, který by odpovídal úmyslu stran vyjádřenému v doložce o cenovém přizpůsobení.
(17)
Po vstupu dohody v platnost byla cena přizpůsobována na základě vzorce. V rozporu s úmysly vyjádřenými ve znění dohody neodpovídala cenová přizpůsobení vypočítaná podle vzorce skutečnému vývoji cenového indexu průmyslového dřeva, ale ležela výrazně pod úrovní průměrné ceny za dřevo z braniborských zemských lesů. Kromě toho vzorec nevedl k rovnoměrnému rozložení rizika cenových výkyvů mezi spolkovou zemi a společnost HoKaWe, o které usilovaly obě strany.
(18)
Důvodem je, jak je vysvětleno v 16. bodě odůvodnění chybná povaha vzorce, který úmysly stran vyjádřené v doložce o cenovém přizpůsobení neodrážel matematicky přesně (6).
(19)
Z dopisu Německa ze dne 28. února 2013 nadto vyplývá, že ohledně parametrů pro výpočet cenového přizpůsobení podle vzorce strany během doby trvání dohody vícekrát uplatnily své volné uvážení (7). Německo informovalo Komisi, že důvody k tomu už ze spisů nelze vyčíst.
(20)
Oba posudky vypracované pro spolkovou zemi Braniborsko v roce 2010 (srov. 16. bod odůvodnění) poukazují u dohody na možnou relevantnost uplatnění předpisů o státní podpoře a doporučují, aby se dohoda přizpůsobila změnou vzorce. Po jednáních mezi společností HoKaWe a spolkovou zemí Braniborsko podepsaly tudíž strany dne 26. srpna 2011 pozměněné znění dohody, které vstoupilo v platnost dne 1. července 2011. Pozměněné znění odstranilo obtíže popsané ve 12. až 19. bodě odůvodnění, přičemž se stanovilo, že od 1. července 2011 se ceny mají přizpůsobovat v souladu s doložkou o cenovém přizpůsobení, tudíž podle původních úmyslů stran. Od uvedeného dne už proto vzorec nebyl součástí dohody, a tudíž se již nemohl používat.
(21)
Spolková země Braniborsko se dále rozhodla, že s budoucími investory, kteří přebírají aktiva HoKaWe, již v dohodě nebude pokračovat.
2.3 Důvody zahájení řízení
(22)
Dne 19. prosince 2012 rozhodla Komise, že zahájí formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).
(23)
Ve svém rozhodnutí Komise zastávala předběžný názor, že provádění rámcové dohody mezi Spolkovou zemí Braniborsko a HoKaWe obsahuje prvek státní podpory.
(24)
Komise vznesla otázku, zda by soukromý prodejce předem akceptoval na trhu takovou odměnu, jež vyplývá z použití popsaného vzorce cenového přizpůsobení.
(25)
Komise dále vážně zpochybnila dokonce i pro případ, že by si smluvní strany nebyly vědomy chybné povahy vzorce, že během výkonu dohody jednalo Německo v souladu s tržními podmínkami. Důvodem byl vývoj ceny dřeva prodaného v rámci dohody, neboť cena vypočítaná podle vzorce byla mnohem nižší než průměrná cena dřeva ve spolkové zemi Braniborsko. Obezřetný soukromý prodávající by v podobné situaci neprodleně využil všechny možnosti, aby metodu přizpůsobení ceny změnil. Německo však až do roku 2011 dále vycházelo z daného vzorce.
(26)
Tyto úvahy vedly Komisi k předběžnému závěru, že za období od vstupu dohody v platnost (1. června 2006) do její změny (30. června 2011) nelze vyloučit zvýhodnění společnosti HoKaWe a tudíž existenci státní podpory. Vzhledem k tomu, že právní základ slučitelnosti podpory není zřejmý a ani nebyl Německem uplatněn, Komise nadto pochybovala o tom, že dané opatření lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem.
3. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(27)
V průběhu formálního vyšetřovacího řízení obdržela Komise připomínky od stěžovatele a dvě připomínky od jiných zúčastněných stran.
(28)
Stěžovatel předložil interní záznamy braniborského ministerstva pro zemědělství, ochranu životního prostředí a územní plánování z prosince 2003 a března 2004. Podle stěžovatele tyto záznamy ukazují, že již před uzavřením dohody existovaly obavy ohledně řady aspektů dohody: Tak bylo v záznamu z prosince 2003 ve vztahu k tehdejším dopadům dohody konstatováno, že dohoda by již za rok 2004 vedla k ceně, která by byla podstatně nižší než tehdejší úroveň ceny průmyslového dřeva. Podobně bylo v interním záznamu z března 2004 poukázáno na to, že metoda přizpůsobení ceny by vedla k nepřiměřeným cenovým ústupkům spolkové země Braniborsko; z toho důvodu bylo výslovně doporučeno, aby se dohoda přehodnotila resp. v některých bodech sjednala znovu.
(29)
Stěžovatel tvrdil, že žádný soukromý prodejce by za takové situace takovou dohodu neuzavřel a že soukromý prodejce by neprodleně přijal opatření, jakmile bylo zřejmé, že ceny byly nižší než tržní ceny, a nevyčkával by pět let. Stěžovatel dále v souvislosti s cenovým přizpůsobením uvedl, že dohodnuté ceny neodrážely skutečný vývoj na trhu se dřevem, ale vytvářely společnosti HoKaWe nepatřičnou výhodu. Výši podpory poskytované od roku 2006 do roku 2011 odhaduje stěžovatel na 7,3 milionu EUR (tento odhad je založen na průměrné ceně dřeva dohodnuté mezi stěžovatelem a ostatními dodavateli).
(30)
Komise mimoto obdržela připomínky od dvou dřevozpracujících závodů ve spolkové zemi Braniborsko. Podle těchto podniků se podstatná část dřeva z braniborských zemských lesů v důsledku dlouhodobé dohody vůbec nejprve nedostala na regionální trh se dřevem, což mělo vést k nepatřičnému narušení hospodářské soutěže a k existenčnímu ohrožení malých dřevozpracujících závodů ve spolkové zemi Braniborsko.
4. VYJÁDŘENÍ NĚMECKA
(31)
Německo trvalo na svém názoru, že rámcová dohoda byla v souladu s tržními podmínkami, a proto neobsahovala podporu.
(32)
Podle informací poskytnutých Německem neexistoval k datu podpisu dohody trh se dřevem určeným k výrobě energie (dále jen „palivové (energetické) dřevo“); proto se měly strany dohodnout, že cena, kterou měla uhradit společnost HoKaWe, by se měla orientovat podle ceny průmyslového dřeva, a cenová přizpůsobení by se měla orientovat podle cenového indexu pro průmyslové dřevo. Německo dále uvedlo, že znění dohody odráželo zamýšlenou metodu cenového přizpůsobení, avšak zároveň přiznalo, že výsledky dosažené vzorcem nebyly v souladu se zamýšleným rozdělením rizika cenových výkyvů mezi obě strany.
(33)
Německo tudíž argumentovalo, že výchozí základní cena a doložka o cenovém přizpůsobení, které byly stanoveny ve znění dohody, tj. cenová přizpůsobení na základě cenového indexu pro průmyslové dřevo v Německu a rovnoměrné rozložení rizika cenových výkyvů mezi stranami, je třeba v okamžiku podpisu dohody považovat za odpovídající tržním podmínkám.
(34)
Podle Německa zjistila správa braniborských zemských lesů až při reorganizaci v lednu 2009, že použití vzorce vedlo k tomu, že společnost HoKaWe platila nižší ceny než ostatní podniky. V důsledku toho zadaly příslušné braniborské orgány v roce 2010 u kanceláře RAUE LLP odborný posudek dohody a rovněž provedly interní právní analýzu dohody. Z obou odborných posudků vyplynula možná relevance uplatnění předpisů o státní podpoře na ustanovení dohody. Dále prý ministerstvo pro hospodářství a evropské záležitosti dospělo v záznamu ze dne 5. ledna 2011 k závěru, že doložka o cenovém přizpůsobení sice odpovídá tržním podmínkám, avšak cenové přizpůsobení podle vzorce představuje státní podporu; dohodu je prý tudíž třeba změnit tak, aby vzorec po změně odrážel skutečnou vůli stran. Spolková země Braniborsko tomuto doporučení v srpnu 2011 vyhověla.
(35)
Německo argumentuje tím, Spolková země Braniborsko jednala v souladu s tržními podmínkami tím, že dohoda byla v roce 2011 přizpůsobena; dřívější zásah prý nebyl možný, neboť bylo třeba dodržovat stávající smlouvy a dohodu bylo možno změnit pouze na základě vzájemné shody stran.
(36)
Německo se dále dovolává toho, že dohoda nepředstavuje státní podporu ani nenarušuje hospodářskou soutěž nebo obchod mezi členskými státy.
5. POSOUZENÍ OPATŘENÍ Z HLEDISKA USTANOVENÍ O PODPOŘE
5.1 Existence podpory
(37)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.
(38)
Aby bylo možno zjistit, zda obchodní transakce mezi veřejným orgánem a ekonomickou jednotkou představuje podporu, je podle zavedené praxe Komise, jak je potvrzeno Soudním dvorem, třeba uplatnit zásadu investora v tržním hospodářství. Podle této zásady musí stát, když působí na trhu jako obchodní podnikatel, jednat jako soukromý hospodářský subjekt, jinak by mohlo docházet ke státní podpoře. Rozhodující pro existenci podpory je tedy, zda by se soukromý hospodářský subjekt v podobné situaci choval stejně, tj. zda by aktiva, zboží nebo služby prodal za stejnou cenu (zásada prodejce v rámci tržního hospodářství). Podle toho nejsou nehospodářské ohledy přípustné jako důvod pro schválení nižší ceny. Tuto zásadu opakovaně použila Komise a pokaždé ji potvrdil Soudní dvůr (8).
(39)
Proto v dané věci musí Komise vyjasnit, zda by soukromý prodejce byl ochoten uzavřít dohodu na srovnatelnou dobu trvání, se srovnatelnou výchozí základní cenou a srovnatelným mechanismem cenového přizpůsobení.
(40)
Jak je uvedeno v 11. a 12. bodě odůvodnění, rámcová dohoda stanovila na dobu 15 let, že ceny se mají každoročně přizpůsobovat v souladu s vývojem cenového indexu pro průmyslové dřevo a odpovídající změny oproti stanovené výchozí základní ceně 15,50 EUR/m3 ponesou rovným dílem stát a společnost HoKaWe. Dohoda nadto obsahovala vzorec pro výpočet tohoto cenového přizpůsobení.
Dlouhá doba trvání dohody
(41)
Stěžovatel uvádí, doba trvání dohody v délce 15 let neodpovídá běžné tržní praxi.
(42)
Komise však nemá žádné důkazy, které by opravňovaly k závěru, že tato doba trvání není v souladu s trhem. Patnáctiletá doba trvání se sice jeví poměrně dlouhou, avšak prodejce se přesto může zcela vázat na jednoho odběratele, pokud si takto jak je tomu v předmětné dohodě může být jist odbytem stejných objemů dřeva, které nadto minimálně zčásti nesplňovalo kvalitativní požadavky na průmyslové dřevo.
(43)
Z tohoto důvodu a s ohledem plánované rozložení rizika cenových výkyvů nelze vyloučit, že by soukromý prodejce uzavřel dohodu se srovnatelnou dobou trvání.
Sjednaná výchozí základní cena
(44)
Podobně ani k výchozí základní ceně 15,50 EUR/m3 nemá Komise žádné náznaky, že by tato cena nebyla v souladu s trhem.
(45)
Jak uvedlo Německo, v okamžiku podpisu dohody neexistovala zavedená tržní cena pro palivové (energetické) dřevo. Z tohoto důvodu použily strany dohody jako základ pro rámcovou dohodu dřevo průmyslové. Podle přehledu tržních cen průmyslového dřeva, který předložil stěžovatel, lze pro rok 2004 považovat za odpovídající tržním podmínkám ceny mezi 15,50 EUR/m3 a 17,50 EUR/m3 a pro rok 2005 ceny mezi 15,00 EUR/m3 a 17,00 EUR/m3. Rovněž vzhledem ke skutečnosti, že se jedná se o dlouhodobou dohodu, zůstala dohodnutá výchozí základní cena ve výši 15,50 EUR/m3 v rámci cen odpovídajících trhu s průmyslovým dřevem.
(46)
Záznam braniborského ministerstva pro zemědělství, ochranu životního prostředí a územní plánování ze dne 1. října 2003 dále ukazuje, že zástupci spolkové země Braniborsko během jednání navrhovali výchozí základní cenu ve výši 15,50 EUR/m3, naproti tomu společnost HoKaWe usilovala o cenu 15,00 EUR/m3. Strany se nakonec dohodly na vyšší ceně, tj. na 15,50 EUR/m3.
(47)
Výchozí základní cenu 15,50 EUR/m3 tudíž lze považovat za odpovídající tržním podmínkám. Jelikož neexistovala žádná tržní cena, které by se mohla použít pro účely srovnání, a kvalitativní požadavky na palivové (energetické) dřevo přinejmenším nejsou vyšší než na průmyslové dřevo, bylo ze strany spolkové země Braniborsko obhajitelné uzavřít dohodu, podle níž bude cena založena na ceně průmyslového dřeva (základní cena). Dohodnutá cena byla výsledkem jednání stran a ležela v rozmezí tržní ceny pro průmyslové dřevo ve spolkové zemi Braniborsko. Byla dohodnuta při znalosti kvality dřeva, které bylo k dispozici z braniborských zemských lesů (9), a odpovídá tedy ceně, kterou by soukromý prodávající považoval za přijatelnou u dodávek dřeva dané kvality.
Cenové přizpůsobení
(48)
Pokud jde o cenové přizpůsobení, je třeba, jak je vysvětleno ve 14. bodě odůvodnění, rozlišovat mezi doložkou o cenovém přizpůsobení a skutečně provedenými cenovými přizpůsobeními provedenými na základě vzorce.
(49)
Komise nemá žádné důkazy o tom, že by doložka o cenovém přizpůsobení nebyla v souladu s trhem. Podle výkladů k výchozí základní ceně ve 45. bodě odůvodnění neexistoval žádný index pro vývoj cen palivového (energetického) dřeva. Bylo tedy obhajitelné, že se nejenom použila cena průmyslového dřeva jakožto základ pro výchozí základní cenu, nýbrž dohodla se také cenová přizpůsobení sledující cenový index pro průmyslové dřevo.
(50)
Ve znění dohody bylo navíc stanoveno rozložení rizika cenových výkyvů rovným dílem na obě strany. Protože v době podpisu této dohody nebyl cenový vývoj jednoznačně předvídatelný, došlo v důsledku tohoto mechanismu k tomu, že obě strany sdílely jak riziko, tak i (potenciální) zisky, což mohlo mít rovněž příznivý dopad na spolkovou zemi Braniborsko. S ohledem na tuto nejistotu by s takovou doložkou mohl souhlasit i soukromý prodávající. Tuto doložku je tudíž třeba považovat za doložku, která je v souladu s trhem.
(51)
Z toho plyne, že doložka o cenovém přizpůsobení, která stanovila vývoj ceny souběžně s cenovým indexem pro průmyslové dřevo a rozložení rizika cenových výkyvů rovným dílem na obě strany, byla v souladu s trhem a obezřetný soukromý prodávající by býval takovou dohodu uzavřel.
(52)
Jak již bylo uvedeno, prováděla se skutečná cenová přizpůsobení na základě vzorce. Z následující souhrnné tabulky vyplývá, že ceny vyplývající z uplatňování vzorce byly zřetelně nižší než ceny, které by bývaly vyplynuly z použití doložky o cenovém přizpůsobení:
(v EUR/m3)
Cena skutečně zaplacená (na základě použití vzorce)
Cena vyplývající z doložky o cenové m přizpůsobení (10)
Průměrná cena u dřeva všeho druhu ve spolkové zemi Braniborsko
2006
13,00
15,42
17,72
2007
13,21
15,95
21,02
2008
16,55
20,96
22,76
2009
16,42
20,76
19,20
2010
16,14
20,03
24,50
2011
15,79
19,33
neuvedeno
(53)
Tabulka také ukazuje, že ceny vypočtené podle vzorce nejen byly podstatně nižší než ceny, které by byly vyplývaly z použití doložky o cenovém přizpůsobení, ale také podstatně nižší než průměrné ceny ve spolkové zemi Braniborsko.
(54)
Tyto dopady vzorce byly nadto předvídatelné již před podpisem dohody. Tato skutečnost je obzvláště významná, neboť k vyjasnění toho, zda by soukromý prodávající na trhu býval jednal stejně nebo podobně jako spolková země Braniborsko, je třeba vyhodnocení dohody provedené předem (11).
(55)
Jak je uvedeno v 16. a 18. bodě odůvodnění, byl vzorec chybné povahy a neodrážel úmysly stran vyjádřené v doložce o cenovém přizpůsobení. Tyto úmysly se, jak také potvrdil odborný posudek kanceláře RAUE LLP, bývaly daly matematicky vyjádřit následujícím vzorcem:
(56)
Namísto indexun však strany odečetly pevnou částku. Odečtení pevné částky může být sice za určitých okolností opodstatněné, ale mělo by alespoň ve výsledku vést k dohodnuté výchozí základní ceně za rok, ve kterém se dohoda uzavírá. V daném případě si ale strany zvolily odečet tak, že z něj již za rok podpisu dohody vyplynula cena, která byla zřetelně nižší než dohodnutá, tržním podmínkám odpovídající výchozí základní cena 15,50 EUR/m3.
(57)
V důsledku toho se v době podpisu dohody dalo objektivně předpokládat, že vzorec je chybné povahy a nevede k cenám dohodnutým v doložce o cenovém přizpůsobení.
(58)
V takové situaci by býval soukromý prodávající použil jiný vzorec nebo by se alespoň zasazoval za změnu vzorce, zvlášť když strany ve znění dohody stanovily, že k cenovým přizpůsobením musí docházet podle indexu průmyslového dřeva a že riziko cenových výkyvů ponesou rovným dílem stát a společnost HoKaWe (jak je vyjádřeno v doložce o cenovém přizpůsobení).
(59)
Je třeba poznamenat, že vývoj cen v rámci dohody nevyplynul zcela automaticky z matematického výpočtu stanoveného předem podle vzorce. Jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění, vyplývá z informací poskytnutých během formálního vyšetřovacího řízení Německem, že během doby trvání dohody byl vzorec několikrát přizpůsoben (12).
(60)
Jak jasně vyplývá z přehledu v 52. bodě odůvodnění, tyto předvídatelné negativní dopady vzorce skutečně nastaly, neboť cena zaplacená společností HoKaWe byla zřetelně nižší než cena, která by byla vyplývala z doložky o cenovém přizpůsobení. Cena byla nadto zřetelně nižší než průměrná cena za dřevo z braniborských zemských lesů, tj. než cena, za kterou spolková země Braniborsko prodávala dřevo jiným podnikům (13).
(61)
Z toho vyplývá, že státu bylo známo, že použití vzorce nevedlo k zamýšlenému vývoji cen na základě indexu průmyslového dřeva s odpovídajícím rozložením rizika cenových výkyvů na obě strany, a že tato skutečnost byla akceptována.
Závěr
(62)
Je tudíž přípustný závěr, že doložka o cenovém přizpůsobení by sice pro spolkovou zemi Braniborsko vedla k cenám nižším, než byla cena průměrná, ale tyto ceny by byly přesto v souladu s trhem. Byly založeny na obhajitelných úvahách a jednáních mezi zúčastněnými stranami, takže nelze vyloučit, že i soukromý hospodářský subjekt by uzavřel dohodu za stejných či srovnatelných podmínek.
(63)
Cenová přizpůsobení, která strany skutečně prováděly na základě vzorce, naproti tomu neodrážela takové podmínky odpovídající trhu a vedla k cenám, které byly zřetelně nižší než ceny, které by vyplývaly z použití doložky o cenovém přizpůsobení (a ve zvýšené míře byly zřetelně nižší než průměrná cena pro dřevo ve spolkové zemi Braniborsko).
(64)
Zatímco vývoj ceny na základě doložky o cenovém přizpůsobení odpovídá rozumnému podnikatelskému rozhodnutí a odráží spravedlivé rozložení rizika cenových výkyvů mezi stranami, byly ceny vyplývající z uplatňování vzorce zřetelně nižší a neodrážely nadto takovéto rozložení rizika. Na rozdíl od věci SA. 19045 (údajná státní podpora Bavorska (Bayerische Staatsforstverwaltung) ve formě dlouhodobých smluv o dodávkách dřeva s podnikem Klausner) (14), kde Komise považovala za prosté podpory ceny pod tržním průměrem, neboť na trhu byly nadbytečné kapacity a svobodný stát Bavorsko usiloval o získání dlouhodobého pravidelného velkoodběratele, nejsou v dané věci ceny nižší než ceny, jež by bývaly vyplývaly z doložky o cenovém přizpůsobení, opodstatněné skutkovým stavem. Doložka o cenovém přizpůsobení dohodnutá stranami zohledňovala dlouhodobou povahu dohody a kvalitu dřeva, které se prodávalo, a vedla již k cenám nižší, než byla průměrná cena ve spolkové zemi Braniborsko. Nic nenasvědčuje tomu, že soukromý hospodářský subjekt by býval souhlasil s cenami ještě nižšími.
(65)
To je potvrzeno rovněž podáním Německa, z něhož vyplývá, že doložka o cenovém přizpůsobení odrážela skutečné úmysly stran. Poté, co dva právní posudky z roku 2010 uvedené v 16. bodu odůvodnění poukázaly na relevantnost uplatnění předpisů o státní podpoře na dohodu v důsledku používání vzorce, sjednala spolková země Braniborsko roku 2011 změnu dohody, kterou byl chybný vzorec zrušen. Spolková země Braniborsko sjednala tudíž změnu této dohody bez vzorce, aby se prosadily skutečné úmysly stran a aby se ukončily obavy z relevantnosti uplatnění předpisů o státní podpoře.
(66)
Z toho vyplývá, že provádění dohody, zejména cenová přizpůsobení pomocí vzorce, by soukromý prodávající býval neakceptoval a není v souladu s trhem.
(67)
Německo argumentovalo tím, že braniborská vláda se až v průběhu reorganizace lesní správy v roce 2009 poprvé dozvěděla, že ceny, které společnost HoKaWe skutečně platila, neodpovídaly zamýšlenému vývoji cen podle doložky o cenovém přizpůsobení, nýbrž byly zřetelně nižší než ceny, za které dostávaly dodávky dřeva jiné podniky; spolková země Braniborsko tudíž jednala v souladu s tržními podmínkami, když zadala oba znalecké posudky uvedené v 16. bodě odůvodnění a potom sjednala dohodu znovu, což vedlo v roce 2011 ke změně dohody.
(68)
Tyto argumenty však při prošetření neobstály. Za prvé, jak je vysvětleno v 54. až 57. bodě odůvodnění, byly dopady vzorce předvídatelné již v okamžiku podpisu dohody. Za druhé by soukromý prodávající na trhu, který usiluje o provádění dohodnutého řešení ve formě doložky o cenovém přizpůsobení a v souladu s tím pečlivě sleduje cenová přizpůsobení, požadoval nové sjednání ceny neprodleně. Jak je vysvětleno v 65. bodě odůvodnění, potvrzuje úspěšné nové sjednání dohody ze strany spolkové země Braniborsko spíše to, že vzorec skutečné úmysly stran (jak jsou zachyceny v doložce o cenovém přizpůsobení) neodrážel. Ukazuje nadto, že se společnost HoKaWe nemohla vzepřít zrušení vzorce.
(69)
Z toho vyplývá, že pro společnost HoKaWe byla od okamžiku uzavření dohody (1. června 2006) a do její změny (30. června 2011) vytvářena hospodářská výhoda.
(70)
Rovněž veškerá ostatní kritéria existence podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU jsou splněna. Výhoda byla selektivní, neboť dohoda výslovně zvýhodňovala určitý podnik. Výhoda byla poskytnuta orgány členského státu, totiž spolkovou zemí Braniborsko. Průměrné množství dřeva, které bylo podle dohody prodáno společnosti HoKaWe, bylo značné; dodávání dřeva za příznivých podmínek vylepšovalo tržní postavení příjemce ve srovnání s jeho konkurenty a narušovalo tak hospodářskou soutěž. Na trhu s dřevem jsou podniky v hospodářské soutěži s podniky z jiných členských států. Dohoda o dodávkách se sice vztahovala pouze na dřevo z lesů v okruhu 70 km od Eberswalde, avšak Eberswalde se nachází velmi blízko hranice s Polskem (30 km). V důsledku toho je podporou dotčen i obchod mezi členskými státy. Proto lze dojít k závěru, že provádění dohody, jež vedlo k tomu, že zaplacené ceny vycházely ze vzorce, představovalo státní podporu.
(71)
Uvedenou změnu dohody, která vstoupila v platnost dne 1. července 2011, je třeba považovat za ukončení opatření podpory. Podle změny muselo od 1. července 2011 docházet k cenovým přizpůsobením podle doložky o cenovém přizpůsobení, čímž se potvrdily a správně provedly původní záměry stran. Dohoda je ve změněné podobě v souladu s trhem, takže Komise dospěla k závěru, že společnosti HoKaWe po 30. červnu 2011 už platbami v rámci dohody nebyla poskytována hospodářská výhoda.
5.2 Slučitelnost s vnitřním trhem
(72)
Právní základ pro slučitelnost podpory není zřejmý, ani se jej Německo nedovolávalo. Výhoda pro společnost HoKaWe, která vyplývá z provádění dohody v období od června 2006 do června 2011, tedy představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
5.3 Výpočet prvku podpory
(73)
Jak je uvedeno ve 43. až 51. bodě odůvodnění, lze doložku o cenovém přizpůsobení považovat za odpovídající tržním podmínkám. Proto podle názoru Komise sestává prvek podpory z rozdílu mezi cenou, která by bývala musela být zaplacena podle doložky o cenovém přizpůsobení, a cenou, která byla na základě vzorce skutečně zaplacena (15).
a)
Skutečně zaplacená cena
(v EUR/m3) (16)
b)
Cena podle doložky o cenovém přizpůsobení
(v EUR/m3)
c)
Rozdíl mezi a) a b) (16)
d)
Skutečně dodaný objem dřeva
(v m3)
e)
Prvek podpory: c) × d)
(v EUR) (16)
2006
13,00
15,42
2,42
13 115,73
31 794
2007
13,21
15,95
2,74
142 792,67
391 452
2008
16,55
20,96
4,41
137 683,00
607 291
2009
16,42
20,76
4,34
141 273,68
613 128
2010
16,14
20,03
3,89
139 045,38
540 699
2011
15,79
19,33
3,54
62 680,29
222 051
Celkem
2 406 415
(74)
Výše podpory, která byla poskytnuta společnosti HoKaWe, tudíž činí 2 406 415 EUR.
6. NAVRÁCENÍ PODPORY
(75)
Podle SFEU a ustálené judikatury Soudního dvora má Komise, pokud zjistila, že je určitá podpora neslučitelná s vnitřním trhem, pravomoc rozhodnout, že dotčený členský stát musí tuto podporu zrušit nebo změnit (17). Soudní dvůr rovněž opakovaně rozhodl, že povinnost státu zrušit podporu, kterou Komise prohlásila za neslučitelnou s vnitřním trhem, slouží k obnovení dřívějšího stavu (18). V tomto směru Soudní dvůr rozhodl, že cíle bude dosaženo, jakmile příjemce podpory vrátí poskytnutou částku považovanou za protiprávní podporu a zřekne se tak výhody, které se těšil oproti svým konkurentům, a jakmile se obnoví situace panující před vyplacením podpory (19).
(76)
Podle judikatury je v čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (20) obsaženo toto: „Je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil […].“
(77)
Jelikož dotčené opatření v rozporu s článkem 108 SFEU nebylo oznámeno Komisi, a představuje tudíž protiprávní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, musí být k obnovení situace na trhu před poskytnutím této podpory tato podpora navrácena. Navrácení podpory by se tudíž mělo vztahovat na období, ve kterém příjemci výhody dosahoval, tj. na období mezi okamžikem, kdy byla příjemci podpora poskytnuta, a jejího skutečného navrácení; částky, které mají být navráceny, zahrnují úroky až do data skutečného navrácení.
7. ZÁVĚR
(78)
Provádění rámcové dohody mezi spolkovou zemí Braniborsko a společností HoKaWe od jejího podpisu (1. června 2006) do její změny (30. června 2011) zahrnovalo státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem. Tuto podporu včetně úroků z ní je třeba od společnosti HoKaWe získat zpět.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 2 406 415 EUR, kterou protiprávně poskytlo Německo porušením čl. 108 odst. 3 SFEU společnosti HoKaWe Eberswalde GmbH, není slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Německo zajistí, aby příjemce vrátil podporu uvedenou v článku 1.
2. Částka, která má být vrácena, je úročena od data, kdy byla podpora dána příjemci k dispozici, až do dne jejího skutečného vrácení.
3. Úroky se vypočítají jako složený úrok v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (21) a nařízením Komise (ES) č. 271/2008 (22), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 3
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 se zajistí okamžitě a účinně.
2. Německo zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Německo Komisi následující informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis již přijatých nebo plánovaných opatření pro splnění tohoto rozhodnutí;
c)
dokumenty prokazující, že příjemci byli vyzváni k navrácení podpory.
2. Německo informuje Komisi o průběhu vnitrostátních opatření přijatých k provádění tohoto rozhodnutí, dokud není podpora uvedená v článku 1 zcela navrácena. Na žádost Komise Německo neprodleně poskytne informace o opatřeních již přijatých, resp. plánovaných k provedení tohoto rozhodnutí. Německo dále předloží podrobné údaje o částkách podpory a o úrocích, které příjemce dosud uhradil.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 6. listopadu 2013.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 6 päivänä marraskuuta 2013,
Saksan toteuttamista toimenpiteistä HoKaWe Eberswalde GmbH -yrityksen hyväksi SA.34721 (2012/C) (ex 2012/NN)
(tiedoksiannettu numerolla C(2013) 7058)
(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2014/206/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on pyytänyt edellä mainittujen artiklojen mukaisesti asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Komissio vastaanotti 30 päivänä huhtikuuta 2012 Brandenburgin osavaltiossa sijaitsevalta puunjalostusyritykseltä kantelun, jonka mukaan Brandenburgin osavaltion ja HoKaWe Eberswalde GmbH -nimisen yrityksen, jäljempänä ’HoKaWe’, välillä tehty 15-vuotinen puitesopimus on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
(2)
Komissio toimitti Saksalle ei-luottamuksellisen version kantelusta 11 päivänä toukokuuta 2012 ja pyysi lisätietoja. Saksa esitti huomautuksia kantelusta ja toimitti pyydetyt lisätiedot 6 päivänä kesäkuuta 2012 päivätyllä kirjeellä.
(3)
Komissio lähetti ei-luottamuksellisen version vastauksesta kantelijalle 27 päivänä elokuuta 2012 ja tiedusteli, toivooko kantelija asian käsittelyn jatkamista. Kantelija vastasi 4 päivänä syyskuuta 2012, että kantelua ei aiota perua.
(4)
Komissio ilmoitti Saksalle 19 päivänä joulukuuta 2013 päivätyllä kirjeellä, että se on päättänyt aloittaa tuen osalta SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn.
(5)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa toimenpiteestä.
(6)
Saksa toimitti päätöstä koskevat huomautuksensa 28 päivänä helmikuuta 2013 päivätyllä kirjeellä. Komissio sai lisäksi huomautuksia kahdelta asianomaiselta 30 päivänä huhtikuuta 2013 ja kantelijalta 3 päivänä toukokuuta 2013.
(7)
Ei-luottamukselliset versiot näistä huomautuksista toimitettiin Saksalle 17 päivänä toukokuuta 2013. Saksa otti kantaa huomautuksiin 11 päivänä kesäkuuta 2013 ja täydensi kannanottoaan 13 päivänä kesäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä.
(8)
Komissio pyysi Saksalta lisätietoja kirjeitse 2. elokuuta 2013, 17. syyskuuta 2013 ja 23. syyskuuta 2013. Saksa vastasi pyyntöihin 15. elokuuta 2013, 20. syyskuuta 2013 ja 1. lokakuuta 2013 päivätyillä kirjeillä.
2. KUVAUS TUESTA
2.1 Tuensaaja
(9)
HoKaWe on osakeyhtiö, jolla on puuta käyttävä biomassavoimala Eberswaldessa Brandenburgin osavaltiossa. Voimalaitos rakennettiin vuonna 2005 ja otettiin käyttöön vuonna 2006. Kesäkuussa 2011 Frankfurt/Oderin alioikeus aloitti maksukyvyttömyysmenettelyn HoKaWea vastaan. Yritys on kuitenkin edelleen toiminnassa.
(10)
Landkreis Barnim (Barnimin piirikunta) halusi ostaa HoKaWen käyttöomaisuuden ja jatkaa voimalaitoksen toimintaa. Käyttöomaisuuden siirto hyväksyttiin HoKaWen velkojien kokouksessa toukokuussa 2012, ja notaari vahvisti kaupan. Koska Brandenburgin osavaltio ei suostunut siirtämään uudelle omistajalle tämän päätöksen kohdetta eli puitesopimusta, joka koskee puun toimittamista Brandenburgin osavaltion metsästä, Barnimin piirikunta vetäytyi hankkeesta.
2.2 Toimenpiteen kuvaus
(11)
Brandenburgin osavaltio ja HoKaWe tekivät kesäkuussa 2005 puitesopimuksen, joka koskee puun toimittamista Brandenburgin osavaltion metsästä. Sopimuksessa sovitaan toimitettavien puiden määrästä ja toimitusehdoista (3), joilla puuta toimitetaan HoKaWelle 15 vuoden ajan (1.6.2006-1.6.2021). Sopimuksen mukaisesti puuta toimitetaan vuosittain 150 000 m3 metsistä, jotka sijaitsevat enintään 70 kilometrin päässä Eberswaldesta.
(12)
Sopimuksessa asetettiin viitehinnaksi vuodelle 2004 aluksi 15,50 euroa/m3. Tämän lisäksi sopimustekstissä mainittiin vuosittaiset hintojen tarkistukset, joista osapuolten oli tarkoitus sopia Saksan liittovaltion tilastokeskuksen tuottaman teollisuuspuun hintaindeksin kehityksen perusteella (4); puun hinnan muutoksista alkuperäiseen viitehintaan verrattuna vastaisi 50-prosenttisesti myyjä ja 50-prosenttisesti ostaja, jäljempänä ’hinnantarkistuslauseke’.
(13)
Hinnantarkistuksen laskemista varten sopimuksessa sovittiin seuraavasta kaavasta, jäljempänä ’hinnantarkistuskaava’ tai ’kaava’:
(14)
On välttämätöntä erottaa toisistaan sopimuksen tekstissä mainittu hinnantarkistuslauseke sekä hinnantarkistuskaava.
(15)
Saksan toimittamien tietojen mukaan hinnantarkistuslauseketta on pidettävä sopimuspuolten tahdon ilmauksena. Näin todetaan myös Brandenburgin osavaltion maataloudesta, ympäristöstä ja aluesuunnittelusta vastaavan ministeriön 1 päivänä lokakuuta 2003 päivätyssä sisäisessä muistiossa, joka koskee Brandenburgin osavaltion ja HoKaWen edustajien tapaamista ja josta käy selkeästi ilmi, että osapuolten neuvotteluiden aikana suunnittelema hintojen tarkistus vastaa hinnantarkistuslauseketta. Sama käy ilmi myös Brandenburgin osavaltion elinkeino- ja Eurooppa-asioista vastaavan ministeriön 5 päivänä tammikuuta 2011 päivätystä muistiosta, jossa suositellaan muuttamaan puitesopimusta tai tulkitsemaan sitä sopimuksen tekstin mukaisesti, jotta osapuolten varsinainen tahto toteutuisi.
(16)
Kaava sen sijaan on virheellinen, kuten Saksa on todennut ja kuten on vahvistettu kahdessa Brandenburgin osavaltiolle vuonna 2010 laaditussa asiantuntijalausunnossa (5), eikä sillä saada aikaan tulosta, joka vastaisi osapuolten tahtoa sellaisena kuin se hinnantarkistuslausekkeessa ilmaistaan.
(17)
Sopimuksen tultua voimaan hintoja tarkistettiin kaavan perusteella. Sopimuksen tekstissä ilmaistusta tahdosta poiketen kaavan mukaan lasketut hinnantarkistukset eivät noudattaneet teollisuuspuun hintaindeksin toteutunutta kehitystä, ja tuloksena olevat hinnat olivat huomattavasti alhaisempia kuin Brandenburgin osavaltion metsistä peräisin olevan puun keskihinta. Kaavan käyttäminen ei myöskään johtanut toivottuun lopputulokseen hintavaihteluiden muodostaman riskin tasapuolisesta jakamisesta osavaltion ja HoKaWen kesken.
(18)
Syynä tähän oli, kuten edellä johdanto-osan 16 kappaleessa todettiin, kaavan virheellisyys, minkä vuoksi se ei kuvastanut matemaattisesti osapuolten hinnantarkistuslausekkeessa mainittua tahtoa (6).
(19)
Tämän lisäksi Saksan 28 päivänä helmikuuta 2013 toimittamista tiedoista käy ilmi, että sopimuksen voimassaoloaikana osapuolet käyttivät toistuvasti harkintaansa kaavan mukaisten hintojen tarkistusten laskennassa tosiasiallisesti käytettyjen parametrien suhteen (7). Saksan viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, että syy tähän ei käy ilmi asiakirjojen perusteella.
(20)
Brandenburgin osavaltion vuonna 2010 pyytämissä asiantuntijalausunnoissa (katso johdanto-osan 16 kappale) mainittiin valtiontuesta mahdollisesti aiheutuvat ongelmat ja suositeltiin muuttamaan sopimusta kaavaa muuttamalla. HoKaWen ja Brandenburgin osavaltion neuvotteluiden seurauksena osapuolet allekirjoittivat 26 päivänä elokuuta 2011 sopimuksen muutetun version, joka tuli voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2011. Muutetussa versiossa johdanto-osan 12-19 kappaleessa mainitut ongelmat oli korjattu sopimalla, että 1 päivästä heinäkuuta 2011 lähtien hinnantarkistukset oli tehtävä hinnantarkistuslausekkeen mukaisesti eli osapuolten alkuperäistä tahtoa noudattaen. Tästä päivästä alkaen kaava ei siis enää kuulunut sopimukseen, eikä sitä tämän vuoksi voitu enää käyttää.
(21)
Tämän lisäksi Brandenburgin osavaltio päätti, ettei sopimusta enää jatketa HoKaWen käyttöomaisuuden myöhemmin hankkivien sijoittajien kanssa.
2.3 Syyt menettelyn aloittamiseen
(22)
Komissio päätti 19 päivänä joulukuuta 2012 aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun muodollisen tutkintamenettelyn, jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva päätös’.
(23)
Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään komission lähtöoletuksena oli, että Brandenburgin osavaltion ja HoKaWen välisen puitesopimuksen täytäntöönpanoon sisältyy valtiontukea.
(24)
Komissio piti kyseenalaisena, että markkinoilla toimiva yksityinen myyjä olisi etukäteen hyväksynyt kuvattua hinnantarkistuskaavaa käyttämällä muodostetun korvauksen.
(25)
Komissio epäili lisäksi, että siinäkin tapauksessa, että sopimuspuolet eivät olisi olleet tietoisia kaavan virheellisyydestä, Saksa tuskin olisi toiminut markkinaehtojen mukaisesti sopimuksen täytäntöönpanon aikana. Tämä johtui sopimuksen nojalla myydyn puun hintakehityksestä, joka osoitti, että kaavan perusteella lasketut hinnat olivat merkittävästi alhaisemmat kuin puun keskihinta Brandenburgin osavaltiossa. Samassa tilanteessa huolellisesti toimiva yksityinen myyjä olisi välittömästi yrittänyt kaikin keinoin muuttaa hinnantarkistuksessa käytettävää menetelmää. Sen sijaan Saksa jatkoi kaavan käyttöä vuoteen 2011 saakka.
(26)
Näiden näkökohtien perusteella komissio teki alustavan johtopäätöksen, jonka mukaan HoKaWelle annetun edun ja siis valtiontuen olemassaoloa ei voi sulkea pois ajanjaksona, joka ulottuu sopimuksen voimaantulosta 1 päivänä kesäkuuta 2006 sen muuttamiseen 30 päivänä kesäkuuta 2011. Koska tuen sisämarkkinoille soveltuvuudelle ei ole ilmeistä oikeusperustaa eikä Saksa ole vedonnut sellaiseen, komissio epäili lisäksi toimenpiteen soveltuvuutta sisämarkkinoille.
3. ASIANOMAISTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
(27)
Muodollisen tutkintamenettelyn aikana komissio sai huomautuksia kahdelta asianomaiselta ja kantelijalta.
(28)
Kantelija toimitti Brandenburgin osavaltion maataloudesta, ympäristöstä ja aluesuunnittelusta vastaavan ministeriön sisäisiä muistioita joulukuulta 2003 ja maaliskuulta 2004. Kantelijan mukaan muistioista kävi ilmi, että jo ennen sopimuksen tekemistä sen useat kohdat oli asetettu kyseenalaisiksi: sopimuksen seurauksista joulukuussa 2003 laaditussa muistiossa todettiin, että jo vuonna 2004 sopimuksen johdosta maksettu hinta olisi huomattavasti teollisuuspuun senhetkistä käypää hintaa alhaisempi. Samoin maaliskuussa 2004 laaditussa sisäisessä muistiossa huomautettiin, että hintojen tarkistuksessa käytettävä menetelmä johtaisi Brandenburgin osavaltion tarpeettomasti antamaan hyvitykseen, ja suositeltiin nimenomaisesti harkitsemaan sopimusta vielä tai neuvottelemaan se uudelleen.
(29)
Kantelija väitti, että vastaavassa tilanteessa mikään yksityinen myyjä ei olisi tehnyt samanlaista sopimusta ja lisäksi yksityinen myyjä olisi toiminut välittömästi eikä odottanut viittä vuotta sen jälkeen, kun kävi selväksi, että maksetut hinnat olivat markkinahintoja alhaisemmat. Hintojen tarkistuksesta kantelija sanoo, että sovitut hinnat eivät kuvastaneet puumarkkinoiden todellista hintakehitystä ja johtivat HoKaWelle annettuun perusteettomaan etuun. Kantelija arvioi, että tukea on vuosina 2006-2011 maksettu yhteensä 7,3 miljoonaa euroa (kun otetaan huomioon kantelijan ja muiden toimittajien kesken sovittu keskimääräinen puun hinta).
(30)
Tämän lisäksi komissio sai huomautuksia kahdelta Brandenburgin osavaltiossa toimivalta puunjalostusyritykseltä. Yritykset katsoivat, että pitkäaikaisen sopimuksen johdosta huomattava osa Brandenburgin osavaltion metsistä tuotetusta puutavarasta poistui alueellisilta puumarkkinoilta, mikä johti kohtuuttomaan kilpailun vääristymiseen ja vaaransi Brandenburgin osavaltion pienten puunjalostusyritysten olemassaolon.
4. SAKSAN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
(31)
Saksa pysyi kannassaan, jonka mukaan puitesopimus oli markkinaehtojen mukainen, eikä siinä siis ollut kysymys valtiontuesta.
(32)
Saksa ilmoitti, että sopimuksen tekohetkellä energiapuun markkinoita ei vielä ollut, minkä vuoksi osapuolet päättivät käyttää HoKaWelle maksettavan hinnan perustana teollisuuspuun hintaa ja hinnantarkistusten perustana teollisuuspuun hintaindeksiä. Saksa ilmoitti myös, että sopimuksen teksti kuvasti hinnantarkistuksia varten tarkoitettua toimintatapaa, mutta myönsi, että kaavan soveltaminen johti tuloksiin, jotka eivät vastanneet tarkoitettua hintavaihteluiden muodostaman riskin jakamista osapuolten kesken.
(33)
Tämän vuoksi Saksa väitti, että alkuperäistä viitehintaa sekä sopimuksen tekstissä ollutta hinnantarkistuslauseketta, jonka mukaan hintojen tarkistukset perustuvat Saksan teollisuuspuun hintaindeksiin ja hintavaihteluiden muodostama riski jaetaan tasan osapuolten kesken, on pidettävä sopimuksen tekohetkellä markkinaehtojen mukaisina.
(34)
Saksan mukaan vasta Brandenburgin osavaltion metsähallinnon tammikuussa 2009 toteutetun uudelleenorganisoinnin yhteydessä havaittiin, että kaavan soveltaminen oli johtanut tilanteeseen, jossa HoKaWe maksoi muita yrityksiä alhaisempaa hintaa. Tämän vuoksi Brandenburgin osavaltion asiasta vastaavat viranomaiset pyysivät vuonna 2010 sopimuksen arviointia ulkopuoliselta lainopilliselta asiantuntijalta, RAUE LLP:ltä, ja tekivät sopimukselle myös sisäisen lainopillisen arvioinnin. Molemmissa asiantuntija-arvioissa kiinnitettiin huomiota mahdollisiin valtiontukikysymyksiin. Lisäksi elinkeino- ja Eurooppa-asioista vastaava ministeriö totesi 5 päivänä tammikuuta 2011 päivätyssä kirjallisessa lausunnossaan, että hinnantarkistuslauseke oli markkinaehtojen mukainen, mutta kaavaan perustuvat hintojen tarkistukset olivat valtiontukea. Ministeriö suositteli, että sopimusta muutettaisiin esimerkiksi kaavaa muuttamalla siten, että se kuvastaisi osapuolten varsinaista tahtoa. Brandenburgin osavaltio noudatti suositusta elokuussa 2011.
(35)
Tämän johdosta Saksa väitti, että Brandenburgin osavaltio toimi markkinaehtojen mukaisesti tarkistaessaan sopimusta vuonna 2011 ja että sillä ei ollut mahdollisuutta toimia nopeammin, koska sitoumukset oli täytettävä ja sopimusta voitiin muuttaa vain siten, että osapuolet ovat asiasta yksimielisiä.
36)
Saksan mukaan sopimus ei vääristä kilpailua eikä vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
5. ARVIOINTI
5.1 Tuen olemassaolo
(37)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(38)
Komission vakiintuneen ja oikeuskäytännössä vahvistetun tavan mukaan arvioitaessa sitä, onko julkisen elimen ja taloudellisen yksikön välinen kaupallinen liiketoimi valtiontukea, käytetään markkinataloussijoittajaperiaatetta. Tästä periaatteesta seuraa, että kun valtio toimii markkinoilla kaupallisen toimijan ominaisuudessa, sen on toimittava samoin kuin yksityinen markkinatoimija samassa tilanteessa. Jos valtio ei toimi näin, kyse saattaa olla valtiontuesta. Toisin sanoen se, onko liiketoimessa kyse valtiontuesta, riippuu siitä, toimisiko samassa tilanteessa oleva yksityinen markkinatoimija samalla tavoin, eli nyt käsiteltävässä tapauksessa olisi myynyt omaisuutta, tavaroita tai palveluita samaan hintaan (markkinatalouden ehdoin toimivaa myyjää koskeva periaate). Tätä periaatetta sovellettaessa muita kuin taloudellisia näkökohtia ei voida katsoa syiksi hyväksyä alhaisempaa hintaa. Komissio on soveltanut periaatetta toistuvasti, ja tuomioistuin on hyväksynyt sen johdonmukaisesti (8).
(39)
Nyt kyseessä olevassa asiassa komission on siis arvioitava, olisiko yksityinen myyjä tehnyt yhtä pitkää ajanjaksoa koskevan sopimuksen, jossa on vastaava alkuperäinen viitehinta ja samanlainen hinnantarkistusmekanismi.
(40)
Kuten johdanto-osan 11-12 kappaleessa todettiin, 15-vuotisessa puitesopimuksessa sovittiin, että hintoja tarkistettaisiin vuosittain teollisuuspuun hintaindeksin kehityksen mukaisesti ja että vastaavista muutoksista alkuperäiseen viitehintaan, joksi sovittiin 15,50 euroa/m3, vastaisi puoliksi valtio ja puoliksi HoKaWe. Tämän lisäksi sopimuksessa määriteltiin kaava, jota hintojen tarkistuksessa oli määrä käyttää.
Sopimuksen pitkä kestoaika
(41)
Kantelija väitti, että sopimuksen 15 vuoden kestoaika ei ollut markkinoiden tavan mukainen.
(42)
Komissiolla ei kuitenkaan ole tietoja, joiden perusteella voitaisiin todeta, että sopimuksen kesto ei ollut markkinaehtojen mukainen. Vaikka 15 vuoden kesto vaikuttaa varsin pitkältä, ei ole myyjän kannalta kohtuutonta sitoutua ostajaan, jos tämä takaa myyjälle, kuten nyt käsiteltävässä tapauksessa on tapahtunut, jatkuvan mahdollisuuden myydä puuta, joka kaiken lisäksi ei ainakaan täysin täytä teollisuuspuuta koskevia vaatimuksia.
(43)
Tästä syystä ja koska sopimuksessa sovittiin hintavaihteluiden aiheuttaman riskin jakamisesta, ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että yksityinen myyjä olisi tehnyt kestoltaan vastaavan sopimuksen.
Sovittu alkuperäinen viitehinta
(44)
Vastaavasti alkuperäisestä viitehinnasta (15,50 euroa/m3) komissio ei tietojensa perusteella pysty väittämään, että hinta ei ole markkinaehtojen mukainen.
(45)
Kuten Saksa on esittänyt, sopimuksen tekoajankohtana energiapuulle ei ollut vakiintuneita markkinahintoja. Sopimuspuolet ottivat puitesopimuksen perustaksi siis teollisuuspuun hinnan. Kantelijan toimittaman teollisuuspuun markkinahintakatsauksen mukaisesti vuonna 2004 maksettua hintaa 15,50-17,50 euroa/m3 ja vuonna 2005 maksettua hintaa 15,00-17,00 euroa/m3 voidaan pitää markkinaehtojen mukaisena. Kun lisäksi otetaan huomioon, että sopimuksen kestoaika oli pitkä, puitesopimuksessa sovittu alkuperäinen markkinahinta 15,50 euroa/m3 on teollisuuspuun markkinaehtoisten hintojen haarukassa.
(46)
Lisäksi Brandenburgin osavaltion maataloudesta, ympäristöstä ja aluesuunnittelusta vastaavan ministeriön 1 päivänä lokakuuta 2003 päivätystä sisäisestä muistiosta käy ilmi, että neuvotteluiden aikana Brandenburgin osavaltion edustajat olivat esittäneet alkuperäiseksi viitehinnaksi 15,50 euroa/m3, kun HoKaWen tarjous oli 15,00 euroa/m3. Osapuolet pääsivät lopulta sopimukseen korkeammasta hinnasta eli 15,50 eurosta/m3.
(47)
Alkuperäistä viitehintaa 15,50 euroa/m3 voidaan siis pitää markkinaehtojen mukaisena. Kun käytettävissä ei ole vakiintunutta markkinahintaa, johon tätä hintaa voitaisiin verrata, ja kun laatuvaatimukset energiapuulle eivät ole ainakaan korkeammat kuin teollisuuspuulle, oli Brandenburgin osavaltion kannalta järkevää tehdä sopimus, jonka mukaan hinta perustuisi teollisuuspuun hintaan (viitehinta). Sovittu hinta oli osapuolten välisten neuvotteluiden tulos, ja se oli lisäksi Brandenburgin osavaltiossa teollisuuspuusta maksettavien markkinahintojen mukainen. Hinta sovittiin Brandenburgin osavaltion metsistä saatavan puun laadun perusteella (9), ja se vastaa hintaa, jota yksityinen myyjä olisi pitänyt hyväksyttävänä vastaavanlaatuisesta puusta.
Hinnantarkistus
(48)
Hinnantarkistuksen osalta jo johdanto-osan 14 kappaleessa mainittiin, että on välttämätöntä erottaa toisistaan hinnantarkistuslauseke ja kaavan perusteella toteutuneet hinnantarkistukset.
(49)
Hinnantarkistuslauseke on komission käytettävissä olevien tietojen perusteella markkinaehtojen mukainen. Kuten johdanto-osan 45 kappaleessa alkuperäisestä viitehinnasta todettiin, energiapuun hintakehitystä seuraavaa indeksiä ei ollut. Tämän vuoksi oli järkevää paitsi ottaa alkuperäisen viitehinnan perustaksi teollisuuspuun hinta, myös sopia, että hinnantarkistukset tehtäisiin teollisuuspuun hintaindeksin mukaisesti.
(50)
Sopimuksen tekstissä sovittiin lisäksi, että osapuolet vastaisivat hintojen vaihtelusta 50-prosenttisesti. Hintakehitystä ei sopimuksen tekohetkellä voitu täysin ennakoida, minkä vuoksi mekanismi toimi siten, että molemmat osapuolet jakoivat sekä riskin että (mahdolliset) hyödyt. Brandenburgin osavaltio olisi siis voinut myös hyötyä mekanismista. Hintakehityksen epävarmuuden vuoksi myös yksityinen myyjä olisi voinut hyväksyä lausekkeen. Lauseketta on siis pidettävä markkinaehtojen mukaisena.
(51)
Voidaan siis todeta, että hinnantarkistuslauseke, jonka mukaan hintakehitys noudatti teollisuuspuun hintaindeksiä ja hintavaihteluiden muodostama riski jaettiin tasapuolisesti osapuolten kesken, oli markkinaehtojen mukainen, ja että järkevästi toimiva yksityinen myyjä olisi saattanut tehdä tällaisen sopimuksen.
(52)
Kuten on todettu, hinnantarkistukset tehtiin tosiasiassa kaavaa soveltaen. Kuten seuraavassa taulukossa esitetystä katsauksesta käy ilmi, kaavaa käyttämällä muodostetut hinnat olivat merkittävästi alhaisemmat kuin hinnat, jotka olisi muodostettu hinnantarkistuslauseketta käyttämällä.
(euroa/m3)
Toteutunut hinta (kaavaan perustuva)
Hinnantarkistuslausekkeen perusteella laskettu hinta (10)
Kaiken puun keskihinta Brandenburgin osavaltiossa
2006
13,00
15,42
17,72
2007
13,21
15,95
21,02
2008
16,55
20,96
22,76
2009
16,42
20,76
19,20
2010
16,14
20,03
24,50
2011
15,79
19,33
ei saatavilla
(53)
Taulukosta käy myös selvästi ilmi, että kaavaa käyttämällä lasketut hinnat olivat paitsi huomattavasti alhaisemmat kuin hinnantarkistuslauseketta käyttämällä saadut hinnat, myös huomattavasti alhaisemmat kuin Brandenburgin osavaltion keskihinnat.
(54)
Nämä kaavan käyttämisen seuraukset olivat lisäksi ennakoitavissa jo ennen sopimuksen tekemistä. Tämä on erityisen merkittävää siksi, että arvioitaessa sitä, olisiko yksityinen myyjä markkinoilla toiminut samoin tai vastaavasti kuin Brandenburgin osavaltio, on välttämätöntä suorittaa ennakkoarviointi sopimuksesta (11).
(55)
Kuten johdanto-osan 16 ja 18 kappaleesta edellä käy ilmi, kaava oli virheellinen eikä vastannut hinnantarkistuslausekkeessa ilmaistua tarkoitusta. Tarkoituksen olisi voinut ilmaista matemaattisesti seuraavalla kaavalla, kuten myös RAUE LLP:n antamassa asiantuntijalausunnossa todettiin:
(56)
Vuoden n indeksin (Index n) sijasta sopimuspuolet kuitenkin vähensivät kiinteän summan. Vaikka olosuhteiden mukaan saattaa olla perusteltua käyttää kiinteämääräistä vähennystä, olisi vähennystä käyttämällä kuitenkin saatava tulokseksi vähintään sovittu alkuperäinen viitehinta sopimuksen tekovuonna. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa osapuolet kuitenkin valitsivat vähennyksen, jota käyttämällä saatu hinta oli jo sopimuksen tekovuonna huomattavasti alle sovitun markkinaehtojen mukaisen alkuperäisen viitehinnan, joka oli 15,50 euroa/m3.
(57)
Se, että kaava oli virheellinen, eikä sitä käyttämällä saatu tulokseksi hinnantarkistuslausekkeella sovittua hintaa, oli siis puolueettomasti katsoen ennakoitavissa jo sopimuksen tekohetkellä.
(58)
Tässä tilanteessa yksityinen myyjä olisi käyttänyt toista kaavaa tai ainakin pyytänyt muuttamaan kaavaa, varsinkin siksi, että osapuolet olivat sopimuksen tekstissä sopineet hinnantarkistukset tehtäviksi teollisuuspuun indeksin mukaan ja hintojen vaihtelusta aiheutuvat riskit jaettavaksi tasapuolisesti valtion ja HoKaWen kesken (kuten hinnantarkistuslausekkeessa todetaan).
(59)
Tältä osin on myös korostettava, että sopimuksen mukainen hintakehitys ei ollut pelkästään kaavan mukaisen ennalta määritellyn matemaattisen laskelman automaattinen tulos. Kuten edellä johdanto-osan 19 kappaleessa todettiin, Saksan muodollisen tutkintamenettelyn aikana toimittamien tietojen perusteella on ilmeistä, että kaavaa muutettiin useita kertoja (12) sopimuksen voimassaoloaikana.
(60)
Kuten johdanto-osan 52 kappaleessa esitetystä taulukosta voidaan selvästi havaita, kaavan käytön voitiin ennakolta nähdä johtavan kielteisiin vaikutuksiin, jotka myös toteutuivat, sillä HoKaWen maksama toteutunut hinta oli huomattavasti alhaisempi kuin hinnantarkistuslausekkeen mukaisesti veloitettava hinta. Hinta oli myös huomattavasti alhaisempi kuin Brandenburgin osavaltion metsistä peräisin olevasta puusta maksettu keskihinta eli se hinta, jolla Brandenburgin osavaltio myi puuta muille yrityksille (13).
(61)
Tästä seuraa, että valtio sekä tiesi että hyväksyi sen, että kaavan soveltaminen ei johtanut toivottuun tulokseen eli teollisuuspuun indeksin mukaiseen hintakehitykseen, jossa hintavaihteluiden muodostama riski olisi jaettu osapuolten kesken.
Päätelmä
(62)
Hinnantarkistuslausekkeesta voidaan todeta, että vaikka lausekkeen soveltamisen seurauksena maksetut hinnat olisivat olleet alle Brandenburgin osavaltion keskihintojen, ne olisivat silti olleet markkinaehtojen mukaisia. Näiden hintojen pohjana olivat perustellut näkökohdat ja osapuolten väliset neuvottelut, minkä vuoksi ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että myös yksityinen markkinatoimija olisi voinut tehdä sopimuksen samoin tai vastaavin ehdoin.
(63)
Osapuolten kaavan perusteella tekemät toteutuneet hinnantarkistukset eivät sen sijaan olleet markkinaehtojen mukaisia, vaan johtivat hintoihin, jotka olivat huomattavasti alhaisempia kuin hinnantarkistuslauseketta käyttämällä saadut (ja vielä alhaisempia Brandenburgin osavaltiossa maksettuun puun keskihintaan verrattuna).
(64)
Hinnantarkistuslausekkeeseen perustuva hintakehitys vastaa järkevää liiketoimintapäätöstä ja oikeudenmukaista hintojen vaihtelusta aiheutuvien riskien jakamista sopimuspuolten välillä, kun sen sijaan kaavan käytön tuloksena saadut hinnat olivat huomattavasti alhaisemmat, minkä lisäksi riski ei niissä jakautunut tasapuolisesti. Komission asiassa SA.19045 (Baijerin osavaltion (Baijerin osavaltion metsäyhtiön) väitetty valtiontuki Klausner-nimiselle yritykselle pitkäaikaisten puuntoimitussopimusten muodossa) (14) tekemän päätöksen taustalla olevassa tilanteessa markkinahintoja alhaisempien hintojen ei katsottu olevan valtiontukea, sillä markkinoilla oli ylikapasiteettia ja Baijerin osavaltio tavoitteli merkittävää ostajaa, joka takaisi suurten myyntimäärien jatkuvan ostamisen pitkällä aikavälillä. Sen sijaan nyt käsiteltävässä asiassa ei ole mitään sellaisia seikkoja, jotka oikeuttaisivat hinnantarkistuslauseketta käyttämällä saatavia hintoja alhaisemman hintatason. Osapuolten kesken sovitussa hinnantarkistuslausekkeessa pitkä sopimuskausi ja myytävän puun laatu otettiin huomioon, ja senkin perusteella maksettavat hinnat olisivat olleet Brandenburgin osavaltion keskihintoja alhaisemmat. Mitään perustetta ei löydy sille, että yksityinen markkinatoimija olisi hyväksynyt jopa tätäkin alhaisemmat hinnat.
(65)
Tämän vahvistavat myös Saksalta saadut asiakirjat, joissa todetaan nimenomaan hinnantarkistuslausekkeen vastaavan osapuolten todellista tahtoa. Vuonna 2011 Brandenburgin osavaltio lisäksi neuvotteli sopimukseen muutoksen, jolla virheellinen kaava hylättiin sen jälkeen, kun osavaltio oli saanut vuonna 2010 edellä johdanto-osan 16 kappaleessa mainitut kaksi lainopillista lausuntoa, joissa kiinnitettiin huomiota kaavan soveltamisesta mahdollisesti aiheutuviin valtiontukiongelmiin. Brandenburgin osavaltio neuvotteli sopimukseen tehtävän muutoksen eli kaavan poisjättämisen siis nimenomaan siksi, että sopimuspuolten todellinen tahto toteutuisi ja sopimukseen liittyvät valtiontukiongelmat poistuisivat.
(66)
Tästä seuraa, että yksityinen myyjä ei olisi hyväksynyt sopimuksen täytäntöönpanotapaa, etenkään kaavan perusteella tehtyjä hinnantarkistuksia, eikä se siis ole markkinaehtojen mukainen.
(67)
Saksa on väittänyt, että Brandenburgin osavaltion aluehallinto sai tietää, että HoKaWen maksamat hinnat eivät olleet hinnantarkistuslausekkeessa tarkoitetun hintakehityksen mukaisia, vaan huomattavasti alle niiden hintojen, joilla puuta toimitettiin muille yrityksille, vasta metsähallinnon uudelleenjärjestelyn yhteydessä vuonna 2009, ja että Brandenburgin osavaltio toimi tämän jälkeen markkinaehtojen mukaisesti tilaamalla johdanto-osan 16 kappaleessa mainitut kaksi asiantuntijalausuntoa ja neuvottelemalla sen jälkeen sopimuksen uudelleen niin, että sitä muutettiin vuonna 2011.
(68)
Nämä väitteet eivät kuitenkaan vaikuta uskottavilta. Ensinnäkin, kuten johdanto-osan 54-57 kappaleessa on todettu, kaavan käytön seuraukset olivat nähtävissä ennakolta jo sopimusta tehtäessä. Toiseksi yksityinen markkinaehdoin toimiva myyjä, joka pyrkii hinnantarkistuslausekkeessa ilmaistun yhteisesti sovitun ratkaisun toteutumiseen ja seuraa siksi hinnantarkistuksia tarkasti, olisi toiminut välittömästi ja pyytänyt hinnan neuvottelemista uudelleen. Kuten johdanto-osan 65 kappaleesta käy ilmi, Brandenburgin osavaltion onnistuminen sopimuksen uudelleenneuvottelussa todistaa varsin hyvin, että kaava ei vastannut osapuolten todellista tahtoa (josta oli sovittu hinnantarkistuslausekkeen muodossa). Tämä osoittaa myös, että HoKaWe ei voinut kieltäytyä kaavan hylkäämisestä.
(69)
HoKaWe sai siis taloudellista hyötyä sopimuksen voimaantulon ja sen muuttamisen välisenä aikana 1.6.2006-30.6.2011.
(70)
Lisäksi kaikki muutkin SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan ehdot täyttyvät. Hyöty on ollut valikoivaa, koska sopimus tuotti etua erityisesti tietylle yritykselle. Hyödyn syntyminen johtui jäsenvaltion eli Brandenburgin osavaltion viranomaisista. HoKaWelle sopimuksen nojalla myytyä puuta oli keskimäärin huomattavan paljon, ja puun toimittaminen suotuisin ehdoin paransi vastaanottajan asemaa sen kilpailijoihin verrattuna eli vääristi näin kilpailua. Puumarkkinat ovat avoimia muista jäsenvaltioista tulevalle kilpailulle. Vaikka toimitussopimus koskeekin vain puutavaraa, joka on peräisin Eberswaldesta enintään 70 kilometrin päässä sijaitsevista metsistä, komissio huomauttaa, että Eberswalde on hyvin lähellä Puolan rajaa (vain 30 kilometrin päässä). Tämän vuoksi tuki vaikuttaa myös jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Näin ollen voidaan todeta, että sopimuksen, jonka nojalla maksettiin kaavaan perustuvia hintoja, täytäntöönpano oli valtiontukea.
(71)
Valtiontueksi katsottavan toimenpiteen on todettava päättyneen 1 päivänä heinäkuuta 2011 voimaan tulleen sopimusmuutoksen myötä. Muutoksen perusteella 1 päivästä heinäkuuta 2011 lähtien hinnantarkistukset on tehtävä hinnantarkistuslausekkeen mukaan, millä vahvistetaan osapuolten alkuperäinen tahto ja ryhdytään toteuttamaan sitä asianmukaisesti. Koska sopimus tässä muodossa on markkinaehtojen mukainen, komissio katsoo, että 30 päivän kesäkuuta 2011 jälkeen HoKaWe ei ole enää saanut taloudellista etua sopimuksen nojalla tehdyistä maksuista.
5.2 Soveltuvuus sisämarkkinoille
(72)
Oikeusperusta, johon tuen soveltuvuus sisämarkkinoille pohjautuu, ei ole itsestään selvä, eikä jäsenvaltio ole sellaista esittänyt. Tämän seurauksena on todettava, että sopimuksen täytäntöönpanosta kesäkuun 2006 ja kesäkuun 2011 välisenä aikana HoKaWelle koitunut etu on sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea.
5.3 Tukiosuuden laskeminen
(73)
Kuten johdanto-osan 49-51 kappaleessa on todettu, hinnantarkistuslauseketta voidaan pitää markkinaehtojen mukaisena. Tämän vuoksi komissio katsoo, että tukiosuus on summa, joka muodostuu toisaalta kaavan mukaisesti tosiasiassa maksetun hinnan (15) ja toisaalta sen hinnan, joka hinnantarkistuslausekkeen mukaisesti olisi kuulunut maksaa, erotuksena.
(a)
Toteutunut hinta
(euroa/m3) (16)
(b)
Hinnantarkistuslausekkeen perusteella laskettu hinta
(euroa/m3)
(c)
a:n ja b:n (16) välinen erotus
(d)
Toteutuneet puun toimitukset
(m3)
(e)
Tukiosuus: c × d
(euroa)
2006
13,00
15,42
2,42
13 115,73
31 794
2007
13,21
15,95
2,74
142 792,67
391 452
2008
16,55
20,96
4,41
137 683,00
607 291
2009
16,42
20,76
4,34
141 273,68
613 128
2010
16,14
20,03
3,89
139 045,38
540 699
2011
15,79
19,33
3,54
62 680,29
222 051
Yhteensä
2 406 415
(74)
HoKaWelle myönnetty tuki on siis yhteensä 2 406 415 euroa.
6. TAKAISINPERINTÄ
(75)
SEUT-sopimuksen ja unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissiolla on toimivalta päättää, että jäsenvaltion on poistettava tuki tai muutettava sitä, jos komissio on todennut, ettei tuki sovellu sisämarkkinoille (17). Tuomioistuin on niin ikään johdonmukaisesti katsonut, että jäsenvaltion velvollisuudella poistaa komission sisämarkkinoille soveltumattomaksi katsoma tuki on tarkoitus palauttaa aikaisempi tilanne (18). Tässä yhteydessä tuomioistuin on vahvistanut, että tavoite on saavutettu, kun tuensaaja on palauttanut sääntöjenvastaisella tuella saamansa rahasummat, jolloin se menettää markkinoilla kilpailijoihinsa verrattuna saamansa edun ja tuen maksamista edeltänyt tilanne palautuu (19).
(76)
Oikeuskäytännön mukaisesti asetuksen (EY) N:o 659/1999 (20) 14 artiklassa säädetään, että ”sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta […]”.
(77)
Nyt käsiteltävänä olevaa toimenpidettä ei SEUT-sopimuksen 108 artiklan vastaisesti ilmoitettu komissiolle, minkä vuoksi sitä on pidettävä sääntöjenvastaisena ja sisämarkkinoille soveltumattomana tukena. Tämän johdosta tuki on perittävä takaisin, jotta markkinoilla ennen tuen myöntämistä vallinnut tilanne palautetaan. Takaisinperinnän olisi koskettava ajanjaksoa, jonka aikana tuensaaja sai etua, toisin sanoen ajanjaksoa, joka alkaa siitä hetkestä, jolloin tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, ja päättyy siihen, kun se on tosiasiallisesti peritty takaisin. Takaisinperittäville summille lasketaan korkoa, jota kertyy tuen tosiasialliseen takaisinperintään asti.
7. PÄÄTELMÄ
(78)
Brandenburgin osavaltion ja HoKaWen välisen puitesopimuksen täytäntöönpanossa sopimuksen allekirjoittamisesta 1 päivänä kesäkuuta 2006 sen muuttamiseen 30 päivänä kesäkuuta 2011 oli kyse sisämarkkinoille soveltumattomasta valtiontuesta. Tuki on perittävä takaisin HoKaWelta korkojen kanssa.
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Yhteensä 2 406 415 euron suuruinen valtiontuki, jonka Saksa on sääntöjenvastaisesti myöntänyt HoKaWe Eberswalde GmbH:lle Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti, ei sovellu sisämarkkinoille.
2 artikla
1. Saksan on perittävä 1 artiklassa mainittu tuki takaisin tuensaajalta.
2. Takaisin perittäville määrille on laskettava korkoa siitä lähtien, kun tuki saatettiin tuensaajan käyttöön, sen tosiasialliseen takaisinperintään asti.
3. Korolle on laskettava korkoa komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (21) V luvun sekä asetuksen (EY) N:o 794/2004 muuttamisesta annetun komission asetuksen (EY) N:o 271/2008 (22) mukaisesti.
3 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tosiasiallisesti.
2. Saksan on huolehdittava siitä, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta.
4 artikla
1. Saksan on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta seuraavat tiedot:
a)
tuensaajalta takaisin perittävä kokonaismäärä (tuki ja korot);
b)
yksityiskohtainen kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi;
c)
asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaaja on määrätty maksamaan tuki takaisin.
2. Saksan on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Sen on annettava välittömästi komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on annettava myös tarkat tiedot tuensaajalta jo perityistä tukimääristä ja koroista.
5 artikla
Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.
Tehty Brysselissä 6 päivänä marraskuuta 2013.