NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 886/2013
ze dne 15. května 2013,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU, pokud jde o údaje a postupy pro poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům, pokud možno bezplatně
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU ze dne 7. července 2010 o rámci pro zavedení inteligentních dopravních systémů v oblasti silniční dopravy a pro rozhraní s jinými druhy dopravy (1), a zejména na čl. 3 písm. c) a čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
po konzultaci s evropským inspektorem ochrany údajů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 3 písm. c) směrnice 2010/40/EU určuje jako prioritní akci údaje a postupy pro, je-li to možné, poskytování bezplatných minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům.
(2)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 směrnice 2010/40/EU požaduje, aby Komise přijala specifikace nezbytné k zajištění kompatibility, interoperability a návaznosti, pokud jde o zavádění a provozní využití inteligentních dopravních systémů (ITS) v případě prioritních akcí.
(3)
Sdělení „Směrem k evropskému prostoru bezpečnosti silničního provozu: směry politiky v oblasti bezpečnosti silničního provozu v letech 2011-2020“ (2) uznává, že ITS „mají potenciál hrát významnou roli ve zvýšení bezpečnosti provozu, například pomocí zavedení systémů detekce dopravních nehod a dohledu nad silničním provozem, které jsou schopny poskytovat účastníkům silničního provozu informace v reálném čase“.
(4)
V souvislosti s poskytováním informačních služeb směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru (3) stanoví minimální pravidla pro opakované použití informací veřejného sektoru v Unii a vybízí členské státy, aby šly za hranice těchto minimálních pravidel a přijaly politiky umožňující široké využívání informací nebo údajů v držení subjektů veřejného sektoru.
(5)
Zavádění a používání aplikací a služeb ITS zahrnuje zpracování osobních údajů, jež by mělo probíhat v souladu s právem Unie, jak je stanoveno zejména ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (4) a ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (5). Proto by na aplikace a služby ITS měly být použity zásady omezení účelu a minimalizace údajů.
(6)
Pro dosažení kompatibility, interoperability a návaznosti je nutné definovat minimální požadavky na služby univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu. Tyto požadavky by se měly vztahovat na určení a používání standardizovaného seznamu událostí nebo podmínek týkajících se bezpečnosti silničního provozu, které mají být sdělovány koncovým uživatelům, jakož i na obsah informací poskytovaných koncovým uživatelům. Pokud koncoví uživatelé získávají informace z různých komunikačních kanálů pod kontrolou veřejných a/nebo soukromých provozovatelů komunikací, poskytovatelů služeb a provozovatelů vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu, tyto informace by si neměly odporovat, a měly by proto sestávat ze stejných prvků a měly by být založeny na totožném popisu dotyčné události nebo podmínek.
(7)
Údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu jsou nezbytné k poskytování minimálních univerzálních dopravních informací souvisejících s bezpečností silničního provozu. Jsou shromažďovány a ukládány veřejnými a/nebo soukromými subjekty a poskytovateli služeb. Aby tyto údaje byly snadno k dispozici pro výměnu a opětovné použití pro účely poskytování informačních služeb, měli by je veřejní a/nebo soukromí provozovatelé komunikací a poskytovatelé služeb zpřístupnit prostřednictvím individuálních přístupových míst nebo zajistit, aby byly přístupné prostřednictvím vnitrostátních přístupových míst zřízených a spravovaných členskými státy. Tyto vnitrostátní přístupové body mohou mít podobu depozitáře, registru, internetového portálu, nebo podobnou.
(8)
Tyto údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu by měly být přístupné v souladu s požadavky na ochranu údajů (např. anonymizace osobních údajů). Pokud má informační služba využívat shromažďování údajů, včetně zjišťování polohy, od samotných koncových uživatelů nebo v budoucnosti prostřednictvím kooperativních systémů, měli by být koncoví uživatelé jasně informováni o shromažďování těchto údajů, mechanismech sběru údajů a potenciálním sledování a o období, po které jsou tyto údaje uchovávány. Veřejní a/nebo soukromí provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a automobilový průmysl by měli zavést vhodná technická opatření k zajištění anonymity údajů získaných od koncových uživatelů nebo z jejich vozidel.
(9)
Členským státům, které na svém území již poskytují určitou formu informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, by mělo být umožněno v tom pokračovat s využitím jejich stávajících metod, pokud jsou v souladu s požadavky tohoto nařízení. Aby se maximalizoval příznivý dopad poskytování informačních služeb o bezpečnosti silničního provozu a dopravních podmínkách v podobě snižování počtu dopravních nehod a úmrtí v Unii, mělo by být poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu mezi členskými státy kompatibilní, interoperabilní a návazné, se zachováním minimální úrovně kvality a je-li to možné, bezplatné pro všechny koncové uživatele.
(10)
Aby všechny členské státy vypracovaly v celé Unii harmonizovaný a bezproblémový přístup k poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, je důležité definovat pro celou Unii požadavky, jež by se vztahovaly na poskytování veškerých služeb minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu. Členské státy mohou pro zajištění interoperability a návaznosti poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu v Unii využívat existující technická řešení a otevřené standardy stanovené evropskými a mezinárodními normalizačními organizacemi.
(11)
Aby se zajistilo, že poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu je spolehlivé a užitečné, mělo by být dosaženo minimální úrovně kvality. Členské státy by měly dále spolupracovat a sdílet své zkušenosti ohledně definice relevantních kritérií kvality, metod měření a sledování kvality a kvalitativních cílů pro každý druh události nebo podmínek týkajících se bezpečnosti silničního provozu, silniční sítě a/nebo provozního prostředí. Členské státy by měly sdílet své znalosti a osvědčené postupy tím, že budou Komisi sdělovat výsledky svých analýz a zkušeností týkajících se tohoto tématu.
(12)
Přestože by minimální univerzální informace o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu měly být, je-li to možné, jako univerzální služba poskytovány koncovým uživatelům bezplatně, mohou tito uživatelé nést ostatní náklady spojené s telekomunikačními nebo rozhlasovými poplatky nebo s nákupem vybavení umožňujícího příjem uvedených informací.
(13)
Minimální univerzální informace o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu by se měly dostat k co největšímu počtu koncových uživatelů, jak je technicky proveditelné s ohledem na různé technické schopnosti vozidel, komunikačních kanálů a přijímacích zařízení dostupných na trhu.
(14)
Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací a poskytovatelé služeb by měli usilovat o harmonizaci obsahu informací poskytovaných koncovým uživatelům nezávisle na jejich jazyce. Pokud ji členské státy podepsaly, měly by vycházet z Vídeňské úmluvy o silničních značkách a signálech z roku 1968, na níž se Hospodářská a sociální rada Organizace spojených národů dohodla dne 8. listopadu 1968, zejména z Konsolidované rezoluce o dopravních značkách a signálech, kterou vypracovala pracovní skupina pro bezpečnost silniční dopravy (6).
(15)
Na základě vnitrostátního hodnocení by měly být členské státy schopny vymezit rozsah minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu v rámci transevropské silniční sítě na svém území a zaměřit se na silniční úseky a oblasti, kde dopravní a bezpečnostní podmínky vyžadují poskytování informačních služeb a odůvodňují související investice. Uznává se nicméně, že by se vzhledem k různým situacím a zúčastněným stranám požadavky tohoto nařízení neměly vztahovat na městské uzly. Členské státy by měly Komisi oznámit vnitrostátní vymezení informační služby.
(16)
Ustanovení čl. 17 odst. 4 směrnice 2010/40/EU požaduje, aby Komise každé tři roky předkládala Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku dosaženém při provádění uvedené směrnice. Ke zprávě by měla být připojena analýza fungování a provádění článků 5 až 11 a článku 16, a mělo by se vyhodnotit, zda je třeba směrnici upravit. Tento přezkum by měl rovněž posoudit nutnost změnit a/nebo doplnit specifikace přijaté pro prioritní opatření, je-li to na místě, s ohledem na jejich vnitrostátní zavádění, technologický vývoj a pokrok ve standardizaci,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a rozsah působnosti
Toto nařízení stanoví specifikace nezbytné k zajištění kompatibility, interoperability a návaznosti pro zavádění a provozní využití údajů a postupů pro poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům na úrovni Unie, pokud možno bezplatně, v souladu se směrnicí 2010/40/EU.
Použije se na poskytování služeb minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu na transevropské silniční síti.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„transevropskou silniční sítí“ se rozumí silniční síť podle definice v části 2 přílohy I rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 661/2010/EU (7), s výjimkou městských uzlů;
b)
„dočasně kluzkou vozovkou“ se rozumí jakékoli nepředvídané podmínky povrchu vozovky, v důsledku čehož je vozovka po určitou dobu kluzká a vozidla na ní mají nízkou přilnavost;
c)
„zvířaty, osobami, překážkami, předměty na vozovce“ se rozumí jakákoli situace, kdy se zvířata, předměty, překážky nebo osoby neočekávaně nacházejí na vozovce, takže může být nutný nouzový manévr k vyhnutí;
d)
„nezajištěným místem nehody“ se rozumí oblast, v níž došlo k nehodě a která dosud nebyla zajištěna příslušným orgánem;
e)
„krátkodobými pracemi na silnici“ se rozumí dočasné práce na silnici prováděné na vozovce nebo na okraji silnice, jež jsou vzhledem ke své krátkodobé povaze jen minimálně označeny;
f)
„sníženou viditelností“ se rozumí viditelnost ovlivněná podmínkami, které omezují dohled řidičů a které by mohly ovlivnit bezpečnou jízdu;
g)
„vozidlem v protisměru“ se rozumí vozidlo jedoucí na nesprávné straně vozovky s oddělenými jízdními pruhy v každém směru proti správně jedoucím vozidlům;
h)
„nezajištěnou zablokovanou silnicí“ se rozumí částečné nebo úplné zablokování silnice, které není odpovídajícím způsobem zabezpečeno a označeno;
i)
„mimořádnými povětrnostními podmínkami“ se rozumí neobvyklé, drsné nebo pro dané období netypické povětrnostní podmínky, které by mohly ovlivnit bezpečnou jízdu;
j)
„uživatelem minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu“ se rozumí jakákoli právnická nebo fyzická osoba, která se účastní poskytování služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, například veřejní a soukromí provozovatelé komunikací, pracovníci řízení dopravního provozu, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu;
k)
„koncovým uživatelem“ se rozumí kterýkoli řidič, jenž využívá službu minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu;
l)
„službou minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu“ se rozumí služba informací o dopravním provozu, která v reálném čase poskytuje dohodnutý minimální obsah související s bezpečností silničního provozu a která je s minimálním úsilím dostupná pro maximální možný počet koncových uživatelů;
m)
„údaji o dopravním provozu souvisejícími s bezpečností silničního provozu“ se rozumí údaje nezbytné pro poskytování služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, jež jsou shromažďovány prostřednictvím jakéhokoli soukromého či veřejného zdroje;
n)
„minimálními univerzálními informacemi o dopravním provozu souvisejícími s bezpečností silničního provozu“ se rozumí jakékoli extrahované, souhrnné a zpracované údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu nabízené veřejnými a/nebo soukromými provozovateli komunikací a/nebo poskytovateli služeb koncovým uživatelům prostřednictvím jakýchkoli komunikačních kanálů;
o)
„přístupovým místem“ se rozumí digitální přístupové místo, v němž se údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu, jež jsou nezbytné pro vytvoření minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, shromažďují, formátují a zpřístupňují pro výměnu a opětovné použití;
p)
pojmem „bezplatně“ se rozumí poskytování služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu v místě použití bez jakýchkoli dodatečných nákladů pro koncové uživatele.
Článek 3
Seznam událostí a podmínek týkajících se bezpečnosti silničního provozu
Události nebo podmínky zahrnuté ve službě minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu sestávají alespoň z jedné z těchto kategorií:
a)
dočasně kluzká vozovka;
b)
zvířata, osoby, překážky, předměty na vozovce;
c)
nezajištěné místo nehody;
d)
krátkodobé práce na silnici;
e)
snížená viditelnost;
f)
vozidlo v protisměru;
g)
nezajištěná zablokovaná silnice;
h)
mimořádné povětrnostní podmínky.
Článek 4
Obsah informací
1. Informace poskytované o událostech nebo podmínkách týkajících se bezpečnosti silničního provozu musí obsahovat tyto údaje:
a)
umístění události nebo podmínek;
b)
kategorie události nebo podmínek podle článku 3 a případně jejich stručný popis;
c)
je-li to na místě, doporučení pro řidiče.
2. Pokud událost nebo podmínky skončí, musí být informace staženy; dojde-li ke změně událostí nebo podmínek, musí být informace změněny.
Článek 5
Poskytování informační služby
1. Členské státy určí úseky transevropské silniční sítě, na nichž provozní a bezpečnostní podmínky vyžadují zavedení služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu.
O uvedených úsecích silnic informují Komisi.
2. Poskytování informační služby musí splňovat požadavky stanovené v článcích 6 až 8.
Článek 6
Zjišťování událostí nebo podmínek a shromažďování údajů
Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací a/nebo poskytovatelé služeb vytvoří či užívají prostředky pro zjišťování událostí nebo podmínek a shromažďují relevantní údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu, a to výlučně pro účely poskytování informační služby.
Zavedení těchto prostředků musí být v souladu s podmínkami a požadavky vnitrostátních právních předpisů.
Článek 7
Dostupnost, výměna a opakované použití údajů
1. Veřejní a/nebo soukromí provozovatelé komunikací a/nebo poskytovatelé služeb musí sdílet a vyměňovat si údaje, které shromažďují podle článku 6. Za tímto účelem tyto údaje zpřístupní prostřednictvím přístupového místa ve formátu DATEX II (CEN/TS 16157) nebo v jakémkoli strojově čitelném formátu, jenž je plně kompatibilní a interoperabilní s normou DATEX II.
2. Členské státy spravují vnitrostátní přístupové místo pro údaje uvedené v odstavci 1, v němž jsou seskupena přístupová místa zřízená veřejnými a/nebo soukromými provozovateli komunikací a/nebo poskytovateli služeb působícími na jejich území.
3. Tyto údaje jsou přístupné pro výměnu a opakované použití jakýmkoli uživatelem minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu:
a)
na nediskriminačním základě;
b)
v rámci Unie bez ohledu na členský stát usazení;
c)
v souladu s přístupovými právy a postupy definovanými ve směrnici 2003/98/ES;
d)
v časovém rámci, který zajišťuje včasné poskytování informační služby;
e)
prostřednictvím vnitrostátního přístupového místa.
4. Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací a poskytovatelé služeb zajistí včasnou obnovu a kvalitu údajů zpřístupněných prostřednictvím jejich přístupového místa.
Článek 8
Šíření informací
1. Veřejní provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu poskytují koncovým uživatelům minimální univerzální informace o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu před poskytnutím jakýchkoli jiných informací o dopravním provozu nesouvisejících s bezpečností silničního provozu.
2. Informační služba musí splňovat tyto podmínky:
a)
poskytuje se takovým způsobem, aby se zajistilo co největší zasažení koncových uživatelů, jichž se týká daná událost nebo podmínky uvedené v článku 3;
b)
je koncovým uživatelům poskytována veřejnými a/nebo soukromými provozovateli komunikací a/nebo poskytovateli služeb a/nebo provozovateli vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu, pokud možno bezplatně.
3. Veřejní a soukromí provozovatelé komunikaci a poskytovatelé služeb spolupracují na harmonizaci obsahu informací poskytovaných koncovým uživatelům.
Informují koncové uživatele o existenci informační služby a jejím pokrytí.
Článek 9
Posouzení souladu s požadavky
1. Členské státy určí nestranný a nezávislý vnitrostátní subjekt příslušný k posuzování toho, zda veřejní a soukromí provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu splňují požadavky stanovené v článcích 3 až 8. Dva nebo více členských států mohou určit společný subjekt příslušný k posuzování souladu s těmito požadavky na jejich územích.
Členské státy oznámí uvedené vnitrostátní subjekty Komisi.
2. Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu předají určeným vnitrostátním subjektům své identifikační údaje a popis informační služby, kterou poskytují, a předloží prohlášení o shodě s požadavky stanovenými v článcích 3 až 8.
Prohlášení obsahuje tyto prvky, je-li to na místě:
a)
kategorie týkající se bezpečnosti silničního provozu a pokrytí silniční sítě informační službou;
b)
informace o jejich přístupovém místě k údajům o dopravním provozu souvisejícím s bezpečností silničního provozu a podmínky jeho použití;
c)
formát údajů o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, které jsou přístupné prostřednictvím jejich přístupového místa;
d)
způsob šíření informační služby koncovým uživatelům.
Po provedení jakékoli změny v poskytování jejich služby veřejní a soukromí provozovatelé komunikaci, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu neprodleně aktualizují svá prohlášení o shodě.
3. Určené vnitrostátní subjekty u určitého počtu veřejných a soukromých provozovatelů komunikací, poskytovatelů služeb a provozovatelů vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu namátkově kontrolují správnost prohlášení a vyžádají si důkaz o splnění požadavků stanovených v článcích 3 až 8.
Určené vnitrostátní subjekty každoročně podávají zprávu o předložených prohlášeních a o výsledcích svých namátkových kontrol vnitrostátním orgánům.
Článek 10
Návazná opatření
1. Členské státy sdělí Komisi do dvanácti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost tyto informace:
a)
vnitrostátní subjekt určený k posuzování souladu s požadavky stanovenými v článcích 3 až 8;
b)
popis existujícího nebo plánovaného vnitrostátního přístupového místa.
2. Do dvanácti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost a poté každý následující kalendářní rok sdělí členské státy Komisi tyto informace:
a)
pokrok, kterého dosáhly při zavádění informační služby, včetně kritérií užitých pro definování úrovně její kvality a prostředků používaných ke sledování její kvality;
b)
výsledky posuzování souladu s požadavky stanovenými v článcích 3 až 8;
c)
je-li to na místě, popis změn vnitrostátního přístupového místa.
Článek 11
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. října 2013. Pokud však jde o informační službu, která je ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost již zavedena, použije se ode dne 1. října 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2013.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 886/2013,
annettu 15 päivänä toukokuuta 2013,
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/40/EU täydentämisestä datan ja menettelyjen osalta, joiden avulla mahdollisuuksien mukaan tarjotaan liikenneturvallisuuteen liittyviä yleisiä vähimmäisliikennetietoja ilmaiseksi käyttäjille
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon tieliikenteen älykkäiden liikennejärjestelmien käyttöönoton sekä tieliikenteen ja muiden liikennemuotojen rajapintojen puitteista 7 päivänä heinäkuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/40/EU (1) ja erityisesti sen 3 artiklan c alakohdan ja 6 artiklan 1 kohdan,
on kuullut Euroopan tietosuojavaltuutettua,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivin 2010/40/EU 3 artiklan c alakohdassa mainitaan yhtenä ensisijaisena toimena datat ja menettelyt, joilla mahdollisuuksien mukaan tarjotaan liikenneturvallisuuteen liittyvät yleiset vähimmäisliikennetiedot ilmaiseksi käyttäjille.
(2)
Direktiivin 2010/40/EU 6 artiklan 1 kohdan mukaan komissio vahvistaa yksityiskohtaiset määritykset, jotka tarvitaan yhteensopivuuden, yhteentoimivuuden ja jatkuvuuden varmistamiseksi älykkäiden liikennejärjestelmien (Intelligent Transport Systems, ITS) käyttöönotossa ja operatiivisessa käytössä ensisijaisten toimien osalta.
(3)
Tiedonannossa ”Kohti eurooppalaista tieliikenneturvallisuusaluetta: tieliikenneturvallisuuden poliittiset suuntaviivat 2011-2020” (2) todetaan seuraavaa: ”Älykkäillä liikennejärjestelmillä voi olla merkittävä asema tieliikenneturvallisuuden parantamisessa. Esimerkiksi onnettomuuksia havaitsevat ja liikennettä valvovat järjestelmät antavat tienkäyttäjille reaaliaikaista tietoa.”
(4)
Julkisen sektorin hallussa olevien tietojen uudelleenkäytöstä 17 päivänä marraskuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2003/98/EY (3) vahvistetaan tietopalvelujen tarjoamisen osalta vähimmäissäännöt, jotka koskevat julkisen sektorin hallussa olevien tietojen uudelleenkäyttöä Euroopan unionissa, ja kannustetaan jäsenvaltioita menemään näitä vähimmäissääntöjä pitemmälle ja ottamaan käyttöön periaatteita, jotka mahdollistavat julkisen sektorin elinten hallussa olevan tiedon laajan käytön.
(5)
Käyttöönotossa ja käytössä ITS-sovellusten ja -palvelujen henkilötietoja olisi käsiteltävä noudattaen unionin lainsäädäntöä, erityisesti yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY (4) ja henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12 päivänä heinäkuuta 2002 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2002/58/EY (5) (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi). ITS-sovelluksiin ja -palveluihin olisi siksi sovellettava käyttötarkoitusrajoitetta ja datan minimointia koskevia periaatteita.
(6)
Yhteensopivuuden, yhteentoimivuuden ja jatkuvuuden saavuttamiseksi on tarpeen määrittää liikenneturvallisuuteen liittyville yleisille liikennetietopalveluille vähimmäisvaatimukset. Näiden vaatimusten olisi liityttävä loppukäyttäjille ilmoitettavista turvallisuuteen liittyvistä liikennetapahtumista tai -olosuhteista laadittavaan vakiomuotoiseen luetteloon ja sen käyttöön sekä loppukäyttäjille annettavien tietojen sisältöön. Jos loppukäyttäjät saavat tietoja eri jakelukanavien kautta, jotka ovat julkisten ja/tai yksityisten tienpitäjien, palveluntarjoajien ja liikennetiedotukseen keskittyvien lähetystoiminnan harjoittajien hallinnassa, nämä tiedot eivät saisi olla ristiriitaisia ja siksi niiden olisi muodostuttava samoista osatekijöistä ja perustuttava samoihin kuvauksiin kyseisestä tapahtumasta tai olosuhteesta.
(7)
Liikenneturvallisuuteen liittyvä data on olennaista liikenneturvallisuuteen liittyvien yleisten vähimmäisliikennetietojen tarjoamisessa. Dataa keräävät ja säilyttävät julkiset ja/tai yksityiset tienpitäjät ja palveluntarjoajat. Jotta tämä data olisi tietopalvelujen tarjoamiseksi helposti saatavilla datan vaihtamista ja uudelleenkäyttöä varten, julkisten ja/tai yksityisten tienpitäjien ja palveluntarjoajien olisi asetettava ne saataville yksittäisten yhteyspisteiden kautta tai varmistettava, että ne ovat saatavilla jäsenvaltioiden perustamien ja ylläpitämien kansallisten yhteyspisteiden kautta. Nämä kansalliset yhteyspisteet voidaan toteuttaa tietovarastona, rekisterinä, verkkoportaalina tai vastaavana.
(8)
Tieliikenteen turvallisuuteen liittyvät liikennetiedot olisi asetettava saataville tietosuojavaatimusten mukaisesti (esim. henkilötietojen anonymisointi). Jos tietopalvelun on määrä perustua datan, paikantaminen mukaan luettuna, keräämiseen loppukäyttäjiltä itseltään tai myöhemmin vuorovaikutteisista järjestelmistä, loppukäyttäjille olisi selvästi ilmoitettava tällaisen datan keruusta, järjestelyistä datan keräämiseksi sekä mahdollisesta seurannasta ja siitä, miten kauan dataa säilytetään. Julkisten ja/tai yksityisten tienpitäjien, palveluntarjoajien ja autoteollisuuden olisi otettava käyttöön sopivat tekniset toimenpiteet, joilla varmistetaan loppukäyttäjältä tai hänen ajoneuvostaan saadun datan anonymiteetti.
(9)
Niiden jäsenvaltioiden, joiden alueella tarjotaan jo jonkinlaisia tieliikenteen turvallisuuteen liittyviä liikennetietoja, olisi annettava jatkaa nykyisten menetelmiensä käyttämistä, siltä osin kuin ne täyttävät tämän asetuksen vaatimukset. Liikenneturvallisuuteen liittyvien yleisten vähimmäisliikennetietojen tarjoamisen olisi oltava yhteensopivaa, yhteentoimivaa ja jatkuvaa kaikissa jäsenvaltioissa ja se olisi pidettävä laadultaan vähimmäistasoisena ja, jos mahdollista, loppukäyttäjille ilmaisena, jotta tietopalvelujen myönteiset vaikutukset tieliikenteen turvallisuuteen ja liikenneolosuhteisiin saataisiin maksimoitua tieliikenneonnettomuuksien ja liikennekuolemien määrän vähenemisenä unionissa.
(10)
Jotta kaikki jäsenvaltiot pyrkisivät yhdenmukaistetusti ja saumattomasti liikenneturvallisuuteen liittyvien yleisten vähimmäisliikennetietojen tarjontaan kaikkialla unionissa, on tärkeää määritellä koko unionin alueelle vaatimukset, joita sovelletaan liikenneturvallisuuteen liittyvän yleisen vähimmäistason liikennetietopalvelun tarjoamiseen. Jäsenvaltiot voivat käyttää eurooppalaisten ja kansainvälisten standardointielinten laatimia olemassa olevia teknisiä ratkaisuja ja avoimia standardeja varmistaakseen liikenneturvallisuuteen liittyvien yleisten vähimmäisliikennetietojen tarjoamisen yhteentoimivuuden ja jatkuvuuden unionissa.
(11)
Sen varmistamiseksi, että liikenneturvallisuuteen liittyvien yleisten vähimmäisliikennetietojen tarjonta on sekä luotettavaa että tarkoituksenmukaista, laadun suhteen olisi saavutettava vähimmäistaso. Jäsenvaltioiden olisi edelleen kehitettävä tarvittavia laatuvaatimuksia, laadun mittaus- ja seurantamenetelmiä sekä kaikenlaisiin tieliikenteen turvallisuuteen liittyviin tapahtumiin tai olosuhteisiin, tieverkkoihin ja/tai toimintaympäristöihin liitettäviä laatutavoitteita sekä vaihdettava tietoa näistä saamistaan kokemuksista. Jäsenvaltioiden olisi jaettava tietoa ja parhaita käytäntöjä ilmoittamalla komissiolle asiaan liittyvien analyysiensa tuloksista ja kokemuksistaan.
(12)
Vaikka liikenneturvallisuuteen liittyvät yleiset vähimmäisliikennetiedot olisi mahdollisuuksien mukaan annettava loppukäyttäjille yleispalveluna maksutta, jälkimmäisille voi koitua kustannuksia tiedonsiirrosta, radioluvista tai tarvittavien laitteiden hankinnasta.
(13)
Liikenneturvallisuuteen liittyvien yleisten vähimmäisliikennetietojen olisi saavutettava niin monta loppukäyttäjää kuin on teknisesti mahdollista, ottaen huomioon markkinoilla olevat ajoneuvojen erilaiset tekniset valmiudet, jakelukanavat ja vastaanottolaitteet.
(14)
Julkisten ja yksityisten tienpitäjien ja palveluntarjoajien olisi pyrittävä yhdenmukaistamaan loppukäyttäjille tarjottavien tietojen sisällön esitystapa niiden kielestä riippumatta. Niiden jäsenvaltioiden, jotka ovat sopimuksen allekirjoittaneet, olisi tukeuduttava liikennemerkkejä ja -opasteita koskevaan vuoden 1968 Wienin yleissopimukseen, josta Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvosto sopi 8 päivänä marraskuuta 1968 ja erityisesti maantieliikenneturvallisuuden YK-työryhmän maantieliikenneturvallisuuden liikennemerkeistä ja -opasteista laatimaan konsolidoituun päätöslauselmaan (6).
(15)
Kansallisen arvioinnin perusteella jäsenvaltioiden olisi voitava rajata liikenneturvallisuuteen liittyvän yleisen vähimmäistason liikennetietopalvelun kattavuus Euroopan laajuisessa tieverkossa alueellaan niin, että keskitytään niihin tieosuuksiin ja alueisiin, joilla liikenne- ja turvallisuusolosuhteet edellyttävät tietopalvelujen tarjoamista ja riittävät perusteeksi niihin liittyville investoinneille. On kuitenkin selvää, ettei tämän asetuksen vaatimuksia pitäisi erilaisten tilanteiden ja sidosryhmien vuoksi soveltaa kaupunkisolmukohtiin. Jäsenvaltioiden olisi annettava komissiolle tiedoksi tietopalvelun kansallinen rajaus.
(16)
Direktiivin 2010/40/EU 17 artiklan 4 kohdan mukaan komission on toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle joka kolmas vuosi kertomus jäsenvaltioiden edistymisestä direktiivin täytäntöönpanossa. Kertomukseen olisi liityttävä analyysi 5-11 artiklan ja 16 artiklan toimivuudesta ja täytäntöönpanosta, ja siinä olisi arvioitava, onko direktiiviä muutettava. Uudelleentarkastelussa olisi myös arvioitava, onko ensisijaisia toimia varten hyväksyttyjä määrityksiä tarpeen muuttaa ja/tai täydentää niiden kansallisen käyttöönoton, teknologian kehityksen ja standardoinnin kehityksen perusteella,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan tarvittavat määritykset, joilla varmistetaan, että datan ja menettelyjen, joiden avulla mahdollisuuksien mukaan tarjotaan liikenneturvallisuuteen liittyviä yleisiä vähimmäisliikennetietoja ilmaiseksi käyttäjille unionin tasolla direktiivin 2010/40/EU mukaisesti, käyttöönotto ja käyttö tapahtuvat yhteensopivasti, yhteentoimivasti ja jatkuvuuden turvaavalla tavalla.
Sitä sovelletaan liikenneturvallisuuteen liittyvien yleisten vähimmäistason liikennetietopalvelujen tarjontaan Euroopan laajuisessa tieverkossa.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’Euroopan laajuisella tieverkolla’ tieverkkoa sellaisena kuin se on määritelty Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 661/2010/EU (7) liitteessä I olevassa 2 jaksossa, kaupunkisolmukohtia lukuun ottamatta;
b)
’tilapäisesti liukkaalla tiellä’ ennakoimattomia tienpinnan olosuhteita, joiden vuoksi tienpinta on tietyn ajan liukas ja ajoneuvon renkaiden pito on heikentynyt;
c)
’tiellä olevalla eläimellä, ihmisellä, esteillä, rojulla’ tarkoitetaan tilannetta, jossa tiellä on eläimiä, rojua, esteitä tai ihmisiä paikassa, jossa niitä ei olettaisi olevan, niin että niihin törmäämisen estämiseksi saatetaan tarvita hätäohjausliikettä;
d)
’suojaamattomalla onnettomuuspaikalla’ aluetta, jolla on tapahtunut onnettomuus ja jota toimivaltaiset viranomaiset eivät vielä ole eristäneet;
e)
’lyhytaikaisilla tietöillä’ tilapäisiä tietöitä, joita tehdään tiellä tai tien vierellä ja jotka on merkitty ainoastaan vähimmäisopasteilla, koska työt ovat luonteeltaan lyhytaikaisia;
f)
’heikentyneellä näkyvyydellä’ näkyvyyttä, johon vaikuttaa mikä tahansa kuljettajan näkömahdollisuuksia heikentävä syy ja joka saattaa vaikuttaa ajoturvallisuuteen;
g)
’väärään suuntaan ajavalla kuljettajalla’ ajoneuvoa, joka kulkee jaetun ajoradan väärällä puolella tulevaa liikennettä vastaan;
h)
’hallitsemattomalla tiesululla’ mitä tahansa tien osittain tai kokonaan sulkevaa estettä, jota ei ole asianmukaisesti eristetty ja merkitty;
i)
’poikkeuksellisilla sääoloilla’ epätavallisia, ankaria tai vuodenajalle epätyypillisiä sääolosuhteita, joilla voi olla vaikutusta ajoturvallisuuteen;
j)
’liikenneturvallisuuteen liittyvien yleisten vähimmäisliikennetietojen käyttäjällä’ oikeushenkilöä tai luonnollista henkilöä, joka osallistuu liikenneturvallisuuteen liittyvien yleisten vähimmäistason liikennetietopalvelujen tarjoamiseen, kuten julkisia ja yksityisiä tienpitäjiä, liikenteen hallinnoijia, palveluntarjoajia ja liikennetiedotukseen keskittyviä lähetystoiminnan harjoittajia;
k)
’loppukäyttäjällä’ mitä tahansa kuljettajaa, joka voi hyödyntää liikenneturvallisuuteen liittyviä yleisiä vähimmäistason liikennetietopalveluja;
l)
’liikenneturvallisuuteen liittyvällä yleisellä vähimmäistason liikennetietopalvelulla’ reaaliaikaista liikennetietopalvelua, joka tarjoaa sovitun liikenneturvallisuuteen liittyvän vähimmäissisällön ja joka on mahdollisimman monen loppukäyttäjän saatavissa mahdollisimman helposti;
m)
’liikenneturvallisuuteen liittyvällä liikennedatalla’ dataa, jota tarvitaan liikenneturvallisuuteen liittyvän yleisen vähimmäistason liikennetietopalvelun tarjoamiseen ja joka kerätään minkä tahansa yksityisen tai julkisen lähteen kautta;
n)
’liikenneturvallisuuteen liittyvillä yleisillä vähimmäisliikennetiedoilla’ julkisten ja/tai yksityisten tienpitäjien ja/tai palveluntarjoajien loppukäyttäjille minkä tahansa jakelukanavan kautta tarjoamaa liikenneturvallisuuteen liittyvää kerättyä, koottua ja käsiteltyä liikennedataa;
o)
’yhteyspisteellä’ digitaalista yhteyspistettä, jossa liikenneturvallisuuteen liittyvien vähimmäisliikennetietojen tuottamisen edellyttämä tieliikenneturvallisuuteen liittyvä liikennedata kerätään, muokataan ja asetetaan saataville vaihtoa ja uudelleenkäyttöä varten;
p)
’ilmaisella’ tarkoitetaan liikenneturvallisuuteen liittyvän yleisen vähimmäistason liikennetietopalvelun tarjoamista loppukäyttäjille ilman ylimääräisiä kustannuksia käyttöpaikassa.
3 artikla
Luettelo tieliikenneturvallisuuteen liittyvistä tapahtumista tai olosuhteista
Liikenneturvallisuuteen liittyvän yleisen vähimmäistason liikennetietopalvelun kattamientapahtumien tai olosuhteiden on koostuttava vähintään yhdestä seuraavista luokista:
a)
tilapäisesti liukas tie;
b)
eläimiä, ihmisiä, esteitä, rojua tiellä;
c)
suojaamaton onnettomuuspaikka;
d)
lyhytaikaiset tietyöt;
e)
heikentynyt näkyvyys;
f)
väärään suuntaan ajava kuljettaja;
g)
hallitsematon tiesulku;
h)
poikkeukselliset sääolosuhteet.
4 artikla
Tietojen sisältö
1. Tieliikenneturvallisuuteen liittyvistä tapahtumista tai olosuhteista annettaviin tietoihin on sisällyttävä seuraavat osatekijät:
a)
tapahtuman tai olosuhteen sijaintipaikka;
b)
tapahtuman tai olosuhteen luokka 3 artiklan mukaisesti ja tarvittaessa lyhyt kuvaus siitä;
c)
ajokäyttäytymisohjeet, jos se on tarkoituksenmukaista.
2. Tieto on peruutettava, kun tapahtuma tai olosuhde on ohi, tai sitä on muutettava, jos tapahtuma tai olosuhde muuttuu.
5 artikla
Tietopalvelun tarjoaminen
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä Euroopan laajuisen tieverkon osuudet, joilla on liikenne- ja turvallisuusolosuhteiden vuoksi otettava käyttöön liikenneturvallisuuteen liittyvä yleinen vähimmäistason liikennetietopalvelu.
Niiden on annettava nämä tieosuudet tiedoksi komissiolle.
2. Tietopalvelun tarjoamisen on täytettävä 6-8 artiklassa asetetut vaatimukset.
6 artikla
Tapahtumien tai olosuhteiden havaitseminen ja datan kerääminen
Julkisten ja yksityisten tienpitäjien ja/tai palveluntarjoajien on yksinomaan tietopalvelun tarjoamista varten luotava tai käytettävä menetelmiä, joilla tapahtumat havaitaan ja olosuhteet tunnistetaan, ja kerättävä asiaankuuluva tieliikenneturvallisuuteen liittyvä liikennedata.
Näitä menetelmiä on käytettävä kansallisessa lainsäädännössä asetettujen edellytysten ja vaatimusten mukaisesti.
7 artikla
Datan saatavuus, vaihtaminen ja uudelleenkäyttö
1. Julkisten ja/tai yksityisten tienpitäjien ja/tai palveluntarjoajien on jaettava ja vaihdettava 6 artiklan nojalla keräämäänsä dataa. Tätä varten niiden on asetettava data saataville yhteyspisteen kautta DATEX II (CEN/TS 16157) -muodossa tai missä tahansa muodossa, joka on täysin yhteensopiva ja yhteentoimiva koneluettavan DATEX II -muodon kanssa.
2. Jäsenvaltioiden on ylläpidettävä 1 kohdassa tarkoitetun datan kansallista yhteyspistettä, joka kokoaa yhteen niiden alueella toimivien yksityisten ja/tai julkisten tienpitäjien ja/tai palveluntarjoajien yhteyspisteet.
3. Tämän datan on oltava kaikkien liikenneturvallisuuteen liittyvien vähimmäisliikennetietojen käyttäjien saatavilla vaihtoa ja uudelleenkäyttöä varten
a)
syrjimättömästi;
b)
unionin alueella sijoittautumisjäsenvaltiosta riippumatta;
c)
direktiivissä 2003/98/EY määriteltyjen käyttöoikeuksien ja menettelyjen mukaisesti;
d)
tietopalvelun oikea-aikaisen tarjoamisen varmistavassa aikataulussa;
e)
kansallisen yhteyspisteen kautta.
4. Julkisten ja yksityisten tienpitäjien ja palveluntarjoajien on varmistettava niiden yhteyspisteen kautta saatavilla olevan datan oikea-aikainen uusiminen ja laatu.
8 artikla
Tietojen jakaminen
1. Julkisten tienpitäjien, palveluntarjoajien ja liikennetiedotukseen keskittyvien lähetystoiminnan harjoittajien on annettava loppukäyttäjille liikenneturvallisuuteen liittyvät yleiset vähimmäisliikennetiedot ennen muuhun kuin turvallisuuteen liittyvien liikennetietojen antamista.
2. Tietopalvelun on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
se on tarjottava siten, että sillä varmasti saavutetaan mahdollisimman moni loppukäyttäjä, jota kyseinen 3 artiklassa tarkoitettu tapahtuma tai olosuhde koskee;
b)
julkisten ja/tai yksityisten tienpitäjien ja/tai palveluntarjoajien ja/tai liikennetiedotukseen keskittyvien lähetystoiminnan harjoittajien on asetettava se mahdollisuuksien mukaan loppukäyttäjien saataville ilmaiseksi.
3. Julkisten ja yksityisten tienpitäjien ja palveluntarjoajien on pyrittävä yhdenmukaistamaan loppukäyttäjille tarjottavien tietojen sisällön esitystapa.
Niiden on tiedotettava loppukäyttäjille tietopalvelusta ja sen kattavuudesta.
9 artikla
Vaatimusten täyttymisen arvioiminen
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä puolueeton ja riippumaton kansallinen elin, jolla on toimivalta arvioida, täyttävätkö julkiset ja yksityiset tienpitäjät ja palveluntarjoajat ja liikennetiedotukseen keskittyvät lähetystoiminnan harjoittajat 3-8 artiklassa vahvistetut vaatimukset. Useampi jäsenvaltio voi nimetä yhteisen elimen, jolla on toimivalta arvioida näiden vaatimusten täyttymistä niiden alueilla.
Jäsenvaltioiden on annettava kansalliset elimet tiedoksi komissiolle.
2. Julkisten ja yksityisten tienpitäjien, palveluntarjoajien ja liikennetiedotukseen keskittyvien lähetystoiminnan harjoittajien on annettava nimetyille kansallisille elimille tunnistetietonsa ja kuvaus tarjoamastaan tietopalvelusta ja esitettävä vakuutus 3-8 artiklassa vahvistettujen vaatimusten täyttymisestä.
Tässä vakuutuksessa on oltava soveltuvin osin seuraavat tiedot:
a)
tietopalvelun kattamat tieliikenneturvallisuuteen liittyvät luokat ja tieverkon kattavuus;
b)
tiedot niiden tieliikenneturvallisuuteen liittyvän liikennedatan yhteyspisteestä ja sen käyttöehdoista;
c)
niiden yhteyspisteen kautta saatavilla olevan tieliikenneturvallisuuteen liittyvän liikennedatan muoto;
d)
menetelmä, jolla tietopalvelu tarjotaan loppukäyttäjille.
Julkisten ja yksityisten tienpitäjien, palveluntarjoajien ja liikennetiedotukseen keskittyvien lähetystoiminnan harjoittajien on viipymättä päivitettävä vaatimusten täyttämistä koskevaa vakuutustaan, jos niiden palvelun tarjonnassa tapahtuu muutoksia.
3. Nimettyjen kansallisten elinten on tarkastettava satunnaisesti joidenkin julkisten ja yksityisten tienpitäjien, palveluntarjoajien ja liikennetiedotukseen keskittyvien lähetystoiminnan harjoittajien vakuutusten oikeellisuus ja pyydettävä todisteet siitä, että 3-8 artiklassa vahvistetut vaatimukset täyttyvät.
Nimettyjen kansallisten elinten on vuosittain raportoitava kansallisille viranomaisille niille annetuista vakuutuksista ja satunnaistarkastusten tuloksista.
10 artikla
Seuranta
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava viimeistään 12 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta komissiolle seuraavat tiedot:
a)
kansallinen elin, joka on nimetty arvioimaan 3-8 artiklassa vahvistettujen vaatimusten täyttymistä;
b)
kuvaus käytössä olevasta ja suunnitellusta kansallisesta yhteyspisteestä.
2. Viimeistään 12 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta ja sen jälkeen joka kalenterivuosi jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:
a)
edistyminen tietopalvelun toteuttamisessa, mukaan lukien palvelun laadun tason määrittelemisessä käytettävät perusteet ja laadun seurannassa käytettävät menetelmät;
b)
3-8 artiklassa vahvistettujen vaatimusten täyttymisen arvioinnin tulokset;
c)
kuvaus kansallista yhteyspistettä koskevista mahdollisista muutoksista.
11 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä lokakuuta 2013. Kun on kyse tietopalvelusta, joka on jo käytössä tämän asetuksen tullessa voimaan, sitä sovelletaan kuitenkin 1 päivästä lokakuuta 2015.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 15 päivänä toukokuuta 2013.