PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 643/2014
ze dne 16. června 2014,
kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o oznamování vnitrostátních předpisů týkajících se obezřetnostních požadavků v oblasti plánů zaměstnaneckého penzijního pojištění podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES ze dne 3. června 2003 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi (1), a zejména na čl. 20 odst. 11 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2003/41/ES požaduje, aby členské státy oznámily Evropskému orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA) své vnitrostátní předpisy týkající se obezřetnostních požadavků v oblasti plánů zaměstnaneckého penzijního pojištění, které nejsou zahrnuty v odkazu na vnitrostátní sociální a pracovněprávní předpisy v čl. 20 odst. 1 uvedené směrnice (dále jen „vnitrostátní obezřetnostní předpisy“). Požadavky stanovenými tímto nařízením nejsou dotčeny pravomoci členských států, jak je stanoví směrnice 2003/41/ES, pokud jde o vnitrostátní sociální a pracovněprávní předpisy použitelné na instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění.
(2)
Je vhodné, aby orgán EIOPA informace poskytnuté podle tohoto nařízení zpřístupnil na své internetové stránce, a vytvořil tak centralizovaný zdroj informací o vnitrostátních obezřetnostních předpisech na úrovni Unie.
(3)
Je zřejmé, že členské státy mohou mít ustanovení týkající se plánů zaměstnaneckého penzijního pojištění v oblastech, jako je právo společností, svěřenské právo a insolvenční právo, které jdou nad rámec vnitrostátních obezřetnostních předpisů. Účelem oznamovací povinnosti podle tohoto nařízení není poskytnout vyčerpávající seznam všech právních a regulačních pravidel, jimiž se plány zaměstnaneckého penzijního pojištění řídí.
(4)
V souladu s článkem 4 směrnice 2003/41/ES se členské státy mohou rozhodnout, že budou uplatňovat články 9 až 16 a články 18, 19 a 20 uvedené směrnice na činnosti v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění provozované pojišťovnami, na které se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES (2). Členské státy, které využily této možnosti, používají na pojišťovny soubor vnitrostátních obezřetnostních předpisů, které se liší od předpisů použitelných na plány zaměstnaneckého penzijního pojištění. Pro členské státy, které tuto možnost využily, by oznamovací povinnost měla zahrnovat rovněž informace týkající se aktiv a pasiv uvedených v čl. 7 druhém pododstavci směrnice 2003/41/ES.
(5)
Za účelem jednotnosti oznamování by měla být stanovena šablona, kterou by měly příslušné orgány při předávání požadovaných informací orgánu EIOPA používat. Aby byl umožněn snadný přístup k předaným informacím a jejich srovnatelnost, měl by seznam v šabloně odpovídat příslušným ustanovením směrnice 2003/41/ES. Šablona by měla rovněž umožnit oznámení vnitrostátních obezřetnostních předpisů, které nejsou zahrnuty v seznamu, jsou obezřetnostní povahy, ale nejsou přímo spojeny s provedením směrnice 2003/41/ES do vnitrostátního práva.
(6)
Vzhledem k tomu, že právo Unie neharmonizuje strukturu institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění, existuje napříč členskými státy řada struktur, v nichž je poskytování penzijního pojištění organizováno. Příslušné orgány by měly sdělit názvy těchto institucí a případně uvést, které vnitrostátní obezřetnostní předpisy se na různé typy struktur vztahují.
(7)
Oznamovací povinnost uložená příslušným orgánům ohledně míry solventnosti a garančního fondu, jak je stanoví články 17a až 17d směrnice 2003/41/ES, je v šabloně pro podávání oznámení zahrnuta do čl. 17 odst. 2 uvedené směrnice.
8)
V některých členských státech nemají vnitrostátní obezřetnostní předpisy působnost na celém území daného členského státu. Příslušné orgány by proto měly v šabloně uvést, zda se vnitrostátní obezřetnostní předpisy vztahují na různá území členského státu a jaká je územní působnost oznámených předpisů.
(9)
Informace o vnitrostátních obezřetnostních předpisech je třeba aktualizovat, aniž by to však příslušným orgánům způsobilo nepřiměřenou zátěž. Proto by frekvence oznamování měla být omezena na jednou ročně. Aby se posílil soulad zveřejňovaných informací, mělo by být stanoveno datum, k němuž se oznámení vztahuje, a lhůta pro předání informací orgánu EIOPA. Příslušné orgány by měly mít možnost informace mezi jednotlivými lhůtami dobrovolně aktualizovat.
(10)
K zajištění toho, aby informace o vnitrostátních obezřetnostních předpisech byly k dispozici co nejdříve po vstupu tohoto nařízení v platnost, by se první předání informací mělo uskutečnit do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
(11)
Jak uvádí 32. bod odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/78/EU (3), technickými normami navrženými orgánem EIOPA by neměly být dotčeny pravomoci členských států, pokud jde o obezřetnostní požadavky na předmětné instituce podle směrnice 2003/41/ES.
(12)
Toto nařízení vychází z návrhu prováděcích technických norem předložených Komisi orgánem EIOPA.
(13)
Orgán EIOPA uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, ze kterých toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění zřízenou článkem 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (4),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Postupy předávání informací
1. Příslušné orgány předají informace o vnitrostátních obezřetnostních předpisech orgánu EIOPA poprvé do šesti měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost a poté s roční frekvencí do 30. června každého kalendářního roku po roce, v němž končí uvedené období šesti měsíců.
2. První oznámení se týká vnitrostátních obezřetnostních předpisů, které jsou účinné ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost. Jednotlivá každoroční oznámení se týkají vnitrostátních obezřetnostních předpisů, které jsou účinné ke dni 1. března příslušného kalendářního roku.
3. Příslušné orgány mohou orgánu EIOPA kdykoli dobrovolně předat aktualizované informace o svých vnitrostátních obezřetnostních předpisech.
Článek 2
Formát a šablony pro předávání informací
1. Pro oznámení a aktualizaci informací o vnitrostátních obezřetnostních předpisech používají příslušné orgány šablonu připojenou v příloze, v níž uvedou:
a)
název příslušného orgánu, název členského státu a datum předání informací orgánu EIOPA;
b)
zda se jedná o první, dobrovolné nebo každoroční oznámení;
c)
zda se oznámení týká pojišťoven uvedených v článku 4 směrnice 2003/41/ES a typ těchto pojišťoven;
d)
zda v členském státě existuje více než jeden typ struktury institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění, a pokud ano, názvy těchto typů struktur a vnitrostátní obezřetnostní předpisy, které se na ně vztahují;
e)
zda se oznámené předpisy vztahují na různá území členského státu, a pokud ano, jejich územní působnost;
f)
odkaz na příslušné úřední názvy a čísla právních aktů a případně jiných relevantních nástrojů včetně názvu a čísla relevantních oddílů nebo článků;
g)
hypertextový odkaz na příslušnou část internetových stránek obsahujících úplné znění právních aktů a jiných relevantních nástrojů, je-li k dispozici.
2. Pokud v členském státě existují vnitrostátní obezřetnostní předpisy, které nejsou zahrnuty do seznamu v šabloně stanovené v příloze, uvede příslušný orgán tyto předpisy v šabloně v kolonce „Jiné předpisy“.
3. Příslušné orgány předkládají vyplněné šablony orgánu EIOPA v elektronické podobě.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. června 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 643/2014,
annettu 16 päivänä kesäkuuta 2014,
teknisistä täytäntöönpanostandardeista kansallisten säännösten ilmoittamisen osalta koskien ammatillisten lisäeläkkeiden järjestelmiin sovellettavaa vakavaraisuutta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/41/EY mukaisesti
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten toiminnasta ja valvonnasta 3 päivänä kesäkuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/41/EY (1) ja erityisesti sen 20 artiklan 11 kohdan neljännen alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivissä 2003/41/EY edellytetään, että jäsenvaltiot ilmoitettavat Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle, jäljempänä ’EVLEV’, sellaisiin ammatillisten lisäeläkkeiden järjestelmiin sovellettavat vakavaraisuutta koskevat kansalliset säännökset, joita ei koske mainitun direktiivin 20 artiklan 1 kohdassa oleva viittaus kansalliseen sosiaali- ja työlainsäädäntöön, jäljempänä ’kansalliset vakavaraisuussäännökset’. Tässä asetuksessa säädetyt vaatimukset eivät vaikuta direktiivissä 2003/41/EY säädetyn mukaiseen jäsenvaltioiden toimivaltaan ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoaviin laitoksiin sovellettavan kansallisen sosiaali- ja työlainsäädännön osalta.
(2)
On aiheellista, että EVLEV julkistaa tämän asetuksen mukaisesti ilmoitetut tiedot verkkosivustollaan, jotta unionin tasolle luotaisiin kansallisia vakavaraisuussäännöksiä käsittelevä keskitetty tietolähde.
(3)
On selvää, että jäsenvaltioilla voi olla esimerkiksi yhtiö-, sijoitusrahasto- ja maksukyvyttömyyslainsäädännössä sellaisia ammatillisten lisäeläkkeiden järjestelmiin sovellettavia säännöksiä, jotka ulottuvat kansallisia vakavaraisuussäännöksiä laajemmalle. Tämän asetuksen mukaisen ilmoitusvelvoitteen myötä ei ole tarkoitus saada aikaan tyhjentävää luetteloa kaikista lainsäädäntöön ja muuhun sääntelyyn perustuvista säännöistä, joita sovelletaan ammatillisten lisäeläkkeiden järjestelmien toimintaan.
(4)
Direktiivin 2003/41/EY 4 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat päättää soveltaa mainitun direktiivin 9-16, 18, 19 ja 20 artiklan säännöksiä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/83/EY (2) piiriin kuuluvien vakuutusyritysten ammatillisia lisäeläkkeitä koskevaan liiketoimintaan. Jäsenvaltiot, jotka ovat hyödyntäneet tätä vaihtoehtoa, soveltavat vakuutusyrityksiin kansallista vakavaraisuussäännöstöä, joka poikkeaa ammatillisten lisäeläkkeiden järjestelmiin sovellettavasta säännöstöstä. Tätä vaihtoehtoa käyttävien jäsenvaltioiden tapauksessa ilmoitusvelvoitteen olisi sisällettävä myös direktiivin 2003/41/EY 7 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetut tiedot varoista ja vastuista.
(5)
Sen varmistamiseksi, että tiedot ilmoitetaan yhdenmukaisesti, toimivaltaisille viranomaisille olisi annettava malli, jota käytetään toimitettaessa pyydettyjä tietoja EVLEV:lle. Jotta toimitettuja tietoja olisi helpompi käyttää ja vertailla, mallin sisältämän luettelon olisi vastattava asiaan liittyviä direktiivin 2003/41/EY säännöksiä. Mallin pitäisi myös helpottaa sellaisten luetteloon kuulumattomien kansallisten vakavaraisuussäännösten ilmoittamista, jotka koskevat vakavaraisuutta mutta eivät liity suoraan direktiivin 2003/41/EY saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä.
(6)
Ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten rakenteita ei ole yhdenmukaistettu unionin lainsäädännössä, ja sen vuoksi jäsenvaltioissa on lukuisia erilaisia eläketurvan tarjontarakenteita. Toimivaltaisten viranomaisten olisi ilmoitettava näiden laitosten nimet sekä erityyppisiin rakenteisiin sovellettavat kansalliset vakavaraisuussäännökset tapauksen mukaan.
(7)
Toimivaltaisiin viranomaisiin kohdistuva ilmoitusvelvoite, joka koskee direktiivin 2003/41/EY 17 a-17 d artiklassa säädettyä solvenssimarginaalia ja takuurahastoa, otetaan huomioon ilmoitusmallissa mainitun direktiivin 17 artiklan 2 kohdan perusteella.
(8)
Joissakin jäsenvaltioissa kansallisia vakavaraisuussäännöksiä ei sovelleta kyseisen jäsenvaltion koko alueella. Sen vuoksi toimivaltaisten viranomaisten olisi ilmoitettava mallissa, sovelletaanko niiden kansallisia vakavaraisuussäännöksiä kyseisen jäsenvaltion eri alueilla, ja eriteltävä ilmoitettujen säännösten alueellinen soveltamisala.
(9)
Kansallisia vakavaraisuussäännöksiä koskevat tiedot olisi pidettävä ajan tasalla ilman, että siitä aiheutuu kohtuutonta rasitetta toimivaltaisille viranomaisille. Sen vuoksi ilmoitustiheys olisi rajattava yhteen kertaan vuodessa. Jotta tietojen ilmoittaminen olisi johdonmukaisempaa, olisi vahvistettava ilmoituksen viitepäivä sekä se päivä, johon mennessä tiedot on toimitettava EVLEV:lle. Toimivaltaisilla viranomaisilla olisi oltava mahdollisuus päivittää kyseisiä tietoja vapaaehtoisesti ilmoituspäivien välillä.
(10)
Sen varmistamiseksi, että kansalliset vakavaraisuussäännökset ovat saatavilla pian tämän asetuksen voimaantulon jälkeen, tietojen ensimmäinen toimitus olisi suoritettava kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
(11)
Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/78/EU (3) johdanto-osan 32 kappaleessa esitetään, EVLEV:n laatimat tekniset standardit eivät saisi rajoittaa jäsenvaltioiden toimivaltaa näitä laitoksia koskevien vakavaraisuusvaatimusten osalta direktiivissä 2003/41/EY säädetyn mukaisesti.
(12)
Tämä asetus perustuu teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksiin, jotka EVLEV on toimittanut komissiolle.
(13)
EVLEV on järjestänyt avoimen julkisen kuulemisen niistä teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksista, joihin tämä asetus perustuu, analysoinut niihin mahdollisesti liittyviä kustannuksia ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1094/2010 (4) 37 artiklan mukaisesti perustetulta lisäeläkealan osallisryhmältä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Ilmoitusmenettelyt
1. Toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava kansallisia vakavaraisuussäännöksiä koskevat tiedot EVLEV:lle ensimmäisen kerran kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta ja sen jälkeen vuosittain kyseisen kuuden kuukauden ajanjakson päättymisvuotta seuraavan vuoden kesäkuun 30 päivään mennessä.
2. Ensimmäisen toimituksen on katettava ne kansalliset vakavaraisuussäännökset, jotka ovat voimassa päivänä, jona tämä asetus tulee voimaan. Vuotuisten toimitusten on katettava ne kansalliset vakavaraisuussäännökset, jotka ovat voimassa asianomaisen kalenterivuoden maaliskuun 1 päivänä.
3. Toimivaltaiset viranomaiset voivat milloin tahansa toimittaa EVLEV:lle vapaaehtoisesti kansallisia vakavaraisuussäännöksiään koskevia päivitettyjä tietoja.
2 artikla
Ilmoitusmuoto ja -mallit
1. Kun kansalliset viranomaiset ilmoittavat kansallisia vakavaraisuussäännöksiään ja saattavat niitä koskevat tiedot ajan tasalle, niiden on käytettävä liitteessä esitettyä mallia ja mainittava seuraavat seikat:
a)
toimivaltaisen viranomaisen nimi, jäsenvaltion nimi ja toimituspäivä EVLEV:lle;
b)
onko kyseessä ensimmäinen, vapaaehtoinen vai vuotuinen toimitus;
c)
koskeeko ilmoitus direktiivin 2003/41/EY 4 artiklassa tarkoitettuja vakuutusyrityksiä, ja kyseisen vakuutusyrityksen tyyppi;
d)
onko kyseisessä jäsenvaltiossa rakenteeltaan useammantyyppisiä laitoksia, jotka tarjoavat ammatillisia lisäeläkkeitä, ja jos on, rakennetyyppien nimet ja niihin sovellettavat kansalliset vakavaraisuussäännökset;
e)
sovelletaanko ilmoitettuja säännöksiä jäsenvaltion eri alueilla, ja jos sovelletaan, ilmoitettujen säännösten alueellinen soveltamisala;
f)
tarvittaessa viittaukset kyseisten säädösten ja muiden asiaa koskevien välineiden virallisiin nimiin ja numeroihin, mukaan lukien asiaa koskevien jaksojen ja artiklojen otsikot ja numerot;
g)
hyperlinkki verkkosivuston asianomaiseen kohtaan, jossa on kyseisten säädösten ja muiden asiaa koskevien välineiden teksti kokonaisuudessaan, jos sellainen on saatavilla.
2. Jos jäsenvaltiossa on sellaisia kansallisia vakavaraisuussäännöksiä, joita liitteessä oleva malli ei kata, asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava kyseiset säännökset mallin luokassa ”Muut”.
3. Toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava täytetyt mallit EVLEV:lle sähköisessä muodossa.
3 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 16 päivänä kesäkuuta 2014.