PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 19. března 2014,
kterým se stanoví zvláštní kontrolní a inspekční program pro rybolov populací tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, mečouna obecného ve Středozemním moři a pro rybolov populací sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře
(oznámeno pod číslem C(2014) 1717)
(2014/156/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (1), a zejména na článek 95 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 1224/2009 se vztahuje na veškeré činnosti provozované v rámci společné rybářské politiky na území členských států nebo ve vodách Unie nebo rybářskými plavidly Unie nebo, aniž je dotčena prvořadá odpovědnost členského státu vlajky, státními příslušníky členských států, a zejména stanoví, že členské státy zajistí, aby kontrola, inspekce a vynucování probíhaly bez diskriminace jakýchkoli odvětví, plavidel nebo osob a na základě řízení rizik.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 302/2009 (2) stanoví obecná pravidla, podle nichž Unie uplatňuje víceletý plán obnovy populace tuňáka obecného (Thunnus thynnus), který doporučila Mezinárodní komise pro ochranu tuňáků v Atlantiku (ICCAT).
(3)
Nařízení Rady (ES) č. 1967/2006 (3) stanoví pravidla týkající se technických opatření, plánů řízení a zvláštních opatření pro vysoce stěhovavé druhy pro účely zachování, řízení a využívání živých vodních zdrojů.
(4)
Na 37. výročním zasedání v květnu 2013 Generální komise pro rybolov ve Středozemním moři (GFCM) schválila doporučení GFCM 37/2013/1 (4) k víceletému plánu řízení pro rybolov malých pelagických populací v zeměpisné podoblasti GFCM 17 (severní oblast Jaderského moře) a přechodným opatřením pro zachování zdrojů při rybolovu malých pelagických populací v zeměpisné podoblasti 18 (jižní oblast Jaderského moře).
(5)
Na výročním zasedání v roce 2011 přijala komise ICCAT doporučení [11-03] (5) k opatřením pro řízení mečouna obecného ve Středozemním moři. Ustanovení doporučení schválená regionálními organizacemi pro řízení rybolovu jsou pro členské státy závazná, a tudíž relevantní pro toto rozhodnutí, které se zabývá způsobem, jakým mají členské státy plánovat, časově rozvrhnout a provést kontrolní a inspekční činnosti prováděné v rámci oblasti působnosti SRP.
(6)
Článek 95 nařízení (ES) č. 1224/2009 stanoví, že Komise může ve shodě s dotčenými členskými státy stanovit, na které oblasti rybolovu se má zvláštní kontrolní a inspekční program vztahovat. Tento zvláštní kontrolní a inspekční program musí obsahovat cíle, priority a postupy, jakož i standardy inspekčních činností, které se stanoví na základě řízení rizik a po provedení analýzy dosažených výsledků jsou pravidelně revidovány. Dotčené členské státy jsou povinny přijmout nezbytná opatření s cílem zajistit provádění stanoveného kontrolního a inspekčního programu, zejména pokud jde o požadované lidské a materiální zdroje i období a oblasti, v nichž mají být tyto zdroje využity.
(7)
Ustanovení čl. 95 odst. 2 nařízení (ES) č. 1224/2009 stanoví, že zvláštní kontrolní a inspekční program uvádí standardy inspekční činnosti, které mají být stanoveny na základě řízení rizik. Za tímto účelem je vhodné stanovit pro činnosti v oblasti kontroly, inspekce a ověřování společná kritéria posouzení a řízení rizik, aby bylo možno provést včas analýzy rizik a celkové posouzení příslušných informací o kontrolách a inspekcích. Cílem společných kritérií je zajistit ve všech členských státech harmonizovaný přístup k inspekcím a ověřování a rovné podmínky pro všechny provozovatele.
(8)
Zvláštní kontrolní a inspekční program by měl být stanoven pro období od 16. března 2014 do 15. března 2018 a měl by se provádět v Chorvatsku, na Kypru, ve Francii, Řecku, Itálii, na Maltě, v Portugalsku, ve Slovinsku a Španělsku.
(9)
Ustanovení čl. 98 odst. 1 a 3 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 404/2011 (6) stanoví, že aniž jsou dotčena ustanovení obsažená ve víceletých plánech, musejí příslušné orgány členských států přijmout přístup založený na posouzení míry rizika pro výběr cílů inspekce, a to s využitím všech dostupných informací, a podle strategie kontroly a vymáhání práva založené na posouzení míry rizika provádět nezbytné inspekční činnosti objektivním způsobem, tak aby se zabránilo uchovávání na palubě, překládce, vykládce, zpracování, přepravě, skladování, uvádění na trh a prodeji produktů rybolovu pocházejících z činností, které nejsou v souladu s pravidly SRP.
(10)
Evropská agentura pro kontrolu rybolovu, zřízená nařízením Rady (ES) č. 768/2005 (7), (dále jen „EFCA“) koordinuje provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu prostřednictvím plánu společného nasazení, který naplňuje cíle, priority, postupy a standardy pro inspekční činnosti určené zvláštním kontrolním a inspekčním programem, a určuje kontrolní a inspekční prostředky, které by každý dotčený členský stát mohl vyčlenit. Proto by se měly upřesnit vztahy mezi postupy stanovenými zvláštním kontrolním a inspekčním programem a postupy stanovenými v plánu společného nasazení.
(11)
V zájmu harmonizace kontrolních a inspekčních postupů u rybolovných činností zaměřených na populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, mečouna obecného ve Středozemním moři a populace sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře a v zájmu zajištění úspěchu víceletých plánů pro tyto populace a příslušné rybolovné oblasti je vhodné, aby byla vypracována společná pravidla pro kontrolní a inspekční činnosti, které mají provádět příslušné orgány dotčených členských států, včetně vzájemného přístupu k příslušným údajům. Za tímto účelem by cílové standardy a cíle měly stanovit intenzitu a priority kontrolních a inspekčních činností.
(12)
Společné inspekční a dohledové činnosti by měly dotčené členské státy případně provádět v souladu s plány společného nasazení vypracovanými agenturou EFCA, aby se tak zvýšila jednotnost kontrolních, inspekčních a dohledových postupů a aby se přispělo k rozvoji koordinace činností v oblasti kontroly, inspekce a sledování mezi příslušnými orgány těchto členských států.
(13)
Výsledky získané prováděním zvláštního kontrolního a inspekčního programu by se měly hodnotit prostřednictvím ročních hodnotících zpráv, které každý dotčený členský stát předá Komisi a agentuře EFCA.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím byla zavedena ve shodě s dotčenými členskými státy. Toto rozhodnutí by proto mělo být určeno těmto členských státům.
(15)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a definice
Toto rozhodnutí stanoví zvláštní kontrolní a inspekční program pro rybolov populací tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, mečouna obecného ve Středozemním moři a pro rybolov populací sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře.
Na východní Atlantik, Středozemní moře, severní oblast Jaderského moře se dále odkazuje jako na „dotčené oblasti“.
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
a)
„Severní oblastí Jaderského moře“ se rozumí oblast definovaná v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1343/2011 (8).
b)
„Středozemním mořem“ se rozumí podoblasti 37.1, 37.2 a 37.3 Organizace pro výživu a zemědělství (FAO).
c)
„Východním Atlantikem“ se rozumí oblasti VII, VIII, IX a X Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) definované v příloze III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 218/2009 (9) a divize 34.1.2 FAO.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Zvláštní kontrolní a inspekční program se zejména vztahuje na tyto činnosti:
a)
rybolovné činnosti ve smyslu čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1224/2009 v dotčených oblastech;
b)
činnosti spojené s rybolovem, včetně chovu, vážení, zpracování, uvádění na trh, přepravy a uskladnění produktů rybolovu;
c)
sportovní a rekreační rybolov;
d)
dovoz ve smyslu definice uvedené v čl. 2 odst. 11 nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 (10);
e)
vývoz ve smyslu definice uvedené v čl. 2 odst. 13 nařízení (ES) č. 1005/2008.
2. Zvláštní kontrolní a inspekční program se použije do 15. března 2018.
3. Zvláštní kontrolní a inspekční program provádí Chorvatsko, Kypr, Francie, Řecko, Itálie, Malta, Portugalsko, Slovinsko a Španělsko (dále jen „dotčené členské státy“).
KAPITOLA II
CÍLE, PRIORITY, POSTUPY A STANDARDY
Článek 3
Cíle
1. Zvláštní kontrolní a inspekční program zajišťuje jednotné a účinné provádění opatření pro zachování zdrojů a kontrolních opatření, která se vztahují na populace uvedené v článku 1.
2. Kontrolní a inspekční činnosti prováděné v rámci zvláštního kontrolního a inspekčního programu se zejména zaměřují na zajištění dodržování těchto ustanovení:
a)
řízení rybolovných práv a jakékoli související zvláštní podmínky, včetně sledování čerpání kvót, režimu intenzity rybolovu a technických opatření v dotčených oblastech;
b)
oznamovací povinnosti týkající se rybolovných činností, zejména pokud jde o spolehlivost zaznamenaných a oznámených informací;
c)
povinnost vykládky všech úlovků populací a oblasti, jichž se týká toto rozhodnutí, na něž se vztahuje povinnost vykládky v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 (11);
d)
zvláštní ustanovení schválená regionálními organizacemi pro řízení rybolovu týkající se populací a oblastí, na něž se vztahuje toto rozhodnutí.
Článek 4
Priority
1. Dotčené členské státy provádějí kontrolní a inspekční činnosti týkající se rybolovných činností prováděných rybářskými plavidly a činností spojených s rybolovem prováděných jinými provozovateli na základě strategie řízení rizik v souladu s čl. 4 odst. 18 nařízení (ES) č. 1224/2009 a článkem 98 prováděcího nařízení (EU) č. 404/2011.
2. Kontrola a inspekce se u každé populace uvedené v článku 1 vztahuje na každé rybářské plavidlo, skupinu rybářských plavidel, kategorii lovného zařízení, provozovatele nebo činnost související s rybolovem v souladu s úrovní priority podle odstavce 3.
3. Každý dotčený členský stát přidělí úroveň priority na základě výsledků posouzení rizik provedeného v souladu s postupy stanovenými v článku 5.
Článek 5
Postupy posouzení rizik
1. Dotčené členské státy posuzují rizika s ohledem na dotčené populace a dotčenou oblast / dotčené oblasti na základě tabulky uvedené v příloze I.
2. V posouzení rizik prováděném každým dotčeným členským státem se na základě zkušeností z minulosti a za využití všech dostupných a relevantních informací zváží, s jakou pravděpodobností by mohlo dojít k nedodržení předpisů, a možný důsledek/možné důsledky, pokud by k tomu došlo. Spojením těchto prvků odhadne každý dotčený členský stát úroveň rizika („velmi nízká“, „nízká“, „střední“, „vysoká“ nebo „velmi vysoká“) pro každou kategorii inspekce uvedenou v čl. 4 odst. 2.
3. V případě, že v oblasti/oblastech uvedené/uvedených v článku 1 provozuje činnost rybářské plavidlo plující pod vlajkou členského státu, který není dotčeným členským státem, nebo rybářské plavidlo třetí země, přiřadí se mu úroveň rizika v souladu s odstavcem 3. V případě, že chybějí informace a orgány jeho státu vlajky neposkytnou v rámci článku 9 výsledky vlastního posouzení rizika provedeného podle čl. 4 odst. 2 a odstavce 3 tohoto článku, které stanoví odlišnou úroveň rizika, považuje se za rybářské plavidlo s „velmi vysokou“ úrovní rizika.
Článek 6
Strategie řízení rizik
1. Na základě svého posouzení rizik vymezí každý dotčený členský stát strategii řízení rizik zaměřenou na to, aby se zajistilo dodržování předpisů. Tato strategie zahrnuje určení, popis a rozdělení vhodných nákladově efektivních kontrolních nástrojů a inspekčních prostředků podle povahy a odhadované míry každého rizika a dosažení cílových standardů.
2. Strategie řízení rizik uvedená v odstavci 1 se na regionální úrovni koordinuje prostřednictvím plánu společného nasazení podle čl. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 768/2005.
Článek 7
Vztah k postupům plánů společného nasazení
1. V rámci plánu společného nasazení případně každý dotčený členský stát sdělí agentuře EFCA výsledky svého posouzení rizik provedeného v souladu s čl. 5 odst. 3, a zejména seznam odhadovaných úrovní rizika s odpovídajícími cíli inspekcí.
2. Seznam úrovní rizika a cílů uvedený v odstavci 1 se případně aktualizuje s využitím informací získaných během společných inspekčních a dohledových činností. Po dokončení každé aktualizace se neprodleně informuje EFCA.
3. EFCA použije informace získané od dotčených členských států ke koordinaci strategie řízení rizik na regionální úrovni v souladu s čl. 6 odst. 2.
Článek 8
Cílové standardy
1. Aniž jsou dotčeny cílové standardy vymezené v příloze I nařízení (ES) č. 1224/2009 a v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1005/2008, cílové standardy pro rybářská plavidla, pasti nebo jiné provozovatele s „vysokou“ a „velmi vysokou“ úrovní rizika jsou uvedeny v příloze II.
2. U některých druhů, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, jsou v příloze II uvedeny pro všechny úrovně rizika cíle v oblasti kontroly.
3. Cílové standardy pro rybářská plavidla, pasti nebo jiné provozovatele s „velmi nízkou“, „nízkou“ a „střední“ úrovní rizika určují dotčené členské státy prostřednictvím národních kontrolních akčních programů uvedených v článku 46 nařízení (ES) č. 1224/2009 a vnitrostátních opatření uvedených v čl. 95 odst. 4 uvedeného nařízení.
4. Odchylně od odstavců 1 a 2 mohou členské státy případně použít odlišné cílové standardy, vyjádřené jako vyšší úroveň dodržování předpisů, pokud:
a)
podrobná analýza rybolovných činností nebo činností spojených s rybolovem a otázky spojené s prosazováním předpisů odůvodňují potřebu stanovit cílové standardy v podobě vyšší úrovně dodržování předpisů;
b)
standardy vyjádřené jako vyšší úrovně dodržování předpisů jsou oznámeny Komisi, která vůči nim do 90 dnů nevznese námitky, nejsou diskriminační a nenarušují cíle, priority a postupy založené na posouzení rizika vymezeném zvláštním kontrolním a inspekčním programem.
5. Všechny cílové standardy a cíle se každoročně posuzují na základě hodnotících zpráv uvedených v čl. 13 odst. 1 a případně se odpovídajícím způsobem revidují v rámci hodnocení uvedeného v čl. 13 odst. 4.
6. Cílové standardy uvedené v tomto článku případně provádí plán společného nasazení.
KAPITOLA III
PROVÁDĚNÍ
Článek 9
Spolupráce mezi členskými státy a se třetími zeměmi
1. Dotčené členské státy spolu navzájem při provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu spolupracují.
2. S dotčenými členskými státy případně spolupracují všechny ostatní členské státy.
3. Členské státy mohou při provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu spolupracovat s příslušnými orgány třetích zemí.
Článek 10
Společné inspekční a dohledové činnosti
1. Za účelem zvýšení efektivity a účinnosti svých vnitrostátních systémů kontroly rybolovu provádějí dotčené členské státy ve vodách spadajících pod jejich jurisdikci a případně na svém území společné inspekční a dohledové činnosti. Tyto činnosti se případně provádějí v rámci plánů společného nasazení uvedených v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 768/2005.
2. Pro účely společných inspekčních a dohledových činností každý dotčený členský stát:
a)
zajistí, aby byli úředníci z ostatních dotčených členských států přizváni k účasti na společných inspekčních a dohledových činnostech;
b)
stanoví společné provozní postupy pro využívání svých plavidel pro dohled;
c)
případně určí kontaktní místa uvedená v čl. 80 odst. 5 nařízení (ES) č. 1224/2009.
3. Společných inspekčních a dohledových činností se mohou účastnit úředníci a inspektoři Unie.
Článek 11
Výměna údajů
1. Pro účely provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu zajistí každý dotčený členský stát přímou elektronickou výměnu údajů uvedených v článku 111 nařízení (ES) č. 1224/2009 a příloze XII prováděcího nařízení (EU) č. 404/2011 s jinými dotčenými členskými státy a s agenturou EFCA.
2. Údaje uvedené v odstavci 1 se vztahují k rybolovným činnostem a činnostem spojeným s rybolovem v oblasti/oblastech, na kterou/které se vztahuje zvláštní kontrolní a inspekční program.
Článek 12
Informace
1. Do plného provedení hlavy XII kapitoly III nařízení (ES) č. 1224/2009 a v souladu s formátem stanoveným v příloze III tohoto rozhodnutí sděluje každý dotčený členský stát Komisi a agentuře EFCA elektronickou cestou tyto informace:
a)
označení, datum a druh každé provedené kontroly nebo inspekce;
b)
označení každého rybářského plavidla (číslo v rejstříku loďstva Unie), pasti, vozidla nebo provozovatele (název společnosti), u nichž byla kontrola nebo inspekce provedena;
c)
případně druh lovného zařízení, u kterého byla inspekce provedena, a
d)
v případě, že bylo zjištěno jedno nebo více porušení předpisů:
i)
druh/druhy porušení předpisů,
ii)
současný stav následných opatření po porušení/porušeních předpisů (zejména, zda se případ vyšetřuje, probíhá řízení nebo je podáno odvolání) a
iii)
sankce uložená/uložené na základě porušení předpisů: výši pokut, hodnotu zabavených ryb nebo zařízení, body přidělené v souladu s čl. 126 odst. 1 prováděcího nařízení (EU) č. 404/2011 nebo jiné druhy sankcí.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se poskytují pro každou kontrolu nebo inspekci a v každé zprávě se nadále uvádějí a aktualizují, dokud není přijato konečné opatření podle zákonů dotčeného členského státu. Pokud nebyla po zjištění závažného porušení předpisů přijata žádná opatření, uvede se vysvětlení.
3. V případě rybolovu populací tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři a mečouna obecného ve Středozemním moři se informace uvedené v odstavcích 1 a 2 zasílají Komisi a agentuře EFCA elektronickou cestou dne 15. září a aktualizují dne 31. ledna následujícího roku.
4. V případě rybolovu populací sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře se informace uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku zasílají Komisi a agentuře EFCA elektronickou cestou dne 15. dubna a aktualizují dne 31. ledna následujícího roku.
Článek 13
Hodnocení
1. Každý dotčený členský stát zašle nejpozději do 31. března roku, který následuje po příslušném kalendářním roce, Komisi a agentuře EFCA hodnotící zprávu o účinnosti kontrolních a inspekčních činností provedených v rámci tohoto zvláštního kontrolního a inspekčního programu.
2. Hodnotící zpráva uvedená v odstavci 1 obsahuje alespoň informace uvedené v příloze IV. Dotčené členské státy mohou do svých hodnotících zpráv zařadit také jiné akce, jako např. školení nebo informační schůzky, jejichž smyslem je ovlivnit dodržování předpisů rybářskými plavidly, pastmi a jinými provozovateli.
3. Hodnotící zprávy uvedené v odstavci 1 zohledňuje EFCA ve svém každoročním hodnocení účinnosti plánů společného nasazení uvedeném v článku 14 nařízení (ES) č. 768/2005.
4. Komise svolá jedenkrát ročně zasedání Výboru pro rybolov a akvakulturu s cílem vyhodnotit na základě hodnotících zpráv uvedených v odstavci 1 vhodnost, přiměřenost a účinnost zvláštního kontrolního a inspekčního programu a jeho celkový dopad na dodržování předpisů rybářskými plavidly, pastmi a jinými provozovateli. Cílové standardy a cíle uvedené v příloze II mohou být podle toho přezkoumány.
Článek 14
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 19. března 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS,
annettu 19 päivänä maaliskuuta 2014,
Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalakantojen kalastusta, Välimeren miekkakalakantojen kalastusta ja pohjoisen Adrianmeren sardiini- ja sardellikantojen kalastusta koskevasta yksittäisestä valvonta- ja tarkastusohjelmasta
(tiedoksiannettu numerolla C(2014) 1717)
(2014/156/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, asetusten (EY) N:o 847/96, (EY) N:o 2371/2002, (EY) N:o 811/2004, (EY) N:o 768/2005, (EY) N:o 2115/2005, (EY) N:o 2166/2005, (EY) N:o 388/2006, (EY) N:o 509/2007, (EY) N:o 676/2007, (EY) N:o 1098/2007, (EY) N:o 1300/2008 ja (EY) N:o 1342/2008 muuttamisesta sekä asetusten (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1627/94 ja (EY) N:o 1966/2006 kumoamisesta 20 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1224/2009 (1) ja erityisesti sen 95 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetusta (EY) N:o 1224/2009 sovelletaan kaikkiin jäsenvaltioiden alueella tai unionin vesillä toteutettuihin taikka unionin kalastusalusten tai, lippujäsenvaltion ensisijaista vastuuta rajoittamatta, jäsenvaltioiden kansalaisten toteuttamiin yhteisen kalastuspolitiikan alaan, jäljempänä ’YKP’, kuuluviin toimiin, ja siinä säädetään erityisesti, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvonta, tarkastukset ja täytäntöönpanon valvonta toteutetaan eri aloja, aluksia tai henkilöitä syrjimättä ja riskinhallinnan pohjalta.
(2)
Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 302/2009 (2) annetaan Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) suositteleman tonnikalan (Thunnus thynnus) elvytyssuunnitelman soveltamista koskevat yleiset säännöt, joita unionin on noudatettava.
(3)
Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1967/2006 (3) vahvistetaan laajasti vaeltavien kalakantojen osalta tekniset toimenpiteet, hoitosuunnitelmat ja erityiset toimenpiteet, joiden tavoitteena on elollisten vesiluonnonvarojen säilyttäminen, hoito ja hyödyntäminen.
(4)
Välimeren yleinen kalastuskomissio (GFCM) hyväksyi toukokuussa 2013 pitämässään 37. vuosikokouksessa suosituksen GFCM 37/2013/1 (4) pienten pelagisten kantojen monivuotisesta hoitosuunnitelmasta GFCM:n maantieteellisellä osa-alueella 17 (pohjoinen Adrianmeri) ja pienten pelagisten kantojen kalastuksessa sovellettavista siirtymäkauden säilyttämistoimenpiteistä maantieteellisellä osa-alueella 18 (eteläinen Adrianmeri).
(5)
ICCAT hyväksyi vuoden 2011 vuosikokouksessaan suosituksen [11-03] (5) Välimeren miekkakalan hoitotoimenpiteistä. Alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen hyväksymien suositusten säännökset sitovat jäsenvaltioita ja ovat sen vuoksi tämän päätöksen kannalta merkityksellisiä, sillä tämä päätös koskee tapaa, jolla jäsenvaltioiden on suunniteltava, aikataulutettava ja toteutettava YKP:n osana toteutettujen toimintojen valvonta ja tarkastukset.
(6)
Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 95 artiklassa säädetään komission mahdollisuudesta päättää yhdessä asianomaisen jäsenvaltion kanssa, mihin kalastuksiin sovelletaan yksittäisiä valvonta- ja seurantaohjelmia. Tällaisessa yksittäisessä valvonta- ja seurantaohjelmassa on esitettävä tarkastustoimien tavoitteet, ensisijaiset kohteet, menettelyt ja vertailuarvot, jotka vahvistetaan riskinhallinnan perusteella ja joita tarkistetaan ajoittain saavutettujen tulosten tarkastelun perusteella. Asianomaisten jäsenvaltioiden edellytetään hyväksyvän tarvittavat toimenpiteet yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman täytäntöönpanon varmistamiseksi erityisesti tarvittavan henkilöstön ja kaluston sekä ohjelmien toteuttamisaikojen ja -alueiden osalta.
(7)
Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 95 artiklan 2 kohdassa säädetään, että yksittäisessä valvonta- ja seurantaohjelmassa on esitettävä tarkastustoimia koskevat vertailuarvot, jotka on vahvistettava riskinhallinnan perusteella. Tätä varten on aiheellista vahvistaa tarkastus-, seuranta- ja varmennustoimia varten yhteiset riskien arviointi- ja hallintaperusteet, jotta varmistetaan oikea-aikaiset riskianalyysit sekä valvonta- ja seurantatietojen kokonaisvaltaiset arvioinnit. Yhteisillä perusteilla pyritään varmistamaan yhdenmukaiset tarkastukset ja varmennukset kaikissa jäsenvaltioissa sekä luomaan tasapuoliset toimintaedellytykset kaikille toimijoille.
(8)
Yksittäinen valvonta- ja seurantaohjelma olisi vahvistettava 16 päivän maaliskuuta 2014 ja 15 päivän maaliskuuta 2018 väliseksi kaudeksi, ja se olisi pantava täytäntöön Espanjassa, Italiassa, Kreikassa, Kroatiassa, Kyproksella, Maltalla, Portugalissa, Ranskassa ja Sloveniassa.
(9)
Komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 404/2011 (6) 98 artiklan 1 ja 3 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on otettava käyttöön riskiperusteinen lähestymistapa tarkastuskohteiden valitsemiseksi kaikkien käytettävissä olevien tietojen perusteella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta monivuotisissa suunnitelmissa olevien sääntöjen soveltamista, ja jollei riskiperusteisesta valvonta- ja täytäntöönpanostrategiasta muuta johdu, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on suoritettava tarvittavat tarkastustoimet puolueettomasti voidakseen estää sellaisten kalastustuotteiden pitämisen aluksella, jälleenlaivauksen, purkamisen, jalostamisen, kuljetuksen, varastoinnin, kaupan pitämisen ja istutuksen, jotka ovat peräisin YKP:n sääntöjen vastaisesta kalastuksesta.
(10)
Neuvoston asetuksella (EY) N:o 768/2005 (7) perustettu Euroopan kalastuksenvalvontavirasto koordinoi yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman toteuttamista yhteiskäyttösuunnitelmalla, jolla pannaan täytäntöön yksittäisessä valvonta- ja seurantaohjelmassa määritellyt tarkastustoimien tavoitteet, ensisijaiset kohteet, menettelyt ja vertailuarvot ja yksilöidään ne valvonta- ja tarkastusresurssit, jotka kukin asianomainen jäsenvaltio voisi koota yhteen. Sen vuoksi olisi selkeytettävä yksittäisessä valvonta- ja seurantaohjelmassa sekä yhteiskäyttösuunnitelmassa määriteltyjen menettelyjen välisiä suhteita.
(11)
Jotta voitaisiin yhdenmukaistaa Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalakantojen kalastusta, Välimeren miekkakalakantojen kalastusta ja pohjoisen Adrianmeren sardiini- ja sardellikantojen kalastusta koskevat valvonta- ja tarkastusmenettelyt ja varmistaa kyseisiä kantoja ja niiden kalastusta koskevien monivuotisten suunnitelmien onnistuminen, on aiheellista laatia säännöt, jotka koskevat asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten valvonta- ja tarkastustoimia, mukaan lukien asiaankuuluvien tietojen vastavuoroinen saatavuus. Tätä varten olisi vahvistettava valvonta- ja tarkastustoimien intensiteettiä ja ensisijaisuuksia koskevat tavoitevertailuarvot ja tavoitteet.
(12)
Asianomaisten jäsenvaltioiden väliset yhteiset tarkastus- ja valvontatoimet olisi tapauksen mukaan toteutettava Euroopan kalastuksenvalvontaviraston laatimien yhteiskäyttösuunnitelmien mukaisesti tarkastus- ja valvontakäytäntöjen yhdenmukaisuuden lisäämiseksi ja kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisten tarkastus- ja valvontatoimien koordinoinnin kehittämiseksi.
(13)
Yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman soveltamisesta saatuja tuloksia olisi arvioitava kunkin asianomaisen jäsenvaltion komissiolle ja Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle toimittamissa vuosittaisissa arviointikertomuksissa.
(14)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet on laadittu yhdessä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa. Tämä päätös olisi sen vuoksi osoitettava kyseisille jäsenvaltioille.
(15)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat kalastus- ja vesiviljelyalan komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde ja määritelmät
Tässä päätöksessä vahvistetaan yksittäinen valvonta- ja seurantaohjelma, jota sovelletaan Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalakantojen, Välimeren miekkakalakalakantojen ja pohjoisen Adrianmeren sardiini- ja sardellikantojen kalastukseen.
Itä-Atlantista, Välimerestä ja pohjoisesta Adrianmerestä käytetään jäljempänä nimitystä ’asianomaiset alueet’.
Tässä päätöksessä sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
’Pohjoisella Adrianmerellä’ tarkoitetaan tällaiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1343/2011 (8) liitteessä I määriteltyä aluetta.
b)
’Välimerellä’ tarkoitetaan YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) suuralueita 37.1, 37.2 ja 37.3.
c)
’Itä-Atlantilla’ tarkoitetaan Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) alueita VII, VIII, IX, X, sellaisina kuin ne määritellään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 218/2009 (9) liitteessä III, ja FAO:n osa-aluetta 34.1.2.
2 artikla
Soveltamisala
1. Yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman on katettava erityisesti seuraavat toimet:
a)
asetuksen (EY) N:o 1224/2009 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kalastustoiminta asianomaisilla alueilla;
b)
kalastukseen liittyvä toiminta, mukaan lukien vesiviljely, kalastustuotteiden punnitseminen, jalostus, kaupan pitäminen, kuljetus ja varastointi;
c)
urheilu- ja virkistyskalastus;
d)
tuonti, sellaisena kuin se on määritelty neuvoston asetuksen (EY) N:o 1005/2008 (10) 2 artiklan 11 kohdassa;
e)
vienti, sellaisena kuin se on määritelty asetuksen (EY) N:o 1005/2008 2 artiklan 13 kohdassa.
2. Yksittäistä valvonta- ja seurantaohjelmaa sovelletaan 15 päivään maaliskuuta 2018.
3. Yksittäinen valvonta- ja seurantaohjelma pannaan täytäntöön Espanjassa, Italiassa, Kreikassa, Kroatiassa, Kyproksella, Maltalla, Portugalissa, Ranskassa ja Sloveniassa, jäljempänä ’asianomaiset jäsenvaltiot’.
II LUKU
TAVOITTEET, ENSISIJAISET KOHTEET, MENETTELYT JA VERTAILUARVOT
3 artikla
Tavoitteet
1. Yksittäisessä valvonta- ja seurantaohjelmassa on varmistettava 1 artiklassa tarkoitettuihin kalakantoihin sovellettavien säilyttämis- ja valvontatoimenpiteiden yhdenmukainen ja tehokas täytäntöönpano.
2. Yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman mukaisesti toteutettavien valvonta- ja tarkastustoimien tavoitteena on erityisesti varmistaa, että seuraavia säännöksiä noudatetaan:
a)
kalastusmahdollisuuksien hallinnointi ja niihin liittyvät mahdolliset erityisedellytykset, mukaan lukien kiintiöiden käytön, pyyntiponnistusjärjestelmän ja teknisten toimenpiteiden seuranta asianomaisilla alueilla;
b)
kalastustoimintaan sovellettavat ilmoitusvelvoitteet, erityisesti kirjattujen ja ilmoitettujen tietojen luotettavuuden osalta;
c)
velvoite purkaa kaikki saaliit, joihin sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 (11) mukaista purkamisvelvoitetta, tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen ja alueiden osalta;
d)
alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen ja alueiden osalta hyväksymät erityiset määräykset.
4 artikla
Ensisijaiset kohteet
1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on kohdistettava kalastusalusten harjoittamaan kalastustoimintaan ja muiden toimijoiden harjoittamaan kalastukseen liittyvään toimintaan valvonta- ja tarkastustoimia riskinhallintastrategian perusteella asetuksen (EY) N:o 1224/2009 4 artiklan 18 kohdan ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 404/2011 98 artiklan mukaisesti.
2. Kuhunkin kalastusalukseen, kalastusalusten ryhmään, pyydysluokkaan, toimijaan tai kalastukseen liittyvään toimintaan kohdistetaan kunkin 1 artiklassa tarkoitetun kannan osalta valvontaa ja tarkastuksia 3 kohdan nojalla vahvistetun prioriteettitason mukaisesti.
3. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on vahvistettava prioriteettitaso 5 artiklassa säädettyjä menettelyjä noudattaen toteutetun riskinarvioinnin tulosten perusteella.
5 artikla
Riskinarviointimenettelyt
1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on arvioitava kyseisiin kantoihin ja asianomaiseen alueeseen / asianomaisiin alueisiin liittyviä riskejä liitteessä I esitetyn taulukon perusteella.
2. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion toteuttamassa riskinarvioinnissa on otettava aiempien kokemusten ja kaikkien käytettävissä olevien ja merkityksellisten tietojen perusteella huomioon todennäköisyys, jolla laiminlyönti tapahtuu, ja jos se tapahtuu, sen mahdollinen vaikutus / mahdolliset vaikutukset. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on nämä tietoyksiköt yhdistettyään arvioitava riskin tasoa (”hyvin alhainen”, ”alhainen”, ”keskitasoinen”, ”korkea” tai ”hyvin korkea”) kunkin 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tarkastusluokan osalta.
3. Jos jonkin jäsenvaltion, joka ei ole asianomainen jäsenvaltio, lipun alla purjehtiva kalastusalus tai kolmannen maan kalastusalus toimii 1 artiklassa tarkoitetulla alueella / tarkoitetuilla alueilla, sille on vahvistettava riskitaso 3 kohdan mukaisesti. Jos tietoja ei ole, alusta on pidettävä ”hyvin korkean” riskitason kalastusaluksena, jolleivät lippuvaltion viranomaiset toimita 9 artiklan mukaisesti oman, 4 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti laaditun riskinarviointinsa tuloksia, jotka johtavat erilaiseen riskitasoon.
6 artikla
Riskinhallintastrategia
1. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on riskinarviointinsa perusteella määriteltävä säännösten noudattamisen varmistamiseen keskittyvä riskinhallintastrategia. Tähän strategiaan on sisällyttävä myös asianmukaisten kustannustehokkaiden valvontavälineiden ja tarkastuskeinojen määrittely, kuvaus ja jakaminen suhteessa kunkin riskin luonteeseen ja arvioituun tasoon, sekä tavoitevertailuarvojen saavuttaminen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua riskinhallintastrategiaa on koordinoitava alueellisella tasolla asetuksen (EY) N:o 768/2005 2 artiklan c alakohdassa määritellyllä yhteiskäyttösuunnitelmalla.
7 artikla
Suhde yhteiskäyttösuunnitelmia koskeviin menettelyihin
1. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on yhteiskäyttösuunnitelman puitteissa toimitettava Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle tarvittaessa 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti laaditun riskinarvioinnin tulokset ja erityisesti luettelo arvioiduista riskitasoista ja vastaavista tarkastuskohteista.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut riskitasot ja kohdeluettelot päivitetään tarvittaessa käyttämällä yhteisten tarkastus- ja valvontatoimien aikana kerättyjä tietoja. Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle on ilmoitettava kustakin päivityksestä viipymättä sen jälkeen, kun se on saatettu loppuun.
3. Euroopan kalastuksenvalvontaviraston on käytettävä asianomaisilta jäsenvaltioilta saamiaan tietoja koordinoidakseen riskinhallintastrategiaa alueellisella tasolla 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
8 artikla
Tavoitevertailuarvot
1. Tavoitevertailuarvot ”korkean” ja ”hyvin korkean” riskitason kalastusalusten, rysien tai muiden toimijoiden osalta määritellään liitteessä II, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1224/2009 liitteessä I ja asetuksen (EY) N:o 1005/2008 9 artiklan 1 kohdassa määriteltyjen tavoitevertailuarvojen soveltamista.
2. Joidenkin tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvien lajien osalta kaikkien riskitasojen valvontatavoitteet vahvistetaan liitteessä II.
3. Asianomaiset jäsenvaltiot määrittelevät tavoitevertailuarvot ”hyvin alhaisen”, ”alhaisen” ja ”keskitasoisen” riskitason kalastusalusten, rysien tai muiden toimijoiden osalta asetuksen (EY) N:o 1224/2009 46 artiklassa tarkoitettujen kansallisten valvontaohjelmien ja asetuksen (EY) N:o 1224/2009 95 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen kansallisten toimenpiteiden avulla.
4. Poiketen siitä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat vaihtoehtoisesti soveltaa erilaisia, parempina vaatimustenmukaisuustasoina ilmaistuja tavoitevertailuarvoja edellyttäen, että
a)
tarvetta asettaa tavoitevertailuarvot parempien vaatimustenmukaisuustasojen muodossa perustellaan kalastusta tai kalastukseen liittyvää toimintaa ja täytäntöönpanon valvontaan liittyviä seikkoja koskevalla yksityiskohtaisella analyysillä,
b)
parempina vaatimustenmukaisuustasoina ilmaistut vertailuarvot ilmoitetaan komissiolle, eikä komissio vastusta niitä 90 päivän kuluessa, ja että ne eivät ole syrjiviä eivätkä vaikuta yksittäisessä valvonta- ja seurantaohjelmassa määriteltyihin tavoitteisiin, ensisijaisiin kohteisiin ja riskiperusteisiin menettelyihin.
5. Kaikkia tavoitevertailuarvoja ja tavoitteita on arvioitava vuosittain 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen arviointikertomusten pohjalta, ja niitä on tarvittaessa tarkistettava 13 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun arvioinnin yhteydessä.
6. Tässä artiklassa tarkoitetut tavoitevertailuarvot on tarvittaessa sisällytettävä yhteiskäyttösuunnitelmaan.
III LUKU
TÄYTÄNTÖÖNPANO
9 artikla
Yhteistyö jäsenvaltioiden välillä ja kolmansien maiden kanssa
1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on tehtävä keskenään yhteistyötä yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman täytäntöönpanemiseksi.
2. Kaikkien muiden jäsenvaltioiden on tarvittaessa tehtävä yhteistyötä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa.
3. Jäsenvaltiot voivat tehdä yhteistyötä kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman täytäntöönpanemiseksi.
10 artikla
Yhteiset tarkastus- ja valvontatoimet
1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on kansallisten kalastuksenvalvontajärjestelmiensä tehokkuuden ja vaikuttavuuden lisäämiseksi toteutettava yhteisiä tarkastus- ja valvontatoimia lainkäyttövaltaansa kuuluvilla vesillä ja tarvittaessa alueellaan. Tapauksen mukaan nämä toimet on toteutettava asetuksen (EY) N:o 768/2005 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen yhteiskäyttösuunnitelmien puitteissa.
2. Yhteisten tarkastus- ja valvontatoimien toteuttamiseksi kunkin asianomaisen jäsenvaltion on
a)
varmistettava, että muiden asianomaisten jäsenvaltioiden virkamiehet kutsutaan mukaan yhteisiin tarkastus- ja valvontatoimiin;
b)
vahvistettava yhteisiä toimia koskevat menettelyt, joita sovelletaan niiden valvonta-aluksiin;
c)
tarvittaessa nimettävä asetuksen (EY) N:o 1224/2009 80 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut yhteyshenkilöt.
3. Virkamiehet ja unionin tarkastajat voivat osallistua yhteisiin tarkastus- ja valvontatoimiin.
11 artikla
Tietojenvaihto
1. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman täytäntöönpanemiseksi varmistettava asetuksen (EY) N:o 1224/2009 111 artiklassa ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 404/2011 liitteessä XII tarkoitettu tietojen suora sähköinen vaihto muiden asianomaisten jäsenvaltioiden ja Euroopan kalastuksenvalvontaviraston kanssa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen on liityttävä yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman kattamalla alueella / kattamilla alueilla harjoitettuun kalastustoimintaan ja kalastukseen liittyvään toimintaan.
12 artikla
Ilmoitukset
1. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on siihen saakka, kun asetuksen (EY) 1224/2009 XII osaston III luku on pantu täysimääräisesti täytäntöön, toimitettava sähköisesti tämän päätöksen liitteessä III olevan mallin mukaisesti komissiolle ja Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle seuraavat tiedot:
a)
toteutettujen valvonta- tai tarkastustoimien yksilöinti, päivämäärä ja tyyppi;
b)
kunkin valvonnan tai tarkastuksen kohteena olleen kalastusaluksen (unionin alusrekisterin numero), rysän, ajoneuvon tai toimijan (yrityksen nimi) yksilöinti;
c)
tarvittaessa tarkastettujen pyydysten tyyppi, ja;
d)
jos havaittiin yksi tai useampi vakava rikkomus,
i)
vakavan rikkomuksen / vakavien rikkomusten laji;
ii)
vakavan rikkomuksen / vakavien rikkomusten jatkotoimien tilanne (erityisesti jos asia on tutkittavana, vireillä tai muutoksenhaun kohteena); ja
iii)
vakavan rikkomuksen / vakavien rikkomusten seurauksena määrätty seuraamus / määrätyt seuraamukset: sakkojen taso, takavarikoitujen kalojen tai pyydysten arvo, asetuksen (EU) N:o 404/2011 126 artiklan 1 kohdan mukaisesti määrätyt pisteet tai muunlaiset seuraamukset.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava kunkin valvonnan tai tarkastuksen osalta, ja ne on lueteltava ja niitä on päivitettävä jokaisessa raportissa, kunnes toimi on asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti saatettu päätökseen. Ellei vakavan rikkomuksen havaitsemisen johdosta toteuteta mitään toimia, asiasta on annettava selitys.
3. Kun kyseessä on Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalakantojen sekä Välimeren miekkakalakantojen kalastus, 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava komissiolle ja Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle sähköisesti 15 päivänä syyskuuta, ja tiedot on saatettava ajan tasalle seuraavan vuoden 31 päivänä tammikuuta.
4. Kun kyseessä on pohjoisen Adrianmeren sardiini- ja sardellikantojen kalastus, 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava komissiolle ja Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle sähköisesti 15 päivänä huhtikuuta, ja tiedot on saatettava ajan tasalle seuraavan vuoden 31 päivänä tammikuuta.
13 artikla
Arviointi
1. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on viimeistään kulloistakin kalenterivuotta seuraavan vuoden 31 päivänä maaliskuuta lähetettävä komissiolle ja Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle arviointikertomus tämän yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman mukaisesti toteutettujen valvonta- ja tarkastustoimien vaikuttavuudesta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun arviointikertomukseen on sisällyttävä vähintään liitteessä IV luetellut tiedot. Asianomaiset jäsenvaltiot voivat sisällyttää arviointikertomukseensa myös muita toimia, kuten koulutus- tai tiedotustilaisuuksia, joiden tarkoituksena on vaikuttaa siihen, miten kalastusalukset, rysät ja muut toimijat noudattavat säännöksiä.
3. Euroopan kalastuksenvalvontavirasto ottaa 1 kohdassa tarkoitetut arviointikertomukset huomioon arvioidessaan vuosittain yhteiskäyttösuunnitelman tehokkuutta asetuksen (EY) N:o 768/2005 14 artiklan mukaisesti.
4. Komissio kutsuu kerran vuodessa koolle kalastus- ja vesiviljelyalan komitean arvioimaan 1 kohdassa tarkoitettujen arviointikertomusten perusteella yksittäisen valvonta- ja seurantaohjelman soveltuvuutta, riittävyyttä ja tuloksellisuutta sekä sen yleistä vaikutusta siihen, miten kalastusalukset, rysät ja muut toimijat noudattavat säännöksiä. Liitteessä II vahvistettuja tavoitevertailuarvoja ja tavoitteita voidaan tarkistaa vastaavasti.
14 artikla
Osoitus
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 19 päivänä maaliskuuta 2014.