NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1152/2014
ze dne 4. června 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU, pokud jde o regulační technické normy pro určování zeměpisné oblasti rozhodných úvěrových expozic pro výpočet individuální sazby proticyklické kapitálové rezervy
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky (1), a zejména na čl. 140 odst. 7 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Výpočet individuální sazby proticyklické kapitálové rezervy vyžaduje určení zeměpisné oblasti kapitálových požadavků pro všechny úvěrové expozice dané instituce, včetně expozic držených v obchodním portfoliu a všech sekuritizačních expozic.
(2)
Zeměpisná oblast by měla být určena podle umístění rizika spojeného s expozicemi. Tím bude zajištěno, aby tvorba dodatečných rezerv na základě plnění požadavku na proticyklické rezervy byla přidělena finančnímu systému s nadměrným růstem objemu úvěrů.
(3)
Pro určení zeměpisné oblasti všech úvěrových expozic by se obecně mělo používat místo pobytu povinné osoby nebo dlužníka, neboť se má za to, že nejlépe odráží umístění rizika, což je též důležité pro finanční systém. Určení zeměpisné oblasti úvěrových expozic, jež jsou specializovanými úvěrovými expozicemi ve smyslu čl. 147 odst. 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (2), by však mělo vycházet z umístění aktiv vytvářejících příjem, jenž je primárním zdrojem splácení závazku.
(4)
Aby opatření pro účely určování zeměpisné oblasti rozhodných úvěrových expozic byla chápána jasně a jednoznačně, je nezbytné stanovit seznam definic technických pojmů používaných v tomto nařízení.
(5)
Expozice vůči právnické osobě by měly být v zásadě přiřazeny členskému státu nebo třetí zemi, v níž má daná osoba sídlo. Místo skutečného správního ústředí a sídlo právnické osoby se však mohou lišit. To uznal Soudní dvůr ve svých rozhodnutích ve věcech C-81/87 (Daily Mail), C-212/97 (Centros), C-208/00 (Überseering), C-167/01 (Inspire Art), C-411/03 (Sevic) a C-210/06 (Cartesio). Aby se v těchto případech zajistilo řádné přidělení proticyklické kapitálové rezervy, měly by instituce, jež jsou si tohoto nesouladu ohledně povinné osoby vědomy, přidělit příslušné expozice místu skutečného správního ústředí dané právnické osoby.
(6)
Expozice vůči subjektům kolektivního investování je vhodné přidělit místu osoby povinné z podkladové expozice, jak je definováno v tomto nařízení. Představuje-li určení osoby povinné z podkladové expozice nepřiměřenou zátěž, lze expozici vůči subjektu kolektivního investování přidělit domovskému členskému státu instituce.
(7)
Expozice vůči ostatním aktivům by v případech, kdy nelze určit povinnou osobu, měly být přiděleny domovskému členskému státu instituce.
(8)
S ohledem na instituce, jejichž celková zahraniční expozice nebo činnost v rámci obchodního portfolia je omezená, by měly být uplatněny zásady proporcionality a významnosti a tyto instituce by měly mít možnost použít jednodušší metody určování zeměpisné oblasti. Cílem je zmírnit zátěž menších institucí, jejichž zahraniční aktivita a činnosti v rámci obchodního portfolia jsou zpravidla omezené.
(9)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro bankovnictví.
(10)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„obecnou úvěrovou expozicí“ se rozumí objem rizikové expozice vypočtený podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 pro expozici uvedenou v čl. 140 odst. 4 písm. a) směrnice 2013/36/EU;
2)
„expozicí obchodního portfolia“ se rozumí objem rizikové expozice vypočtený podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 pro expozici uvedenou v čl. 140 odst. 4 písm. b) směrnice 2013/36/EU;
3)
„sekuritizační expozicí“ se rozumí objem rizikové expozice vypočtený podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 pro expozici uvedenou v čl. 140 odst. 4 písm. c) směrnice 2013/36/EU;
4)
„místem povinné osoby“ se rozumí členský stát nebo třetí země, kde má fyzická nebo právnická osoba, která je protistranou instituce v obecné úvěrové expozici, emitentem finančního nástroje nezahrnutého do obchodního portfolia nebo protistranou v expozici neobchodního portfolia, obvyklé místo pobytu (v případě fyzické osoby) nebo sídlo (v případě právnické osoby); v případě právnické osoby, jejíž skutečné správní ústředí se nachází v jiném členském státě nebo třetí zemi, než je členský stát nebo země jejího sídla, se „místem povinné osoby“ rozumí členský stát nebo třetí země jejího skutečného správního ústředí;
5)
„místem dlužníka“ se rozumí členský stát nebo třetí země, kde má fyzická nebo právnická osoba, která je emitentem finančního nástroje zahrnutého do obchodního portfolia nebo protistranou v expozici obchodního portfolia, obvyklé místo pobytu (v případě fyzické osoby) nebo sídlo (v případě právnické osoby); v případě právnické osoby, jejíž skutečné správní ústředí se nachází v jiném členském státě nebo třetí zemi, než je členský stát nebo země jejího sídla, se „místem dlužníka“ rozumí členský stát nebo třetí země jejího skutečného správního ústředí;
6)
„místem příjmů“ se rozumí členský stát nebo třetí země, v níž se nacházejí aktiva vytvářející příjem, který je primárním zdrojem splácení závazku ve vztahu ke specializované úvěrové expozici;
7)
„zahraniční expozicí“ se rozumí obecná úvěrová expozice, jejíž povinná osoba se nenachází v domovském členském státu instituce;
8)
„specializovanou úvěrovou expozicí“ se rozumí obecná úvěrová expozice, která má vlastnosti uvedené v čl. 147 odst. 8 nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 2
Zeměpisná oblast obecných úvěrových expozic
1. Všechny obecné úvěrové expozice, které nespadají do odstavců 2 až 5 tohoto článku, se přidělují místu povinné osoby.
2. Obecné úvěrové expozice vůči subjektům kolektivního investování uvedené v čl. 112 písm. o) nařízení (EU) č. 575/2013 se přidělují místu osoby povinné z podkladových expozic. Existuje-li v případě určité expozice vůči subjektu kolektivního investování více než jedno místo osob povinných z podkladových expozic, lze na danou expozici vůči subjektu kolektivního investování uplatnit též čl. 4 odst. 2 tohoto nařízení.
3. Specializované úvěrové expozice uvedené v čl. 147 odst. 8 nařízení (EU) č. 575/2013 se přidělují místu příjmů.
4. Obecné úvěrové expozice vůči ostatním položkám uvedené v čl. 112 písm. q) nařízení (EU) č. 575/2013 se v případě, že instituce nemůže identifikovat příslušnou povinnou osobu, přidělují domovskému členskému státu instituce.
5. Následující obecné úvěrové expozice lze přiřadit domovskému členskému státu instituce:
a)
expozice vůči subjektům kolektivního investování uvedené v čl. 112 písm. o) nařízení (EU) č. 575/2013, pokud instituce nemůže určit místo osoby povinné (osob povinných) z podkladových expozic na základě informací, jež má k dispozici interně nebo jež jsou dostupné externě, aniž by musela vynaložit nepřiměřené úsilí;
b)
zahraniční expozice, jejichž souhrn nepřesahuje 2 % souhrnu obecných úvěrových expozic, expozic obchodního portfolia a sekuritizačních expozic této instituce. Souhrn obecných úvěrových expozic, expozic obchodního portfolia a sekuritizačních expozic se počítá s vyloučením obecných úvěrových expozic umístěných v souladu s písmenem a) tohoto odstavce a odstavcem 4.
6. Instituce počítají procentní podíl uvedený v odst. 5 písm. b) jednou ročně a ad hoc. Výpočet ad hoc se vyžaduje, pokud nastane událost, která ovlivňuje finanční nebo ekonomickou situaci instituce.
Článek 3
Zeměpisná oblast expozic obchodního portfolia
1. S výhradou odstavců 2 a 3 se expozice obchodního portfolia přidělují místu dlužníka.
2. V případě expozic obchodního portfolia, na něž se vztahují kapitálové požadavky podle části třetí hlavy IV kapitoly 5 nařízení (EU) č. 575/2013, instituce určí zeměpisnou oblast vynásobením souhrnného objemu jejich rizikové expozice níže uvedeným poměrem:
a)
kapitálové požadavky stanovené podle modelu v části třetí hlavě IV kapitole 5 nařízení (EU) č. 575/2013 pro subportfolia rozdělená podle zeměpisných oblastí;
b)
součet kapitálových požadavků stanovených podle písmene a) za všechny zeměpisné oblasti.
3. Instituce, jejichž souhrn expozic obchodního portfolia nepřesahuje 2 % souhrnu obecných úvěrových expozic, expozic obchodního portfolia a sekuritizačních expozic, mohou tyto expozice přidělit domovskému členskému státu instituce.
4. Instituce počítají procentní podíl uvedený v odstavci 3 jednou ročně a ad hoc. Výpočet ad hoc se vyžaduje, pokud nastane událost, která ovlivňuje finanční nebo ekonomickou situaci instituce.
Článek 4
Zeměpisná oblast sekuritizačních expozic
1. Sekuritizační expozice se přidělují místu osoby povinné z podkladových expozic.
2. V případě, že existuje více než jedno místo osoby povinné z podkladových expozic dané sekuritizační expozice, lze tuto expozici přidělit místu osoby povinné z podkladových expozic, která má na podkladových sekuritizačních expozicích největší podíl.
3. Sekuritizační expozice, u nichž nejsou dostupné informace o podkladových sekuritizačních expozicích, mohou být přiděleny domovskému členskému státu instituce, pokud instituce nemůže identifikovat osobu povinnou z podkladových expozic na základě existujících informací dostupných z interních nebo externích zdrojů nebo aniž by musela k získání těchto informací vynaložit nepřiměřené úsilí.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. června 2014.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 1152/2014,
annettu 4 päivänä kesäkuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU täydentämisestä sellaisten teknisten sääntelystandardien osalta, jotka koskevat merkityksellisten luottovastuiden maantieteellisen sijaintipaikan määrittämistä laitoskohtaisten vastasyklisten pääomapuskurikantojen laskemiseksi
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (1) ja erityisesti sen 140 artiklan 7 kohdan kolmannen alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Laitoskohtaisten vastasyklisten pääomapuskurikantojen laskeminen edellyttää, että omien varojen vaatimusten sijaintipaikka määritetään maantieteellisesti tietyn laitoksen kaikille luottovastuille, mukaan lukien kaupankäyntivarastoon kuuluvat vastuut ja kaikki arvopaperistetut vastuut.
(2)
Maantieteellinen sijaintipaikka olisi määritettävä vastuisiin liittyvän riskin sijaintipaikan perusteella. Näin varmistetaan, että vastasyklisen pääomapuskurin täytäntöönpanon yhteydessä luodut lisävarannot kohdennetaan rahoitusjärjestelmään, jossa luotonannon kasvu on liiallista.
(3)
Vastapuolen tai velallisen kotipaikkaa olisi yleensäkin käytettävä perusteena määritettäessä kaikkien luottovastuiden maantieteellistä sijaintipaikkaa, koska sen katsotaan heijastavan parhaiten sitä, missä riski sijaitsee, mistä syystä sillä on myös merkitystä rahoitusjärjestelmän kannalta. Niiden luottovastuiden osalta, jotka Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (2) 147 artiklan 8 kohdan nojalla luokitellaan erityiskohteiden rahoitukseen liittyviksi vastuiksi, maantieteellisen sijaintipaikan olisi kuitenkin oltava paikka, jossa omaisuuserät tuottavat tulot, joihin velan takaisinmaksu pääasiassa perustuu.
(4)
Jotta merkityksellisten luottovastuiden maantieteellisen sijaintipaikan määrittämistoimenpiteet ymmärretään selkeästi ja yksiselitteisesti, on olennaisen tärkeää antaa määritelmät tässä asetuksessa käytetyille teknisille ilmaisuille.
(5)
Vastuut, joita laitoksella on oikeushenkilöön nähden, olisi periaatteessa kohdennettava siihen jäsenvaltioon tai kolmanteen maahan, jossa kyseisellä oikeushenkilöllä on sääntömääräinen kotipaikka. Oikeushenkilön sääntömääräinen kotipaikka voi kuitenkin olla muu kuin sen tosiasiallinen kotipaikka. Tämä on tunnustettu tuomioistuimen päätöksissä asioissa C-81/87 (Daily Mail), C-212/97 (Centros), C-208/00 (Überseering), C-167/01 (Inspire Art), C-411/03 (Sevic) sekä C-210/06 (Cartesio). Vastasyklisen pääomapuskurin asianmukaisen kohdentamisen varmistamiseksi kyseisissä tapauksissa laitosten, jotka ovat tietoisia tällaisesta eroavuudesta vastapuolen suhteen, olisi kohdennettava merkitykselliset vastuut asiaankuuluvan oikeushenkilön tosiasiallisen kotipaikan sijaintipaikkaan.
(6)
On aiheellista, että yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvät saamiset kohdennetaan suojattavan vastuun vastapuolen sijaintipaikkaan, kuten tässä asetuksessa täsmennetään. Jos suojattavan vastuun vastapuolen määrittäminen on kohtuuttoman vaivalloista, yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvä saaminen voidaan kohdentaa laitoksen kotijäsenvaltioon.
(7)
Muihin varoihin liittyvät vastuut olisi kohdennettava laitoksen kotijäsenvaltioon, jos niiden vastapuolta ei voida määrittää.
(8)
Niiden laitosten osalta, joiden ulkomainen kokonaisvastuu on pieni tai kaupankäyntivarastoon liittyvä toiminta on vähäistä, olisi otettava huomioon suhteellisuus- ja olennaisuusnäkökohdat siten, että näiden laitosten sallitaan käyttää yksinkertaisempia kohdentamismenetelmiä. Näin pyritään keventämään niiden pienempien laitosten rasitetta, joilla on yleensä vain vähän ulkomaantoimintaa ja kaupankäyntivarastoon liittyvää toimintaa.
(9)
Tämä asetus perustuu teknisten sääntelystandardien luonnoksiin, jotka Euroopan pankkiviranomainen on toimittanut komissiolle.
(10)
Euroopan pankkiviranomainen on järjestänyt avoimen julkisen kuulemisen niistä teknisten sääntelystandardien luonnoksista, joihin tämä asetus perustuu, analysoinut niihin mahdollisesti liittyviä kustannuksia ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 (3) 37 artiklan mukaisesti perustetulta pankkialan osallisryhmältä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1)
’yleisellä luottovastuulla’ riskin määrää, joka lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 92 artiklan 3 kohdan mukaisesti direktiivin 2013/36/EU 140 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta vastuusta;
2)
’kaupankäyntivarastoon kuuluvalla vastuulla’ riskin määrää, joka lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 92 artiklan 3 kohdan mukaisesti direktiivin 2013/36/EU 140 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta vastuusta;
3)
’arvopaperistetulla vastuulla’ riskin määrää, joka lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 92 artiklan 3 kohdan mukaisesti direktiivin 2013/36/EU 140 artiklan 4 kohdan c alakohdassa tarkoitetusta vastuusta;
4)
’vastapuolen sijaintipaikalla’ sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, joka on laitoksen vastapuoli yleisessä luottovastuussa, kaupankäyntivarastoon kuulumattoman rahoitusvälineen liikkeeseenlaskija tai vastapuoli kaupankäyntivarastoon kuulumattomassa vastuussa, on vakituinen asuinpaikka (luonnollisen henkilön tapauksessa) tai sääntömääräinen kotipaikka (oikeushenkilön tapauksessa); jos oikeushenkilön tosiasiallinen kotipaikka sijaitsee muussa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa kuin siinä, jossa sen sääntömääräinen kotipaikka sijaitsee, ’vastapuolen sijaintipaikalla’ tarkoitetaan sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa sillä on tosiasiallinen kotipaikka;
5)
’velallisen sijaintipaikalla’ sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, joka on kaupankäyntivarastoon kuuluvan rahoitusvälineen liikkeeseenlaskija tai vastapuoli kaupankäyntivarastoon kuuluvassa vastuussa, on vakituinen asuinpaikka (luonnollisen henkilön tapauksessa) tai sääntömääräinen kotipaikka (oikeushenkilön tapauksessa); jos oikeushenkilön tosiasiallinen kotipaikka sijaitsee muussa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa kuin siinä, jossa sen sääntömääräinen kotipaikka sijaitsee, ’velallisen sijaintipaikalla’ tarkoitetaan sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa sillä on tosiasiallinen kotipaikka;
6)
’tulojen sijaintipaikalla’ sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa sijaitsevat omaisuuserät, jotka tuottavat tulot, joihin erityiskohteiden rahoitusta koskevaan vastuuseen liittyvän velan takaisinmaksu pääasiassa perustuu;
7)
’ulkomaisella vastuulla’ yleistä luottovastuuta, jonka vastapuoli ei sijaitse laitoksen kotijäsenvaltiossa;
8)
’erityiskohteiden rahoitusta koskevalla vastuulla’ yleistä luottovastuuta, jolla on asetuksen (EU) N:o 575/2013 147 artiklan 8 kohdassa tarkoitetut ominaispiirteet.
2 artikla
Yleisten luottovastuiden sijaintipaikka
1. Kaikki yleiset luottovastuut, jotka eivät kuulu tämän artiklan 2-5 kohdan soveltamisalaan, on kohdennettava vastapuolen sijaintipaikkaan.
2. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 112 artiklan o alakohdassa tarkoitetut yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvät yleiset luottovastuut on kohdennettava suojattavien vastuiden vastapuolen sijaintipaikkaan. Jos tietyn yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvän saamisen suojattavien vastuiden vastapuolille on osoitettu useampi kuin yksi sijaintipaikka, tämän asetuksen 4 artiklan 2 kohtaa voidaan soveltaa myös kyseiseen yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvään saamiseen.
3. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 147 artiklan 8 kohdassa tarkoitetut erityiskohteiden rahoitukseen liittyvät vastuut on kohdennettava tulojen sijaintipaikkaan.
4. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 112 artiklan q alakohdassa tarkoitettuihin muihin eriin liittyvät yleiset luottovastuut on kohdennettava laitoksen kotijäsenvaltioon, jos laitos ei kykene määrittämään niiden vastapuolta.
5. Seuraavat yleiset luottovastuut voidaan kohdentaa laitoksen kotijäsenvaltioon:
a)
asetuksen (EU) N:o 575/2013 112 artiklan o alakohdassa tarkoitetut yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvät saamiset, jos laitos ei ilman kohtuutonta vaivaa kykene määrittämään suojattavien vastuiden vastapuolen tai vastapuolten sijaintipaikkaa saatavilla olevien sisäisten tai ulkoisten tietojen perusteella;
b)
ulkomaiset vastuut, jotka yhteenlaskettuina ovat enintään kaksi prosenttia kyseisen laitoksen yleisten luottovastuiden, kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden ja arvopaperistettujen vastuiden kokonaismäärästä. Yleisten luottovastuiden, kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden ja arvopaperistettujen vastuiden kokonaismäärä lasketaan jättämällä pois yleiset luottovastuut, joiden sijaintipaikka määräytyy tämän kohdan a alakohdan ja 4 kohdan mukaisesti.
6. Laitosten on laskettava 5 kohdan b alakohdassa tarkoitettu prosenttiosuus vuosittain ja tapauskohtaisesti. Tapauskohtainen laskelma vaaditaan sellaisen tapahtuman ilmetessä, joka vaikuttaa laitokseen rahoitukselliseen tai taloudelliseen tilanteeseen.
3 artikla
Kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden maantieteellinen sijaintipaikka
1. Jollei 2 ja 3 kohdasta muuta johdu, kaupankäyntivarastoon kuuluvat vastuut kohdennetaan velallisen sijaintipaikkaan.
2. Niiden kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden osalta, joihin sovelletaan omien varojen vaatimuksia asetuksen (EU) N:o 575/2013 kolmannessa osassa olevan IV osaston 5 luvun nojalla, laitosten on määritettävä maantieteellinen sijaintipaikka kertomalla niiden yhteenlaskettu riskien määrä jäljempänä olevien lukujen välisellä suhdeluvulla:
a)
omien varojen vaatimukset osasalkuille, jotka jaotellaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 kolmannessa osassa olevan IV osaston 5 luvussa säädetyn mallin mukaisesti määritetyn maantieteellisen sijaintipaikan mukaisesti; sekä
b)
a alakohdan nojalla määritettyjen omien varojen vaatimusten summa kaikkien maantieteellisten sijaintipaikkojen osalta.
3. Laitokset, joiden kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden kokonaismäärä on enintään kaksi prosenttia niiden yleisten luottovastuiden, kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden ja arvopaperistettujen vastuiden kokonaismäärästä, voivat kohdentaa kyseiset vastuut laitoksen kotijäsenvaltioon.
4. Laitosten on laskettava 3 kohdassa tarkoitettu prosenttiosuus vuosittain ja tapauskohtaisesti. Tapauskohtainen laskelma vaaditaan sellaisen tapahtuman ilmetessä, joka vaikuttaa laitoksen rahoitukselliseen tai taloudelliseen tilanteeseen.
4 artikla
Arvopaperistettujen vastuiden maantieteellinen sijaintipaikka
1) Arvopaperistettu vastuu on kohdennettava suojattavien vastuiden vastapuolen sijaintipaikkaan.
2) Jos tietyn arvopaperistetun vastuun suojattavien vastuiden vastapuolelle voidaan osoittaa useampi kuin yksi sijaintipaikka, kyseinen vastuu voidaan kohdentaa sen suojattavien vastuiden vastapuolen sijaintipaikkaan, jolla on suurin osuus suojattavista arvopaperistetuista vastuista.
3) Arvopaperistetut vastuut, joiden osalta ei ole saatavilla tietoja suojattavista arvopaperistetuista vastuista, voidaan kohdentaa laitoksen kotijäsenvaltioon, jos laitos ei ilman kohtuutonta vaivaa tietojen saamiseksi kykene määrittämään suojattavien vastuiden vastapuolta saatavilla olevien sisäisten tai ulkoisten tietojen perusteella.
5 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 4 päivänä kesäkuuta 2014.