PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1241/2012
ze dne 11. prosince 2012,
kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 1138/2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V srpnu 2010 Komise prostřednictvím oznámení o zahájení řízení zveřejněným dne 13. srpna 2010 (2) zahájila řízení s ohledem na dovoz některých mastných alkoholů a jejich směsí (dále jen „mastné alkoholy“) pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (dále jen „dotčené země“).
(2)
V květnu 2011 uložila Komise nařízením (EU) č. 446/2011 (3) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní antidumpingové clo na dovoz mastných alkoholů pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie a v listopadu 2011 bylo na stejný dovoz uloženo konečné antidumpingové clo prováděcím nařízením Rady (EU) č. 1138/2011 (4) (dále jen „konečné nařízení“).
(3)
Dne 21. ledna 2012, společnost PT Ecogreen Oleochemicals, indonéský vyvážející výrobce mastných alkoholů, společnost Ecogreen Oleochemicals (Singapur) Pte. Ltd a společnost Ecogreen Oleochemicals GmbH (dále společně označené jako „skupina Ecogreen“) podaly u Tribunálu žalobu (věc T-28/12) na zrušení konečného nařízení, pokud jde o uložení antidumpingového cla ve vztahu ke skupině Ecogreen. Skupina Ecogreen napadla úpravu své vývozní ceny provedené na základě čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení za účelem srovnání této vývozní ceny s běžnou hodnotou.
(4)
Dne 16. února 2012 rozhodl Soudní dvůr ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P Rada Evropské unie a Evropská komise v. Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) a Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT). Soudní dvůr zamítl hlavní kasační opravné prostředky a vedlejší kasační opravné prostředky proti rozhodnutí Tribunálu ve věci T-249/06 Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) a Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) v. Rada Evropské unie. Tribunál zrušil článek 1 nařízení Rady (ES) č. 954/2006 (5), pokud jde o společnost Interpipe NTRP VAT, mimo jiné z důvodu zjevně nesprávného posouzení při provádění úpravy na základě čl. 2 odst. 10 písm. i), a pokud jde o společnost Interpipe Niko Tube ZAT, na základě jiných důvodů.
(5)
Vzhledem k tomu, že faktické okolnosti, pokud jde o úpravu provedenou podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, zejména kombinace těchto faktorů: objem přímého prodeje do třetích zemí nižší než 8 % (1-5 %) veškerého vývozu; existence společného vlastnictví/kontroly obchodníka a vyvážejícího výrobce; povaha funkcí obchodníka a vyvážejícího výrobce, jsou v případě skupiny Ecogreen podobné jako v případě společnosti Interpipe NTRP VAT, je považováno za vhodné znovu vypočítat dumpingové rozpětí pro skupinu Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i), a odpovídajícím způsobem změnit konečné nařízení.
A. NOVÉ POSOUZENÍ ZJIŠTĚNÍ NA ZÁKLADĚ ROZSUDKU TRIBUNÁLU
(6)
Na základě zrušení úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) činí dumpingové rozpětí stanovené pro skupinu Ecogreen, vyjádřené jako procentní podíl z dovozní ceny CIF na hranice Unie před proclením, méně než 2 %, a proto se v souladu s čl. 9 odst. 3 základního nařízení považuje za zanedbatelné. S ohledem na tyto okolnosti by šetření týkající se skupiny Ecogreen mělo být zastaveno, aniž by byla uložena jakákoli opatření.
(7)
Dumpingové rozpětí pro všechny společnosti v Indonésii jiné než pro vyvážejícího výrobce s individuálním rozpětím, stanovené na základě největšího dumpingového rozpětí spolupracujícího indonéského vyvážejícího výrobce, by mělo být přezkoumáno s přihlédnutím k nově vypočtenému dumpingovému rozpětí pro skupinu Ecogreen.
B. POSKYTNUTÍ INFORMACÍ
(8)
Dotčené zúčastněné strany byly informovány o návrhu týkajícím se přezkumu sazeb antidumpingového cla prostřednictvím dvou dokumentů, prvního ze dne 13. června 2012 a druhého ze dne 25. září 2012. Všem stranám byla také poskytnuta lhůta, ve které mohly po obdržení jednotlivých dokumentů poskytujících příslušné informace vznést námitky v souladu se základním nařízením.
(9)
Vyjádření k dokumentu ze dne 13. června 2012 zaslala společnost P.T. Musim Mas (PTMM), druhý vyvážející výrobce v Indonésii, jakož i jeden výrobce v Unii a jeden vyvážející výrobce v Malajsii. Společnost PTMM rovněž požádala o slyšení před útvary Komise a toto slyšení jí bylo umožněno.
(10)
Společnost PTMM, pro kterou byla rovněž provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i), namítala, že rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P by měl vést k novému výpočtu jejího dumpingové rozpětí podobně jako u skupiny Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i), neboť v případě, že je vytvořena jediná hospodářská entita, která se skládá z vyvážejícího výrobce a obchodníka, není možné provést úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Společnost rovněž tvrdila, že důkazní břemeno týkající se nutnosti provedení úpravy nesou orgány, přičemž v případě společnosti PTMM tuto nutnost neprokázaly. Společnost dále tvrdila, že její okolnosti jsou totožné s okolnostmi v případě skupiny Ecogreen a že případný rozdíl v zacházení by proto znamenal diskriminaci.
(11)
Pokud jde o připomínky vznesené společností PTMM, je třeba poznamenat, že ze soudního rozsudku ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P nevyplývá, že je-li vytvořena jediná hospodářská entita, nelze provést úpravu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Jak bylo vysvětleno v konečném nařízení, v komunikaci se společností, jakož i níže, v případě společnosti PTMM je úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i) považována za odůvodněnou.
(12)
Existuje řada rozdílů mezi okolnostmi týkajícími se uvedených dvou indonéských vyvážejících výrobců, zejména kombinace následujících skutečností: úroveň přímého prodeje na vývoz uskutečněného výrobcem; význam činností a funkcí obchodníka týkající se produktů pocházejících ze společností, jež s ním nejsou ve spojení; existence smlouvy mezi obchodníkem a výrobcem, která stanoví, že obchodník za prodej na vývoz obdrží provizi. Vzhledem k rozdílu v okolnostech týkajících se uvedených dvou společností je třeba tvrzení o diskriminaci zamítnout.
(13)
Připomíná se, že společnost PTMM rovněž podala u Tribunálu žalobu (věc T-26/12) na zrušení konečného nařízení, pokud jde o antidumpingové clo ve vztahu ke společnosti PTMM.
(14)
Jeden vyvážející výrobce z Malajsie tvrdil, že rozsudek ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P ani skutečnosti, které v něm jsou uvedeny, nehovoří ve prospěch nového výpočtu rozpětí pro skupinu Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Zdůraznil, že podle zjištění Tribunálu ve věci T-249/06 došlo ke zjevně nesprávnému posouzení při použití čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, pokud jde o úpravu, kterou Rada provedla ve vztahu k vývozní ceně účtované společností Sepco v souvislosti s transakcemi týkajícími se trubek vyrobených společností Interpipe NTRP VAT, ale nikoliv trubek vyrobených společností Interpipe Niko Tube ZAT. Vzhledem k rozdílné situaci v případě společnosti Interpipe NTRP VAT a v případě společnosti Interpipe Niko Tube ZAT nemohly být tudíž faktické okolnosti týkající se skupiny Ecogreen současně podobné okolnostem těchto dvou společností.
(15)
Toto tvrzení se přijímá. Situace skupiny Ecogreen je skutečně podobná situaci společnosti Interpipe NTRP VAT. Toto zjištění opravňuje nutnost uskutečnit příslušné kroky k novému výpočtu dumpingového rozpětí pro skupinu Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i).
(16)
Vyvážející výrobce v Malajsii dále tvrdil, že situace skupiny Ecogreen, jak je popsána v konečném nařízení, není podobná ani situaci společnosti Interpipe NTRP VAT. Po přehodnocení přesných faktických okolností týkajících se skupiny Ecogreen se však má za to, že jsou dostatečně podobné okolnostem v případě společnosti Interpipe NTRP VAT, neboť stejný druh kontroly, který byl zjištěn Tribunálem v případě společnosti Interpipe NTRP VAT při posuzování, zda je provádění obchodní činnosti ve společnosti pod kontrolou vyvážejícího výrobce nebo zda existuje společná kontrola, byl shledán v případě skupiny Ecogreen, přičemž tato skutečnost spolu s několika dalšími faktory, jak je uvedeno ve 4. bodě odůvodnění, vede k závěru, že úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení neměla být provedena.
(17)
Tentýž vyvážející výrobce v Malajsii vedle svého argumentu týkajícího se podobností mezi situací skupiny Ecogreen a okolnostmi věci T-249/06 tvrdil, že poskytnuté informace zaslané dne 13. června 2012 nebyly dostatečné a že měly být zveřejněny dodatečné informace o podstatných skutečnostech a úvahách, které opravňují nový výpočet pro skupinu Ecogreen. Jeden výrobce v Unii rovněž uvedl, že v obou případech bylo poskytnutí informací, jak je uvedeno v 8. bodě odůvodnění, nedostatečné, a tvrdil, že mu bylo upřeno právo na obhajobu.
(18)
V této souvislosti se připomíná, že některé údaje týkající se jednotlivých společností mají důvěrnou povahu a nemohou být poskytnuty třetím stranám. Povaha faktických okolností v případě skupiny Ecogreen, jež jsou podobné okolnostem v případě společnosti Interpipe NTRP VAT, jak je uvedeno v 5. bodě odůvodnění, byla nicméně dne 13. června 2012 a dne 25. září 2012 zpřístupněna zúčastněným stranám, jimž byla poskytnuta lhůta, ve které mohly po obdržení jednotlivých dokumentů poskytujících příslušné informace vznést námitky v souladu se základním nařízením.
(19)
V odpovědi na druhý dokument zaslaný dne 25. září 2012 strany většinou jen znovu zopakovaly svá tvrzení, která uvedly v odpovědích na první dokument ze dne 13. června 2012.
(20)
Společnost PTMM rozpracovala připomínky na základě svého hlavního argumentu, podle něhož existence jediné hospodářské entity společnosti PTMM a jejího obchodníka vylučuje úpravu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, přičemž tvrdila, že orgány posouvají soudní doktrínu jediné hospodářské entity do oblasti funkčního přístupu, kdy by bylo zapotřebí provést analýzu funkcí obchodníka ve spojení.
(21)
Je třeba poznamenat, že tento bod se týká právní otázky, která je předmětem právě projednávaného případu.
(22)
Společnost PTMM dále tvrdila, že argumenty ve 12. bodě odůvodnění nejsou přesvědčivé ani dostačující k rozlišení okolností v případě skupiny Ecogreen a společnosti PTMM.
(23)
V tomto ohledu stačí uvést, že podle ustálené judikatury nepředstavuje rozdílné zacházení se společnostmi, jejichž situace není totožná, diskriminaci (6). V dané souvislosti byl každý jednotlivý případ posuzován na základě svých konkrétních výsledků proti zjištěním rozsudků ve věci T-249/09 a spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P.
(24)
První argument: Úroveň přímého prodeje na vývoz dosažená výrobcem. Společnost PTMM uvedla, že nemá žádné oddělení marketingu a prodeje, a tvrdila, že veškerý prodej uskutečněný přímo výrobcem v Indonésii (a ne obchodníkem ve spojení) byl prováděn pouze za účelem dosažení souladu s právními požadavky. Funkce marketingu a prodeje vykonával obchodník v Singapuru. Z tohoto důvodu společnost PTMM tvrdila, že tento argument není důvodem pro úpravu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, ani pro stanovení rozdílu mezi společností PTMM na jedné straně a společností Interpipe NTRP VAT na straně druhé.
(25)
Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení se provede spravedlivé srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou na stejné obchodní úrovni s náležitým přihlédnutím k rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen. Nejsou-li takto určená běžná hodnota a vývozní cena srovnatelné na tomto základě, provedou se pokaždé náležité individuální úpravy o rozdíly u činitelů, na které bylo upozorněno a které prokazatelně ovlivňují ceny a srovnatelnost cen.
(26)
Na tomto základě, a jak je vysvětleno ve 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, byly úpravy o rozdíly mimo jiné v provizích mezi vývozní prodejní cenou a prodejní cenou na domácím trhu v původním šetření považovány za odůvodněné vzhledem k rozdílným obchodním kanálům mezi vývozem do Evropské unie a prodejem na domácím trhu.
(27)
Argumenty předložené společností PTMM nejsou v rozporu s prvním tvrzením, tj. že úroveň přímého prodeje na vývoz uskutečněného společností PTMM je vyšší než u společnosti Interpipe NTRP VAT a že tato skutečnost odlišuje společnost PTMM od skupiny Ecogreen. Z úrovně přímého prodeje na vývoz lze jen vyvodit, že vývozní prodej společnosti PTMM se neuskutečňuje pouze prostřednictvím obchodníka ve spojení v Singapuru, ale také z Indonésie.
(28)
Druhý argument: Význam činností a funkcí obchodníka týkající se produktů pocházejících ze společností, které nejsou ve spojení. Společnost PTMM tvrdila, že zatímco nepopírá, že činnosti obchodníka ve spojení zahrnovaly řadu různých produktů na bázi palmového oleje, má tento argument za chybný, neboť se zakládá na činnostech mimo oblast působnosti původního šetření.
(29)
Za účelem posouzení, zda funkce obchodníka nejsou činnostmi vnitřního obchodního oddělení, ale jsou srovnatelné s funkcemi obchodního zástupce pracujícího za provizi ve smyslu rozsudku Tribunálu ve věci T-249/06, je třeba posuzovat činnosti obchodníka s ohledem na hospodářskou realitu. Existují podobnosti, pokud jde o funkce obchodníka, co se týče dotčeného produktu a ostatních produktů, s nimiž obchoduje. To potvrzuje skutečnost, že, jak je uvedeno ve 30. a 31. bodě odůvodnění, vztah mezi společností PTMM a obchodníkem ve spojení, včetně jeho funkcí, pokud jde o většinu, ne-li o všechny produkty - včetně dotčeného výrobku - se řídí jedinou smlouvou, aniž jsou rozlišovány jednotlivé výrobky. Je třeba poznamenat, že celkové činnosti obchodníka byly v podstatné míře založeny na dodávkách pocházejících od společností, které nejsou ve spojení. Funkce obchodníka jsou proto obdobné funkcím obchodního zástupce vykonávajícího svou činnost za provizi.
(30)
Třetí argument: Existence smlouvy mezi obchodníkem a výrobcem, která stvrzuje, že obchodník za prodej na vývoz obdrží provizi. Společnost PTMM tvrdila, že tato smlouva byla rámcová dohoda za účelem regulace převodní ceny mezi stranami ve spojení v souladu s použitelnými daňovými pokyny Indonésie/Singapuru a mezinárodně přijatými pokyny pro převodní ceny.
(31)
Skutečnost, že tato dohoda může být rovněž použita pro výpočet obvyklé ceny v souladu s platnými daňovými pokyny, neodporuje zjištění, že na základě uvedené dohody obdržel obchodník provizi ve formě fixní marže pouze za mezinárodní prodej a činnosti spojené s marketingem. Zjištění, že účelem smlouvy bylo řídit vztah mezi společností PTMM a obchodníkem a neměla být omezena jen na převodní ceny nebo daňové otázky, je odůvodněno samotným názvem a podmínkami této smlouvy. Smlouva tedy představuje nepřímý důkaz toho, že funkce obchodníka jsou podobné funkcím obchodního zástupce pracujícího za provizi.
(32)
S ohledem na výše uvedené argumenty dosáhly orgány úrovně důkazů vyžadované ustálenou judikaturou (7): svá zjištění opíraly o přímé nebo alespoň nepřímé důkazy. Co se týče společnosti PTMM a z důvodů vysvětlených výše, je úprava vývozní ceny podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení odůvodněná, a stávající úroveň antidumpingového cla by tudíž měla být zachována.
C. ZÁVĚR
(33)
Na základě výše uvedených skutečností by celní sazby použitelné pro společnost Ecogreen a všechny ostatní společnosti v Indonésii (kromě společnosti P.T. Musim Mas) měly být změněny. Pozměněné sazby se použijí se zpětnou působností ode dne vstupu prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 v platnost včetně veškerého dovozu, který v období mezi 12. květnem 2011 a 11. listopadem 2011 podléhal prozatímnímu clu. Konečné antidumpingové clo zaplacené nebo zaúčtované podle článku 1 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 v původním znění a prozatímní antidumpingová cla vybraná s konečnou platností podle článku 2 téhož nařízení v původním znění přesahující celní sazbu uvedenou v čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 ve znění tohoto nařízení by měla být tudíž vrácena nebo prominuta. Žádost o vrácení nebo prominutí by se měla podávat u vnitrostátních celních orgánů v souladu s platnými celními předpisy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V tabulce v čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 se řádek týkající se Indonésie nahrazuje tímto:
Země
Společnost
Konečné antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Doplňkový kód TARIC
„Indonésie
P.T. Ecogreen Oleochemicals Batam, Kabil, Batam,
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
0,00
45,63
B111
B112
Všechny ostatní společnosti
45,63
B999“
Článek 2
Cla zaplacená nebo zaúčtovaná podle článku 1 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 v původním znění a prozatímní cla vybraná s konečnou platností podle článku 2 téhož nařízení v původním znění, které přesahují částku stanovenou v článku 1 tohoto nařízení, se vrátí nebo prominou. Žádost o vrácení nebo prominutí se podává u vnitrostátních celních orgánů v souladu s platnými celními předpisy.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 12. listopadu 2011.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. prosince 2012.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1241/2012,
annettu 11 päivänä joulukuuta 2012,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta tiettyjen Intiasta, Indonesiasta ja Malesiasta peräisin olevien rasva-alkoholien ja niiden seosten tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1138/2011 muuttamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1), jäljempänä ”perusasetus”, ja erityisesti sen 9 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon ehdotuksen, jonka Euroopan komissio, jäljempänä ”komissio”, on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Komissio pani elokuussa 2010 vireille 13 päivänä elokuuta 2010 julkaistulla vireillepanoilmoituksella (2) menettelyn, joka koski Intiasta, Indonesiasta ja Malesiasta, jäljempänä ”asianomaiset maat”, peräisin olevien tiettyjen rasva-alkoholien ja niiden seosten tuontia.
(2)
Komissio otti Intiasta, Indonesiasta ja Malesiasta peräisin olevien rasva-alkoholien ja niiden seosten tuonnissa käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin toukokuussa 2011 asetuksella (EU) N:o 446/2011 (3), jäljempänä ”väliaikaista tullia koskeva asetus”, ja samaa tuontia koskeva lopullinen polkumyyntitulli otettiin käyttöön marraskuussa 2011 neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1138/2011 (4), jäljempänä ”lopullista tullia koskeva asetus”.
(3)
Indonesialainen rasva-alkoholien ja niiden seosten vientiä harjoittava tuottaja PT Ecogreen Oleochemicals, Ecogreen Oleochemicals (Singapore) Pte. Ltd ja Ecogreen Oleochemicals GmbH, joista käytetään jäljempänä yhteistä nimitystä ”Ecogreen”, toimitti 21 päivänä tammikuuta 2012 unionin yleiseen tuomioistuimeen hakemuksen (asia T-28/12), jossa se haki lopullista tullia koskevan asetuksen kumoamista Ecogreeniin sovellettavan polkumyyntitullin osalta. Ecogreen kyseenalaisti vientihintaansa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan nojalla tehdyn oikaisun, jota käytettiin vertailtaessa vientihintaa normaaliarvoon tämän yrityksen osalta.
(4)
Unionin tuomioistuin antoi 16 päivänä helmikuuta 2012 tuomion yhdistetyissä asioissa C-191/09 P ja C-200/09 P, Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio v. Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) ja Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT). Tuomioistuin hylkäsi muutoksenhaut ja vastamuutoksenhaut, jotka koskivat yleisen tuomioistuimen tuomiota asiassa T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) ja Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) v. Euroopan unionin neuvosto. Yleinen tuomioistuin oli kumonnut neuvoston asetuksen (EY) N:o 954/2006 (5) 1 artiklan Interpipe NTRP VAT -yrityksen osalta muun muassa sillä perusteella, että 2 artiklan 10 kohdan i alakohtaan perustuvassa oikaisussa oli tehty ilmeinen arviointivirhe, ja Interpipe Niko Tube ZAT -yrityksen osalta muulla perusteella.
(5)
Ecogreenin ja Interpipe NTRP VAT:n tapauksessa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan nojalla tehtävää oikaisua koskevat tosiasialliset olosuhteet - etenkin seuraavat tekijät yhdistettyinä - ovat samanlaiset: suora myynti kolmansiin maihin alle 8 prosenttia (1-5 %) kaikesta vientimyynnistä, kauppiaan ja vientiä harjoittavan tuottajan yhteinen omistuspohja tai yhteinen valvonta sekä kauppiaan ja vientiä harjoittavan tuottajan toimien luonne. Sen vuoksi on aiheellista laskea uudelleen Ecogreeniin sovellettava polkumyyntimarginaali tekemättä 2 artiklan 10 kohdan i alakohtaan perustuvaa oikaisua ja muuttaa lopullisia tulleja koskevaa asetusta.
A. PÄÄTELMIEN UUDELLEENARVIOINTI YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMION POHJALTA
(6)
Kun 2 artiklan 10 kohdan i alakohtaan perustuva oikaisu poistetaan, Ecogreenille vahvistettu polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina CIF-tuontihinnasta unionin rajalla tullaamattomana on alle 2 prosenttia, ja sen katsotaan sen vuoksi olevan vähimmäistasoa perusasetuksen 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Näin ollen tutkimus olisi lopetettava Ecogreenin osalta ilman toimenpiteiden käyttöönottoa.
(7)
Polkumyyntimarginaali, jota sovelletaan kaikkiin indonesialaisiin yrityksiin lukuun ottamatta sitä toista vientiä harjoittavaa tuottajaa, jolle on vahvistettu yksilöllinen marginaali, perustui yhteistyössä toimineiden indonesialaisten vientiä harjoittavien tuottajien korkeimpaan marginaaliin, ja sitä olisi tarkistettava, jotta siinä voidaan ottaa huomioon Ecogreenin uudelleen laskettu polkumyyntimarginaali.
B. ILMOITTAMINEN
(8)
Polkumyyntitullien tarkistamista koskevasta ehdotuksesta ilmoitettiin asianomaisille osapuolille kahdella ilmoituksella, joista ensimmäinen lähetettiin 13 päivänä kesäkuuta 2012 ja toinen 25 päivänä syyskuuta 2012. Perusasetuksen säännösten mukaisesti kaikille osapuolille asetettiin määräaika, jonka kuluessa ne voivat tehdä huomautuksia ilmoitusten johdosta.
(9)
Kesäkuun 13 päivänä 2012 lähetetystä ilmoituksesta saatiin huomautuksia P.T. Musim Mas -yritykseltä, jäljempänä ”PTMM”, eli toiselta intialaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, yhdeltä unionin tuottajalta ja yhdeltä malesialaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta. PTMM myös pyysi mahdollisuutta tulla komission yksiköiden kuulemaksi, ja sille myönnettiin tällainen mahdollisuus.
(10)
PTMM, jonka osalta oli myös tehty perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohtaan perustuva oikaisu, väitti, että tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-191/09 P ja C-200/09 antaman tuomion vuoksi myös sen polkumyyntimarginaali olisi laskettava uudelleen ilman 2 artiklan 10 kohdan i alakohtaan perustuvaa oikaisua samoin kuin Ecogreenin tapauksessa, koska sen jälkeen kun vientiä harjoittavasta tuottajasta ja kauppiaasta muodostuvan yhden taloudellisen yksikön olemassaolo on todettu, 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukaisia oikaisuja ei voida tehdä. Lisäksi yritys väitti, että toimielimillä on todistustaakka sen osalta, että oikaisu olisi tehtävä, mutta että ne eivät olleet todistaneet oikaisun tarvetta PTMM:n tapauksessa. Se väitti myös, että sen ja Ecogreenin olosuhteet olivat samat ja että niiden erilainen kohtelu olisi syrjintää.
(11)
PTMM:n esittämien huomautusten osalta on syytä huomata, että tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-191/09 P ja C-200/09 P antamasta tuomiosta ei seuraa, että heti kun yhden taloudellisen yksikön olemassaolo on vahvistettu, ei perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukaisia oikaisuja voida tehdä. Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukaista oikaisua pidetään PTMM:n osalta perusteltuna, kuten lopullista tullia koskevassa asetuksessa, yrityksen kanssa käydyssä viestinnässä ja jäljempänä on selitetty.
(12)
Kyseessä olevien kahden indonesialaisen vientiä harjoittavan tuottajan olosuhteissa on useita eroavaisuuksia, jotka koskevat etenkin seuraavia: tuottajan suoran vientimyynnin määrä; etuyhteydettömiltä yrityksiltä hankittuja tuotteita koskevien kauppiaan toimien ja tehtävien merkittävyys; kauppiaan ja tuottajan välinen sopimus, jossa määrätään, että kauppias saa palkkion vientimyynnistä. Koska näiden kahden yrityksen olosuhteet ovat erilaiset, syrjintää koskeva väite on hylättävä.
(13)
Todetaan, että PTMM on lisäksi toimittanut yleiseen tuomioistuimeen hakemuksen (asia T-26/12), jossa se vaatii lopullista tullia koskevan asetuksen kumoamista PTMM-yritykseen sovellettavan polkumyyntitullin osalta.
(14)
Eräs malesialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että yhdistetyissä asioissa C-191/09 P ja C-200/09 P annettu tuomio tai siihen sisältyvät tosiseikat eivät antaneet perustetta Ecogreeniin sovellettavan marginaalin uudelleen laskemiselle ilman 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukaista oikaisua. Se huomautti yleisen tuomioistuimen todenneen asiassa T-249/06 on perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan soveltamisessa tapahtunut ilmeinen arviointivirhe siltä osin kuin neuvosto on oikaissut Sepcon vientihintaa Interpipe NTRP VAT:n valmistamia putkia koskevien liiketoimien osalta mutta ei siltä osin kuin Sepcon vientihintaa on oikaistu Niko Tube ZAT:n tuottamia putkia koskevien liiketoimien osalta. Ecogreenin tosiasialliset olosuhteet eivät siis voisi olla samanlaiset kuin sekä Interpipe NTRP VAT:n että Interpipe Niko Tube ZAT:n olosuhteet, koska näiden kahden yrityksen tilanteet ovat erilaiset.
(15)
Tämä väite hyväksytään. Ecogreenin ja Interpipe NTRP VAT:n tilanteet ovat todellakin samanlaiset. Tämän päätelmän perusteella on aiheellista laskea uudelleen Ecogreeniin sovellettava polkumyyntimarginaali ilman 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukaista oikaisua.
(16)
Sama malesialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti lisäksi, että lopullista tullia koskevassa asetuksessa kuvattu Ecogreenin tilanne ei ole edes samanlainen kuin Interpipe NTRP VAT:n tilanne. Ecogreenin täsmällisten tosiasiallisten olosuhteiden uudelleenarvioinnin perusteella katsotaan kuitenkin, että ne ovat riittävän samanlaiset kuin Interpipe NTRP VAT:n olosuhteet, sillä yleisen tuomioistuimen Interpipe NTRP VAT:n osalta toteama valvonta, joka tuli esiin arvioitaessa sitä, kuuluuko myyntiä harjoittava yritys vientiä harjoittavan tuottajan valvontaan tai kuuluvatko molemmat yritykset yhteisen valvonnan piiriin, on todettu myös Ecogreenin osalta, mikä johtaa siihen päätelmään, ettei perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukaista oikaisua olisi pitänyt tehdä, kuten johdanto-osan 4 kappaleessa todetaan.
(17)
Sama malesialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti vaihtoehtona väitteelleen, joka koski Ecogreenin tilanteen ja asian T-249/06 mukaisten olosuhteiden välisiä samankaltaisuuksia, että 13 päivänä kesäkuuta 2012 lähetetty ilmoitus oli puutteellinen ja että tarvittaisiin toinen ilmoitus, jossa esitetään olennaiset tosiseikat ja huomiot, joiden nojalla Ecogreenia koskeva uudelleenlaskenta on perusteltu. Myös yksi unionin tuottaja huomautti, että molemmat johdanto-osan 8 kappaleessa tarkoitetut ilmoitukset olivat puutteellisia ja että sen puolustautumisoikeuksia oli loukattu.
(18)
Tältä osin muistutetaan, että yksittäisiin yrityksiin liittyviä tiettyjä, luonteeltaan luottamuksellisia yksityiskohtia ei voida luovuttaa kolmansille osapuolille. Ecogreenin tosiasialliset olosuhteet - jotka ovat samanlaiset kuin Interpipe NTRP VAT:n olosuhteet, kuten johdanto-osan 5 kappaleessa todetaan - ilmoitettiin kuitenkin 13 päivänä kesäkuuta 2012 ja 25 päivänä syyskuuta 2012 asianomaisille osapuolille, joille annettiin määräaika, jonka kuluessa ne voisivat esittää huomautuksia ilmoitusten johdosta perusasetuksen säännösten mukaisesti.
(19)
Vastauksena 25 päivänä syyskuuta 2012 lähetettyyn toiseen ilmoitukseen osapuolet lähinnä toistivat väitteensä, jotka ne olivat esittäneet vastauksena 13 päivänä kesäkuuta 2012 lähetettyyn ensimmäiseen ilmoitukseen.
(20)
PTMM on kehittänyt edelleen huomautuksiaan, jotka pohjautuivat sen pääväitteeseen, jonka mukaan PTMM:n ja sen kauppiaan muodostama yksi taloudellinen yksikkö sulkee pois perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukaisen oikaisun väittäen, että toimielimet siirtyvät tuomioistuinten vahvistamasta yhden taloudellisen yksikön doktriinista toiminnalliseen lähestymistapaan, jossa vaadittaisiin etuyhteydessä olevan kauppiaan toiminnan analysoimista.
(21)
On syytä huomata, että tämä kysymys koskee oikeuskysymystä, jota käsitellään vireillä olevassa tuomioistuinasiassa.
(22)
Lisäksi PTMM väitti, että edellä 12 kappaleessa esitetyt väitteet eivät ole vakuuttavia eivätkä ne riitä siihen, että Ecogreenin ja PTMM:n olosuhteiden välille voitaisiin tehdä ero.
(23)
Tässä yhteydessä riittää sen toteaminen, että tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan syrjintää ei ole se, että yrityksiä kohdellaan eri tavoin, jos niiden tilanne ei ole samanlainen. (6) Tämä huomioon ottaen kukin yksittäinen tapaus arvioitiin yksilöllisten ominaisuuksiensa osalta asiassa T-249/09 ja yhdistetyissä asioissa C-191/09 P ja C-200/09 P annettujen tuomioiden päätelmien perusteella.
(24)
Ensimmäinen väite: tuottajan suoran vientimyynnin määrä. PTMM ilmoitti, ettei sillä ole markkinointi- ja myyntiosastoa ja väitti, että kaikki myynti, joka tapahtui suoraan indonesialaiselta tuottajalta (eikä etuyhteydessä olevan kauppiaan kautta), myytiin suoraan vain oikeudellisten vaatimusten noudattamisen vuoksi. Markkinointi- ja myyntitoiminnan toteutti sen kauppias Singaporessa. Tämän vuoksi PTMM väitti, ettei ole olemassa perusteita perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukaiselle oikaisulle eikä sille, että PTMM:n ja Interpipe NTRP VAT:n välille tehtäisiin ero.
(25)
Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdassa säädetään, että vientihinnan ja normaaliarvon välillä on tehtävä tasapuolinen vertailu samassa kaupan portaassa ottaen asianmukaisesti huomioon muut hintojen vertailukelpoisuuteen vaikuttavat erot. Jolleivät muodostettu normaaliarvo ja vientihinta ole verrattavissa, on kussakin tapauksessa otettava oikaisujen muodossa asianmukaisesti huomioon, tapauksen asianhaarat tutkien, hintoihin ja siten niiden vertailukelpoisuuteen vaikuttavat väitetyt ja osoitetut eroavuudet.
(26)
Tämän perusteella - kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 38 kappaleessa selitetään - alkuperäisten tutkimusten aikana tehtyjä oikaisuja, joita tehtiin muun muassa vientihintojen ja kotimarkkinamyynnin hintojen välisten palkkioerojen huomioon ottamiseksi, pidettiin perusteltuina, koska Euroopan unioniin suuntautuneen vientimyynnin ja kotimarkkinamyynnin myyntikanavissa oli eroja.
(27)
PTMM:n esittämät väitteet eivät ole ristiriidassa ensimmäisen väitteen kanssa, eli sen, että PTMM:n suoran vientimyynnin määrä on suurempi kuin Interpipe NTRP VAT:n suoran vientimyynnin määrä ja että tämä tosiseikka erottaa PTMM:n ja Ecogreenin toisistaan. Kun otetaan huomioon suoran vientimyynnin määrä, on väistämättä pääteltävä, että sen lisäksi, että PTMM:n vientimyyntiä suorittaa siihen etuyhteydessä oleva singaporelainen kauppias, sitä suoritetaan myös Indonesiasta.
(28)
Toinen väite: etuyhteydettömiltä yrityksiltä hankittuja tuotteita koskevien kauppiaan toimien ja tehtävien merkittävyys. Vaikka PTMM ei kieltänytkään, että siihen etuyhteydessä oleva kauppias harjoitti moniin erilaisiin palmuöljypohjaisiin tuotteisiin liittyvää toimintaa, se katsoi, että väite oli virheellinen, koska se perustui alkuperäisen tutkimuksen soveltamisalan ulkopuolisiin toimintoihin.
(29)
Jotta voidaan arvioida, onko kauppiaan toiminta sisäisen myyntiosaston toimintaa vai toimintaa, joka muistuttaa palkkioperusteisen edustajan toimintaa yleisen tuomioistuimen asiassa T-249/06 antamassa tuomiossa tarkoitetulla tavalla, kauppiaan toimet on arvioitava taloudellisten realiteettien pohjalta. Kauppiaan toiminnassa on samankaltaisuuksia tarkasteltavana olevan tuotteen ja muiden myytyjen tuotteiden osalta. Tätä tukee se jäljempänä 30 ja 31 kappaleessa pohdittu tosiseikka, että PTMM:n ja siihen etuyhteydessä olevan kauppiaan suhteesta - mukaan luettuna kauppiaan toiminta lähes kaikkien tuotteiden, myös tarkasteltavana olevan tuotteen osalta - määrätään yhdellä sopimuksella, jossa ei tehdä eroja tuotteiden välillä. On syytä huomata, että kauppiaan toiminta kokonaisuudessaan perustui merkittävässä määrin etuyhteydettömistä yrityksistä peräisin oleviin toimituksiin. Sen vuoksi kauppiaan toiminta muistuttaa palkkioperusteisen edustajan toimintaa.
(30)
Kolmas väite: kauppiaan ja tuottajan välinen sopimus, jossa määrätään, että kauppias saa palkkion vientimyynnistä. PTMM väitti tämän sopimuksen olevan pääsopimus, jolla määrätään etuyhteydessä olevien osapuolten välisistä siirtohinnoista ja joka on tehty sovellettavien Indonesian/Singaporen vero-ohjeiden ja siirtohintoja koskevien kansainvälisesti hyväksyttyjen ohjeiden noudattamiseksi.
(31)
Se, että kyseistä sopimusta voidaan käyttää myös markkinaehtoisten hintojen määrittämiseen sovellettavien vero-ohjeiden mukaisesti, ei ole ristiriidassa sen havainnon kanssa, että sopimuksen mukaan kauppias sai määrätyn voittomarginaalin muodossa annettavan palkkion ainoastaan kansainvälisestä markkinointi- ja myyntitoiminnastaan. Jo sopimuksen nimi ja säännöt ovat perusteena havainnolle, että sopimuksen tarkoituksena oli määrätä PTMM:n ja kauppiaan välisestä suhteesta eikä sitä ollut rajoitettu siirtohinnoitteluun tai verokysymyksiin. Sopimus on näin ollen aihetodiste siitä, että kauppiaan toiminta muistuttaa palkkioperusteisen edustajan toimintaa.
(32)
Edellä esitettyjen väitteiden perusteella toimielimet ovat saavuttaneet vakiintuneessa oikeuskäytännössä (7) vaaditun näyttökynnyksen: niiden päätelmät perustuivat suoriin tai vähintäänkin aihetodisteisiin. Edellä esitettyjen syiden perusteella todetaan PTMM:n osalta, että vientihintaan tehty perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukainen oikaisu on perusteltu ja polkumyyntitulli olisi sen vuoksi pidettävä nykyisellä tasolla.
C. PÄÄTELMÄ
(33)
Edellä esitetyn perusteella olisi muutettava tulleja, joita sovelletaan Ecogreeniin ja kaikkiin muihin yrityksiin Indonesiassa (lukuun ottamatta P.T. Musim Mas -yritystä). Muutettuja tulleja olisi sovellettava taannehtivasti täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1138/2011 voimaantulopäivästä, myös tuontiin, johon on sovellettu väliaikaista tullia 12 päivän toukokuuta 2011 ja 11 päivän marraskuuta 2011 välisenä aikana. Sen vuoksi olisi palautettava tai peruutettava täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1138/2011 alkuperäisen asun 1 artiklan mukaisesti maksettu tai tileihin kirjattu lopullinen polkumyyntitulli sekä saman asetuksen alkuperäisen version 2 artiklan mukaisesti lopullisesti kannetut väliaikaiset polkumyyntitullit siltä osin kuin ne ylittävät tullin, joka on vahvistettu täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1138/2011 1 artiklan 2 kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna tällä asetuksella. Palauttamista tai peruuttamista olisi pyydettävä kansallisilta tulliviranomaisilta sovellettavan tullilainsäädännön mukaisesti,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Korvataan täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1138/2011 1 artiklan 2 kohdassa olevassa taulukossa oleva Indonesiaa koskeva kohta seuraavasti:
Maa
Yritys
Lopullinen polkumyyntitulli (euroa/nettotonni)
Taric-lisäkoodi
”Indonesia
P.T. Ecogreen Oleochemicals Batam, Kabil, Batam
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
0,00
45,63
B111
B112
Kaikki muut yritykset
45,63
B999”
2 artikla
Palautetaan tai peruutetaan täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1138/2011 alkuperäisen asun mukaisen 1 artiklan nojalla maksetut tai tileille kirjatut tullit sekä saman asetuksen alkuperäisen asun 2 artiklan mukaisesti lopullisesti kannetut väliaikaiset tullit siltä osin kuin ne ylittävät tämän asetuksen 1 artiklassa vahvistetut tullit. Palauttamista tai peruuttamista on pyydettävä kansallisilta tulliviranomaisilta sovellettavan tullilainsäädännön mukaisesti.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 12 päivästä marraskuuta 2011.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 11 päivänä joulukuuta 2012.