NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 230/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje nástroj přispívající ke stabilitě a míru
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 209 odst. 1 a čl. 212 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto nařízení představuje jeden z nástrojů, které přímo podporují vnější politiky Unie, a navazuje na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1717/2006 (2), jehož platnost skončila dne 31. prosince 2013.
(2)
Zachovávání míru, předcházení konfliktům, posilování mezinárodní bezpečnosti a pomoc obyvatelstvu, zemím a regionům, které čelí přírodním nebo člověkem způsobeným katastrofám, patří mezi hlavní cíle vnější činnosti Unie, jak jsou stanoveny mimo jiné v článku 21 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“). Krize a konflikty postihující země a regiony a další faktory, jako jsou terorismus, organizovaná trestná činnost, násilí na základě pohlaví, změna klimatu, problémy v oblasti kybernetické bezpečnosti a bezpečnostní hrozby související s přírodními katastrofami, ohrožují stabilitu a bezpečnost. K účinnému a včasnému řešení těchto otázek je zapotřebí specifických finančních zdrojů a nástrojů financování, jejichž působení může doplňovat humanitární pomoc a nástroje dlouhodobé spolupráce.
(3)
Evropská rada v závěrech ze zasedání konaného ve dnech 15. a 16. června 2001 potvrdila program Unie pro předcházení násilným konfliktům, zdůraznila politický závazek Unie usilovat o předcházení konfliktům jakožto jeden z hlavních cílů vnějších vztahů Unie a uznala, že k dosažení tohoto cíle mohou přispět nástroje rozvojové spolupráce. Závěry Rady ze dne 20. června 2011 o předcházení konfliktům znovu upozornily na hodnotu tohoto programu jakožto platného základu politiky pro další činnost Unie v oblasti předcházení konfliktům. V závěrech ze dne 17. listopadu 2009 potvrdila Rada „koncepci posílení kapacit EU pro mediaci a dialog“.
(4)
V závěrech Rady ze dne 19. listopadu 2007 o reakci EU na nestabilní situace a v závěrech Rady a zástupců vlád členských států zasedajících v Radě rovněž ze dne 19. listopadu 2007 o bezpečnosti a rozvoji bylo zdůrazněno, že propojení mezi rozvojem a bezpečností by mělo být východiskem pro strategie a politiky Unie, aby se tak přispělo k soudržnosti politik v zájmu rozvoje v souladu s článkem 208 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) a obecně k soudržnosti vnější činnosti Unie. Konkrétněji Rada dospěla k závěru, že by budoucí činnost v oblasti bezpečnosti a rozvoje měla zahrnovat důsledky, které má pro bezpečnost a rozvoj změna klimatu, otázky týkající se životního prostředí a řízení přírodních zdrojů a migrace.
(5)
Dne 12. prosince 2003 schválila Evropská rada Evropskou bezpečnostní strategii a dne 11. prosince 2008 společnou analýzu zprávy o jejím provádění. Ve sdělení nazvaném „Strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie: pět kroků směrem k bezpečnější Evropě“ Komise rovněž upozornila na význam spolupráce se třetími zeměmi a regionálními organizacemi, zvláště pro účely potírání nejrůznějších hrozeb, jako jsou obchod s lidmi, obchod s drogami a terorismus.
(6)
Ve sdělení nazvaném „Úvahy o postupu EU v nestabilních situacích - činnost ve složitém prostředí pro trvale udržitelný rozvoj, stabilitu a mír“ Komise uznala, že Unie zásadním způsobem přispívá k prosazování míru a stability tím, že řeší projevy násilí a počáteční příčiny nedostatečné bezpečnosti a násilných konfliktů. Toto nařízení by mělo přispívat k dosažení uvedených cílů.
(7)
Dne 8. prosince 2008 schválila Rada komplexní přístup k provádění rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1325 (2000) a 1820 (2008) o ženách, míru a bezpečnosti ze strany Unie, přičemž uznala úzké propojení otázek míru, bezpečnosti, rozvoje a rovnosti žen a mužů. Unie soustavně požaduje plné uplatňování programu pro ženy, mír a bezpečnost, který byl stanoven v příslušných rezolucích Rady bezpečnosti OSN, a to především pokud jde o nutnost bojovat proti násilí páchanému na ženách během konfliktů a podporovat účast žen na budování míru.
(8)
Strategický rámec a akční plán EU pro lidská práva a demokracii, který Rada přijala dne 25. června 2012, požaduje vypracování operativních pokynů s cílem zajistit, aby byla lidská práva zohledňována při navrhování a provádění opatření zaměřených na pomoc v boji proti terorismu, a zdůrazňuje, že prioritou Unie při uplatňování lidských práv je vymýcení mučení a jiného krutého, nelidského či ponižujícího zacházení a dodržování požadavků na řádné soudní řízení (včetně presumpce neviny, práva na spravedlivý proces a práva na obhajobu).
(9)
Demokracie a lidská práva jsou ve vztazích Unie se třetími zeměmi na předním místě, a měly by tudíž být v rámci tohoto nařízení považovány za zásadní principy.
(10)
V prohlášení Evropské rady ze dne 25. března 2004 o boji proti terorismu se požaduje, aby byly cíle týkající se boje proti terorismu začleněny do programů vnější pomoci. Strategie Evropské unie pro boj proti terorismu, přijatá Radou dne 30. listopadu 2005, požadovala posílení spolupráce v boji proti terorismu se třetími zeměmi a OSN. V závěrech Rady ze dne 23. května 2011 o posílení vazeb mezi vnitřními a vnějšími aspekty boje proti terorismu se požadovalo posílení kapacit příslušných orgánů zapojených do boje proti terorismu ve třetích zemích v rámci strategického programování nástroje stability, který byl zřízen nařízením (ES) č. 1717/2006.
(11)
Nařízení (ES) č. 1717/2006 bylo přijato s cílem umožnit Unii uplatňovat soustavnou a integrovanou reakci na krizové situace a na nově vznikající krize, řešit specifické globální a transregionální bezpečnostní hrozby a posílit připravenost na krize. Cílem tohoto nařízení je zavést revidovaný nástroj a vycházet přitom ze zkušeností s nařízením (ES) č. 1717/2006 s cílem zvýšit účinnost a soudržnost činností Unie v oblasti reakce na krize, předcházení konfliktům, budování míru a připravenosti na krize a při řešení bezpečnostních hrozeb a výzev.
(12)
Opatření přijatá podle tohoto nařízení by měla sledovat cíle podle článku 21 Smlouvy o EU a článků 208 a 212 Smlouvy o fungování EU. Mohou doplňovat opatření, která Unie přijala v zájmu dosahování cílů společné zahraniční a bezpečnostní politiky v rámci hlavy V Smlouvy o EU, a opatření přijatá v rámci části V Smlouvy o fungování EU a měla by být s těmito opatřeními v souladu. Rada a Komise by měly v rámci svých pravomocí spolupracovat za účelem zajištění této soustavnosti.
(13)
Toto nařízení by mělo být v souladu s ustanoveními o organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost (dále jen „ESVČ“), která byla zřízena rozhodnutím Rady 2010/427/EU (3). V prohlášení vysoké představitelky o politické odpovědnosti z roku 2010 byly potvrzeny zásady dialogu a konzultací s Evropským parlamentem a poskytování informací a podávání zpráv Evropskému parlamentu.
(14)
Komise a případně ESVČ by si měly pravidelně a často vyměňovat názory a informace s Evropským parlamentem. Kromě toho by v souladu s příslušnými interinstitucionálními dohodami o této otázce měl být Evropskému parlamentu poskytnut přístup k dokumentům, aby mohly být na základě odpovídajících informací vykonávány kontrolní pravomoci podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (4).
(15)
Společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnosti jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 231/2014 (5).
(16)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o programování a prováděcí opatření. Prováděcí pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením (EU) č. 182/2011.
(17)
Tyto prováděcí akty by s ohledem na svou povahu, zejména na své politické zaměření a rozpočtové dopady, měly být přijímány přezkumným postupem, s výjimkou opatření malého finančního rozsahu.
(18)
Je-li to nezbytné v závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, v nichž je nutná rychlá reakce Unie, měla by Komise přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty.
(19)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosahováno soudržností a doplňkovosti nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením synergie mezi tímto nástrojem, ostatními nástroji Unie pro financování vnější činnosti a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést ke vzájemnému posílení programů navržených v rámci nástrojů pro financování vnější činnosti.
(20)
Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu a účinků činnosti, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(21)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu své použitelnosti, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (6).
(22)
Je vhodné uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (7). Proto by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a cíle
1. Toto nařízení zřizuje nástroj (nástroj přispívající ke stabilitě a míru), který na období let 2014 až 2020 poskytuje přímou podporu pro vnější politiky Unie tím, že zvyšuje účinnost a soudržnost činností Unie v oblastech reakce na krize, předcházení konfliktům, budování míru a připravenosti na krize a při řešení globálních a nadregionálních hrozeb.
2. Unie přijímá opatření pro rozvojovou spolupráci a opatření pro finanční, hospodářskou a technickou spolupráci se třetími zeměmi, regionálními a mezinárodními organizacemi a dalšími státními subjekty i subjekty z řad občanské společnosti podle podmínek stanovených v tomto nařízení.
3. Pro účely tohoto nařízení zahrnuje pojem „subjekty občanské společnosti“ nevládní organizace, organizace zastupující původní obyvatelstvo, místní sdružení občanů a podnikatelů, družstva, odbory, organizace zastupující hospodářské a sociální zájmy, místní organizace (včetně sítí) podílející se na decentralizované regionální spolupráci a integraci, spotřebitelské organizace, ženské a mládežnické organizace, vzdělávací, kulturní, výzkumné a vědecké organizace, univerzity, církve a náboženská sdružení a společenství, sdělovací prostředky a veškerá nevládní sdružení a soukromé a veřejné nadace, které mohou přispívat k rozvoji vnitřních politik nebo jejich vnějšímu rozměru. Je-li to nutné k dosažení cílů tohoto nařízení, mohou být financovány i jiné organizace nebo subjekty, které nejsou v tomto odstavci uvedeny.
4. Toto nařízení má tyto specifické cíle:
a)
v krizových situacích nebo v případě vznikajících krizí urychleně přispívat k nastolení stability účinnou reakcí, která má pomoci zachovat, vytvořit nebo obnovit podmínky potřebné k řádnému provádění vnějších politik a činností Unie podle článku 21 Smlouvy o EU;
b)
přispívat k předcházení konfliktům a zajišťování kapacity a připravenosti k řešení situací před krizí a po ní a budování míru; a
c)
řešit specifické globální a nadregionální hrozby ohrožující mír, mezinárodní bezpečnost a stabilitu.
Článek 2
Soulad a doplňkovost pomoci Unie
1. Komise zajistí, aby opatření přijatá podle tohoto nařízení byla v souladu s celkovým strategickým rámcem politiky Unie pro dané partnerské země, zejména s cíli opatření uvedených v odstavci 2, i s jinými příslušnými opatřeními Unie.
2. Opatření přijatá podle tohoto nařízení mohou doplňovat opatření přijatá podle hlavy V Smlouvy o EU a části páté Smlouvy o fungování EU a musí být s nimi v souladu. Opatření přijatá podle tohoto nařízení řádně zohledňují stanoviska Evropského parlamentu.
3. Pomoc Unie poskytovaná podle tohoto nařízení doplňuje pomoc poskytovanou na základě nástrojů Unie pro vnější pomoc, je poskytována pouze tehdy, jestliže odpovídající a účinnou reakci nelze poskytnout na základě uvedených nástrojů, a je plánována a prováděna tak, aby byla v případě potřeby zajištěna kontinuita činností v rámci těchto nástrojů.
4. V rámci možností jsou zahrnuty tyto průřezové otázky, a to i ve fázi programování:
a)
podpora demokracie a řádné správy věcí veřejných,
b)
lidská práva a humanitární právo včetně práv dětí a práv původního obyvatelstva,
c)
nediskriminace,
d)
rovnost žen a mužů a posílení postavení žen,
e)
předcházení konfliktům a
f)
změna klimatu.
5. Činnosti, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 1257/96 (8) a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1313/2013/EU (9) a které jsou způsobilé pro financování podle uvedených aktů, nejsou financovány podle tohoto nařízení.
6. Pro zvýšení účinnosti a doplňkovosti opatření v oblasti pomoci poskytované Unií a členskými státy a s cílem zabránit dvojímu financování podporuje Komise úzkou koordinaci činností Unie a činností členských států, a to jak na úrovni rozhodování, tak v praxi. Za tímto účelem provozují členské státy a Komise systém výměny informací. Komise může dávat podněty na podporu takové koordinace. Komise kromě toho zajišťuje koordinaci a spolupráci s mnohostrannými, regionálními a subregionálními organizacemi a dalšími dárci.
HLAVA II
DRUHY POMOCI UNIE
Článek 3
Pomoc v reakci na krizovou situaci nebo vznikající krizi s cílem předejít konfliktům
1. Unie poskytne technickou a finanční pomoc v zájmu dosažení specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. a) v reakci na tyto výjimečné a nepředvídané situace:
a)
naléhavá situace, krize nebo vznikající krize,
b)
situace, která představuje hrozbu pro demokracii, veřejný pořádek, ochranu lidských práv a základních svobod nebo ochranu a bezpečnost osob, zejména těch, které jsou v nestabilních situacích vystaveny násilí páchanému na základě pohlaví, nebo
c)
situace, u které hrozí, že by mohla vyústit v ozbrojený konflikt nebo by mohla vážně destabilizovat dotyčnou třetí zemi nebo země.
Tato pomoc může rovněž řešit situace, kdy se Unie dovolává základních ustanovení mezinárodních dohod s cílem částečně či úplně pozastavit spolupráci se třetími zeměmi.
2. Technická a finanční pomoc podle odstavce 1 se může vztahovat na:
a)
podporu uskutečňovanou poskytováním technické a logistické pomoci, která se zaměřuje na úsilí mezinárodních a regionálních organizací a státních subjektů a subjektů občanské společnosti o podporu budování důvěry, zprostředkování, dialog a usmíření;
b)
podporu provádění rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů o ženách, míru a bezpečnosti, zejména v zemích v nestabilní situaci, zasažených konflikty nebo po skončení konfliktů;
c)
podporu zřízení a fungování prozatímních správ ustavených v souladu s mezinárodním právem;
d)
podporu rozvoje demokratických státních institucí fungujících na principu plurality, včetně opatření na podporu úlohy žen v těchto institucích, podporu účinné civilní správy a civilního dohledu nad bezpečnostním systémem, jakož i opatření k posílení kapacity donucovacích a justičních orgánů zapojených do boje proti terorismu, organizované trestné činnosti a všem formám nezákonného obchodování;
e)
podporu mezinárodních trestních tribunálů a ad hoc vnitrostátních tribunálů, komisí pro pravdu a usmíření a mechanismů pro právní řešení nároků v oblasti lidských práv a uplatňování majetkových práv a rozhodování o nich, zřízených v souladu s mezinárodními standardy v oblasti lidských práv a právního státu;
f)
podporu opatření nezbytných k zahájení obnovy a rekonstrukce základní infrastruktury, bydlení, veřejných budov a hospodářského majetku a základní výrobní kapacity a rovněž opatření k obnovení hospodářské činnosti, vytváření pracovních míst a nastolení minimálních podmínek nutných pro udržitelný sociální rozvoj;
g)
podporu civilních opatření týkajících se demobilizace a opětovného začlenění bývalých bojovníků a jejich rodin do občanské společnosti a v případě potřeby jejich návratu do vlasti a rovněž opatření zaměřených na řešení situace dětských vojáků a bojovnic;
h)
podporu opatření na zmírnění sociálních následků restrukturalizace ozbrojených sil;
i)
podporu opatření, která v rámci politik spolupráce Unie a jejich cílů řeší socioekonomické dopady, jež pro civilní obyvatelstvo vyplývají z přítomnosti protipěchotních min, nevybuchlé munice nebo výbušných zbytků válečné munice. Činnosti financované na základě tohoto nařízení mohou mimo jiné zahrnovat informování o rizicích, odhalování min a odminování a s tím spojenou likvidaci zásob;
j)
podporu opatření, která se v rámci politik spolupráce Unie a jejich cílů přijímají za účelem boje proti nedovolenému používání palných, ručních palných a lehkých zbraní a k zabránění přístupu k nim;
k)
podporu opatření, která zajistí, že budou odpovídajícím způsobem uspokojeny zvláštní potřeby žen a dětí v krizových situacích a konfliktech, včetně situací, kdy jsou vystaveny násilí na základě pohlaví;
l)
podporu rehabilitace obětí ozbrojených konfliktů a jejich opětovného začleňování do společnosti, včetně opatření, která řeší zvláštní potřeby žen a dětí;
m)
podporu opatření, jejichž cílem je prosazovat a hájit úctu k lidským právům a základním svobodám, demokracii a právnímu státu a příslušné mezinárodní nástroje;
n)
podporu socioekonomických opatření, která prosazují spravedlivý přístup k přírodním zdrojům v krizové situaci nebo v případě vznikající krize a jejich transparentní řízení, včetně budování míru;
o)
podporu opatření, která řeší možný dopad náhlých přesunů obyvatelstva významných z hlediska politické a bezpečnostní situace, včetně opatření, která řeší potřeby hostitelských komunit v krizové situaci nebo při vznikající krizi, včetně budování míru;
p)
podporu opatření, která podporují rozvoj a organizovanost občanské společnosti a její účast na politickém procesu, včetně opatření, která mají podpořit úlohu žen v těchto procesech, a opatření na podporu nezávislých, pluralitních a profesionálních sdělovacích prostředků;
q)
podporu opatření, jejichž cílem je reakce na přírodní nebo člověkem způsobené katastrofy, které ohrožují stabilitu, a na ohrožení veřejného zdraví související s pandemiemi, která buď zastoupí, nebo doplní humanitární pomoc Unie a pomoc v oblasti civilní ochrany.
3. V situacích uvedených v odstavci 1 tohoto článku může Unie poskytnout také technickou a finanční pomoc, která není výslovně zahrnuta v odstavci 2 tohoto článku. Tato pomoc se omezuje na mimořádná opatření pomoci podle čl. 7 odst. 2, která splňují všechny tyto podmínky:
a)
spadají do obecné oblasti působnosti tohoto nařízení i specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. a);
b)
jsou časově omezena na období stanovené v čl. 7 odst. 2;
c)
za obvyklé situace by byla způsobilá podle jiných nástrojů Unie pro poskytování vnější pomoci nebo jiných složek tohoto nařízení, avšak vzhledem k nutnosti reagovat na danou situaci urychleně by měla být řešena prostřednictvím opatření pro případ krize nebo vznikající krize.
Článek 4
Pomoc určená pro předcházení konfliktům, budování míru a připravenost na krize
1. Unie poskytuje technickou a finanční pomoc v zájmu dosažení specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. b). Tato pomoc zahrnuje podporu opatření, jejichž cílem je budování a posilování kapacity Unie a jejích partnerů v oblasti předcházení konfliktům, budování míru a řešení potřeb před krizí a po ní v úzké koordinaci s OSN a dalšími mezinárodními, regionálními a subregionálními organizacemi a státními subjekty a subjekty občanské společnosti v souvislosti s úsilím o:
a)
podporu včasného varování a začlenění analýzy rizik spojených s konfliktem do tvorby a provádění politik;
b)
zprostředkování a budování kapacity pro účely budování důvěry, vyjednávání, dialogu a usmíření, zejména v souvislosti se vznikajícím napětím mezi společenstvími;
c)
posilování kapacit pro účast a nasazování v civilních stabilizačních misích;
d)
zlepšování obnovy po skončení konfliktu, jakož i obnovy po katastrofě v souvislosti s politickou a bezpečnostní situací;
e)
potlačování praxe spočívající ve využívání přírodních zdrojů k financování konfliktů a podporu dodržování pravidel iniciativ, jako je Kimberleyský systém certifikace, zúčastněnými stranami, zejména v souvislosti s prováděním účinných vnitrostátních kontrol těžby přírodních zdrojů a obchodování s nimi.
2. Opatření podle tohoto článku:
a)
zahrnují předávání know-how, výměnu informací a osvědčených postupů, posuzování, zkoumání a analýzu rizik nebo hrozeb, systémy včasného varování, odbornou přípravu a poskytování služeb;
b)
přispívají k dalšímu rozvoji strukturálního dialogu o otázkách budování míru;
c)
mohou zahrnovat technickou a finanční pomoc při provádění podpůrných činností zaměřených na budování míru a státu.
Článek 5
Pomoc při řešení globálních a nadregionálních hrozeb a vznikajících hrozeb
1. Unie poskytuje technickou a finanční pomoc v zájmu dosažení specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. c) v těchto oblastech:
a)
ohrožení veřejného pořádku, ochrany a bezpečnosti osob, kritické infrastruktury a veřejného zdraví;
b)
zmírňování rizik, ať již vzniklých záměrně, náhodně nebo z přírodních příčin, spojených s chemickými, biologickými, radiologickými nebo jadernými materiály či látkami, a připravenost na tato rizika.
2. Pomoc v oblastech uvedených v odst. 1 písm. a) zahrnuje podporu opatření, jejichž cílem je:
a)
posílení kapacity donucovacích, justičních a civilních orgánů, které jsou zapojeny do boje proti terorismu, organizované trestné činnosti včetně počítačové trestné činnosti a všem formám nezákonného obchodování a provádějí účinnou kontrolu nezákonného obchodu a tranzitu;
b)
řešení hrozeb pro kritickou infrastrukturu, která může zahrnovat mezinárodní dopravu, včetně osobní a nákladní dopravy, energetické operace a distribuci energie a elektronické informační a komunikační sítě. Taková opatření musí klást důraz zejména na nadregionální spolupráci a uplatňování mezinárodních standardů v oblastech informování o rizicích, analýzy ohroženosti, připravenosti na mimořádné situace, varování a zvládání důsledků;
c)
zajištění přiměřené reakce na závažná ohrožení veřejného zdraví, včetně náhlých epidemií s potenciálním nadnárodním dopadem;
d)
řešení globálních a nadregionálních důsledků změny klimatu s potenciálně destabilizačním dopadem na mír a bezpečnost.
3. Pokud jde o opatření uvedená v odst. 2 písm. a):
a)
prioritou je nadregionální spolupráce se zapojením dvou nebo více třetích zemí, které projevily jednoznačnou politickou vůli vznikající problémy řešit. Spolupráce v boji proti terorismu může rovněž probíhat s jednotlivými zeměmi, regiony nebo mezinárodními, regionálními a subregionálními organizacemi;
b)
kladou důraz zejména na řádnou správu věcí veřejných a musí být v souladu s mezinárodním právem;
c)
pokud jde o pomoc orgánům zapojeným do boje proti terorismu, je prioritou podpora opatření, která se týkají vypracovávání a posilování právních předpisů pro boj proti terorismu, provádění a uplatňování právních předpisů ve finanční, celní a imigrační oblasti, vypracovávání donucovacích postupů, které jsou v souladu s nejpřísnějšími mezinárodními normami a mezinárodním právem, posílení demokratické kontroly a mechanismů institucionálního dohledu a předcházení násilnému radikalismu;
d)
pokud jde o pomoc v souvislosti s problematikou drog, je třeba věnovat náležitou pozornost mezinárodní spolupráci s cílem šířit osvědčené postupy vedoucí ke snižování poptávky, výroby a napáchaných škod.
4. Pomoc v oblastech uvedených v odst. 1 písm. b) zahrnuje podporu opatření, jejichž cílem je:
a)
podpora civilních výzkumných činností jako alternativy k obrannému výzkumu;
b)
zlepšení bezpečnostních postupů týkajících se civilních objektů, v nichž jsou uloženy citlivé chemické, biologické, radiologické nebo jaderné materiály či látky nebo v nichž se s těmito materiály nebo látkami nakládá v rámci civilních výzkumných programů;
c)
podpora - poskytovaná v rámci politik spolupráce Unie a jejich cílů - vytvoření civilní infrastruktury a příslušných civilních studií nutných k demontáži, dekontaminaci nebo přebudování těch zařízení a lokalit sloužících k výrobě nebo skladování zbraní, které byly prohlášeny za vyňaté z obranného programu;
d)
posílení kapacity příslušných civilních orgánů zapojených do vytváření a vykonávání účinné kontroly nedovoleného obchodu s chemickými, biologickými, radiologickými a jadernými materiály nebo látkami (včetně vybavení pro jejich výrobu nebo nosiče);
e)
vytváření právního rámce a institucionálních kapacit pro zavedení a prosazování účinných kontrol vývozu zboží dvojího užití, včetně opatření v oblasti regionální spolupráce;
f)
vypracování účinných opatření v oblasti civilní připravenosti na katastrofy, plánování pro případ mimořádných situací, reakce na krizi a kapacit pro sanační opatření.
HLAVA III
PROGRAMOVÁNÍ A PROVÁDĚNÍ
Článek 6
Obecný rámec
Pomoc Unie se provádí v souladu s nařízením (EU) č. 236/2014 a prostřednictvím:
a)
mimořádných opatření pomoci a programů prozatímní reakce uvedených v článku 7;
b)
tematických strategických dokumentů a víceletých orientačních programů uvedených v článku 8;
c)
ročních akčních programů, individuálních opatření a zvláštních opatření;
d)
podpůrných opatření.
Článek 7
Mimořádná opatření pomoci a programy prozatímní reakce
1. Pomoc Unie podle článku 3 se poskytuje prostřednictvím mimořádných opatření pomoci a programů prozatímní reakce.
2. V situacích uvedených v čl. 3 odst. 1 může Komise přijmout mimořádná opatření pomoci, která splňují podmínky stanovené v čl. 3 odst. 3. Takové mimořádné opatření pomoci může trvat až 18 měsíců a v případě objektivních a nepředvídatelných překážek bránících jeho provedení může být dvakrát prodlouženo o další období až šesti měsíců, nejvýše na celkovou dobu 30 měsíců, jestliže nedojde ke zvýšení finanční částky určené pro dané opatření.
V případě vleklých krizí a konfliktů může Komise přijmout druhé mimořádné opatření pomoci trvající až 18 měsíců.
Doba trvání mimořádného opatření pomoci podle prvního pododstavce v kombinaci s dobou trvání mimořádného opatření pomoci podle druhého pododstavce nesmí přesáhnout 36 měsíců.
3. Pokud náklady na mimořádné opatření pomoci převyšují částku 20 000 000 EUR, přijímá se přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014.
4. Před přijetím nebo prodloužením mimořádného opatření pomoci, jež vyžaduje náklady do výše 20 000 000 EUR, informuje Komise Radu o jeho povaze a cílech a předpokládaných finančních částkách. Komise rovněž informuje Radu dříve, než přistoupí k zásadním změnám mimořádných opatření pomoci, která již byla přijata. V zájmu soudržnosti vnější činnosti Unie zohlední Komise přístup přijatý Radou v rámci příslušné politiky, a to jak při plánování, tak při následném provádění těchto opatření.
5. Co nejdříve po přijetí mimořádného opatření pomoci a v každém případě do tří měsíců od jeho přijetí Komise informuje Evropský parlament a Radu tím, že jim předloží přehled o povaze opatření, souvislostech a důvodech pro jejich přijetí a rovněž o doplňkovosti těchto opatření k probíhající a plánované reakci Unie.
6. Komise může přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014 přijmout programy prozatímní reakce za účelem vytvoření nebo obnovení základních podmínek nezbytných pro účinné provádění politik Unie v oblasti vnější spolupráce.
Programy prozatímní reakce navazují na mimořádná opatření pomoci.
7. Komise včas řádně informuje Evropský parlament o plánování a provádění pomoci Unie podle článku 3, mimo jiné o plánovaných finančních částkách, a rovněž informuje Evropský parlament o případných zásadních změnách nebo prodlouženích této pomoci.
Článek 8
Tematické strategické dokumenty a víceleté orientační programy
1. Tematické strategické dokumenty představují obecný základ pro provádění pomoci podle článků 4 a 5. Tematické strategické dokumenty jsou rámcem pro spolupráci mezi Unií a dotčenými partnerskými zeměmi nebo regiony.
2. Při přípravě a provádění tematických strategických dokumentů jsou dodržovány zásady účinnosti pomoci, jako je partnerství, koordinace a případně harmonizace. Za tímto účelem musí být tematické strategické dokumenty v souladu s programovými dokumenty schválenými nebo přijatými v rámci jiných nástrojů Unie pro vnější pomoc a bránit jejich zdvojování.
Tematické strategické dokumenty jsou v zásadě založeny na dialogu Unie nebo případně příslušných členských států s dotčenými partnerskými zeměmi nebo regiony, do něhož jsou zapojeny občanská společnost a regionální a místní orgány, s cílem zajistit, aby se dotčené země nebo regiony s programovacím procesem dostatečně ztotožnily.
V zájmu podpory jednotnosti a doplňkovosti svých činností v oblasti spolupráce vedou Unie a členské státy v počáteční fázi programovacího procesu vzájemné konzultace.
3. Každý tematický strategický dokument musí být doplněn o víceletý orientační program shrnující prioritní oblasti vybrané pro financování Unie, specifické cíle, očekávané výsledky, výkonnostní ukazatele a harmonogram pomoci Unie.
Víceletý orientační program stanoví orientační finanční částky pro jednotlivé programy s přihlédnutím k potřebám a konkrétním obtížím dotčených partnerských zemí či regionů. Je-li to nezbytné, mohou být tyto finanční příděly vyjádřeny v podobě rozpětí.
4. Tematické strategické dokumenty schvaluje a víceleté orientační programy přijímá Komise přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014. Uvedený postup se použije také na podstatné přezkumy, v jejichž důsledku se tematické strategické dokumenty nebo víceleté orientační programy výrazně změní.
5. Přezkumný postup podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014 se nepoužije v případě méně podstatných změn nebo technických úprav tematických strategických dokumentů a víceletých orientačních programů spočívajících v přesunu prostředků v rámci orientačních finančních částek na jednotlivé prioritní oblasti nebo ve zvýšení či snížení původně přiděleného orientačního finančního příspěvku nejvýše o 20 %, přičemž částka nesmí přesáhnout 10 000 000 EUR, pokud tyto změny nebo technické úpravy nemají vliv na prioritní oblasti a cíle vytyčené v uvedených dokumentech.
V takovém případě je třeba o změnách a technických úpravách neprodleně informovat Evropský parlament a zástupce členských států ve výboru podle článku 11.
6. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, pokud jde o potřebu rychlé reakce Unie, může Komise změnit tematické strategické dokumenty a víceleté orientační programy postupem podle čl. 16 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2014.
7. Při veškerém plánování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 se zohlední výsledky, zjištění a závěry obsažené v této zprávě.
Článek 9
Občanská společnost
Pokud je to možné a vhodné, probíhají příprava, programování, provádění a sledování opatření podle tohoto nařízení v konzultaci s občanskou společností.
Článek 10
Lidská práva
1. Komise zajistí, aby opatření týkající se boje proti terorismu a organizované trestné činnosti přijatá podle tohoto nařízení byla prováděna v souladu s mezinárodním právem, včetně mezinárodního humanitárního práva.
2. V souladu se strategickým rámcem a akčním plánem EU pro lidská práva a demokracii Komise vypracuje operativní pokyny s cílem zajistit zohledňování lidských práv při navrhování a provádění opatření uvedených v odstavci 1, zejména pokud jde o předcházení mučení a jinému krutému, nelidskému a ponižujícímu zacházení a dodržování požadavků na řádné soudní řízení včetně presumpce neviny, práva na spravedlivý proces a práva na obhajobu. Hledisko lidských práv musí být pevně zakotveno i v opatřeních zaměřených na kybernetickou bezpečnost a boj proti počítačové trestné činnosti.
3. Komise důkladně sleduje provádění opatření uvedených v odstavci 1 za účelem zajištění souladu s povinnostmi v oblasti lidských práv. Komise začlení informace v tomto ohledu do svých pravidelných zpráv.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Postup projednávání ve výboru
Komisi je nápomocen výbor („Výbor pro nástroj stability a míru“). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 12
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU, a zejména s jeho článkem 9.
Článek 13
Finanční krytí
1. Celková finanční částka na provádění tohoto nařízení v období 2014-2020 činí 2 338 719 000 EUR.
2. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
3. V období 2014-2020:
a)
se alespoň 70 procentních bodů celkového finančního krytí vyčlení na opatření spadající do působnosti článku 3 a
b)
devět procentních bodů celkového finančního krytí se vyčlení na opatření spadající do působnosti článku 4.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 230/2014,
annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014,
vakautta ja rauhaa edistävän välineen perustamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 209 artiklan 1 kohdan ja 212 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Tämä asetus on yksi niistä välineistä, joilla annetaan suoraa tukea unionin ulkoisille politiikoille, ja se on jatkoa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukselle (EY) N:o 1717/2006 (2), jonka voimassaolo päättyi 31 päivänä joulukuuta 2013.
(2)
Muun muassa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklan mukaisesti unionin ulkoisen toiminnan päätavoitteita ovat rauhan säilyttäminen, konfliktien estäminen, kansainvälisen turvallisuuden lujittaminen sekä kansojen, maiden ja alueiden auttaminen selviytymään luonnon tai ihmisen aiheuttamista suuronnettomuuksista. Maita ja alueita koettelevat kriisit ja konfliktit sekä muut tekijät, kuten terrorismi, järjestäytynyt rikollisuus, sukupuoleen perustuva väkivalta, ilmastonmuutos, tietoverkon turvallisuushaasteet ja luonnononnettomuuksien aiheuttamat turvallisuusuhat uhkaavat vakautta ja turvallisuutta. Jotta niihin voitaisiin puuttua tehokkaasti ja riittävän ajoissa, tarvitaan erityisiä rahoitusvaroja ja -välineitä, joilla voidaan täydentää humanitaarista apua ja pitkäkestoisen yhteistyön välineitä.
(3)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 15 ja 16 päivänä kesäkuuta 2001 annetuissa päätelmissään unionin ohjelman väkivaltaisten konfliktien estämiseksi, jossa korostetaan unionin poliittista sitoutumista konfliktinestoon yhtenä unionin ulkosuhteiden päätavoitteista ja tunnustetaan, että kehitysyhteistyövälineillä voidaan edistää tämän tavoitteen saavuttamista. Neuvoston 20 päivänä kesäkuuta 2011 konfliktinestosta antamissa päätelmissä todettiin toistamiseen, että kyseinen ohjelma tarjoaa hyvän toimintapoliittisen perustan unionin tuleville toimille konfliktineston alalla. Neuvosto hyväksyi 17 päivänä marraskuuta 2009 antamissaan päätelmissä EU:n välitys- ja vuoropuheluvalmiuksien vahvistamista koskevan toimintaperiaatteen.
(4)
EU:n toimista epävakaissa tilanteissa 19 päivänä marraskuuta 2007 annetuissa neuvoston päätelmissä sekä turvallisuudesta ja kehityksestä samoin 19 päivänä marraskuuta 2007 annetuissa neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmissä korostettiin sitä, kuinka unionin strategioissa ja politiikoissa olisi otettava huomioon kehityksen ja turvallisuuden välinen yhteys, jotta voidaan edistää kehityspolitiikan johdonmukaisuutta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 208 artiklan mukaisesti ja unionin ulkoisen toiminnan johdonmukaisuutta yleensä. Neuvosto päätteli erityisesti, että tulevassa toiminnassa turvallisuuden ja kehityksen edistämiseksi olisi otettava huomioon se, miten ilmastonmuutos, ympäristökysymykset ja luonnonvarojen hallinta sekä muuttoliike vaikuttavat turvallisuuteen ja kehitykseen.
(5)
Eurooppa-neuvosto hyväksyi 12 päivänä joulukuuta 2003 Euroopan turvallisuusstrategian ja 11 päivänä joulukuuta 2008 sen täytäntöönpanokertomuksen yhteisen arvioinnin. Komissio totesi tiedonannossaan ”EU:n sisäisen turvallisuuden strategian toteuttamissuunnitelma: viisi askelta kohti turvallisempaa Eurooppaa” samoin kolmansien maiden ja alueellisten järjestöjen kanssa tehtävän yhteistyön merkityksen erityisesti ihmis- ja huumekaupan ja terrorismin kaltaisten uhkien torjumisessa.
(6)
Komissio totesi tiedonannossaan ”EU:n toimet epävakaissa tilanteissa - kestävää kehitystä, vakautta ja rauhaa edistävät toimet vaikeissa olosuhteissa”, että unionin panoksella on olennainen vaikutus rauhan ja vakauden edistämiseen, kun sillä puututaan väkivallan ilmauksiin ja turvattomuuden ja väkivaltaisten konfliktien perimmäisiin syihin. Tällä asetuksella olisi edistettävä näiden tavoitteiden saavuttamista.
(7)
Neuvosto hyväksyi 8 päivänä joulukuuta 2008 naisia, rauhaa ja turvallisuutta koskevien Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmien 1325 (2000) ja 1820 (2008) täytäntöönpanoa unionissa koskevan kattavan lähestymistavan tunnustaen, että rauhaa, turvallisuutta, kehitystä ja sukupuolten tasa-arvoa koskevat kysymykset liittyvät läheisesti toisiinsa. Unioni on jatkuvasti kehottanut panemaan kaikilta osin täytäntöön naisia, rauhaa ja turvallisuutta koskevat toimet, sellaisena kuin ne esitetään asiaankuuluvissa Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmissa, erityisesti torjumaan naisiin kohdistuvaa väkivaltaa konfliktitilanteissa ja edistämään naisten osallistumista rauhanrakentamiseen.
(8)
Neuvoston 25 päivänä kesäkuuta 2012 hyväksymässä ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskevassa EU:n strategisessa kehyksessä ja toimintasuunnitelmassa kehotetaan kehittämään operatiivista ohjausta sen varmistamiseksi, että ihmisoikeudet otetaan huomioon terrorismin vastaisten tukitoimenpiteiden suunnittelussa ja täytäntöönpanossa, ja korostetaan, että kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun poistaminen ja asianmukaista oikeudenkäyntiä koskevien vaatimusten noudattaminen (mukaan lukien syyttömyysolettama, oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja oikeus puolustukseen) ovat unionin painopisteitä ihmisoikeuksien toteuttamisessa.
(9)
Demokratia ja ihmisoikeudet on asetettu unionin ja kolmansien maiden suhteissa etusijalle, ja näin ollen niitä olisi pidettävä tämän asetuksen mukaisina periaatteina.
(10)
Terrorismin torjumisesta 25 päivänä maaliskuuta 2004 annetussa Eurooppa-neuvoston julkilausumassa kehotettiin sisällyttämään terrorismin torjuntaa koskevia tavoitteita ulkoisen avun ohjelmiin. Neuvoston 30 päivänä marraskuuta 2005 hyväksymässä Euroopan unionin terrorisminvastaisessa strategiassa kehotettiin lisäämään kolmansien maiden ja Yhdistyneiden kansakuntien kanssa tehtävää yhteistyötä terrorismin torjumiseksi. Terrorismintorjunnan sisäisten ja ulkoisten näkökohtien välisten yhteyksien parantamisesta 23 päivänä toukokuuta 2011 annetuissa neuvoston päätelmissä kehotettiin parantamaan terrorismin torjuntaan kolmansissa maissa osallistuvien toimivaltaisten viranomaisten valmiuksia asetuksella (EY) N:o 1717/2006 perustetun vakautusvälineen strategisessa ohjelmasuunnittelussa.
(11)
Asetuksella (EY) N:o 1717/2006 oli tarkoitus mahdollistaa se, että unioni voi toimia johdonmukaisesti ja integroidusti vallitsevissa ja puhkeamaisillaan olevissa kriisitilanteissa, torjua maailmanlaajuisia ja alueiden rajat ylittäviä erityisiä turvallisuusuhkia ja parantaa kriisivalmiutta. Tällä asetuksella halutaan ottaa käyttöön asetuksesta (EY) N:o 1717/2006 saatujen kokemusten perusteella tarkistettu väline, jotta voitaisiin lisätä unionin toiminnan tuloksellisuutta ja johdonmukaisuutta kriisitoiminnan, konfliktineston ja kriisivalmiuden sekä turvallisuusuhkien ja haasteiden torjumisen aloilla.
(12)
Tämän asetuksen nojalla hyväksytyillä toimenpiteillä olisi toteutettava Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklan sekä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 208 ja 212 artiklan tavoitteita. Niillä voidaan täydentää toimenpiteitä, joita unioni toteuttaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston puitteissa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tavoitteiden toteuttamiseksi ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen viidennen osan puitteissa ja joiden kanssa niiden on oltava johdonmukaisia. Neuvoston ja komission olisi tehtävä toimivaltuuksiensa puitteissa yhteistyötä johdonmukaisuuden varmistamiseksi.
(13)
Tämän asetuksen olisi oltava yhteensopiva neuvoston päätöksellä 2010/427/EU (3) perustetun Euroopan ulkosuhdehallinnon organisaatiota ja toimintaa koskevien säännösten kanssa. Poliittisesta vastuusta annetussa korkean edustajan lausumassa vuodelta 2010 vahvistettiin vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa, Euroopan parlamentin kuulemista sekä tietojen antamista ja raportointia Euroopan parlamentille koskevat periaatteet.
(14)
Komission tai Euroopan ulkosuhdehallinnon, tapauksen mukaan, olisi säännöllisesti ja usein vaihdettava näkemyksiä ja tietoja Euroopan parlamentin kanssa. Lisäksi asiaa koskevien toimielinten välisten sopimusten mukaisesti Euroopan parlamentin on saatava tutustua asiakirjoihin, jotta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (4) mukaista tarkistamisoikeutta voidaan käyttää tietoihin perustuen.
(15)
Unionin ulkoisen toiminnan rahoitusvälineiden täytäntöönpanoa koskevista yhteisistä säännöistä ja menettelyistä säädetään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 231/2014 (5).
(16)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä ohjelmasuunnittelu- ja täytäntöönpanotoimenpiteitä koskevaa täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä asetuksen (EU) N:o 182/2011 mukaisesti.
(17)
Täytäntöönpanosäädösten hyväksymiseen olisi kustannuksiltaan vähäisiä toimenpiteitä lukuun ottamatta käytettävä lähtökohtaisesti tarkastelumenettelyä, ottaen huomioon tällaisten säädösten luonne, erityisesti niiden toimintapoliittinen luonne ja talousarviovaikutukset.
(18)
Asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, joissa unionin on pakottavien syiden vuoksi voitava toimia nopeasti, komission olisi kuitenkin annettava asiassa välittömästi sovellettavat täytäntöönpanosäädökset.
(19)
Unionin olisi pyrittävä hyödyntämään käytettävissä olevia resursseja mahdollisimman tehokkaasti optimoidakseen ulkoisen toimintansa vaikutukset. Tähän olisi päästävä ulkoisen toiminnan välineiden välisellä johdonmukaisuudella ja täydentävyydellä sekä luomalla yhteisvaikutuksia tämän välineen, muiden unionin ulkoisen toiminnan rahoitusvälineiden ja unionin muiden politiikkojen välillä. Tällä tavoin ulkoisen toiminnan rahoitusvälineisiin perustuvat ohjelmat vahvistaisivat toisiaan.
(20)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden tai vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(21)
Tässä asetuksessa vahvistetaan sen soveltamisajaksi rahoituspuitteet, joita Euroopan parlamentti ja neuvosto pitävät talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyötä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (6) 17 kohdan mukaisesti ensisijaisena ohjeenaan vuosittaisessa talousarviomenettelyssä.
(22)
On asianmukaista yhdenmukaistaa tämän asetuksen ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (7) soveltamisaika. Näin ollen tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2014 ja 31 päivään joulukuuta 2020,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde ja tavoitteet
1. Tällä asetuksella perustetaan väline (”vakautta ja rauhaa edistävä väline”), josta annetaan kaudella 2014-2020 suoraa tukea unionin ulkoisille politiikoille tehostamalla ja johdonmukaistamalla unionin toimia kriisitoiminnan, konfliktineston, rauhanrakentamisen ja kriisivalmiuden sekä maailmanlaajuisten ja alueiden rajat ylittävien uhkien torjumisen aloilla.
2. Unioni tekee kehitysyhteistyötä sekä toteuttaa rahoitus-, talous- ja teknisen yhteistyön toimenpiteitä kolmansien maiden, alueellisten ja kansainvälisten järjestöjen sekä muiden valtiollisten ja kansalaisyhteiskunnan toimijoiden kanssa tässä asetuksessa vahvistettujen ehtojen mukaisesti.
3. Tätä asetusta sovellettaessa termi ”kansalaisyhteiskunnan toimijat” sisältää muun muassa valtiosta riippumattomat järjestöt, alkuperäiskansoja edustavat järjestöt, paikalliset kansalaisten ryhmät ja ammattialojen järjestöt, osuuskunnat, ammattijärjestöt, talouden ja sosiaalialan toimijoita edustavat järjestöt, paikalliset järjestöt (mukaan luettuina verkostot), jotka toimivat hajautetun alueellisen yhteistyön ja yhdentymisen alalla, kuluttajajärjestöt, naisten ja nuorten järjestöt, opetus-, kulttuuri-, tutkimus- ja tiedeorganisaatiot, korkeakoulut, kirkot ja uskonnolliset järjestöt ja yhdyskunnat, tiedotusvälineet ja kaikki valtiosta riippumattomat yhteenliittymät ja yksityiset ja julkiset säätiöt, jotka voivat edistää kehitystä tai sisäisten politiikkojen ulkoista ulottuvuutta. Muille kuin tässä kohdassa luetelluille elimille tai toimijoille voidaan myöntää rahoitusta, kun se on tarpeen tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamiseksi.
4. Tämän asetuksen erityistavoitteita ovat:
a)
edistää nopeasti vakautta vallitsevissa tai puhkeamaisillaan olevissa kriisitilanteissa tehokkain toimin, joilla on tarkoitus auttaa säilyttämään, luomaan tai palauttamaan olosuhteet, jotka ovat välttämättömiä unionin ulkoisten politiikkojen ja toimien asianmukaiselle täytäntöönpanolle Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklan mukaisesti;
b)
edistää konfliktien torjumista sekä varmistaa kyky ja valmius puuttua ja valmistautua kriisiä edeltäviin ja kriisinjälkeisiin tilanteisiin ja rakentaa rauhaa; ja
c)
vastata maailmanlaajuisiin ja alueiden rajat ylittäviin rauhaan, kansainväliseen turvallisuuteen ja vakauteen kohdistuviin erityisuhkiin.
2 artikla
Unionin avun johdonmukaisuus ja täydentävyys
1. Komissio huolehtii siitä, että tämän asetuksen nojalla toteutettavat toimenpiteet ovat johdonmukaisia unionin asianomaisille kumppanimaille laatiman yleisen strategisen toimintakehyksen ja varsinkin 2 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden tavoitteiden kanssa sekä muiden asian kannalta merkityksellisten unionin toimenpiteiden kanssa.
2. Tämän asetuksen nojalla toteutettavilla toimenpiteillä voidaan täydentää Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen viidennen osan nojalla toteutettavia toimenpiteitä, joiden kanssa niiden on oltava johdonmukaisia. Tämän asetuksen nojalla toteutetuissa toimenpiteissä on otettava asianmukaisesti huomioon Euroopan parlamentin näkemykset.
3. Tämän asetuksen mukaisen unionin avun on täydennettävä unionin ulkoisen avun välineiden mukaisesti annettavaa apua, sitä myönnetään ainoastaan siltä osin kuin kyseisten välineiden puitteissa ei voida toimia tarkoituksenmukaisesti ja tehokkaasti, ja apu on suunniteltava ja toteutettava niin, että se varmistaa tarvittaessa kyseisten välineiden yhteydessä toteutettujen toimien jatkuvuuden.
4. Seuraavat monialaiset kysymykset sisällytetään toimenpiteisiin mahdollisuuksien mukaan, myös ohjelmasuunnitteluun:
a)
demokratian ja hyvän hallinnon edistäminen;
b)
ihmisoikeudet ja humanitaarinen oikeus, mukaan lukien lapsen oikeudet ja alkuperäiskansojen oikeudet;
c)
syrjimättömyys;
d)
sukupuolten tasa-arvo ja naisten vaikutusvallan vahvistaminen;
e)
konfliktinesto; ja
f)
ilmastonmuutos.
5. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/96 (8) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 1313/2013/EU (9) soveltamisalaan kuuluvia toimia, jotka voivat saada rahoitusta kyseisten säädösten nojalla, ei voida rahoittaa tämän asetuksen nojalla.
6. Komissio edistää unionin ja jäsenvaltioiden toiminnan tiivistä koordinointia sekä päätöksentekotasolla että kentällä lisätäkseen unionin ja kansallisten avustustoimenpiteiden tuloksellisuutta ja täydentävyyttä ja estääkseen päällekkäisen rahoituksen. Jäsenvaltiot ja komissio ottavat tätä varten käyttöön tietojenvaihtojärjestelmän. Komissio voi tehdä aloitteita edellä mainitun koordinoinnin edistämiseksi. Lisäksi komissio huolehtii koordinoinnista ja yhteistyöstä monenvälisten, alueellisten ja osa-alueellisten organisaatioiden ja muiden avunantajien kanssa.
II OSASTO
UNIONIN AVUN TYYPIT
3 artikla
Apu konfliktien estämiseksi vallitsevissa tai puhkeamaisillaan olevissa kriisitilanteissa
1. Unioni antaa teknistä apua ja rahoitusapua 1 artiklan 4 kohdan a alakohdassa määriteltyjen erityistavoitteiden toteuttamiseen seuraavissa poikkeuksellisissa ja ennakoimattomissa tilanteissa:
a)
hätätilanteessa, vallitsevassa tai puhkeamaisillaan olevassa kriisitilanteessa;
b)
demokratiaa, yleistä järjestystä, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojelua tai ihmisten turvallisuutta uhkaavassa tilanteessa, etenkin niiden henkilöiden osalta, jotka altistuvat sukupuoleen perustuvalle väkivallalle epävakaissa tilanteissa; tai
c)
tilanteessa, joka uhkaa kärjistyä aseelliseksi konfliktiksi tai horjuttaa vakavalla tavalla asianomaisen yhden tai useamman kolmannen maan vakautta.
Apua voidaan myös kohdistaa tilanteisiin, joissa unioni turvautuu kansainvälisiin sopimuksiin sisältyviin olennaisia osia koskeviin lausekkeisiin keskeyttääkseen kolmansien maiden kanssa tehtävän yhteistyön osittain tai kokonaan.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua teknistä apua ja rahoitusapua voidaan antaa seuraavilla aloilla:
a)
teknisenä tai logistiikkaan liittyvänä apuna annettava tuki kansainvälisten ja alueellisten järjestöjen sekä valtiollisten ja kansalaisyhteiskunnan toimijoiden pyrkimyksille, joilla edistetään luottamuksen rakentamista, välitystoimia, vuoropuhelua ja sovintoa;
b)
tuki naisia, rauhaa ja turvallisuutta koskevien Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmien täytäntöönpanolle erityisesti epävakaissa, kriisitilanteessa olevissa tai kriisin jälkeisessä tilanteessa olevissa maissa;
c)
tuki kansainvälisen oikeuden mukaisesti valtuutettujen väliaikaishallintojen perustamista ja toimintaa varten;
d)
tuki, jolla kehitetään demokraattisia ja moniarvoisia valtioelimiä, mukaan lukien toimenpiteet, joilla parannetaan naisten asemaa kyseisissä elimissä, tehokasta siviilihallintoa ja turvajärjestelmän siviilivalvontaa, sekä toimenpiteet, joilla vahvistetaan terrorismin, järjestäytyneen rikollisuuden ja laittoman kaupan kaikkien muotojen torjumiseen osallistuvien lainvalvonta- ja oikeusviranomaisten valmiuksia;
e)
tuki kansainvälisille rikostuomioistuimille, kansallisille erityistuomioistuimille, totuus- ja sovintokomissioille sekä mekanismeille, jotka on perustettu ihmisoikeuksia ja oikeusvaltioperiaatetta koskevien kansainvälisten normien mukaisesti ihmisoikeusrikkomusten tuomioistuinkäsittelyä sekä omistusoikeuksien vaatimista ja vahvistamista varten;
f)
tuki toimenpiteille, jotka ovat tarpeen keskeisen infrastruktuurin, asuntojen, julkisten rakennusten, taloudellisten varojen ja keskeisen tuotantokapasiteetin ennalleen palauttamisen ja jälleenrakentamisen aloittamiseksi, sekä muille toimenpiteille taloudellisen toiminnan uudelleen käynnistämiseksi, työpaikkojen luomiseksi ja kestävän sosiaalisen kehityksen mahdollistavien vähimmäisedellytysten luomiseksi;
g)
tuki siviilitoimenpiteille, jotka liittyvät entisten taistelijoiden ja heidän perheidensä kotiutukseen, kansalaisyhteiskuntaan sopeuttamiseen ja tarvittaessa kotimaahan palauttamiseen, sekä toimenpiteille lapsi- ja naissotilaiden tilanteen ratkaisemiseksi;
h)
tuki toimenpiteille, joilla lievitetään asevoimien uudelleenjärjestelyistä aiheutuvia yhteiskunnallisia vaikutuksia;
i)
tuki toimenpiteille, joilla puututaan unionin yhteistyöpolitiikkojen ja niiden tavoitteiden puitteissa jalkaväkimiinoista, räjähtämättömistä räjähteistä tai sodan räjähtämättömistä jäänteistä siviiliväestölle aiheutuviin sosioekonomisiin vaikutuksiin. Tämän asetuksen mukaista rahoitusta saavia toimia voivat olla muun muassa vaaroja koskeva valistus, miinojen havaitseminen ja raivaus, sekä näihin liittyvä varastojen tuhoaminen;
j)
tuki toimenpiteille, joilla unionin yhteistyöpolitiikkojen ja niiden tavoitteiden puitteissa torjutaan ampuma-aseiden, pienaseiden ja kevyiden aseiden laitonta käyttöä ja saatavuutta;
k)
tuki toimenpiteille, joiden tarkoituksena on varmistaa, että naisten ja lasten erityistarpeisiin, mukaan luettuna heidän altistumisensa sukupuoleen perustuvalle väkivallalle, vastataan asianmukaisesti kriisi- ja konfliktitilanteissa;
l)
tuki aseellisten konfliktien uhrien kuntouttamiselle ja yhteiskuntaan sopeuttamiselle, mukaan lukien toimenpiteet, joilla vastataan naisten ja lasten erityistarpeisiin;
m)
tuki toimenpiteille, joilla edistetään ja puolustetaan ihmisoikeuksien, perusvapauksien, demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen sekä niitä koskevien kansainvälisten asiakirjojen kunnioittamista;
n)
tuki sosioekonomisille toimenpiteille, joilla edistetään yhtäläisiä mahdollisuuksia käyttää luonnonvaroja sekä luonnonvarojen avointa hallintaa vallitsevissa ja puhkeamaisillaan olevissa kriisitilanteissa, mukaan lukien rauhanrakentaminen;
o)
tuki toimenpiteille, joilla lievitetään äkillisten väestöliikkeiden mahdollisia vaikutuksia, jotka liittyvät poliittiseen tai turvallisuustilanteeseen, mukaan lukien toimenpiteet, joilla vastataan vastaanottavien yhteisöjen tarpeisiin vallitsevissa tai puhkeamaisillaan olevissa kriisitilanteissa, mukaan lukien rauhanrakentaminen;
p)
tuki toimenpiteille, joilla edistetään kansalaisyhteiskunnan kehittymistä ja järjestäytymistä sekä sen osallistumista poliittiseen prosessiin, mukaan lukien toimenpiteet, joilla parannetaan naisten asemaa näissä prosesseissa ja edistetään riippumatonta, moniarvoista ja ammattimaista mediaa;
q)
tuki toimenpiteille, joilla reagoidaan luonnon tai ihmisen aiheuttamiin suuronnettomuuksiin, jotka uhkaavat vakautta, ja kansanterveyteen kohdistuviin uhkiin, jotka liittyvät pandemioihin, tilanteissa, joissa unionin humanitaarista apua ja pelastuspalvelua ei ole saatavilla tai niitä on täydennettävä.
3. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tilanteissa unioni voi tarjota myös sellaista teknistä apua ja rahoitusapua, joka ei nimenomaisesti kuulu tämän artiklan 2 kohdan soveltamisalan piiriin. Tällainen apu rajoitetaan 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin poikkeuksellisiin avustustoimenpiteisiin, jotka täyttävät kaikki seuraavat ehdot:
a)
ne sekä kuuluvat tämän asetuksen yleiseen soveltamisalaan että ovat 1 artiklan 4 kohdan a alakohdassa esitettyjen erityistavoitteiden mukaisia;
b)
niiden kesto on rajattu 7 artiklan 2 kohdassa säädettyyn ajanjaksoon;
c)
niille voitaisiin tavallisesti myöntää rahoitusta unionin muista ulkoisen avun välineistä tai muista tämän asetuksen osista, mutta koska tilanne edellyttää nopeaa toimintaa, apu olisi pantava täytäntöön vallitsevissa tai puhkeamaisillaan olevissa kriisitilanteissa toteutettavina toimenpiteinä.
4 artikla
Apu konfliktien estämiseen, rauhan rakentamiseen ja kriisivalmiuteen
1. Unioni antaa teknistä apua ja rahoitusapua 1 artiklan 4 kohdan b alakohdassa määriteltyjen erityistavoitteiden toteuttamiseen. Tällainen apu kattaa tuen toimenpiteille, joilla pyritään kehittämään ja lisäämään unionin ja sen kumppaneiden valmiuksia estää konflikteja, rakentaa rauhaa ja vastata kriisiä edeltäviin ja kriisinjälkeisiin tarpeisiin harjoittamalla tiivistä koordinointia Yhdistyneiden kansakuntien ja muiden kansainvälisten, alueellisten ja osa-alueellisten järjestöjen sekä valtiollisten ja kansalaisyhteiskunnan toimijoiden kanssa seuraavissa toimissa:
a)
ennakkovaroittamisen edistäminen ja konfliktiriskianalyysit politiikanteossa ja politiikan täytäntöönpanossa;
b)
luottamusta rakentavien toimien, välitystoimien, vuoropuhelun ja sovinnon edistäminen ja niitä koskevien valmiuksien parantaminen tilanteissa, joissa kansanryhmien välille on syntymässä jännitteitä;
c)
siviilialan vakauttamisoperaatioihin osallistumista ja niiden toimintaa koskevien valmiuksien lisääminen;
d)
konfliktien jälkeisen toipumisen sekä katastrofien jälkeisen toipumisen edistäminen, kun on kyse poliittisesta ja turvallisuustilanteesta;
e)
luonnonvarojen käytön rajoittaminen konfliktien rahoittamisessa ja sidosryhmien tukeminen Kimberleyn prosessin sertifiointijärjestelmän kaltaisten aloitteiden noudattamisessa erityisesti luonnonvarojen hyödyntämistä ja niillä käytävää kauppaa koskevien tehokkaiden kansallisten tarkastusten täytäntöönpanon osalta.
2. Tämän artiklan nojalla
a)
toteutettaviin toimenpiteisiin kuuluvat taitotiedon siirtäminen, tietojen ja parhaiden toimintatapojen vaihtaminen, riskien tai uhkien arviointi, tutkimus ja analyysi, ennakkovaroitusjärjestelmät, koulutus ja palvelujen tarjoaminen;
b)
toteutettavilla toimenpiteillä edistetään rauhanrakentamiskysymyksissä käytävän rakenteellisen vuoropuhelun edelleen kehittämistä;
c)
toteutettaviin toimenpiteisiin voi sisältyä tekninen apu ja rahoitusapu rauhan rakentamista ja valtiorakenteiden kehittämistä koskevien tukitoimien täytäntöönpanolle.
5 artikla
Apu maailmanlaajuisten ja alueiden rajat ylittävien sekä puhkeamaisillaan olevien uhkien torjumiseen
1. Unioni antaa teknistä apua ja rahoitusapua 1 artiklan 4 kohdan c alakohdassa vahvistettujen erityistavoitteiden toteuttamiseen seuraavilla aloilla:
a)
yleiseen järjestykseen, yksilöiden turvallisuuteen, elintärkeään infrastruktuuriin ja kansanterveyteen kohdistuvat uhat;
b)
kemiallisiin, biologisiin, radiologisiin ja ydinaineisiin ja -tekijöihin liittyvien riskien lieventäminen ja niihin valmistautuminen riippumatta siitä, ovatko ne tahallisia, tahattomia vai luonnon aiheuttamia.
2. Apu 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuille aloille kattaa tuen toimenpiteille, joiden tarkoituksena on
a)
vahvistaa terrorismin, järjestäytyneen rikollisuuden, mukaan lukien tietoverkkorikollisuuden, ja kaikenlaisen laittoman kaupan torjuntaan sekä laittoman kaupan ja kauttakulun tehokkaaseen valvontaan osallistuvien lainvalvonta-, oikeus- ja siviiliviranomaisten valmiuksia;
b)
torjua elintärkeään infrastruktuuriin, johon voi kuulua kansainvälinen henkilö- ja rahtiliikenne, energiansiirto ja -jakelu sekä sähköiset tieto- ja viestintäverkot, kohdistuvia uhkia. Tällaisissa toimenpiteissä on painotettava erityisesti alueiden rajat ylittävää yhteistyötä ja kansainvälisten normien täytäntöönpanoa riskeihin liittyvän tietoisuuden, haavoittuvuusanalyysin, hätätilanteisiin valmistautumisen, hälytysten ja seurausten hallinnan aloilla;
c)
varmistaa riittävä toiminta tilanteissa, joissa kansanterveyteen kohdistuu vakava uhka, esimerkiksi äkillinen epidemia, jolla voi olla maiden rajat ylittäviä vaikutuksia;
d)
torjua ilmastonmuutoksen sellaisia maailmanlaajuisia ja alueiden rajat ylittäviä vaikutuksia, jotka saattavat horjuttaa rauhaa ja turvallisuutta.
3. Edellä 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden osalta
a)
etusijalle asetetaan alueiden rajat ylittävä yhteistyö, johon osallistuu vähintään kaksi sellaista kolmatta maata, jotka ovat osoittaneet selvää poliittista tahtoa ilmaantuvien ongelmien ratkaisemiseksi. Yhteistyötä terrorismin torjumiseksi voidaan tehdä myös yksittäisten maiden ja alueiden sekä kansainvälisten ja alueellisten järjestöjen kanssa;
b)
on painotettava erityisesti hyvää hallintotapaa ja toimenpiteiden on oltava kansainvälisen oikeuden mukaisia;
c)
terrorismin torjumiseen osallistuville viranomaisille myönnettävässä avussa etusijalle asetetaan sellaisten toimenpiteiden tukeminen, jotka koskevat terrorisminvastaisen lainsäädännön laatimista ja vahvistamista, rahoitus-, tulli- ja maahanmuuttolainsäädännön täytäntöönpanoa ja soveltamista, tiukimpien kansainvälisten normien ja kansainvälisen oikeuden mukaisten lainvalvontamenettelyjen kehittämistä, demokraattisten ja institutionaalisten valvontamekanismien vahvistamista ja väkivaltaisen radikalisoitumisen ehkäisemistä;
d)
huumeiden muodostamaan ongelmaan liittyvässä avussa kiinnitetään asianmukaista huomiota kansainväliseen yhteistyöhön, jonka tarkoituksena on edistää kysynnän, tuotannon ja haittojen vähentämiseen liittyviä parhaita toimintatapoja.
4. Apu 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuille aloille kattaa tuen toimenpiteille, joiden tarkoituksena on
a)
edistää siviilitutkimusta vaihtoehtona puolustusalan tutkimukselle;
b)
parantaa turvallisuuskäytäntöjä siviilikäytössä olevissa tiloissa, joissa säilytetään tai käsitellään arkaluonteisia kemiallisia, biologisia, radiologisia ja ydinaineita ja -tekijöitä osana siviilitutkimusohjelmia;
c)
tukea unionin yhteistyöpolitiikkojen ja niiden tavoitteiden puitteissa sellaisen siviili-infrastruktuurin luomista ja siihen liittyvän siviilitutkimuksen käynnistämistä, joita tarvitaan aseisiin liittyvien laitosten ja kohteiden purkamiseksi, saneeraamiseksi tai muuntamiseksi silloin, kun ilmoitetaan, että ne eivät enää ole osa jotakin puolustusalan ohjelmaa;
d)
vahvistaa niiden toimivaltaisten siviiliviranomaisten valmiuksia, jotka osallistuvat kemiallisten, biologisten, radiologisten ja ydinaineiden ja -tekijöiden laittoman kaupan tehokkaan valvonnan kehittämiseen ja täytäntöönpanoon (mukaan lukien niiden tuotantoon tai toimittamiseen käytettävä laitteisto);
e)
kehittää kaksikäyttötuotteiden tehokkaan vientivalvonnan käyttöönoton ja täytäntöönpanon edellyttämiä oikeudellisia puitteita ja institutionaalisia valmiuksia, mukaan lukien alueelliset yhteistyötoimet;
f)
kehittää tehokasta siviilipuolen katastrofivalmiutta, valmiussuunnittelua, kriisitoimintaa ja puhdistusvalmiuksia.
III OSASTO
OHJELMASUUNNITTELU JA TÄYTÄNTÖÖNPANO
6 artikla
Yleiset puitteet
Unionin apu pannaan täytäntöön asetuksen (EU) N:o 236/2014 mukaisesti ja:
a)
jäljempänä 7 artiklassa tarkoitettujen poikkeuksellisten avustustoimenpiteiden ja siirtymävaiheen ohjelmien avulla;
b)
jäljempänä 8 artiklassa tarkoitettujen temaattisten strategia-asiakirjojen sekä suuntaa-antavien monivuotisten ohjelmien avulla;
c)
vuotuisten toimintaohjelmien, yksittäisten toimenpiteiden ja erityistoimenpiteiden avulla;
d)
tukitoimenpiteiden avulla.
7 artikla
Poikkeukselliset avustustoimenpiteet ja siirtymävaiheen ohjelmat
1. Edellä olevan 3 artiklan nojalla myönnettävä unionin apu toteutetaan poikkeuksellisten avustustoimenpiteiden ja siirtymävaiheen ohjelmien avulla.
2. Edellä 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tilanteissa komissio voi toteuttaa poikkeuksellisia avustustoimenpiteitä, jotka täyttävät 3 artiklan 3 kohdassa vahvistetut ehdot. Tällaisen poikkeuksellisen avustustoimenpiteen kesto voi olla enintään 18 kuukautta, ja sitä voidaan pidentää kahdesti enintään kuudella kuukaudella siten, että yhteenlaskettu enimmäiskesto on 30 kuukautta, jos toimenpiteen toteuttamisessa ilmenee objektiivisia ja odottamattomia esteitä ja edellyttäen, että toimenpiteen rahoitusta ei lisätä.
Pitkittyneissä kriiseissä ja konflikteissa komissio voi toteuttaa toisen poikkeuksellisen avustustoimenpiteen, jonka kesto voi olla enintään 18 kuukautta.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun ja toisessa alakohdassa tarkoitetun poikkeuksellisen avustustoimenpiteen yhteenlaskettu kesto voi olla yhteensä enintään 36 kuukautta.
3. Jos poikkeuksellisen avustustoimenpiteen kustannukset ylittävät 20 000 000 euroa, se hyväksytään asetuksen (EU) N:o 236/2014 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tarkastelumenettelyn mukaisesti.
4. Ennen kustannuksiltaan enintään 20 000 000 euron poikkeuksellisen avustustoimenpiteen hyväksymistä tai jatkamista komissio toimittaa neuvostolle tiedot toimenpiteen luonteesta, tavoitteista ja suunnitellusta rahoituksen määrästä. Komissio ilmoittaa neuvostolle ennakkoon myös merkittävistä muutoksista, joita se aikoo tehdä jo hyväksyttyihin poikkeuksellisiin avustustoimenpiteisiin. Unionin ulkoisen toiminnan johdonmukaisuuden varmistamiseksi komissio ottaa tällaisia toimenpiteitä suunnitellessaan ja toteuttaessaan huomioon neuvoston poliittisen lähestymistavan asiaan.
5. Mahdollisimman pian poikkeuksellisen avustustoimenpiteen hyväksymisen jälkeen ja joka tapauksessa kolmen kuukauden kuluessa sen hyväksymisestä komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle yleisesityksen hyväksytyn toimenpiteen luonteesta, siihen liittyvistä olosuhteista ja sen perusteluista, mukaan lukien toimenpiteen täydentävyys meneillään olevien ja suunniteltujen unionin toimien kanssa.
6. Komissio voi hyväksyä asetuksen (EU) N:o 236/2014 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tarkastelumenettelyn mukaisesti siirtymävaiheen ohjelmia luodakseen tai palauttaakseen olosuhteet, jotka ovat välttämättömiä unionin ulkoisten yhteistyöpolitiikkojen panemiseksi tehokkaasti täytäntöön.
Siirtymävaiheen ohjelmat perustuvat poikkeuksellisiin avustustoimenpiteisiin.
7. Komissio tiedottaa Euroopan parlamentille asianmukaisesti ja hyvissä ajoin 3 artiklan nojalla myönnettävän unionin avun suunnittelusta ja täytäntöönpanosta, mukaan lukien suunnitellusta rahoituksen määrästä, ja ilmoittaa Euroopan parlamentille myös tehdessään kyseiseen apuun merkittäviä muutoksia tai jatkaessaan sen voimassaoloa.
8 artikla
Temaattiset strategia-asiakirjat sekä suuntaa-antavat monivuotiset ohjelmat
1. Temaattiset strategia-asiakirjat muodostavat yleisen perustan 4 ja 5 artiklassa tarkoitetun avun täytäntöönpanolle. Temaattiset strategia-asiakirjat muodostavat unionin ja asianomaisen kumppanimaan tai -alueen välisen yhteistyön kehyksen.
2. Temaattisten strategia-asiakirjojen valmistelussa ja täytäntöönpanossa noudatetaan avun tuloksellisuutta koskevia periaatteita, kuten kumppanuutta, koordinointia ja soveltuvin osin yhdenmukaistamista. Temaattisten strategia-asiakirjojen on näin ollen oltava johdonmukaisia unionin muiden ulkoisen avun välineiden puitteissa hyväksyttyjen ohjelma-asiakirjojen kanssa, ja niiden välistä päällekkäisyyttä on vältettävä.
Temaattisten strategia-asiakirjojen on periaatteessa perustuttava unionin tai, tapauksen mukaan, kyseisten jäsenvaltioiden vuoropuheluun asianomaisten kumppanimaiden tai -alueiden kanssa, kansalaisyhteiskunnan sekä alue- ja paikallisviranomaisten edustajat mukaan lukien, sen varmistamiseksi, että asianomaiset maat tai alueet ottavat riittävän vastuun ohjelmasuunnittelusta.
Unioni ja jäsenvaltiot kuulevat toisiaan ohjelmasuunnittelun varhaisessa vaiheessa parantaakseen yhteistyötoimiensa johdonmukaisuutta ja täydentävyyttä.
3. Temaattisiin strategia-asiakirjoihin liitetään suuntaa-antava monivuotinen ohjelma, jossa esitetään yhteenveto unionin rahoituskohteiksi valituista painopistealoista sekä unionin avun erityistavoitteet, toivotut tulokset, tulosindikaattorit ja aikataulu.
Suuntaa-antavissa monivuotisissa ohjelmissa määritellään kunkin siihen sisältyvän ohjelman alustavat määrärahat asianomaisten kumppanimaiden tai -alueiden tarpeet ja erityisongelmat huomioon ottaen. Määrärahoille voidaan tarvittaessa ilmoittaa vähimmäis- ja enimmäismäärä.
4. Komissio hyväksyy temaattiset strategia-asiakirjat sekä suuntaa-antavat monivuotiset ohjelmat asetuksen (EU) N:o 236/2014 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tarkastelumenettelyn mukaisesti. Kyseistä menettelyä sovelletaan myös huomattaviin tarkistuksiin, joiden vaikutuksesta temaattiset strategia-asiakirjat tai suuntaa-antavat monivuotiset ohjelmat muuttuvat merkittävästi.
5. Asetuksen (EU) N:o 236/2014 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä ei sovelleta temaattisten strategia-asiakirjojen sekä suuntaa-antavien monivuotisten ohjelmien vähäisiin muutoksiin tai teknisiin mukautuksiin, joiden nojalla varoja kohdennetaan uudelleen kullekin painopistealalle osoitettujen alustavien määrärahojen puitteissa tai alustavia määrärahoja lisätään tai vähennetään enintään 20 prosentilla ja korkeintaan 10 000 000 eurolla, edellyttäen, että nämä muutokset tai tekniset mukautukset eivät vaikuta kyseisissä asiakirjoissa määriteltyihin painopistealoihin ja tavoitteisiin.
Tällaisessa tapauksessa mukautuksista ilmoitetaan Euroopan parlamentille ja 11 artiklassa tarkoitetussa komiteassa oleville jäsenvaltioiden edustajille viipymättä.
6. Asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, jotka edellyttävät unionilta nopeaa toimintaa, komissio voi muuttaa temaattisia strategia-asiakirjoja sekä suuntaa-antavia monivuotisia ohjelmia noudattaen asetuksen (EU) N:o 236/2014 16 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua menettelyä.
7. Kaikessa asetuksen (EU) N:o 236/2014 17 artiklassa tarkoitetun välikertomuksen julkaisemisen jälkeisessä ohjelmasuunnittelussa tai ohjelmien uudelleentarkastelussa on otettava huomioon kyseisessä kertomuksessa esitetyt tulokset, havainnot ja päätelmät.
9 artikla
Kansalaisyhteiskunta
Tämän asetuksen nojalla toteutettavien toimenpiteiden valmistelu, ohjelmasuunnittelu, täytäntöönpano ja seuranta toteutetaan mahdollisuuksien mukaan ja tarvittaessa kansalaisyhteiskuntaa kuullen.
10 artikla
Ihmisoikeudet
1. Komissio huolehtii siitä, että tämän asetuksen nojalla toteutetut terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevat toimenpiteet ovat kansainvälisen oikeuden, mukaan lukien kansainvälisen humanitaarisen oikeuden, mukaisia.
2. Komissio kehittää ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskevan EU:n strategisen kehyksen ja toimintasuunnitelman mukaisesti operatiivista ohjausta sen varmistamiseksi, että ihmisoikeudet otetaan huomioon 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden suunnittelussa ja toteuttamisessa, erityisesti siltä osin kuin on kyse kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun estämisestä ja asianmukaista oikeudenkäyntiä koskevien vaatimusten noudattamisesta, mukaan lukien syyttömyysolettama, oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja oikeus puolustukseen. Myös tietoverkkoturvallisuuteen ja tietoverkkorikollisuuden torjuntaan liittyviin toimiin on sisällyttävä selkeä ihmisoikeusnäkökohta.
3. Komissio valvoo huolellisesti 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden täytäntöönpanoa varmistaakseen, että ihmisoikeusvelvoitteita noudatetaan. Komissio esittää tätä koskevia tietoja säännöllisissä kertomuksissaan.
IV OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
11 artikla
Komiteamenettely
Komissiota avustaa komitea, jäljempänä ”vakauden ja rauhan välineen komitea”. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
12 artikla
Euroopan ulkosuhdehallinto
Tätä asetusta sovelletaan päätöksen 2010/427/EU ja erityisesti sen 9 artiklan mukaisesti.
13 artikla
Rahoituspuitteet
1. Tämän asetuksen täytäntöönpanoon tarkoitetut rahoituspuitteet kaudelle 2014-2020 ovat 2 338 719 000 euroa.
2. Euroopan parlamentti ja neuvosto myöntävät vuotuiset määrärahat monivuotisen rahoituskehyksen rajoissa.
3. Kaudella 2014-2020
a)
vähintään 70 prosenttiyksikköä rahoituspuitteista osoitetaan 3 artiklan mukaisiin toimenpiteisiin; ja
b)
yhdeksän prosenttiyksikköä rahoituspuitteista osoitetaan 4 artiklan mukaisiin toimenpiteisiin.
14 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014 ja 31 päivään joulukuuta 2020.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 11 päivänä maaliskuuta 2014.