PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) 2015/81
ze dne 19. prosince 2014,
kterým se stanoví jednotné podmínky uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014, pokud jde o příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (1), a zejména na čl. 70 odst. 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Jednotný fond pro řešení krizí (dále jen „fond“) byl zřízen podle nařízení (EU) č. 806/2014 jako jednotný mechanismus financování pro všechny členské státy zúčastněné v jednotném mechanismu dohledu podle nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (2) a jednotném mechanismu pro řešení krizí (dále jen „zúčastněné členské státy“).
(2)
Podle čl. 67 odst. 2 nařízení (EU) č. 806/2014 je správa fondu svěřena Jednotnému výboru pro řešení krizí (dále jen „výbor“) zřízenému podle uvedeného nařízení.
(3)
V souladu s článkem 76 nařízení (EU) č. 806/2014 by fond měl být používán k řešení krizí v případech, kdy to výbor považuje za nezbytné, aby se zajistilo účinné použití nástrojů k řešení krize. Fond by měl mít odpovídající finanční zdroje, které by umožnily účinné fungování rámce pro řešení krize tím, že by mohl v případě nutnosti zasáhnout, aby se zajistilo účinné použití nástrojů k řešení krize a ochránila finanční stabilita, aniž by musely být využity peníze daňových poplatníků.
(4)
Podle čl. 70 odst. 2 nařízení (EU) č. 806/2014 má výbor pravomoc vypočítat jednotlivé příspěvky předem, které mají uhradit všechny instituce povolené na území všech zúčastněných členských států.
(5)
Výbor by měl vypočítat roční příspěvky do fondu na základě jednotné cílové úrovně stanovené jako procentní podíl výše pojištěných vkladů všech úvěrových institucí povolených ve všech zúčastněných členských státech. V souladu s čl. 69 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014 by měl výbor zajistit, aby do konce počátečního období v délce osmi let od 1. ledna 2016 nebo jinak ode dne použitelnosti čl. 69 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014, jak jej stanoví čl. 99 odst. 6 uvedeného nařízení, dosáhly dostupné finanční prostředky fondu nejméně cílové úrovně stanovené v čl. 69 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014.
(6)
Příspěvky získané zúčastněnými členskými státy podle článků 103 a 104 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU (3) a převedené do fondu na základě čl. 3 odst. 3 Dohody o převádění a sdílení příspěvků do Jednotného fondu pro řešení krizí uvedené v čl. 3 odst. 1 bodě 36 nařízení (EU) č. 806/2014 (dále jen „dohoda“) by se měly do výpočtu jednotlivých příspěvků započítávat, a tudíž by měly být od částky splatné každou institucí odečteny. Při tomto výpočtu je třeba zohlednit skutečnost, že částky, které mají smluvní strany dohody převést podle čl. 3 odst. 3 a 4 dohody, by měly odpovídat 10 % cílové úrovně stanovené v čl. 102 odst. 1 směrnice 2014/59/EU. Výbor zajistí, aby částky, které mají být převáděny v souladu s dohodou, zahrnovaly pro všechny zúčastněné členský státy stejný podíl neodvolatelných platebních příslibů.
(7)
Podle čl. 70 odst. 2 nařízení (EU) č. 806/2014 by roční příspěvek do fondu měl být založen na paušálním příspěvku stanoveném na základě závazků instituce bez zahrnutí kapitálu a pojištěných vkladů a příspěvku upraveném v poměru k rizikovému profilu v závislosti na rizikovém profilu dané instituce.
(8)
V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014 se výbor pro účely uvedeného nařízení a směrnice 2014/59/EU považuje za relevantní vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize nebo, v případě řešení krize přeshraniční skupiny, za relevantní orgán příslušný k řešení krize na úrovni skupiny, pokud plní úkoly a vykonává pravomoci, které má podle uvedených právních aktů plnit nebo vykonávat vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize, aniž je dotčen článek 7 nařízení (EU) č. 806/2014. Proto by výbor měl být považován za orgán příslušný k řešení krize i pro účely nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 (4). Ustanovení obsažená v uvedeném nařízení v přenesené pravomoci se vztahují na výbor, pokud plní úkoly a vykonává pravomoci stanovené tímto nařízením.
(9)
Podle čl. 70 odst. 6 nařízení (EU) č. 806/2014 použije výbor pro účely výpočtu ročního příspěvku metodiku stanovenou nařízením v přenesené pravomoci (EU) 2015/63. Proto se zvláštní režim platný pro instituce, jež jsou podle nařízení v přenesené pravomoci považovány za malé instituce, rovněž vztahuje na všechny instituce povolené na území všech zúčastněných členských států, které splňují kritéria pro uznání jako malé instituce stanovená v uvedeném nařízení v přenesené pravomoci.
(10)
Vzhledem k tomu, že pravidla stanovená tímto nařízením určují podmínky pro uplatňování metodiky stanovené nařízením v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 přijatým podle čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, měly by rozdíly mezi výpočtem ročních příspěvků provedeným výborem pro instituce povolené v zúčastněných členských státech a výpočtem ročních příspěvků v členských státech, jež se jednotného mechanismu pro řešení krizí neúčastní, odrážet pouze zvláštnosti jednotného systému v zúčastněných členských státech. Tyto zvláštnosti vyplývají zejména ze skutečnosti, že v jednotném mechanismu pro řešení krizí existuje jednotná cílová úroveň pro všechny zúčastněné členské státy. Obecně by uplatňování stejné metodiky pro výpočet ročních příspěvků ve všech členských státech mělo zachovat stejné podmínky mezi zúčastněnými členskými státy a silný vnitřní trh.
(11)
V rámci Jednotného fondu pro řešení krizí s evropskou cílovou úrovní závisí jednotlivé roční příspěvky institucí povolených na území všech zúčastněných členských států na příspěvcích všech institucí podléhajících jednotnému mechanismu pro řešení krizí. Základním předpokladem pro účinné fungování jednotného mechanismu pro řešení krizí a hladký proces vytváření fondu je, aby všechny instituce platily své roční příspěvky do fondu v plné výši a včas.
(12)
Podle čl. 67 odst. 4 nařízení (EU) č. 806/2014 jsou příspěvky do fondu vypočtené výborem získávány vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize a jsou převáděny do fondu v souladu s dohodou. Formáty údajů a sdělení stanovené výborem mohou rovněž zahrnovat požadavek, aby veškeré údaje, které mají instituce oznamovat, byly zejména u institucí uvedených v čl. 7 odst. 2 nařízení (EU) č. 806/2014 potvrzeny auditorem nebo podle okolností příslušným orgánem.
(13)
Podle čl. 70 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 806/2014 musí výbor při uplatňování příspěvku upraveného v poměru k rizikovému profilu v rámci výpočtu jednotlivých příspěvků zohlednit zásadu proporcionality, aniž by došlo k narušení mezi strukturami bankovního sektoru členských států. Příspěvek upravený v poměru k rizikovému profilu vychází z kritérií stanovených v čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU. Podle čl. 1 třetího pododstavce nařízení (EU) č. 806/2014 je použití fondu podmíněno vstupem dohody v platnost. Podle dohody se příspěvky získané zúčastněnými členskými státy přidělují do podfondů odpovídajících jednotlivým zúčastněným členským státům. Během přechodného období v délce osmi let jsou finanční prostředky v těchto podfondech postupně stále ve větší míře sdíleny tak, že na konci přechodného období tyto podfondy zaniknou.
(14)
Skutečnost, že na jedné straně jsou podle nařízení (EU) č. 806/2014 příspěvky vypočítávány na základě jednotné cílové úrovně a že na straně druhé bude podle dohody krytí některých vzájemně souvisejících rizik uvnitř konkrétního vnitrostátního bankovního sektoru během přechodného období, na něž dohoda odkazuje, sdíleno pouze postupně, může mít vliv na vnímání některých institucí ze strany trhu, tím i na jejich finanční situaci ve smyslu čl. 103 odst. 7 písm. c) směrnice 2014/59/EU, a tedy na jejich rizikový profil. Kromě toho by mohl systém opírající se přechodně o podfondy celkově působit na relativní význam institucí pro stabilitu finančního systému nebo hospodářství ve smyslu čl. 103 odst. 7 písm. g) směrnice 2014/59/EU. Význam institucí pro stabilitu finančního systému nebo hospodářství by měl být určen jednak ve vztahu k členskému státu, v němž se instituce nachází, (tj. k očekávané ztrátě pro část podfondu, která ještě není sdílena), a jednak ve vztahu k bankovní unii jako celku (tj. k očekávané ztrátě pro část podfondu, která již sdílena je). Tím by byl příspěvek upravený v poměru k rizikovému profilu uveden do souladu s očekávaným použitím nesdílených finančních prostředků příslušného podfondu během přechodného období.
(15)
Metodika pro úpravu, která náležitě řeší situaci popsanou v bodě odůvodnění 14, a zohledňuje tak zásadu proporcionality a brání narušení mezi strukturami bankovního sektoru členských států, by měla být použitelná až do okamžiku, kdy budou všechny příspěvky předem, jež se do fondu hradí, zcela sdíleny. Metoda výpočtu příspěvků by tudíž měla být upravena tak, aby byla svázána s procesem postupného sdílení finančních prostředků fondu. Výpočet příspěvků, které mají být přiděleny do sdílené části, by tak měl vycházet z kritérií stanovených v nařízení (EU) č. 806/2014, zatímco odchylně od doby uvedené v čl. 102 odst. 1 směrnice 2014/59/EU by výpočet příspěvků, které mají být přiděleny do nesdílené části podfondů, měl vycházet z kritérií stanovených ve směrnici 2014/59/EU a cílové úrovně vymezené za období odpovídající počátečnímu období podle nařízení (EU) č. 806/2014.
(16)
Použitím neodvolatelných platebních příslibů podle čl. 70 odst. 3 nařízení (EU) č. 806/2014 by neměla být nijak ovlivněna finanční kapacita ani likvidita fondu. Splnění neodvolatelných platebních příslibů by mělo být vyžadováno pouze v případě, že opatření k řešení krize zahrnuje použití fondu. Během počátečního období by měl výbor za normální situace zajistit, aby bylo používání neodvolatelných platebních příslibů rozděleno rovnoměrně mezi institucemi, které o ně požádaly. Tyto neodvolatelné platební přísliby by měly být v plné výši kryty zajištěním ve formě nízkorizikových aktiv nezatížených jakýmikoli právy třetích stran, s možností s nimi volně nakládat a vyčleněných k výlučnému použití výborem pro účely použití fondu.
(17)
Podle čl. 70 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (EU) č. 806/2014 musí poměr mezi paušálním příspěvkem a příspěvkem upraveným v poměru k rizikovému profilu zohlednit vyvážené rozložení příspěvků mezi různé typy institucí. Je proto třeba stanovit zvláštní mechanismus pro určování příspěvků, které mají hradit malé instituce.
(18)
S institucemi, jež nespadají do kategorie malých institucí podle článku 10 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 a jejichž celková aktiva mají hodnotu do 3 000 000 000 EUR, je spojeno menší riziko než s velkými institucemi, ve většině případů nepředstavují systémové riziko a existuje u nich menší pravděpodobnost zavedení režimu řešení krize, důsledkem čehož je i nižší pravděpodobnost, že bude fond použit v jejich prospěch. Pro příspěvky, které mají tyto instituce hradit, je proto vhodné zavést zjednodušený výpočet. Zabránilo by se tím i možným krátkodobým změnám statusu, ke kterým by se tyto instituce mohly uchylovat ve snaze dosáhnout toho, aby se na ně vztahoval článek 10 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63. Uvedený výpočet by měl obsahovat složku založenou na jednorázové částce. Tento systém by měl umožnit, aby se zabránilo narušením mezi institucemi a bylo dosaženo vyváženého rozložení příspěvků mezi různé typy bank. Rovněž by snížil administrativní a finanční zátěž spojenou s výběrem jednotlivých příspěvků od těchto institucí.
(19)
Komise přezkoumá způsob, jímž je toto nařízení prováděno, zároveň s přezkumem nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63, aby mohla být případně upravena pravidla stanovená tímto nařízením.
(20)
Podle čl. 99 odst. 2 nařízení (EU) č. 806/2014 se uvedené nařízení použije ode dne 1. ledna 2016. Od 1. ledna 2015 však výbor předkládá Evropskému parlamentu, Radě a Komisi měsíční zprávu schválenou na svém plenárním zasedání o tom, zda byly splněny podmínky pro převod příspěvků získaných na vnitrostátní úrovni. Od 1. prosince 2015, pokud tyto zprávy ukáží, že podmínky pro převod příspěvků do fondu splněny nebyly, se použitelnost nařízení (EU) č. 806/2014 týkající se příspěvků do fondu odloží vždy o jeden měsíc. Toto nařízení by se proto také mělo použít ode dne použitelnosti čl. 69 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla upřesňující podmínky provádění povinnosti Jednotného výboru pro řešení krizí (dále jen „výbor“) vypočítat příspěvky jednotlivých institucí podle nařízení (EU) č. 806/2014 do Jednotného fondu pro řešení krizí (dále jen „fond“) a metodiku pro výpočet těchto příspěvků.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na instituce, od nichž jsou získávány příspěvky podle článku 70 nařízení (EU) č. 806/2014.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice stanovené v článku 3 nařízení (EU) č. 806/2014 s výjimkou definic stanovených v bodech 2 a 11 uvedeného článku. Rovněž se použijí tyto definice:
1)
„zúčastněnými členskými státy“ se rozumí členské státy ve smyslu článku 2 nařízení (EU) č. 1024/2013;
2)
„roční cílovou úrovní“ se rozumí celková částka ročních příspěvků určených pro každé příspěvkové období výborem postupem stanoveným v čl. 69 odst. 2 nařízení (EU) č. 806/2014 k dosažení cílové úrovně uvedené v čl. 69 odst. 1 a v článku 70 uvedeného nařízení;
3)
„ročním příspěvkem“ se rozumí částka uvedená v čl. 70 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014 vypočítaná výborem každý rok a získaná vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize během příspěvkového období ode všech institucí povolených na území všech zúčastněných členských států;
4)
„příspěvkovým obdobím“ se rozumí kalendářní rok;
5)
„orgánem příslušným k řešení krize členských států nezúčastněných v jednotném mechanismu pro řešení krizí“ se rozumí orgán uvedený v čl. 2 odst. 1 bodě 18 směrnice 2014/59/EU nebo kterýkoli jiný relevantní orgán jmenovaný členskými státy pro účely čl. 100 odst. 2 a 6 směrnice 2014/59/EU;
6)
„pojištěnými vklady“ se rozumí vklady uvedené v čl. 6 odst. 1 směrnice 2014/49/EU s výjimkou dočasných vysokých zůstatků vymezených v čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice;
7)
„příslušným orgánem“ se rozumí příslušný orgán ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 40 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo případně Evropská centrální banka;
Článek 4
Výpočet ročních příspěvků
Pro každé příspěvkové období výbor po konzultaci s ECB nebo vnitrostátními příslušnými orgány a v úzké spolupráci s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize vypočte roční příspěvek splatný každou institucí, a to na základě roční cílové úrovně fondu. Roční cílová úroveň se stanoví s odkazem na cílovou úroveň fondu podle čl. 69 odst. 1 a článku 70 nařízení (EU) č. 806/2014 a v souladu s metodikou stanovenou v nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63.
Článek 5
Oznamování výborem
1. Výbor oznamuje relevantním vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize svá rozhodnutí o výpočtu ročních příspěvků institucí povolených na jejich příslušných územích.
2. Po obdržení oznámení podle odstavce 1 sdělí každý vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize každé instituci povolené v jeho členském státě rozhodnutí výboru o výpočtu ročního příspěvku splatného danou institucí.
Článek 6
Podávání zpráv
Výbor stanoví formáty údajů a sdělení, které mají instituce použít ke sdělování informací nezbytných pro účely výpočtu ročních příspěvků, aby zlepšil srovnatelnost sdělovaných informací a efektivitu zpracování obdržených informací.
Článek 7
Výzva ke splnění neodvolatelných platebních příslibů
1. Použitím neodvolatelných platebních příslibů podle čl. 70 odst. 3 nařízení (EU) č. 806/2014 nesmí být nijak ovlivněna finanční kapacita ani likvidita fondu.
2. Pokud opatření k řešení krize zahrnují použití fondu v souladu s článkem 76 nařízení (EU) č. 806/2014, vyzve výbor ke splnění veškerých neodvolatelných platebních příslibů provedených v souladu s nařízením (EU) č. 806/2014 nebo jejich části, aby se obnovil podíl neodvolatelných platebních příslibů na dostupných finančních prostředcích fondu stanovený výborem v mezích stropu uvedeného v čl. 70 odst. 3 nařízení (EU) č. 806/2014.
Jakmile fond řádně obdrží příspěvek spojený s neodvolatelnými platebními přísliby, k jejichž splnění vyzval, musí vrátit zajištění, kterým jsou tyto přísliby kryty. Pokud fond požadovanou výši hotovosti na první výzvu řádně neobdrží, výbor zadrží zajištění, kterým je neodvolatelný platební příslib v souladu s čl. 70 odst. 3 nařízení (EU) č. 806/2014 kryt.
3. Neodvolatelné platební přísliby instituce, jež přestane spadat do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 806/2014, se zruší a zajištění, kterým jsou kryty, se vrátí.
Článek 8
Zvláštní úpravy v počátečním období
1. Odchylně od článku 4 tohoto nařízení se roční příspěvky institucí uvedených v článku 2 během počátečního období uvedeného v čl. 69 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014 vypočtou podle následující upravené metodiky:
a)
v prvním roce počátečního období tyto instituce přispějí 60 % svých ročních příspěvků vypočtených v souladu s článkem 103 směrnice 2014/59/EU a článkem 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 a 40 % svých ročních příspěvků vypočtených v souladu s články 69 a 70 nařízení (EU) č. 806/2014 a článkem 4 tohoto nařízení;
b)
v druhém roce počátečního období tyto instituce přispějí 40 % svých ročních příspěvků vypočtených v souladu s článkem 103 směrnice 2014/59/EU a článkem 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 a 60 % svých ročních příspěvků vypočtených v souladu s články 69 a 70 nařízení (EU) č. 806/2014 a článkem 4 tohoto nařízení;
c)
ve třetím roce počátečního období tyto instituce přispějí 33,33 % svých ročních příspěvků vypočtených v souladu s článkem 103 směrnice 2014/59/EU a článkem 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 a 66,67 % svých ročních příspěvků vypočtených v souladu s články 69 a 70 nařízení (EU) č. 806/2014 a článkem 4 tohoto nařízení;
d)
ve čtvrtém roce počátečního období tyto instituce přispějí 26,67 % svých ročních příspěvků vypočtených v souladu s článkem 103 směrnice 2014/59/EU a článkem 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 a 73,33 % svých ročních příspěvků vypočtených v souladu s články 69 a 70 nařízení (EU) č. 806/2014 a článkem 4 tohoto nařízení;
e)
v pátém roce počátečního období tyto instituce přispějí 20 % svých ročních příspěvků vypočtených v souladu s článkem 103 směrnice 2014/59/EU a článkem 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 a 80 % svých ročních příspěvků vypočtených v souladu s články 69 a 70 nařízení (EU) č. 806/2014 a článkem 4 tohoto nařízení;
f)
v šestém roce počátečního období tyto instituce přispějí 13,33 % svých ročních příspěvků vypočtených v souladu s článkem 103 směrnice 2014/59/EU a článkem 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 a 86,67 % svých ročních příspěvků vypočtených v souladu s články 69 a 70 nařízení (EU) č. 806/2014 a článkem 4 tohoto nařízení;
g)
v sedmém roce počátečního období tyto instituce přispějí 6,67 % svých ročních příspěvků vypočtených v souladu s článkem 103 směrnice 2014/59/EU a článkem 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 a 93,33 % svých ročních příspěvků vypočtených v souladu s články 69 a 70 nařízení (EU) č. 806/2014 a článkem 4 tohoto nařízení;
h)
v osmém roce počátečního období tyto instituce přispějí 100 % svých ročních příspěvků vypočtených v souladu s články 69 a 70 nařízení (EU) č. 806/2014 a článkem 4 tohoto nařízení.
2. Během počátečního období výbor při výpočtu jednotlivých příspěvků každé instituce zohlední příspěvky získané zúčastněnými členskými státy v souladu s články 103 a 104 směrnice 2014/59/EU a převedené do fondu na základě čl. 3 odst. 3 dohody a odečte je od částky, kterou má každá instituce uhradit.
3. Během počátečního období výbor za normální situace umožní instituci na její žádost použít neodvolatelné platební přísliby. Přitom zajistí, aby používání neodvolatelných platebních příslibů bylo mezi těmito institucemi, které o ně požádaly, rozděleno rovnoměrně. Takto rozdělené neodvolatelné platební přísliby nesmí představovat méně než 15 % celkové platební povinnosti instituce. Při výpočtu ročních příspěvků každé instituce výbor zajistí, aby v žádném roce nepřekročil úhrn těchto neodvolatelných platebních příslibů 30 % celkové výše ročních příspěvků získaných v souladu článkem 70 nařízení (EU) č. 806/2014.
4. Pro účely odstavce 1 se roční příspěvky vypočtené v souladu s článkem 103 směrnice 2014/59/EU a článkem 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 určí na základě cílové úrovně vymezené za období odpovídající počátečnímu období.
5. Aniž je dotčen článek 10 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63, uhradí během počátečního období uvedeného v čl. 69 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014 instituce, jejichž celková aktiva mají hodnotu 3 000 000 000 EUR nebo nižší, jednorázovou částku ve výši 50 000 EUR za prvních 300 000 000 EUR celkových závazků bez zahrnutí kapitálu a pojištěných vkladů. Za celkové závazky, bez zahrnutí kapitálu a pojištěných vkladů, nad 300 000 000 EUR tyto instituce přispějí v souladu s články 4 až 9 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije buď od 1. ledna 2016, nebo ode dne použitelnosti čl. 69 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014, jak je stanoven v čl. 99 odst. 6 uvedeného nařízení, podle toho, co nastane později.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech zúčastněných členských státech.
V Bruselu dne 19. prosince 2014.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2015/81,
annettu 19 päivänä joulukuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 806/2014 yhdenmukaisista soveltamisedellytyksistä yhteiseen kriisinratkaisurahastoon suoritettavien ennakollisten vakausmaksujen osalta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 15 päivänä heinäkuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 806/2014 (1) ja erityisesti sen 70 artiklan 7 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Yhteinen kriisinratkaisurahasto, jäljempänä ’kriisinratkaisurahasto’, perustettiin asetuksen (EU) N:o 806/2014 mukaisesti kaikkien niiden jäsenvaltioiden yhteiseksi rahoitusjärjestelyksi, jotka osallistuvat neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (2) mukaisesti yhteiseen valvontamekanismiin ja yhteiseen kriisinratkaisumekanismiin, jäljempänä ’osallistuvat jäsenvaltiot’.
(2)
Asetuksen (EU) N:o 806/2014 mukaisesti perustetulle yhteiselle kriisinratkaisuneuvostolle, jäljempänä ’kriisinratkaisuneuvosto’, annetaan mainitun asetuksen 67 artiklan 2 kohdassa tehtäväksi hallinnoida kriisinratkaisurahastoa.
(3)
Kriisinratkaisurahastoa olisi asetuksen (EU) N:o 806/2014 76 artiklan mukaisesti käytettävä kriisinratkaisumenettelyissä, jos kriisinratkaisuneuvosto katsoo sen olevan tarpeen kriisinratkaisuvälineiden tehokkaan soveltamisen varmistamiseksi. Kriisinratkaisurahastolla olisi oltava riittävästi varoja, jotta kriisinratkaisukehys toimisi tehokkaasti. Tämä antaisi mahdollisuuden puuttua tarvittaessa ongelmiin, käyttää kriisinratkaisuvälineitä tehokkaasti ja suojata rahoitusvakautta turvautumatta veronmaksajien rahoihin.
(4)
Kriisinratkaisuneuvostolla on valtuudet laskea asetuksen (EU) N:o 806/2014 70 artiklan 2 kohdan mukaisesti yksilölliset ennakolliset vakausmaksut, jotka kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden alueilla toimiluvan saaneiden kaikkien laitosten on maksettava.
(5)
Kriisinratkaisuneuvoston olisi laskettava kriisinratkaisurahastoon suoritettavat vuotuiset vakausmaksut yhteisen tavoitetason perusteella, joka vahvistetaan tietyksi prosenttiosuudeksi kaikissa osallistuvissa jäsenvaltioissa toimiluvan saaneiden kaikkien luottolaitosten suojattujen talletusten määrästä. Kriisinratkaisuneuvoston olisi asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 artiklan 1 kohdan mukaisesti varmistettava, että kriisinratkaisurahaston käytettävissä olevat varat saavuttavat 1 päivänä tammikuuta 2016 taikka sinä päivänä, jona asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 artiklan 1 kohdan soveltaminen alkaa mainitun asetuksen 99 artiklan 6 kohdan nojalla, alkavan kahdeksan vuoden alkuvaiheen päättyessä vähintään asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tavoitetason.
(6)
Rahoitusosuudet, jotka osallistuvat jäsenvaltiot ovat keränneet Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU (3) 103 ja 104 artiklan mukaisesti ja siirtäneet kriisinratkaisurahastoon asetuksen (EU) N:o 806/2014 3 artiklan 1 kohdan 36 alakohdassa tarkoitetun, vakausmaksujen siirtämisestä yhteiseen kriisinratkaisurahastoon ja niiden yhdistämisestä tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, 3 artiklan 3 kohdan nojalla, olisi sisällytettävä yksilöllisten vakausmaksujen laskentaan ja näin ollen vähennettävä määrästä, joka kunkin laitoksen on maksettava. Kyseisessä laskennassa olisi otettava huomioon, että määrien, jotka sopimuspuolten on siirrettävä sopimuksen 3 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisesti, olisi vastattava 10:tä prosenttia direktiivin 2014/59/EU 102 artiklan 1 kohdassa säädetystä tavoitetasosta. Kriisinratkaisuneuvosto varmistaa, että sopimuksen mukaisesti siirrettäviin määriin sisältyvä peruuttamattomien maksusitoumusten osuus on kullekin osallistuvalle jäsenvaltiolle sama.
(7)
Kriisinratkaisurahastoon suoritettavan vuotuisen vakausmaksun olisi asetuksen (EU) N:o 806/2014 70 artiklan 2 kohdan mukaisesti perustuttava kiinteään vakausmaksuun, joka vahvistetaan laitoksen velkojen perusteella (omat varat ja suojatut talletukset pois luettuina) sekä riskiprofiiliin mukautettuun vakausmaksuun, joka riippuu laitoksen riskiprofiilista.
(8)
Kriisinratkaisuneuvostoa pidetään asetuksen (EU) N:o 806/2014 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti kyseistä asetusta ja direktiiviä 2014/59/EU sovellettaessa asiaankuuluvana kansallisena kriisinratkaisuviranomaisena, tai jos kyseessä on rajatylittävän konsernin kriisinratkaisu, asiaankuuluvana konsernitason kriisinratkaisuviranomaisena, jos se suorittaa tehtäviä ja käyttää valtuuksia, jotka kansallisten kriisinratkaisuviranomaisten on suoritettava tai joita niiden on käytettävä mainittujen säädösten mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EU) N:o 806/2014 7 artiklan soveltamista. Sen vuoksi kriisinratkaisuneuvostoa olisi pidettävä kriisinratkaisuviranomaisena myös silloin, kun sovelletaan komission delegoitua asetusta (EU) 2015/63 (4). Kriisinratkaisuneuvostoon sovelletaan mainitussa delegoidussa asetuksessa vahvistettuja säännöksiä, kun se suorittaa tehtäviä ja käyttää valtuuksia, joista säädetään tässä asetuksessa.
(9)
Vuotuisen vakausmaksun laskemiseksi kriisinratkaisuneuvosto soveltaa delegoidussa asetuksessa (EU) 2015/63 säädettyä menetelmää, kuten asetuksen (EU) N:o 806/2014 70 artiklan 6 kohdassa edellytetään. Sen vuoksi sellaisiin laitoksiin sovellettavaa erityisjärjestelmää, jotka katsotaan mainitun delegoidun asetuksen nojalla pieniksi laitoksiksi, sovelletaan myös kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden alueella toimiluvan saaneisiin kaikkiin laitoksiin, jotka täyttävät mainitussa delegoidussa asetuksessa säädetyt perusteet, joiden nojalla laitos katsotaan pieneksi laitokseksi.
(10)
Koska tässä asetuksessa annetuissa säännöissä vahvistetaan direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan 7 kohdan nojalla annetussa delegoidussa asetuksessa (EU) 2015/63 säädetyn menetelmän soveltamisedellytykset, laskenta, jossa kriisinratkaisuneuvosto määrittää vuotuiset vakausmaksut osallistuvissa jäsenvaltioissa toimiluvan saaneille laitoksille, saa poiketa vuotuisten rahoitusosuuksien laskennasta yhteiseen kriisinratkaisumekanismiin osallistumattomissa jäsenvaltioissa ainoastaan osallistuvien jäsenvaltioiden yhteisen järjestelmän erityispiirteiden perusteella. Erityispiirteet johtuvat erityisesti siitä, että yhteisessä kriisinratkaisumekanismissa kaikilla osallistuvilla jäsenvaltioilla on yhteinen tavoitetaso. Sen, että vuotuisten rahoitusosuuksien laskentaan sovelletaan pääsääntöisesti samaa menetelmää kaikissa jäsenvaltioissa, pitäisi auttaa säilyttämään tasapuoliset toimintaedellytykset osallistuvien jäsenvaltioiden välillä sekä vahvat sisämarkkinat.
(11)
Yhteisessä kriisinratkaisurahastossa, jolle on asetettu eurooppalainen tavoitetaso, kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden alueella toimiluvan saaneiden laitosten vuotuisen yksilöllisen vakausmaksun suuruus riippuu kaikkien yhteisen kriisinratkaisumekanismin piiriin kuuluvien laitosten vuotuisten vakausmaksujen suuruudesta. Yhteisen kriisinratkaisumekanismin tehokkaan toiminnan ja kriisiratkaisurahaston sujuvan kerryttämisen kannalta on ratkaisevan tärkeää, että kaikki laitokset suorittavat vuotuiset vakausmaksunsa ajoissa ja täysimääräisinä.
(12)
Asetuksen (EU) N:o 806/2014 67 artiklan 4 kohdan mukaan kansalliset kriisinratkaisuviranomaiset keräävät kriisinratkaisuneuvoston laskemat kriisinratkaisurahastoon suoritettavat vakausmaksut, minkä jälkeen maksut siirretään kriisinratkaisurahastoon sopimuksen mukaisesti. Kriisinratkaisuneuvoston määrittelemiin tietojen tallennus- ja esittämismuotoihin voi kuulua myös vaatimus, että tilintarkastajan tai tarvittaessa toimivaltaisen viranomaisen on vahvistettava kaikki laitosten ja erityisesti asetuksen (EU) N:o 806/2014 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen laitosten toimittamat tiedot.
(13)
Asetuksen (EU) N:o 806/2014 70 artiklan 2 kohdan b alakohdassa edellytetään, että kriisinratkaisuneuvosto ottaa suhteellisuusperiaatteen huomioon ja on luomatta vääristymiä jäsenvaltioiden pankkialan rakenteiden välille soveltaessaan riskiprofiiliin mukautettua vakausmaksua yksilöllisten vakausmaksujen laskentaan. Riskiprofiiliin mukautettu vakausmaksu perustuu direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan 7 kohdassa vahvistettuihin perusteisiin. Asetuksen (EU) N:o 806/2014 1 artiklan kolmannen alakohdan mukaan kriisinratkaisurahaston käytön ehtona on sopimuksen voimaantulo. Sopimuksen mukaan osallistuvien jäsenvaltioiden keräämät vakausmaksut osoitetaan rahasto-osuuksiin, jotka vastaavat kutakin niistä. Rahasto-osuudet yhdistetään vaiheittain kahdeksan vuoden siirtymäkauden aikana siten, että ne lakkaavat olemasta siirtymäkauden lopussa.
(14)
Ne seikat, että toisaalta asetuksen (EU) N:o 806/2014 nojalla vakausmaksut lasketaan yhteisen tavoitetason perusteella ja toisaalta sopimuksen nojalla tiettyjä kansallisella pankkialalla keskenään korreloivia riskejä kattava osuus yhdistetään vain vaiheittain sopimuksessa tarkoitetun siirtymäkauden aikana, voivat vaikuttaa markkinoiden käsitykseen joistakin laitoksista ja siten niiden rahoitustilanteeseen direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan 7 kohdan c alakohdassa tarkoitetun mukaisesti, mikä taas vaikuttaa niiden riskiprofiiliin. Lisäksi järjestelmä, joka perustuu väliaikaisesti rahasto-osuuksiin, saattaisi vaikuttaa maailmanlaajuisesti laitosten suhteelliseen merkitykseen rahoitusjärjestelmän vakaudelle tai taloudelle direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan 7 kohdan g alakohdan mukaisesti. Laitosten merkitys rahoitusjärjestelmän vakaudelle tai taloudelle tulisi määrittää suhteessa jäsenvaltioon, jossa laitos sijaitsee (eli rahasto-osuuden vielä yhdistämätöntä osaa koskeva odotettu tappio) ja pankkiunioniin kokonaisuutena (eli rahasto-osuuden yhdistettyä osaa koskeva odotettu tappio). Tämä tekisi riskiprofiiliin mukautetun vakausmaksun saman suuruiseksi kuin vastaavan rahasto-osuuden yhdistämättömien varojen odotettu käyttö on siirtymäkauden aikana.
(15)
Mukautusmenetelmä, jossa käsitellään asianmukaisella tavalla johdanto-osan 14 kappaleessa tarkoitettuja seikkoja ja jossa sen vuoksi otetaan huomioon suhteellisuusperiaate ja vältetään jäsenvaltioiden pankkialan rakenteiden välisiä vääristymiä, olisi otettava käyttöön siihen saakka, kunnes kaikki kriisinratkaisurahastoon maksetut ennakolliset vakausmaksut on yhdistetty kokonaan. Vakausmaksujen laskentamenetelmää olisi siksi mukautettava niin, että se vastaa kriisinratkaisurahaston yhdistämistahtia. Näin ollen yhdistettyyn osaan osoitettavien vakausmaksujen laskennan olisi perustuttava asetuksessa (EU) N:o 806/2014 asetettuihin perusteisiin, kun taas direktiivin 2014/59/EU 102 artiklan 1 kohdassa säädetystä määräajasta poiketen rahasto-osuuksien yhdistämättömään osaan osoitettavien vakausmaksujen laskennan olisi perustuttava direktiivissä 2014/59/EU asetettuihin perusteisiin sekä tavoitetasoon, joka määritellään kaudelle, joka vastaa asetuksessa (EU) N:o 806/2014 säädettyä alkuvaihetta.
(16)
Asetuksen (EU) N:o 806/2014 70 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu peruuttamattomien maksusitoumusten käyttö ei saisi millään tavalla vaikuttaa kriisinratkaisurahaston taloudellisiin valmiuksiin eikä maksuvalmiuteen. Peruuttamattomat maksusitoumukset olisi vaadittava maksettavaksi vain, jos kriisinratkaisutoimeen kuuluu kriisinratkaisurahaston käyttö. Alkuvaiheen aikana kriisinratkaisuneuvoston olisi tavanomaisissa olosuhteissa jaettava peruuttamattomien maksusitoumusten käyttö tasan sitä pyytävien laitosten kesken. Näiden maksusitoumusten täydeksi vakuudeksi olisi asetettava vähäriskiset varat, joihin ei kohdistu kolmansien osapuolien oikeuksia ja jotka ovat kriisinratkaisuneuvoston vapaasti käytettävissä ja sen yksinomaiseen käyttöön osoitettuja rahaston käyttöä varten.
(17)
Asetuksen (EU) N:o 806/2014 70 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaan kiinteän vakausmaksun ja riskiprofiiliin mukautetun vakausmaksun välisessä suhteessa on otettava huomioon vakausmaksujen tasapainoinen jakautuminen erityyppisten laitosten kesken. Näin ollen olisi säädettävä erityisjärjestelyistä, joilla määritetään ”pienten laitosten” maksamat vakausmaksut.
(18)
Laitoksiin, jotka eivät kuulu delegoidun asetuksen (EU) 2014/63 10 artiklassa tarkoitettuun pienten laitosten ryhmään ja joiden kokonaisvarat ovat enintään 3 000 000 000 euroa, liittyy pienempi riski kuin suuriin laitoksiin. Useimmissa tapauksissa ne eivät aiheuta järjestelmäriskiä ja niillä on pienempi todennäköisyys tulla asetetuksi kriisinratkaisuun, jolloin on myös vähemmän todennäköistä, että ne saisivat tukea kriisinratkaisurahastosta. Sen vuoksi näiden laitosten maksamien vakausmaksujen laskemista varten on aiheellista ottaa käyttöön yksinkertaistettu menetelmä. Tämä myös ehkäisisi mahdolliset lyhytaikaiset muutokset, joita nämä laitokset voisivat tehdä asemaansa, jotta niihin voitaisiin soveltaa delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 10 artiklaa. Tähän laskentaan olisi sisällytettävä kiinteämääräiseen summaan perustuva tekijä. Tämän järjestelmän olisi vältettävä laitosten väliset vääristymät ja saavutettava vakausmaksujen tasapuolinen jakautuminen erityyppisten laitosten kesken. Se keventäisi myös näiden laitosten yksilöllisten vakausmaksujen keräämisestä aiheutuvaa hallinnollista ja taloudellista rasitusta.
(19)
Komissio tarkastelee tämän asetuksen täytäntöönpanotapaa uudelleen samanaikaisesti kun se tarkastelee uudelleen delegoitua asetusta (EU) 2015/63, jotta tässä asetuksessa annettuihin sääntöihin voitaisiin tarvittaessa tehdä mukautuksia.
(20)
Asetuksen (EU) N:o 806/2014 99 artiklan 2 kohdan nojalla kyseistä asetusta sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2016. Kriisinratkaisuneuvoston on kuitenkin annettava kuukausittain 1 päivästä tammikuuta 2015 alkaen Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle kriisinratkaisuneuvoston täysistunnossa hyväksytty kertomus siitä, ovatko edellytykset kansallisella tasolla kerättyjen rahoitusosuuksien siirtämiselle kriisinratkaisurahastoon täyttyneet. Jos kertomuksista käy ilmi, että kyseiset edellytykset eivät ole täyttyneet, asetuksen (EU) N:o 806/2014 soveltamista lykätään kriisinratkaisurahastoon siirtämisen osalta 1 päivästä joulukuuta 2015 alkaen yhdellä kuukaudella kullakin kerralla. Sen vuoksi myös tätä asetusta olisi sovellettava samasta päivästä, jona asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 artiklan 1 kohdan soveltaminen alkaa,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan seuraavia seikkoja koskevat säännöt: edellytykset, joilla pannaan täytäntöön yhteisen kriisinratkaisuneuvoston, jäljempänä ’kriisinratkaisuneuvosto’, velvoite laskea yhteiseen kriisinratkaisurahastoon, jäljempänä ’kriisinratkaisurahasto’, suoritettavat asetuksen (EU) N:o 806/2014 mukaiset yksittäisten laitosten vakausmaksut ja kyseisten vakausmaksujen laskentamenetelmä.
2 artikla
Soveltamisala
Tätä asetusta sovelletaan laitoksiin, joilta vakausmaksut kerätään asetuksen (EU) N:o 806/2014 70 artiklan mukaisesti.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 806/2014 3 artiklassa säädettyjä määritelmiä, kyseisen artiklan 2 ja 11 kohdassa säädettyjä määritelmiä lukuun ottamatta. Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1)
’osallistuvilla jäsenvaltioilla’ asetuksen (EU) N:o 1024/2013 2 artiklassa määriteltyjä jäsenvaltioita;
2)
’vuotuisella tavoitetasolla’ sellaisten vuotuisten vakausmaksujen kokonaismäärää, jotka kriisinratkaisuneuvosto vahvistaa kullekin vakausmaksukaudelle asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen mainitun asetuksen 69 artiklan 1 kohdassa ja 70 artiklassa tarkoitetun tavoitetason saavuttamiseksi;
3)
’vuotuisella vakausmaksulla’ asetuksen (EU) N:o 806/2014 70 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua määrää, jonka kriisinratkaisuneuvosto laskee vuosittain ja jonka kansalliset kriisinratkaisuviranomaiset keräävät vakausmaksukauden aikana kaikkien osallistuvien jäsenvaltioiden alueella toimiluvan saaneilta kaikilta laitoksilta;
4)
’vakausmaksukaudella’ yhtä kalenterivuotta;
5)
’yhteiseen kriisinratkaisumekanismiin osallistumattomien jäsenvaltioiden kriisinratkaisuviranomaisilla’ direktiivin 2014/59/EU 2 artiklan 1 kohdan 18 alakohdassa tarkoitettuja viranomaisia tai muita asiaankuuluvia viranomaisia, jotka jäsenvaltiot nimeävät direktiivin 2014/59/EU 100 artiklan 2 ja 6 kohtaa sovellettaessa;
6)
’suojatuilla talletuksilla’ direktiivin 2014/49/EU 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja talletuksia, lukuun ottamatta mainitun direktiivin 6 artiklan 2 kohdassa määriteltyjä tilapäisesti korkeita saldoja;
7)
’toimivaltaisella viranomaisella’ tapauksen mukaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 40 alakohdassa määriteltyä toimivaltaista viranomaista tai Euroopan keskuspankkia.
4 artikla
Vuotuisten vakausmaksujen laskeminen
Kriisinratkaisuneuvosto laskee jokaista vakausmaksukautta varten EKP:tä tai kansallisia toimivaltaisia viranomaisia kuultuaan ja tiiviissä yhteistyössä kansallisten kriisinratkaisuviranomaisten kanssa kullekin laitokselle vuotuisen vakausmaksun kriisinratkaisurahaston vuotuisen tavoitetason perusteella. Vuotuinen tavoitetaso vahvistetaan asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 artiklan 1 kohdassa ja 70 artiklassa tarkoitetun, kriisinratkaisurahaston tavoitetason perusteella ja delegoidussa asetuksessa (EU) 2015/63 säädetyn menetelmän mukaisesti.
5 artikla
Kriisinratkaisuneuvoston esittämä tiedoksianto
1. Kriisinratkaisuneuvosto antaa asiaankuuluville kansallisille kriisinratkaisuviranomaisille tiedoksi päätöksensä, joissa lasketaan niiden alueilla toimiluvan saaneiden laitosten vuotuiset vakausmaksut.
2. Saatuaan 1 kohdassa tarkoitetun tiedoksiannon kunkin kansallisen kriisinratkaisuviranomaisen on ilmoitettava jokaiselle sen jäsenvaltiossa toimiluvan saaneelle laitokselle kriisinratkaisuneuvoston päätöksestä, jossa lasketaan kyseisen laitoksen maksettavaksi tuleva vuotuinen vakausmaksu.
6 artikla
Raportointi
Kriisinratkaisuneuvosto vahvistaa tietojen tallennus- ja esittämismuodot, joita laitosten on käytettävä ilmoittaakseen vuotuisten vakausmaksujen laskentaan tarvittavat tiedot ilmoitettujen tietojen vertailtavuuden ja saatujen tietojen käsittelyn tehokkuuden parantamiseksi.
7 artikla
Peruuttamattomien maksusitoumusten maksettavaksi vaatiminen
1. Asetuksen (EU) N:o 806/2014 70 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu peruuttamattomien maksusitoumusten käyttö ei saa millään tavalla vaikuttaa kriisinratkaisurahaston taloudellisiin valmiuksiin eikä maksuvalmiuteen.
2. Kun kriisinratkaisutoimeen kuuluu kriisinratkaisurahaston käyttö asetuksen (EU) N:o 806/2014 76 artiklan mukaisesti, kriisinratkaisuneuvoston on vaadittava osa asetuksen (EU) N:o 806/2014 mukaisesti tehdyistä peruuttamattomista maksusitoumuksista tai kaikki niistä maksettavaksi, jotta kriisinratkaisuneuvoston vahvistama peruuttamattomien maksusitoumusten osuus voidaan palauttaa kriisinratkaisurahaston käytettävissä oleviin varoihin asetuksen (EU) N:o 806/2014 70 artiklan 3 kohdassa määritetyn ylärajan puitteissa.
Kun kriisinratkaisurahasto on asianmukaisesti vastaanottanut vakausmaksun, joka liittyy maksettavaksi vaadittuun peruuttamattomaan maksusitoumukseen, sitoumusta takaava vakuus on palautettava. Jos kriisinratkaisurahasto ei vastaanota vaadittavaa rahamäärää asianmukaisesti ensimmäisestä pyynnöstä, kriisinratkaisuneuvosto voi ottaa haltuun peruuttamatonta maksusitoumusta takaavan vakuuden asetuksen (EU) N:o 806/2014 70 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
3. Sellaisen laitoksen peruuttamattomat maksusitoumukset, joka ei enää kuulu asetuksen (EU) N:o 806/2014 soveltamisalaan, peruutetaan ja näitä sitoumuksia takaava vakuus palautetaan.
8 artikla
Alkuvaiheen erityiset mukautukset
1. Poiketen siitä, mitä tämän asetuksen 4 artiklassa säädetään, 2 artiklassa tarkoitettujen laitosten vuotuiset vakausmaksut lasketaan asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun alkuvaiheen aikana seuraavaa mukautettua menetelmää noudattaen:
a)
vuotuiset vakausmaksut, jotka kyseisten laitosten on maksettava alkuvaiheen ensimmäisenä vuonna, lasketaan siten, että 60 prosenttia maksusta lasketaan direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan ja delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 4 artiklan mukaisesti ja 40 prosenttia maksusta lasketaan asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 ja 70 artiklan ja tämän asetuksen 4 artiklan mukaisesti;
b)
vuotuiset vakausmaksut, jotka kyseisten laitosten on maksettava alkuvaiheen toisena vuonna, lasketaan siten, että 40 prosenttia maksusta lasketaan direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan ja delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 4 artiklan mukaisesti ja 60 prosenttia maksusta lasketaan asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 ja 70 artiklan ja tämän asetuksen 4 artiklan mukaisesti;
c)
vuotuiset vakausmaksut, jotka kyseisten laitosten on maksettava alkuvaiheen kolmantena vuonna, lasketaan siten, että 33,33 prosenttia maksusta lasketaan direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan ja delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 4 artiklan mukaisesti ja 66,67 prosenttia maksusta lasketaan asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 ja 70 artiklan ja tämän asetuksen 4 artiklan mukaisesti;
d)
vuotuiset vakausmaksut, jotka kyseisten laitosten on maksettava alkuvaiheen neljäntenä vuonna, lasketaan siten, että 26,67 prosenttia maksusta lasketaan direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan ja delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 4 artiklan mukaisesti ja 73,33 prosenttia maksusta lasketaan asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 ja 70 artiklan ja tämän asetuksen 4 artiklan mukaisesti;
e)
vuotuiset vakausmaksut, jotka kyseisten laitosten on maksettava alkuvaiheen viidentenä vuonna, lasketaan siten, että 20 prosenttia maksusta lasketaan direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan ja delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 4 artiklan mukaisesti ja 80 prosenttia maksusta lasketaan asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 ja 70 artiklan ja tämän asetuksen 4 artiklan mukaisesti;
f)
vuotuiset vakausmaksut, jotka kyseisten laitosten on maksettava alkuvaiheen kuudentena vuonna, lasketaan siten, että 13,33 prosenttia maksusta lasketaan direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan ja delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 4 artiklan mukaisesti ja 86,67 prosenttia maksusta lasketaan asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 ja 70 artiklan ja tämän asetuksen 4 artiklan mukaisesti;
g)
vuotuiset vakausmaksut, jotka kyseisten laitosten on maksettava alkuvaiheen seitsemäntenä vuonna, lasketaan siten, että 6,67 prosenttia maksusta lasketaan direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan ja delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 4 artiklan mukaisesti ja 93,33 prosenttia maksusta lasketaan asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 ja 70 artiklan ja tämän asetuksen 4 artiklan mukaisesti;
h)
vuotuiset vakausmaksut, jotka kyseisten laitosten on maksettava alkuvaiheen kahdeksantena vuonna, lasketaan siten, että 100 prosenttia maksusta lasketaan asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 ja 70 artiklan ja tämän asetuksen 4 artiklan mukaisesti.
2. Kun kriisinratkaisuneuvosto laskee alkuvaiheen aikana kunkin laitoksen yksilöllisiä vakausmaksuja, se ottaa huomioon rahoitusosuudet, jotka osallistuvat jäsenvaltiot ovat keränneet direktiivin 2014/59/EU 103 ja 104 artiklan mukaisesti ja siirtäneet kriisinratkaisurahastoon sopimuksen 3 artiklan 3 kohdan nojalla, vähentämällä ne määrästä, joka kunkin laitoksen on maksettava.
3. Alkuvaiheen aikana tavanomaisissa olosuhteissa kriisinratkaisuneuvosto sallii peruuttamattomien maksusitoumusten käytön laitoksen pyynnöstä. Kriisinratkaisuneuvosto jakaa peruuttamattomien maksusitoumusten käytön tasan sitä pyytävien laitosten kesken. Jaettujen peruuttamattomien maksusitoumusten osuuden on oltava vähintään 15 prosenttia laitoksen maksuvelvoitteiden kokonaismäärästä. Kunkin laitoksen vuotuista vakausmaksua laskiessaan kriisinratkaisuneuvoston on varmistettava, että kyseisten peruuttamattomien maksusitoumusten summa ei vuoden aikana ylitä 30:tä prosenttia asetuksen (EU) N:o 806/2014 70 artiklan mukaisesti kerättyjen vuotuisten vakausmaksujen kokonaismäärästä.
4. Direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan ja delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 4 artiklan mukaisesti laskettavat vuotuiset rahoitusosuudet on 1 kohtaa sovellettaessa vahvistettava sellaiseksi ajanjaksoksi määritettävän tavoitetason perusteella, joka vastaa alkuvaihetta.
5. Jollei delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 10 artiklasta muuta johdu, asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun alkuvaiheen aikana laitosten, joiden varojen kokonaismäärä on enintään 3 000 000 000 euroa, on maksettava 50 000 euron suuruinen kiinteämääräinen summa velkojen kokonaismäärän ensimmäisten 300 000 000 euron osalta, kun kyseisestä kokonaismäärästä on vähennetty omat varat ja suojatut talletukset. Kyseisten laitosten on suoritettava vakausmaksunsa 300 000 000 euroa ylittävästä velkojen kokonaismäärästä, josta on vähennetty omat varat ja suojatut talletukset, delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 4-9 artiklan mukaisesti.
9 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tätä asetusta sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2016 tai päivästä, jona asetuksen (EU) N:o 806/2014 69 artiklan 1 kohdan soveltaminen alkaa mainitun asetuksen 99 artiklan 6 kohdan nojalla, sen mukaan, kumpi ajankohta on myöhäisempi.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan osallistuvissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 2014.