PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 4. února 2014,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2000/745/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu některých polyethylentereftalátů (PET) pocházejících mimo jiné z Indie
(2014/109/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní antisubvenční nařízení“), a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(1)
Vyrovnávací opatření na dovoz polyethylentereftalátů (dále jen „PET“) pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (2). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti prováděcím nařízením Rady (EU) č. 461/2013 (3), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti.
(2)
Antidumpingová opatření na dovoz PET pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (4). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti nařízením Rady (ES) č. 192/2007 (5), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti. Dne 24. února 2012 zahájila Komise následný přezkum opatření před pozbytím platnosti. Prováděcím rozhodnutím 2013/226/EU (6) odmítla Rada návrh prováděcího nařízení Rady týkajícího se zachování antidumpingového cla na dovoz PET pocházejících mimo jiné z Indie, který předložila Komise, a uvedená antidumpingová opatření tedy pozbyla platnosti.
(3)
V roce 2000 přijala Komise rozhodnutím 2000/745/ES (7) cenové závazky (dále jen „závazky“), které nabídly v souvislosti s antidumpingovým i antisubvenčním řízením mimo jiné tyto indické společnosti: Pearl Engineering Polymers Limited (dále jen „Pearl“) a Reliance Industries Limited (dále jen „Reliance“). V roce 2005 přijala Komise rozhodnutím 2005/697/ES (8), kterým se mění rozhodnutí 2000/745/ES, závazek od indické společnosti South ASEAN Petrochem Limited, která v důsledku fúze změnila svůj název na Dhunseri Petrochem & Tea Limited (dále jen „Dhunseri“) (9).
B. ZMĚNA OKOLNOSTÍ BĚHEM PROVÁDĚNÍ ZÁVAZKŮ
(4)
Změna okolností během provádění závazků může odůvodnit rozhodnutí Komise vykonat svou pravomoc a zrušit přijetí závazků, jak je stanoveno v čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení.
(5)
Zrušení antidumpingových opatření a zachování vyrovnávacího cla představuje změnu okolností, za kterých byly závazky přijaty. Závazky byly přijaty za situace, kdy byla v platnosti jak antidumpingová, tak antisubvenční opatření. Základní prvek závazků, což je minimální dovozní cena, odráží prvek dumpingu i subvencování. V současné době neexistuje žádný prvek dumpingu. Proto není minimální dovozní cena na odpovídající úrovni.
C. PORUŠENÍ ZÁVAZKU
(6)
Kromě toho jedna z indických společností, Pearl, nesplnila svou oznamovací povinnost vůči Komisi. Tato společnost nepředložila čtvrtletní zprávy o prodejích. Komise tedy není schopna závazek účinně sledovat.
(7)
Podmínky závazku stanoví, že nepředložení zpráv se považuje za porušení závazku. Nedávný rozsudek Soudního dvora (10) rovněž potvrdil, že povinnost informovat musí být považována za základní povinnost nutnou pro řádné fungování závazku.
(8)
Přijetí závazku společnosti Pearl musí být na tomto základě zrušeno.
D. PÍSEMNÁ PODÁNÍ
(9)
Uvedeným třem společnostem se dostalo možnosti slyšení a předložení písemných podání. Dvě indické společnosti a výbor výrobců PET v Evropě (CPME) zastupující odvětví Unie poskytly své připomínky.
1. Změněné okolnosti jako důvod ke zrušení přijetí závazku
(10)
Jedna společnost tvrdila, že pro návrh na zrušení přijetí závazku chybí právní základ. Uvedená strana tvrdila, že čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení nezmiňuje výslovně „změněné okolnosti“ a spojuje veškeré možnosti zrušení přijetí závazku s případy porušení. Tento argument bylo nutné odmítnout. Ustanovení čl. 13. odst. 9 základního antisubvenčního nařízení „změněné okolnosti“ skutečně výslovně nezmiňuje. Avšak je jasné, že případy, kdy Komise může zrušit přijetí závazku, neomezuje na případy porušení. Stanoví, že „jestliže některá strana poruší nebo odvolá závazky, nebo v případě, že Komise zruší přijetí závazku [podtržení doplněno], je přijetí daného závazku po konzultacích zrušeno…“. Zdůrazňuje tedy, že zrušení přijetí závazku může tvořit samostatný základ pro toto zrušení.
(11)
Pravomoc Komise rozhodnout sama o přijetí nebo odmítnutí nabídky závazku se musí ve skutečnosti odrážet i v právu zrušit přijetí závazku, pokud se změní okolnosti, na jejichž základě byly nabídky závazků přijaty. Podle judikatury Soudního dvora „určují orgány při výkonu své posuzovací pravomoci, zda […] jsou závazky přijatelné“ (11). Uvedené posuzovací pravomoci jsou v oblasti opatření na ochranu obchodu obecně široké, protože soudy Unie uznávají, že v této oblasti musí orgány posuzovat složitou hospodářskou, politickou a právní situaci. Konkrétně Soudní dvůr rozhodl, že Komise „při výkonu pravomocí, které jí byly svěřeny v [základním nařízení] má velmi širokou posuzovací pravomoc, pokud jde o zájmy Společenství, při rozhodování o jakýchkoli opatřeních potřebných k řešení situace, které nastala“ (12). Komise má proto při přijímání, odmítání nebo rušení závazku posuzovací pravomoc, aby mohla provádět opatření týkající se obchodu v zájmu Unie.
(12)
Komise proto zamítá argument, že změna okolností ve srovnání s okolnostmi, které panovaly v době přijetí závazku, nemůže sloužit jako důvod pro zrušení uvedeného závazku.
2. Soulad zrušení s předchozími právními akty týkajícími se téhož řízení
(13)
Jedna společnost tvrdila, že rozhodnutím Komise 2013/223/EU (13) bylo potvrzeno přijetí jejího závazku. Jako související argument vznesla, že čl. 2 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, představuje další uznání toho, že závazek by mohl zůstat v platnosti i po skončení platnosti antidumpingového cla. Oba tyto argumenty jsou zavádějící. Rozhodnutím 2013/223/EU odvolala Komise přijetí závazků jedné indonéské a jedné indické společnosti, jelikož porušily své povinnosti předkládat zprávy. Zrušení v případě jedné společnosti v žádném případě nevylučuje následné rozhodnutí Komise zrušit přijetí jiných závazků, pokud toto opatření bude odůvodněné vzhledem k okolnostem konkrétního případu.
(14)
V prováděcím nařízení (EU) č. 461/2013, vyhlášeném dne 23. května 2013, se odrazila změna rozhodnutí 2000/745/ES v důsledku přijetí rozhodnutí 2013/223/EU (odvolání závazku v případě jedné indonéské a jedné indické společnosti). Prováděcí nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, bylo vyhlášeno tentýž den jako prováděcí rozhodnutí 2013/226/EU, kterým Rada zrušila antidumpingové clo. Důsledky uvedeného rozhodnutí by mohla Komise posoudit pouze po jeho přijetí.
(15)
Argumenty této strany tedy musely být odmítnuty.
3. Matematická úprava minimální dovozní ceny (MIP)
(16)
Jedna společnost požádala, aby Komise z MIP odečetla částku odpovídající stanovenému antidumpingovému clu, a tím uvedla MIP do souladu se základním opatřením - vyrovnávacím clem. Tuto operaci nebylo možné provést. Zaprvé, podle podmínek závazku je jakákoli revize působnosti a minimálních cen možná pouze prostřednictvím prozatímního přezkumu podle článku 19 základního antisubvenčního nařízení. Zadruhé, tato společnost žádala o to, aby ze stávající MIP byly pouze odečteny částky odpovídající částce stanoveného antidumpingového cla. Ve stávajícím závazku jsou mechanismy MIP a indexace založeny buď na ceně, která nepůsobí újmu, stanovené pro trh Unie (cílová cena), nebo na běžné hodnotě (v závislosti na dané společnosti), jak byla určena v roce 1999. Ve druhém zmiňovaném případě žádný základ pro MIP neexistuje, jelikož platnost antidumpingového cla vypršela. Kdyby byl závazek posuzován pouze s ohledem na vyrovnávací clo, vývozní cena (navýšená o částku stanoveného vyrovnávacího cla) by se mohla stát srovnávacím základem pro MIP. S cílem stanovit odpovídající MIP by Komise nejprve musela zjistit vývozní cenu, která by sloužila jako srovnávací základ. V tomto případě nelze žádný takový srovnávací základ jednoduše zjistit, mimo jiné proto, že opatření jsou v platnosti již po dlouhou dobu. Kromě toho zavedený mechanismus indexace, který se týká ceny, jež nepůsobí újmu (cílové ceny), nebo běžné hodnoty, nelze jednoduše převzít pro vývozní cenu. Jakákoli jednoduchá matematická úprava by vyžadovala, aby bylo možné snadno zjistit veškeré prvky nezbytné pro výpočet MIP a aby tyto prvky byly nesporné. Pouze v takovém případě může Komise zaručit rovnocennost závazku s platným opatřením. Tato podmínka není v tomto případě splněna. Jednoduchá matematická operace, kterou navrhoval žadatel, tedy není možná.
(17)
Pokud jde o platný závazek, musí Komise jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení platného antidumpingového cla. Je tedy třeba vyvarovat se jakéhokoli dalšího prodlení. Zrušením přijetí závazku není dotčeno jakékoli možné budoucí rozhodnutí v případě, že nějaká společnost bude chtít předložit nabídku závazku.
(18)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že minimální dovozní cena by měla být snížena jednoduchou matematickou operací. Zpochybnila příslušné odůvodnění Komise jako „nevhodné a postrádající jakýkoli základ“. Tento postoj však nebyl nijak podložen, a proto je nutné jej odmítnout. Toto tvrzení bylo kromě toho předmětem 16. bodu odůvodnění.
(19)
Žádost o matematickou úpravu MIP tedy bylo nutné odmítnout.
4. Projednávaná věc T-422/13
(20)
Jedna společnost tvrdila, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud Tribunál nepřijme rozhodnutí ve věci T-422/13 CPME a další v. Rada. Uvedená společnost tvrdí, že pokud bude odvětví Unie úspěšné při napadnutí prováděcího rozhodnutí 2013/226/EU, kterým se zrušuje antidumpingové clo, Komise bude povinna závazek obnovit. Tento argument je zavádějící. Komise musí posoudit stávající situaci a jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení antidumpingových opatření. Komise při rozhodování o této otázce nemůže předjímat možný výsledek soudní věci. Vzhledem k této skutečnosti je nutné včas přijmout rozhodnutí týkající se platných závazků.
5. Porušení závazku
(21)
Jedna společnost tvrdila, že porušení povinnosti podávat zprávy ze strany jedné společnosti by nemělo mít žádné důsledky pro jiné společnosti. Tímto se potvrzuje, že porušení povinnosti podávat zprávy bylo zjištěno pouze u společnosti Pearl.
6. Možný přezkum a závazky
(22)
Dvě indické společnosti tvrdily, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud nebudou k dispozici výsledky možného prozatímního přezkumu minimální dovozní ceny. Komise poznamenává, že jelikož platnost antidumpingového cla vypršela, základ pro minimální dovozní cenu přestal existovat (viz 16. bod odůvodnění). Je nutné včas přijmout rozhodnutí pro řešení účinků této změny. Společnost zároveň může požádat o přezkum platného opatření a v této souvislosti nabídnout nový závazek týkající se pouze platných antidumpingových opatření.
(23)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že Komise měla zahájit prozatímní přezkum z moci úřední a závazek měl mezitím zůstat v platnosti až do doby, než bude znám výsledek takového přezkumu.
(24)
Komise předně poukazuje na to, že má sama pravomoc rozhodnout o zahájení antisubvenčního přezkumného šetření. V tomto konkrétním případě však přezkumné šetření souvisí s přáním jednoho vývozce nabídnout nový závazek. Komise proto nemá žádný důvod zahájit přezkum bez nové nabídky závazku od dotčeného vývozce, v souladu s článkem 13 základního nařízení.
(25)
Kromě toho musí závazek jakožto rovnocenná forma opatření odpovídat základnímu opatření uloženému Radou. Tak tomu již není, což vedlo Komisi k návrhu zrušit platný závazek.
(26)
Je pravda, že strany mohou požádat o prozatímní přezkum na základě ustanovení základního antisubvenčního nařízení, a jakákoli možná nová nabídka závazku pak bude posuzována v rámci takového případného přezkumu.
7. Antisubvenční clo jako překážka dovozu
(27)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana tvrdila, že zrušení přijetí závazku „by neomezilo úroveň ochrany v souvislosti s pozbytím platnosti antidumpingových opatření (…), ale spíše [by] znemožnilo uživatelům PET dovoz“. Komise v tomto ohledu poznamenává, že vzhledem k neexistenci závazku přestává být minimální dovozní cena pro vývozce srovnávacím základem. Tato strana neposkytla důkazy o tom, proč by vyrovnávací clo mělo indickým vývozcům bránit v dovozu. V každém případě se účel uložení opatření a případně přijetí závazku netýká možnosti uživatelů dovážet. Účelem je stanovit úroveň ochrany, jak tato strana sama uvádí. Zájmy uživatelů byly posouzeny v souvislosti s otázkou, zda uložení opatření je v zájmu Unie, spolu se zájmy všech ostatních dotčených stran. Byl vyvozen závěr, že uložení opatření není v rozporu se zájmem Unie. Tento argument tedy musel být odmítnut.
8. Závěr ohledně připomínek jednotlivých stran
(28)
Žádný z argumentů vznesených zúčastněnými stranami nebyl takového rázu, aby změnil návrh Komise na zrušení přijetí závazku.
E. ZRUŠENÍ ROZHODNUTÍ 2000/745/ES
(29)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti by mělo být přijetí uvedených závazků zrušeno a rovněž by mělo být zrušeno rozhodnutí 2000/745/ES. V souladu s tím by se na dovoz PET vyrobených společnostmi Dhunseri, Reliance a Pearl (doplňkový kód TARIC pro společnost Dhunseri: A585, doplňkový kód TARIC pro společnost Reliance: A181 a doplňkový kód TARIC pro společnost Pearl: A182) mělo použít konečné vyrovnávací clo uložené čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2000/745/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 4. února 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS,
annettu 4 päivänä helmikuuta 2014,
muun muassa Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin (PET) tuontia koskevien polkumyynnin ja tukien vastaisten menettelyjen yhteydessä esitettyjen sitoumusten hyväksymisestä tehdyn päätöksen 2000/745/EY kumoamisesta
(2014/109/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä kesäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 (1), jäljempänä ’tukien vastainen perusasetus’, ja erityisesti sen 13 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
A. VOIMASSA OLEVAT TOIMENPITEET
(1)
Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin, jäljempänä ’PET’, tuontia koskevat tasoitustoimenpiteet ovat olleet voimassa vuodesta 2000 (2). Nämä toimenpiteet on viimeksi pidetty voimassa neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 461/2013 (3) toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen.
(2)
Intiasta peräisin olevan PET:n tuontia koskevat polkumyyntitoimenpiteet ovat olleet voimassa vuodesta 2000 (4). Nämä toimenpiteet on viimeksi pidetty voimassa neuvoston asetuksella (EY) N:o 192/2007 (5) toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen. Komissio pani 24 päivänä helmikuuta 2012 vireille seuraavan toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun. Täytäntöönpanopäätöksellä 2013/226/EU (6) neuvosto hylkäsi komission ehdotuksen neuvoston täytäntöönpanoasetukseksi, jolla olisi pidetty voimassa muun muassa Intiasta peräisin olevan PET:n tuontia koskeva polkumyyntitulli, ja näin ollen polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolo päättyi.
(3)
Vuonna 2000 komissio hyväksyi päätöksellä 2000/745/EY (7) hintasitoumukset, jäljempänä ’sitoumukset’, joita olivat tarjonneet sekä polkumyynnin että tukien vastaisten menettelyjen yhteydessä muun muassa seuraavat intialaiset yritykset: Pearl Engineering Polymers Limited, jäljempänä ’Pearl’, ja Reliance Industries Limited, jäljempänä ’Reliance’. Vuonna 2005 komissio hyväksyi päätöksen 2000/745/EY muuttamista koskevalla päätöksellä 2005/697/EY (8) sitoumuksen intialaiselta yritykseltä South Asean Petrochem Limited, joka fuusion tuloksena muutti nimensä muotoon Dhunseri Petrochem & Tea Limited, jäljempänä ’Dhunseri’ (9).
B. OLOSUHTEIDEN MUUTOS SITOUMUSTEN TÄYTÄNTÖÖNPANON AIKANA
(4)
Sitoumusten täytäntöönpanon aikana tapahtuva olosuhteiden muutos voi olla perusteluna komission päätökselle käyttää valtaansa sitoumusten hyväksynnän peruuttamiseksi siten kuin tukien vastaisen perusasetuksen 13 artiklan 9 kohdassa säädetään.
(5)
Polkumyyntitoimenpiteiden kumoaminen ja tasoitustullien pitäminen voimassa muodostavat muutoksen niissä olosuhteissa, joissa sitoumukset hyväksyttiin. Sitoumukset hyväksyttiin, kun sekä polkumyynnin että tukien vastaiset toimenpiteet olivat voimassa. Sitoumusten keskeinen osatekijä eli vähimmäistuontihinta heijastaa sekä polkumyynti- että tukielementtiä. Tällä hetkellä polkumyyntielementtiä ei ole. Sen vuoksi vähimmäistuontihinta ei ole asianmukaisella tasolla.
C. SITOUMUKSEN RIKKOMINEN
(6)
Lisäksi yksi intialaisista yrityksistä, Pearl, ei noudattanut raportointivelvoitettaan komissiolle. Yritys ei toimittanut neljännesvuosittaisia myyntiraportteja. Komissio ei näin ollen kykene valvomaan sitoumusta tosiasiallisesti.
(7)
Sitoumusta koskevissa säännöksissä todetaan, että raporttien toimittamatta jättäminen muodostaa sitoumusrikkomuksen. Unionin tuomioistuin on hiljattaisessa tuomiossaan (10) lisäksi vahvistanut, että raportointivelvoitteet on sitoumuksen asianmukaisen toiminnan kannalta katsottava ensisijaisiksi velvoitteiksi.
(8)
Pearlin sitoumuksen hyväksyntä on peruutettava myös tällä perusteella.
D. KIRJALLISET HUOMAUTUKSET
(9)
Kaikille kolmelle yritykselle annettiin mahdollisuus tulla kuulluksi ja esittää kirjallisia huomautuksia. Kaksi intialaista yritystä ja unionin tuotannonalaa edustava eurooppalaisten PET-valmistajien komitea (Committee of PET Manufacturers in Europe, CPME) esittivät huomautuksia.
1. Olosuhteiden muutos sitoumukselle annetun hyväksynnän peruuttamisen perusteena
(10)
Yksi yritys väitti, että ehdotukselta peruuttaa sitoumuksen hyväksyntä puuttui oikeusperusta. Kyseinen osapuoli väitti, että tukien vastaisen perusasetuksen 13 artiklan 9 kohdassa ei nimenomaisesti mainittu ”olosuhteiden muutosta” ja liitettiin kaikki mahdollisuudet sitoumuksen hyväksynnän peruuttamiseen rikkomistapauksiin. Tämä perustelu oli hylättävä. Tukien vastaisen perusasetuksen 13 artiklan 9 kohdassa ei tosiaankaan mainita nimenomaisesti ”olosuhteiden muutosta”. Kuitenkin siinä selvästikään ei rajoiteta niitä tapauksia, joissa komissio voi peruuttaa sitoumuksen hyväksynnän, ainoastaan rikkomistapauksiin. Siinä sanotaan, että ”[j]os sitoumuksen antanut osapuoli rikkoo sitoumusta tai peruuttaa sen tai jos komissio peruuttaa sitoumukselle antamansa hyväksynnän [korostus lisätty], sitoumukselle annettu hyväksyntä peruutetaan kuulemisen jälkeen…”. Näin ollen siinä mainitaan erikseen sitoumukselle annetun hyväksynnän peruuttaminen itsenäisenä perusteena peruuttamiselle.
(11)
Koska komissiolla on harkintavalta hyväksyä tai hylätä tarjottu sitoumus, sillä on oltava myös valta peruuttaa sitoumuksen hyväksyntä, jos olosuhteet, joiden perusteella tarjotut sitoumukset hyväksyttiin, muuttuvat. Tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan ”toimielimet määrittävät hintasitoumusten hyväksyttävyyden harkintavaltansa rajoissa (11).” Tämä harkintavalta on yleisesti ottaen laaja kauppapoliittisten suojatoimenpiteiden alalla, koska unionin tuomioistuimet tunnustavat, että kyseisellä alalla toimielimet joutuvat tutkimaan monimutkaisia taloudellisia, poliittisia ja oikeudellisia tilanteita. Tarkemmin sanoen tuomioistuin on todennut, että komissiolla on ”sille [perusasetuksessa] annettua toimivaltaa käyttäessään […] laaja harkintavalta määritellä yhteisön etuihin perustuen ne toimenpiteet, joiden toteuttaminen mahdollisesti on aiheellista todetun tilanteen selvittämiseksi” (12). Näin ollen kun komissio hyväksyy, hylkää tai peruuttaa sitoumuksen, sillä on tarvittava harkintavalta panna täytäntöön kauppatoimenpiteitä unionin etuun perustuen.
(12)
Näin ollen komissio hylkää perustelun, jonka mukaan olosuhteiden muutos verrattuna sitoumuksen hyväksynnän ajankohtana vallinneisiin olosuhteisiin ei voisi toimia perusteena kyseisen hyväksynnän peruuttamiselle.
2. Peruutuksen johdonmukaisuus samaa menettelyä koskevien aiempien säädösten kanssa
(13)
Yksi yritys väitti, että komission päätös 2013/223/EU (13) vahvisti sen sitoumukselle annetun hyväksynnän. Tähän liittyvä perustelu oli se, että lopullisen tasoitustullin käyttöönottoa koskevan täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 461/2013 2 artiklan 2 kohta muodosti toisen tunnustuksen sille, että sitoumus voisi pysyä voimassa polkumyyntitullien voimassaolon päätyttyä. Molemmat perustelut ovat erheellisiä. Komissio peruutti päätöksellä 2013/223/EU sitoumusten hyväksynnän yhdeltä indonesialaiselta ja yhdeltä intialaiselta yritykseltä, jotka rikkoivat raportointivelvollisuuksiaan. Yhden yrityksen kohdalla tapahtuva peruutus ei millään tavoin sulje pois komission myöhempää päätöstä peruuttaa hyväksyntä muilta sitoumuksilta, jos tällainen toimenpide on perusteltua tiettyä tapausta koskevien olosuhteiden valossa.
(14)
Näin ollen 23 päivänä toukokuuta 2013 julkaistussa täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 461/2013 otettiin huomioon päätöksen 2000/745/EY muutos päätöksen 2013/223/EU hyväksymisen johdosta (peruutus yhden indonesialaisen ja yhden intialaisen yrityksen osalta). Lopullisen tasoitustullin käyttöönottoa koskeva täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 461/2013 julkaistiin samana päivänä kuin täytäntöönpanopäätös 2013/226/EU, jolla neuvosto kumosi polkumyyntitullin. Komissio voi arvioida viimeksi mainitun päätöksen seurauksia vasta sen hyväksymisen jälkeen.
(15)
Näin ollen osapuolen perustelut oli hylättävä.
3. Vähimmäistuontihinnan matemaattinen mukautus
(16)
Yksi yritys esitti, että komission olisi vähennettävä vähimmäistuontihinnasta määrä, joka vastaa vahvistettua polkumyyntitullia, ja saatettava siten vähimmäistuontihinta vastaamaan taustalla olevaa toimenpidettä - tasoitustullia. Tällaista operaatiota ei voitu tehdä. Ensinnäkin sitoumuksen ehtojen mukaan soveltamisalan ja vähimmäishintojen tarkistus on mahdollista ainoastaan välivaiheen tarkastelun kautta tukien vastaisen perusasetuksen 19 artiklan mukaisesti. Toiseksi yritys pyysi pelkästään, että nykyisestä vähimmäistuontihinnasta vähennettäisiin määrä, joka vastaa vahvistettua polkumyyntitullia. Nykyisessä sitoumuksessa vähimmäistuontihinta ja indeksointimekanismi perustuvat joko unionin markkinoille määritettyyn vahinkoa aiheuttamattomaan hintaan (tavoitehinta) tai normaaliarvoon (riippuen asianomaisesta yrityksestä), niin kuin vuonna 1999 määritettiin. Viimeksi mainitussa tapauksessa koko perustaa vähimmäistuontihinnalle ei ole, koska polkumyyntitullin voimassaolo on päättynyt. Jos sitoumusta olisi arvioitu ainoastaan tasoitustullin suhteen, vientihinnasta (lisättynä vahvistetun tasoitustullin määrällä) olisi voinut tulla vertailuarvo vähimmäistuontihintaa varten. Asianmukaisen vähimmäistuontihinnan määrittämiseksi komission olisi ensin määritettävä vientihinta, joka toimisi vertailuarvona. Tällaista vertailuarvoa ei voida helposti määritellä tässä tapauksessa, varsinkaan koska toimenpiteet ovat olleet voimassa kauan. Lisäksi nykyisin käytössä olevaa indeksointimekanismia, joka liittyy vahinkoa aiheuttamattomaan hintaan (tavoitehinta) tai normaaliarvoon, ei voida vain yksinkertaisesti soveltaa vientihintaan. Mikä tahansa yksinkertainen matemaattinen mukautus olisi edellyttänyt sitä, että kaikki vähimmäistuontihinnan laskemiseksi tarvittavat osatekijät ovat helposti määritettävissä ja kiistattomia. Vain silloin komissio voi taata sitoumuksen vastaavuuden voimassa olevaan toimenpiteeseen nähden. Tämä edellytys ei täyty tässä tapauksessa. Pyynnön esittäjän ehdottama yksinkertainen matemaattinen operaatio on sen vuoksi mahdoton.
(17)
Komission on toimittava kohtuullisessa ajassa voimassa olevan sitoumuksen suhteen noudattaakseen neuvoston päätöstä voimassa olevien polkumyyntitullien kumoamisesta. Sen vuoksi lisäviivästystä on vältettävä. Sitoumuksen hyväksynnän peruuttaminen ei rajoita mahdollisia tulevia päätöksiä, jos yritys haluaa esittää tarjouksen sitoumukseksi.
(18)
Sen jälkeen, kun oli toisen kerran ilmoitettu komission päätelmistä, yksi osapuoli esitti uudelleen, että vähimmäistuontihintaa olisi alennettava yksinkertaisella matemaattisella operaatiolla. Se kiisti asiaa koskevan komission päättelyn ”väärin kohdistettuna ja perusteettomana”. Kyseiselle kannalle ei kuitenkaan ole esitetty tarkempaa perustelua, joten se on hylättävä. Joka tapauksessa väitettä on käsitelty edellä johdanto-osan 16 kappaleessa.
(19)
Näin ollen vaatimus vähimmäistuontihinnan matemaattisesta oikaisemisesta oli hylättävä.
4. Vireillä oleva asia T-422/13
(20)
Yksi yritys väitti, että sitoumusten olisi pysyttävä voimassa odotettaessa unionin yleisen tuomioistuimen päätöstä asiassa T-422/13, CPME ym. v. neuvosto. Kyseisen yrityksen mukaan siinä tapauksessa, että unionin tuotannonala onnistuisi polkumyyntitullien kumoamista koskevan täytäntöönpanopäätöksen 2013/226/EU riitauttamisessa, komissiolla olisi velvollisuus palauttaa sitoumus. Tämä peruste on erheellinen. Komission on arvioitava nykytilanne ja toimittava oikea-aikaisesti noudattaakseen neuvoston päätöstä polkumyyntitoimenpiteiden kumoamisesta. Tuomioistuimessa käsiteltävän asian mahdollisen tuloksen ennakoiminen ei voi ohjata komission päätöksiä tässä suhteessa. Tämä seikka huomioon ottaen päätös voimassa olevista sitoumuksista on tehtävä kohtuullisessa ajassa.
5. Sitoumuksen rikkomiset
(21)
Yksi yritys väitti, että raportointivelvollisuuksien rikkominen yhden yrityksen toimesta ei saisi aiheuttaa seurauksia muille yrityksille. Täten vahvistetaan, että ainoastaan Pearl-yrityksen todettiin rikkovan raportointivelvollisuuksiaan.
6. Mahdollinen uudelleentarkastelu ja sitoumukset
(22)
Kaksi intialaista yritystä väitti, että sitoumusten olisi pysyttävä voimassa odotettaessa mahdollisen vähimmäistuontihintaa koskevan välivaiheen tarkastelun tuloksia. Komissio toteaa, että koska polkumyyntitullin voimassaolo päättyi, perusta vähimmäistuontihinnalle on poistunut (ks. edellä johdanto-osan 16 kappale). Tämän muutoksen vaikutuksia käsittelevä päätös on tehtävä kohtuullisessa ajassa. Tämän rinnalla yritys voi pyytää voimassa olevan toimenpiteen tarkastelua ja siinä yhteydessä tarjota uutta sitoumusta, joka koskee ainoastaan voimassa olevia tukien vastaisia toimenpiteitä.
(23)
Sen jälkeen, kun oli toisen kerran ilmoitettu komission päätelmistä, yksi osapuoli esitti uudelleen, että komission olisi pitänyt käynnistää omasta aloitteestaan välivaiheen tarkastelu, ja sitoumuksen olisi pysyttävä voimassa odotettaessa kyseisen tarkastelun tulosta.
(24)
Komissio toteaa ensinnäkin, että tukien vastaista tarkastelua koskevan tutkimuksen vireillepano kuuluu sen harkintavaltaan. Tässä nimenomaisessa tapauksessa kuitenkin tarkastelua koskeva tutkimus liittyy viejän haluun tarjota uusi sitoumus. Näin ollen komissiolla ei ole syytä panna vireille tarkastelua ilman uutta sitoumustarjousta asianomaiselta viejältä perusasetuksen 13 artiklan mukaisesti.
(25)
Lisäksi vastaavana toimenpiteenä sitoumuksen täytyy vastata neuvoston käyttöön ottamaa taustalla vaikuttavaa toimenpidettä. Näin ei enää ole asianlaita, mikä sai komission ehdottamaan voimassa olevan sitoumuksen peruuttamista.
(26)
Osapuolet voivat todellakin pyytää välivaiheen tarkastelua tukien vastaisen perusasetuksen säännösten perusteella, ja mahdollista uutta sitoumustarjousta tarkasteltaisiin tällaisen tarkastelun puitteissa.
7. Tasoitustulli tuonnin esteenä
(27)
Sen jälkeen, kun oli toisen kerran ilmoitettu komission päätelmistä, yksi osapuoli väitti, että sitoumuksen hyväksynnän peruuttaminen ”sen sijaan, että vähennettäisiin suojan tasoa samassa linjassa polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon päättymisen kanssa, (…) [tekisi] tuonnin mahdottomaksi PET:n käyttäjille”. Komissio toteaa tältä osin, että sitoumuksen puuttuessa vähimmäistuontihinta lakkaa toimimasta vertailuarvona viejän osalta. Osapuoli ei perustellut sitä, miksi tasoitustulli estäisi intialaisia viejiä harjoittamasta tuontia. Joka tapauksessa toimenpiteiden käyttöönoton ja sitoumuksen hyväksymisen, jos se on asianmukaista, tarkoituksena ei ole käyttäjien mahdollisuus tuontiin. Tarkoituksena on suojan tason määrittäminen, kuten osapuoli huomauttaa. Käyttäjien intressejä on arvioitu suhteessa unionin intressiin ottaa käyttöön toimenpiteitä sekä kaikkien muiden asianomaisten osapuolten intresseihin. On tultu siihen päätelmään, että toimenpiteiden käyttöönotto ei ole unionin edun vastaista. Sen vuoksi väite oli hylättävä.
8. Osapuolten huomautuksia koskeva päätelmä
(28)
Yksikään asianomaisten osapuolten esittämistä perusteista ei ollut sellainen, että se olisi muuttanut komission ehdotusta sitoumukselle annetun hyväksynnän peruuttamisesta.
E. PÄÄTÖKSEN 2000/745/EY KUMOAMINEN
(29)
Edellä esitetyn perusteella sitoumusten hyväksyntä olisi peruutettava ja päätös 2000/745/EY kumottava. Täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 461/2013 1 artiklan 2 kohdalla käyttöön otettuja lopullisia tasoitustulleja olisi sen vuoksi sovellettava yritysten Dhunseri, Reliance ja Pearl (Taric-lisäkoodi A585 Dhunserin osalta, Taric-lisäkoodi A181 Reliancen osalta ja Taric-lisäkoodi A182 Pearlin osalta) tuottaman PET:n tuontiin,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Kumotaan päätös 2000/745/EY.
2 artikla
Tämä päätös tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä 4 päivänä helmikuuta 2014.