PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. prosince 2014,
kterým se zastavuje antisubvenční řízení týkající se dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Čínské lidové republiky, Indie a Vietnamu
(2014/918/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na čl. 14 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(1)
Dne 19. prosince 2013 Evropská komise (dále jen „Komise“) zahájila antisubvenční šetření týkající se dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Čínské lidové republiky, Indie a Vietnamu (dále jen „dotčené země“) na základě článku 10 nařízení (ES) č. 597/2009 (dále jen „základní nařízení“). V Úředním věstníku Evropské unie (2) uveřejnila příslušné oznámení (dále jen „oznámení o zahájení řízení“).
(2)
Komise zahájila šetření na základě podnětu, který podalo dne 4. listopadu 2013 Evropské sdružení pro umělá vlákna (European Association Man-made Fibres Association, CIRFS) (dále jen „žadatel“) jménem sedmi výrobců. Žadatel představoval více než 70 % celkové výroby polyesterových střižových vláken (dále jen „PSV“) v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o subvencování a výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostatečné k zahájení šetření.
(3)
Před zahájením řízení a podle čl. 10 odst. 7 základního nařízení Komise uvědomila vládu Čínské lidové republiky, vládu Indie a vládu Vietnamu o tom, že obdržela podnět s náležitými podklady, v němž se tvrdí, že subvencovaný dovoz PSV pocházejících z jejich zemí působí podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie. Příslušné vlády byly přizvány k individuálním konzultacím za účelem vyjasnění situace ohledně obsahu podnětu a dosažení řešení na základě vzájemné dohody.
Čínská lidová republika (Čína)
(4)
Čínská vláda nepřijala nabídku konzultací a poukázala na nedorozumění týkající se dne podání podnětu. Čínská vláda však předložila stanoviska k tvrzením uvedeným v podnětu, pokud jde o napadnutelnost programů.
Indie
(5)
Indická vláda přijala nabídku konzultací a ty se uskutečnily. Řešení na základě vzájemné dohody se v těchto konzultacích nedosáhlo. Bylo však řádně přihlédnuto k stanoviskům, jež čínská vláda předložila, pokud jde o programy uvedené v podnětu.
Vietnam
(6)
Vietnamská vláda přijala nabídku konzultací a ty se uskutečnily. Řešení na základě vzájemné dohody se v těchto konzultacích nedosáhlo. Bylo však řádně přihlédnuto ke stanoviskům, jež vietnamská vláda předložila, pokud jde o programy uvedené v podnětu.
1.2. ZÚČASTNĚNÉ STRANY
(7)
Komise ve svém oznámení o zahájení řízení vyzvala zúčastněné strany, aby ji za účelem účasti v šetření kontaktovaly. Kromě toho Komise výslovně informovala žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce a čínskou, indickou a vietnamskou vládu, známé dovozce, dodavatele a uživatele, obchodníky, jakož i sdružení, o nichž je známo, že se jich šetření týká, o zahájení šetření a vyzvala je k účasti.
(8)
Zúčastněné strany měly možnost se k zahájení šetření vyjádřit a požádat o slyšení u Komise a/nebo úředníka pro slyšení v obchodních řízeních.
a) Výběr vzorku
(9)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení, byli všichni známí vyvážející výrobci a dovozci, kteří nejsou ve spojení, požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu s oznámením o zahájení řízení uvedli základní údaje o svých činnostech souvisejících s PSV v období od 1. října 2012 do 30. září 2013. Tyto informace byly požadovány podle článku 27 základního nařízení, aby Komise mohla rozhodnout, zda bude zapotřebí výběr vzorku, a pokud ano, umožnit jí tyto vzorky vybrat. Konzultace byly vedeny i s orgány Číny, Indie a Vietnamu.
Výběr vzorku výrobců v Unii
(10)
V oznámení o zahájení řízení Komise uvedla, že předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii. Komise vybrala vzorek na základě objemu prodeje a výroby PSV během období šetření, přičemž zohlednila jejich zeměpisné rozložení. Tento vzorek sestával ze čtyř výrobců v Unii. Výrobci v Unii vybraní do vzorku představovali 54 % celkové výroby PSV v Unii.
(11)
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k předběžnému vzorku vyjádřily. Komise žádná stanoviska neobdržela. Vzorek je reprezentativní pro výrobní odvětví Unie.
Výběr vzorku dovozců
(12)
Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala dovozce, kteří nejsou ve spojení, aby poskytli informace stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(13)
Osm dovozců, kteří nejsou ve spojení, poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku. V souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení vybrala Komise původně vzorek tří dovozců, kteří nejsou ve spojení, na základě největšího objemu dovozu do Unie. V souladu s čl. 27 odst. 2 základního nařízení byly se všemi známými dotčenými dovozci vedeny konzultace ohledně výběru vzorku.
(14)
Jeden z dovozců zařazených do vzorku se ze vzorku stáhl a informoval Komisi, že vyplněný dotazník nepředloží. Následně se Komise zřekla výběru vzorku vzhledem k omezenému počtu zbývajících dovozců (nezařazených do vzorku), kteří byli všichni požádáni, aby předložili vyplněný dotazník. Dvě společnosti, které dovážejí a rovněž využívají dotčený výrobek, uvedly, že si nepřejí spolupracovat jako dovozci, nýbrž jako uživatelé. Ze zbývajících pěti dovozců, kteří nejsou ve spojení, vyplněný dotazník předložili čtyři.
Výběr vzorku vyvážejících výrobců v Číně
(15)
Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala všechny známé vyvážející výrobce v Číně, aby poskytli informace uvedené v oznámení o zahájení řízení. Kromě toho Komise požádala zastoupení Číny při Evropské unii, aby našlo a/nebo kontaktovalo případné další vyvážející výrobce, kteří by mohli mít zájem o účast na šetření.
(16)
Zpočátku poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku 23 čínských vyvážejících výrobců/vyvážejících skupin výrobců. Na základě informací získaných od vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců a v souladu s článkem 27 základního nařízení navrhla Komise původně vzorek pěti spolupracujících vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců s největším objemem vývozu do Unie během období šetření. Později poskytli požadované informace další dva čínští vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců. Nicméně velikost těchto dvou čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců nebyla taková, aby si vyžádala změnu vzorku, kdyby poskytli požadované informace ve stanovené lhůtě.
(17)
Dva čínští vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců požadovali, aby byl vzorek vybrán na základě surovin používaných při výrobě PSV. Proto tvrdili, že do vzorku by měl být zahrnut stejný počet výrobců PSV používajících přečištěnou kyselinu tereftalovou/ethylenglykol („PTA/MEG“) na jedné straně a výrobců PSV používajících PET vločky na straně druhé. Tvrdili také, že výrobní procesy se liší v závislosti na použité surovině a že výrobci používající různé suroviny nejsou konkurenty na stejném trhu. Kromě toho bylo uvedeno, že výrobci PSV, kteří nepoužívají PTA/MEG jako suroviny, nebudou mít výhodu z dodání PTA/MEG za cenu nižší než přiměřenou popsanou v podnětu.
(18)
Komise vybrala vzorek na základě největšího objemu vývozu do Unie během období šetření v souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení. Vzorek také zohlednil, že některé programy nemohly být využity všemi vyvážejícími výrobci v Číně. Kromě toho je třeba poznamenat, že vzorek zahrnoval společnosti využívající oba výrobní procesy.
(19)
Výběr vzorku pouze na základě typů výrobních procesů by mohl předjímat výsledek šetření předpokladem, že napadnutelné subvence budou zjištěny pouze u výrobců PSV používajících PTA/MEG jako suroviny, a nikoli u výrobců PSV používajících jako surovinu PET vločky. Kromě toho bylo zohledněno, že takové kritérium výběru by bylo svévolné, protože výsledný vzorek se stejným počtem podniků by nebyl reprezentativní, pokud jde o objem vývozu do Unie v souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení, a proto byla žádost zamítnuta.
(20)
Jeden z čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců tvrdil, že vzorek by měl být založen na hodnotě vývozu, a nikoli objemu vývozu, a požádal o zařazení do vzorku. Výběr vzorku podle hodnot vývozu by nevedl k reprezentativním a objektivním výsledkům, protože ceny mohou být zkresleny subvencováním. Komise vybrala pět největších vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců co do objemu, kteří představují 53 % celkového objemu vývozu do Unie spolupracujících čínských vývozců. To se považuje za největší reprezentativní objem vývozu, který je možno přiměřeně prošetřit během stanovené doby v souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(21)
Táž strana tvrdila, že se její surovina skládá výhradně z recyklovaného textilního odpadu a neměla výhodu z žádných subvencí, které mohou být spojeny s použitím PTA/MEG. Tato strana tvrdila, že by jí nemělo být přiřazeno subvenční rozpětí, které bylo vypočítáno na základě informací týkajících se společností, které PTA/MEG používají jako suroviny. Jak je vysvětleno výše v 18. bodě odůvodnění, vzorek také zohledňuje, že některé programy nemohly být využity všemi vyvážejícími výrobci v Číně. Tato žádost byla tedy zamítnuta.
(22)
Předběžný vzorek pěti vyvážejících výrobců, jak je popsán v 16. bodě odůvodnění, byl proto potvrzen jako konečný vzorek.
(23)
Po poskytnutí informací žadatel zpochybnil metodiku výběru vzorku, kterou Komise použila. Vznesl pochybnosti o reprezentativnosti 23 spolupracujících čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců uvedených výše v 16. bodě odůvodnění, pokud jde o celkové množství PSV vyvážených z Číny do Unie. Kromě toho se domníval, že vzorek tvořený pěti společnostmi není dostatečný vzhledem k údajnému počtu 150 výrobců PSV v Číně. Navíc tvrdil, že výběr vzorku nezohlednil zeměpisné rozložení čínských výrobců a podíl čínských výrobců využívajících různé výrobní postupy. Žadatel také tvrdil, že Komise nesdělila skutečný objem PSV vyráběných čínskými společnostmi zařazenými do vzorku, a zda je objem výroby reprezentativní ve vztahu k celkovému objemu PSV vyráběných v Číně.
(24)
Dovoz 23 spolupracujících čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců představoval 83 % celkového objemu čínského dovozu, a úroveň spolupráce byla tudíž považována za vysokou. Jak je zmíněno v 16. bodě odůvodnění, Komise vybrala vzorek pěti vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců, kteří spolupracovali při šetření, s největším objemem vývozu do Unie během období šetření v souladu s článkem 27 základního nařízení. Na tomto základě byl vzorek považován za reprezentativní. Vybrané společnosti byly požádány, aby vyplnily celý dotazník. Každopádně vyvážející výrobci, kteří nebyli ochotni spolupracovat při šetření, nemohou být vybráni do vzorku, protože Komise usiluje o zjištění založená na informacích získaných od spolupracujících vyvážejících výrobců prostřednictvím jejich odpovědí na dotazník, které jsou na místě ověřeny.
(25)
Pokud jde o výběr vzorku vyvážejících výrobců zohledňující jejich zeměpisné rozložení v Číně, žadatel své tvrzení neodůvodnil. Žadatel zejména nevysvětlil, proč by byl vzorek založený na kritériu zeměpisného rozložení v souladu s článkem 27 základního nařízení, který stanoví možnost, aby byl vzorek vybrán na základě největšího objemu vývozu.
(26)
Co se týká tvrzení, že vzorek nezohlednil podíl čínských výrobců využívajících různé výrobní postupy, je třeba zdůraznit, že vzorek zahrnoval společnosti využívající oba výrobní procesy, jak je vysvětleno výše v 18. bodě odůvodnění. Kromě toho největší čínští vývozci používají PTA/MEG k výrobě PSV pro trh Unie.
(27)
Kromě toho třebaže se žadatel zmiňuje o výrobě, nikoli vývozu do Unie, je třeba poznamenat, že Komise nemusí stanovit objem PSV vyrobených čínskými vyvážejícími výrobci/skupinami vyvážejících výrobců zařazenými do vzorku, protože účelem tohoto řízení je posoudit subvencování vzhledem k objemu PSV vyrobených v Číně a vyvezených do Unie.
(28)
Proto veškerá tvrzení žadatele ohledně metodiky výběru vzorku byla odmítnuta.
Výběr vzorku vyvážejících výrobců v Indii
(29)
Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala všechny známé vyvážející výrobce v Indii, aby poskytli informace uvedené v oznámení o zahájení řízení. Kromě toho Komise požádala zastoupení Indie při Evropské unii, aby našlo a/nebo kontaktovalo případné další vyvážející výrobce, kteří by mohli mít zájem o účast na šetření.
(30)
Osm vyvážejících výrobců v Indii poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku. V souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení Komise vybrala vzorek čtyř společností na základě největšího reprezentativního objemu vývozu do Unie, který mohl být ve stanovené lhůtě přiměřeně prošetřen. V souladu s čl. 27 odst. 2 základního nařízení byl výběr vzorku projednán se všemi známými dotčenými vyvážejícími výrobci a s indickými orgány. Nebylo předloženo žádné stanovisko.
(31)
Po poskytnutí informací žadatel poukázal na existenci 17 výrobců PSV v Indii a vznesl otázku, zda je vzorek čtyř vyvážejících výrobců reprezentativní. Komise potvrzuje, že vzorek čtyř indických vyvážejících výrobců byl považován za reprezentativní, protože pokrývá přibližně 90 % celkového objemu indického vývozu do Unie během období šetření.
Výběr vzorku vyvážejících výrobců ve Vietnamu
(32)
Komise požádala všechny známé vyvážející výrobce ve Vietnamu, aby poskytli informace stanovené v oznámení o zahájení řízení. Kromě toho Komise požádala zastoupení Vietnamu při Evropské unii, aby našlo a/nebo kontaktovalo případné další vyvážející výrobce, kteří by mohli mít zájem o účast na šetření.
(33)
Pět vyvážejících výrobců ve Vietnamu poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku, ale jedna z těchto společností nevykázala žádný prodej na vývoz do Unie během období šetření. Proto se Komise rozhodla tuto společnost neprošetřovat. S ohledem na malý počet zbývajících vyvážejících výrobců Komise rozhodla, že výběr vzorku není nutný.
(34)
Po poskytnutí informací žadatel uvedl, že v případě Vietnamu byly obdrženy odpovědi na dotazník od tří ze čtyř vyvážejících výrobců a že Komise měla usilovat o dosažení stejného pokrytí rovněž pro čínský a indický vývoz. Komise zdůrazňuje, že situace výrobního odvětví ve Vietnamu byla značně odlišná vzhledem k velmi omezenému počtu spolupracujících vyvážejících výrobců (tj. třem) na rozdíl od významného počtu vyvážejících výrobců v Číně a Indii. Proto byl výběr vzorku zapotřebí pouze v těchto dvou posledně jmenovaných zemích. Komise rovněž upřesňuje, že tři spolupracující vietnamští vyvážející výrobci, jichž se šetření týkalo, představují více než 99 % celkového objemu dovozu dotčeného výrobku z Vietnamu do Unie.
b) Individuální zjišťování
(35)
O individuální zjišťování podle čl. 27 odst. 3 základního nařízení požádali tři vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců v ČLR. Vzhledem k počtu žádostí o individuální zjišťování a velikosti vzorku vyvážejících výrobců z Číny by posuzování těchto žádostí znamenalo příliš velké zatížení. Uvedené žádosti byly proto zamítnuty.
(36)
O individuální zjišťování podle čl. 27 odst. 3 základního nařízení požádal jeden vyvážející výrobce v Indii. Přezkoumání této žádosti bylo přijato. Zejména bylo rozhodnuto, že individuální zjišťování by v tomto konkrétním případě neznamenalo příliš velké zatížení a nebránilo by včasnému ukončení šetření.
c) Odpovědi na dotazník
(37)
Komise rozeslala dotazníky zástupcům Číny (včetně zvláštních dotazníků pro banky a výrobce PTA a MEG), zástupcům Indie (včetně zvláštních dotazníků pro banky) a zástupcům Vietnamu (včetně zvláštních dotazníků pro banky a výrobce PTA a MEG). Komise dále zaslala dotazníky pěti vyvážejícím výrobcům v Číně zařazeným do vzorku, pěti vyvážejících výrobcům (čtyřem zařazeným do vzorku a jednomu nezařazenému do vzorku) v Indii, čtyřem vyvážejícím výrobcům ve Vietnamu, čtyřem výrobcům v Unii, pěti dovozcům, kteří nejsou ve spojení, a 105 uživatelům.
(38)
Pokud jde o Čínu, obdrženy byly odpovědi na dotazník od čínské vlády (ministerstva obchodu) a pěti vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců v Číně, kteří byli zařazeni do vzorku. Pokud jde o Indii, obdrženy byly odpovědi na dotazník od indické vlády (ministerstva obchodu a průmyslu), čtyř vyvážejících výrobců v Indii, kteří byli zařazeni do vzorku, a indického vyvážejícího výrobce, který požádal o individuální zjišťování. Pokud jde o Vietnam, byly obdrženy odpovědi od vietnamské vlády (vietnamského úřadu pro hospodářskou soutěž, ministerstva průmyslu a obchodu a různých bank). Jeden vyvážející výrobce, který představoval velmi malý objem vývozu do Unie, ukončil svoji spolupráci a na dotazník neodpověděl. Odpovědi na dotazník byly obdrženy od zbývajících tří vyvážejících výrobců (dva z nich patří do stejné skupiny) ve Vietnamu. Kromě toho odpovědi na dotazník předložili čtyři výrobci v Unii, čtyři dovozci, kteří nejsou ve spojení, a dvanáct uživatelů.
(39)
Po poskytnutí informací žadatel uvedl, že patrně existuje neúměrnost mezi počtem dotazníků rozeslaných výrobcům v Unii zařazeným do vzorku na jedné straně a vývozcům a uživatelům na straně druhé. V první řadě počet dotazníků zaslaných jedné skupině hospodářských subjektů (výrobcům v Unii, vyvážejícím výrobcům, dovozcům nebo uživatelům) neukazuje, jakou váhu Komise přisuzuje jejich situaci. Jediným účelem je získat informace na správné úrovni a ve správném množství tak, aby byla analýza subvence, újmy a zájmu Unie co nejlepší.
(40)
V tomto případě byly dotazníky zaslány čtyřem výrobcům v Unii zařazeným do vzorku, pěti čínským vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, pěti indickým vyvážejícím výrobcům, čtyřem vietnamským vyvážejícím výrobcům, pěti dovozcům, všem známým uživatelům a těm uživatelům, kteří se přihlásili. Článek 27 základního nařízení skutečně nestanoví výběr vzorku uživatelů. Kromě toho dosavadní zkušenosti získané při šetřeních týkajících se ochrany obchodu ukazují, že ačkoli v některých případech může být na základě dostupných informací kontaktován velký počet uživatelů, obvykle jen jejich omezený počet je ochoten poskytnout odpovědi na dotazník. Proto Komise i v tomto případě aktivně usilovala o spolupráci maximálního počtu uživatelů.
d) Inspekce na místě
(41)
Komise si vyžádala a ověřila všechny údaje, které považovala za nezbytné ke stanovení subvencování, výsledné újmy a zájmu Unie. Inspekce na místě podle článku 26 základního nařízení byly prováděny u těchto státních orgánů, finančních institucí a společností:
čínská vláda
-
čínské ministerstvo obchodu, Peking, Čína
indická vláda
-
ministerstvo obchodu a průmyslu, Dillí
vietnamská vláda
-
vietnamský úřad pro hospodářskou soutěž, ministerstvo průmyslu a obchodu, Hanoj
-
ministerstvo financí, Hanoj (včetně inspekcí na místě v několika bankách)
-
celní orgány v Thai Binh, město Thai Binh, provincie Thai Binh
výrobci v Unii
-
Trevira GmbH, Bobingen, Německo
-
Wellman International Ltd., Kells, Irsko
-
Greenfiber International S.A., Buzau, Rumunsko
-
Silon spol. s r. o., Sezimovo Ústí, Česká republika
dovozci
-
Elias Enterprises Limited, Altrincham, Spojené království
uživatelé
-
Sandler AG, Schwarzenbach/Saale, Německo
vyvážející výrobci v Číně
-
Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd., Šanghaj
-
Jiangsu Huaxicun Co, vesnice Chua-si, Ťiang-jin
-
Jiangsu Xinsu Chemical Fibre Co, Su-čou
-
Xiamen Xianglu Chemical Fibre Co, Sia-men
-
Zhejiang Anshun Pettechs Fibre Co, Fu-jang
vyvážející výrobci v Indii
-
Bombay Dyeing and Manufacturing Co. Ltd., Bombaj
-
Ganesha Ecosphere Limited, Kanpur
-
Indo Rama Synthetics Ltd., Nagpur
-
Reliance Industries Limited, Bombaj
-
Polyfibre Industries Pvt. Ltd., Bombaj
vyvážející výrobci ve Vietnamu
-
Vietnam New Century Polyester Fibre Co Ltd., město Halong
-
Thai Binh Polyester Staple Fibre Joint Stock Company, město Thai Thuy, provincie Thai Binh a Hop Than Co. Ltd., město Thai Binh, provincie Thai Binh (společně označovaní jako „skupina Thai Binh“).
(42)
Po poskytnutí informací žadatel tvrdil, že většina čínských výrobců je regionálně koncentrována v provinciích Ťiang-su a Če-ťiang na jihovýchodním pobřeží a ani v jedné z těchto dvou provincií se neuskutečnila inspekce na místě. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že Jiangsu Xinsu Chemical Fibre Co a Jiangsu Huaxicun Co se nacházejí v provincii Ťiang-su, zatímco Zhejiang Anshun Pettechs Fibre se nachází v provincii Če-ťiang. Tvrzení bylo proto odmítnuto.
(43)
Žadatel dále tvrdil, že dva velcí čínští výrobci z hlediska výrobní kapacity nebyli zahrnuti do vzorku. V tomto ohledu je třeba připomenout, že - jak je vysvětleno v 16. a 18. bodě odůvodnění - Komise vybrala vzorek na základě objemu vývozu do Unie a vybrala pět největších vývozců/skupin výrobců vyvážejících do Unie v souladu s článkem 27 základního nařízení. Samotná skutečnost, že existují jiní velcí výrobci PSV v Číně jako taková nezpochybňuje reprezentativnost vzorku.
(44)
Žadatel uvedl podobné tvrzení ohledně Vietnamu s tím, že dva významní vietnamští výrobci PSV nebyli do rozsahu šetření zahrnuti. Jak Komise vysvětlila v 32. až 34. bodě odůvodnění, šetření zahrnovalo všechny vietnamské výrobce PSV vyvážející do Unie a obdrženy byly odpovědi od tří vyvážejících výrobců, kteří představují téměř celý vývoz PSV do Unie. Skutečnost, že mohou existovat další významní výrobci PSV ve Vietnamu, kteří dotčený výrobek nevyvážejí do Unie, nemá význam pro reprezentativnost spolupracujících vyvážejících výrobců.
1.3. OBDOBÍ ŠETŘENÍ A POSUZOVANÉ OBDOBÍ
(45)
Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. října 2012 do 30. září 2013 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2010 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
(46)
Po poskytnutí informací předložil žadatel připomínky k délce období šetření, které považoval za krátké a které podle něj „nepříznivě ovlivnilo“ zjištění Komise. Žadatel uvedl, že doba dvanácti měsíců nezohlednila skutečnost, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, údajně trvala několik let. Žadatel byl rovněž toho názoru, že subvence uvedené ve stížnosti nemohly být dostatečně analyzovány použitím období šetření v délce dvanácti měsíců.
(47)
Co se týče analýzy újmy, je třeba zdůraznit, že Komise posoudila roky 2010, 2011, 2012 a období šetření, a nikoli, jak stěžovatel uvádí, pouze dvanáct měsíců období šetření. Pokud jde o stanovení existence subvence, Komise rozhodla, že v rámci svého prostoru pro uvážení a v souladu s články 5 a 11 základního nařízení zvolila období šetření v délce dvanácti měsíců. Do poskytnutí informací se ani žadatel, ani žádná jiná zúčastněná strana nevyjádřili k délce období šetření, které bylo stanoveno v oznámení o zahájení řízení a v dotaznících. Komise se domnívá, že období šetření v délce dvanácti měsíců je vhodné k zajištění reprezentativních výsledků pro účely šetření. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
1.4. POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ
(48)
Dne 2. října 2014 poskytla Komise všem zúčastněným stranám základní fakta a úvahy, na jejichž základě hodlala zastavit řízení a vyzvala všechny zúčastněné strany, aby se vyjádřily. Vyjádření poskytli sdružení uživatelů, žadatel, jeden čínský vyvážející výrobce a jeho přidružené podniky, čtyři indičtí vyvážející výrobci, čínská vláda a vietnamská vláda. Poskytnutá vyjádření Komise zvážila a v odůvodněných případech zohlednila.
(49)
Vyjádření poskytnutá sdruženími uživatelů se zabývala otázkou zájmu Unie, která nebyla posuzována, protože neexistují důvody pro uložení opatření.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. DOTČENÝ VÝROBEK
(50)
Dotčeným výrobkem jsou syntetická polyesterová střižová vlákna, nemykaná, nečesaná ani jinak nezpracovaná pro spřádání, pocházející z Čínské lidové republiky, Indie a Vietnamu, v současné době kódu KN 5503 20 00 (dále jen „dotčený výrobek“).
(51)
Dotčený výrobek lze obvykle vyrábět buď s použitím PTA (přečištěné kyseliny tereftalové) a MEG (ethylenglykolu), nebo s použitím vloček z recyklovaných PET lahví k výrobě recyklovaných PSV. Výrobek se používá v široké řadě aplikací, například v oblečení, oděvech a bytovém vybavení, v automobilovém průmyslu, v odvětví hygienických a zdravotnických prostředků a také ve stavebnictví.
2.2. OBDOBNÝ VÝROBEK
(52)
Šetření ukázalo, že tyto výrobky mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti i stejná základní užití:
-
dotčený výrobek,
-
výrobek vyráběný a prodávaný na domácím trhu dotčených zemí a
-
výrobek vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie.
(53)
Komise rozhodla, že uvedené výrobky jsou proto obdobnými výrobky ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení.
2.3. TVRZENÍ TÝKAJÍCÍ SE DEFINICE VÝROBKU
2.3.1. PSV vyrobená z PTA/MEG a PSV vyrobená z recyklovaných PET lahví
(54)
Dva státní orgány a jedno sdružení zastupující vyvážející výrobce jedné z dotčených zemí tvrdily, že PSV vyrobená z PTA/MEG a PSV vyrobená z recyklovaných PET lahví by měla být považována za dva odlišné výrobky. Toto tvrzení bylo založeno na rozdílu v hlavních surovinách, protože u některých typů PSV se používají PTA/MEG, zatímco u některých jiných typů se místo toho používají vločky vyrobené z recyklovaných PET lahví. V souvislosti s tím byly zmíněny náklady a prodejní ceny jako důležité rozdíly. Uvádělo se rovněž, že existují podstatné rozdíly v jakosti mezi PSV vyrobenými z PTA a MEG a PSV vyrobenými z recyklovaných PET lahví, které mají dopad na použití a uplatnění.
(55)
PSV vyrobená z PTA/MEG a PSV vyrobená z recyklovaných PET lahví skutečně představují dva různé typy PSV spadající pod definici PSV. Nicméně tyto dva typy mají stejné fyzikální a chemické vlastnosti a jejich konečná užití jsou v podstatě stejná. Uznává se, že ne všechny typy výrobku jsou vzájemně zaměnitelné, ale v předchozích šetřeních a ve stávajícím šetření bylo zjištěno, že existuje alespoň částečná zaměnitelnost a možnost souběžného použití různých typů výrobků. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(56)
Jeden vyvážející výrobce ve svém podání znovu uvedl, že použití recyklovaných PET lahví ve srovnání s použitím vloček vyrobených z recyklovaných PET lahví znamená odlišný výrobní proces a odlišnou surovinu. Táž strana také dodala, že náklady a prodejní ceny, jakož i jakost jsou u PSV vyrobených z recyklovaných PET lahví výrazně nižší než u „běžných PSV“. Komise zastává názor, že surovina, ať už jsou to recyklované PET lahve nebo vločky vyrobené z recyklovaných PET lahví, je v zásadě stejná. Další kroky nezbytné při použití PET lahví ve srovnání s PET vločkami jsou třídění a mytí lahví, po nichž následuje drcení lahví do podoby vloček. Všechny následné fáze výrobního procesu jsou stejné. Kromě toho má konečný výrobek stejné vlastnosti za předpokladu, že mohou existovat různé třídy jakosti, jak bylo rovněž stanoveno v kontrolním čísle výrobku. Cenový rozdíl (pokud existuje) v důsledku různých tříd jakosti je proto rovněž zohledněn kontrolním číslem výrobku. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
2.3.2. Komoditní PSV a speciální PSV
(57)
Jeden státní orgán a čtyři vyvážející výrobci tvrdili, že ke komoditním PSV a speciálním PSV se má přistupovat jako k odlišným výrobkům vzhledem k rozdílům ve výrobních nákladech, prodejních cenách a použití. Bylo rovněž uváděno, že výrobní odvětví Unie se zaměřuje na speciální PSV jako na hlavní typ PSV, zatímco dotčené země dodávají hlavně komoditní PSV.
(58)
Státní orgán a čtyři vyvážející výrobci, kteří předložili tvrzení popsané v 57. bodě odůvodnění, neposkytli definici speciálních PSV.
(59)
Speciální PSV podle definice výrobců v Unii zařazených do vzorku, sahají od PSV vyrobených z kombinace polyesteru a polyetylenu pro použití v hygienických výrobcích, barevných (barvených) PSV, PSV se specifickou pevností, PSV zpomalujících hoření, PSV pro technické použití (jako jsou geotextilie a netkané textilie používané ve stavebnictví), PSV definovaných, vyvinutých a upravených spolu se zákazníkem pro specifické aplikace používané v automobilovém průmyslu (obzvláště viditelné obložení automobilů musí být barevně konzistentní).
(60)
Standardní PSV podle výrobců v Unii zařazených do vzorku zahrnují PSV, která mají širší škálu pružnosti, pokud jde o jejich specifikace.
(61)
Podle navržené definice typu speciálních PSV a typu komoditních PSV mají oba typy stejné základní fyzikální, technické a chemické vlastnosti. Skutečnost, že existuje několik typů, tříd nebo jakostí nevylučuje, že mohou být považovány za jediný výrobek. Možná užití u komoditních PSV se jeví jako širší než u typu speciálních PSV, avšak tyto rozdíly nepostačovaly k tomu, aby byly kvalifikovány jako dva samostatné výrobky. Ačkoli typy PSV mají různé vlastnosti odpovídající jejich konkrétnímu účelu, jejich základní fyzikální vlastnosti, uplatnění a použití jsou stejné.
(62)
Kromě toho je nutné vyjasnit, že během období šetření nebyly typy speciálních PSV hlavním typem PSV vyráběných výrobci v Unii. V průměru představovaly kolem 40 % všech typů PSV vyráběných výrobci v Unii zařazenými do vzorku podle jejich definice komoditních PSV a speciálních PSV.
(63)
Po poskytnutí informací jeden vyvážející výrobce znovu předložil vyjádření, že speciální typ PSV a komoditní typ PSV nejsou „obdobné výrobky“, a tudíž nemohou být přezkoumány společně. Táž strana poukázala na to, že typ speciálních PSV a typ komoditních PSV se liší v konečném užití, výrobních nákladech a prodejní ceně. Proto považoval za selhání Komise, že nepřezkoumala rozdíly v nákladech a prodejních cenách typu speciálních PSV a typu komoditních PSV. Uvedl, že není jasné, jak byly stanoveny výrobní náklady a prodejní ceny výrobku, který je předmětem šetření, a požádal Komisi, aby prozkoumala analýzu cenového podbízení po oddělení údajů pro komoditní PSV a speciální PSV.
(64)
Komise potvrzuje, že se PSV prodávají v různých typech pro použití při spřádání nebo v netkaných výrobcích. Například PSV mohou mít mono- nebo bikomponentní složení a také odlišné specifikace, jako jsou decitex, pevnost, lesk, třídy jakosti atd. Tyto zvláštnosti byly zohledněny kontrolním číslem výrobku, k němuž Komise neobdržela připomínky. Uznává se, že komoditní a speciální PSV nejsou vzájemně zaměnitelná ve všech možných aplikacích, ale existuje částečná zaměnitelnost a možnost souběžného použití mezi různými typy výrobku. Jak je popsáno v 61. bodě odůvodnění a stanoveno v předešlých řízeních týkajících se stejného výrobku, fyzikální a chemické vlastnosti, jakož i konečné užití těchto typů výrobků jsou v podstatě stejné. Všechny typy jsou vyrobeny ze stejných surovin (PTA/MEG nebo recyklované PET), jež představují více než 60 % výrobních nákladů. Do nich je možno přidávat aditiva nebo doplňkové složky, aby se dosáhlo jistých specifických vlastností vlákna. Kontrolní číslo výrobku zahrnuje údaje o původu surovin a další prvky, které mají dopad na výrobní náklady a prodejní ceny. Nicméně neexistují podstatné rozdíly ve výrobním procesu komoditních a speciálních PSV. Je to patrné v případě výrobců v Unii zařazených do vzorku, z nichž žádný nevyráběl výhradně buď komoditní PSV, nebo speciální PSV. Kromě toho zřejmě neexistuje konzistentní a a společně stanovená definice speciálních PSV. Například, jak je popsáno v 59. bodě odůvodnění, PSV používaná v odvětví hygienických prostředků jsou považována některými výrobci v Unii za speciální typ. Různí uživatelé a jedno sdružení uživatelů naopak uvedli, že PSV, která se mají používat v odvětví hygienických prostředků například pro vlhčené ubrousky, jsou komoditním typem, ačkoli by ze zdravotních a bezpečnostních důvodů pokud možno neměly být z recyklovaných surovin. Kromě toho někteří výrobci v Unii považují typy PSV, které plní určité specifické požadavky zákazníků (například na konkrétní barvu) za speciální PSV, ačkoli tyto typy mohou procházet úplně stejným výrobním procesem a mít stejné výrobní náklady jako kterýkoli jiný (komoditní) typ. Komise proto nemohla vycházet ze samozvané kategorizace typu komoditních a speciálních PSV, a proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
2.3.3. Další tvrzení týkající se definice výrobku
(65)
Jeden uživatel a jedno sdružení uživatelů tvrdili, že PSV dovážená z Číny mají vyšší jakost než PSV vyráběná v Unii. Jedním z argumentů bylo, že PSV pocházející z Čínské lidové republiky neobsahují kusy tvrdých polymerů. Dalším uplatněným argumentem byla světlost čínských PSV, zatímco o PSV vyráběných v Unii se tvrdilo, že obsahují odstíny šedé, protože většina PSV z Unie jsou PSV z recyklovaných PET lahví.
(66)
První argument, že PSV z Unie obsahují kusy tvrdých polymerů, nebyl podložen žádnými důkazy. Navíc byl v jiných podáních uživatelů a v odpovědích na dotazník pro uživatele uveden opak (to znamená, že PSV vyráběná výrobci v Unii jsou obvykle vyšší jakosti než PSV vyráběná dotyčnými zeměmi).
(67)
Pokud jde o druhý argument týkající se světlosti, informace poskytnuté v průběhu šetření potvrzují, že PSV vyrobená z PTA/MEG jsou obvykle světlejší než PSV z recyklovaných PET lahví (nepřidávají-li se během výrobního procesu pigment a/nebo zjasňovače). Nicméně oba typy PSV mají stejné fyzikální a chemické vlastnosti a jejich konečná užití jsou v podstatě stejná. Je také třeba poznamenat, že při výpočtu újmy byla základní surovina jednou ze skutečností, které byly zohledněny. Jinými slovy, dovážená PSV z recyklovaných PET lahví by byla srovnávána pouze s PSV vyrobenými v Unii z recyklovaných PET lahví. Obdobně by byla dovážená PSV vyrobená z PTA a MEG srovnávána pouze s PSV vyrobenými v Unii z PTA a MEG.
(68)
Jedno sdružení uživatelů, jeden vyvážející výrobce a státní orgán tvrdili, že následní uživatelé často vyžadují, aby výrobky byly vyrobeny s použitím PSV pocházejících z dotčených zemí (zejména Číny).
(69)
Nebyly předloženy žádné důkazy, které by toto tvrzení podpořily či by podrobně rozvedly odůvodnění, proč je vyžadováno PSV ze tří dotčených zemí (pokud následní zákazníci takový požadavek skutečně předkládají).
(70)
Sdružení uživatelů konkrétněji uvedlo, že Svaz automobilového průmyslu připouští pouze PSV pocházející z Číny.
(71)
Neodůvodnilo však své tvrzení a neprokázalo, že PSV vyráběná výrobci v Unii nemohou být používána Svazem automobilového průmyslu. Kromě toho ověřené údaje prokázaly, že výrobci v Unii rovněž prodávají značná množství PSV Svazu automobilového průmyslu, což svědčí o opaku.
(72)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že PSV vyráběná tímto vyvážejícím výrobcem a PSV vyráběná výrobci v Unii jsou odlišné výrobky, ačkoli se oba vyrábějí z recyklovaných PET lahví. Podle tohoto vyvážejícího výrobce se jeho PSV (převážně) vyrábějí z recyklovaných PET lahví (nikoli vloček), které procházejí odlišným výrobním procesem a představují odlišné suroviny ve srovnání s výrobci PSV používajícími vločky vyrobené z recyklovaných PET lahví.
(73)
Toto tvrzení bylo odmítnuto, neboť PET lahve a vločky z PET lahví (které jsou PET lahvemi rozdrcenými na vločky) jsou v podstatě stejné suroviny, i když v jiné formě.
2.3.4. Závěr
(74)
Proto byl vyvozen závěr, že všechny typy PSV, které jsou předmětem tohoto šetření, mají stejné základní fyzikální, technické a chemické vlastnosti a jejich konečná užití jsou v podstatě stejná.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1. ČÍNA
3.1.1. Obecně
(75)
Na základě informací v podnětu a odpovědí na dotazník Komise byly předmětem šetření následující režimy, jež byly údajně zapojeny do poskytování subvencí čínskými vládními orgány:
A.
Preferenční úvěry poskytované odvětví PSV bankami ve státním vlastnictví a pověření a řízení soukromých bank vládou
B.
Dodávky zboží a poskytování služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou a pověření a řízení soukromých dodavatelů vládou
-
dodávky PTA a MEG vládou za cenu nižší než přiměřenou,
-
poskytování pozemků a práv k užívání pozemků vládou za cenu nižší než přiměřenou,
-
dodávky elektrické energie vládou,
-
program zásobování levnou vodou.
C.
Rozvojové granty a úrokové subvence pro textilní odvětví
-
zvláštní fond „Go Global“,
-
fond na podporu obchodu pro oblast zemědělství, lehkého průmyslu a textilních výrobků.
D.
Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
-
osvobození od daně z příjmu pro zahraniční podniky (podniky se zahraničními investicemi),
-
osvobození od daně z příjmu v případě dividend vyplácených mezi způsobilými tuzemskými podniky,
-
snížení daně z příjmů pro způsobilé podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií,
-
snížení daně z příjmu ve zvláštních hospodářských zónách,
-
snížení daně z příjmu pro podniky zaměřené na vývoz,
-
daňové úlevy až do výše 40 % nákupní hodnoty zařízení vyrobeného v tuzemsku.
E.
Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
-
osvobození od daně z přidané hodnoty a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení,
-
odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně.
F.
Jiné regionální/provinční programy
-
daňová (a jiná) osvobození v rozvojových zónách provincie Ťiang-su,
-
daňové pobídky ve městě Čchang-čou,
-
preferenční pronájmy ve městě Čchang-čou,
-
programy vývozních pobídek v provincii Če-ťiang,
-
granty na technologické inovace v provincii Če-ťiang,
-
pobídky v oblasti daní a poplatků v rozvojových zónách v provincii Kuang-tung,
-
vývozní pobídky v provincii Kuang-tung,
-
proplácení právních poplatků v provincii Kuang-tung,
-
programy (zvláštních) fondů pro činnosti zahraničního obchodu v provincii Kuang-tung,
-
subvence úroků z půjček na podporu projektů technologických inovací v provincii Kuang-tung,
-
preferenční daňové sazby v rozvojových zónách v provincii Šanghaj,
-
zvýhodněná infrastruktura v provincii Šanghaj,
-
úvěrová a daňová politika pro podniky zaměřené na vývoz v provincii Šanghaj.
(76)
Komise podrobila šetření všechny režimy uvedené v podnětu. U každého režimu bylo šetřeno, zda je podle ustanovení článku 3 základního nařízení možné prokázat finanční příspěvek čínské vlády a výhodu získanou vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku. Šetření odhalilo, že v daném případě je jakákoli zjištěná výhoda u šetřených režimů nižší než použitelná minimální prahová hodnota stanovená v čl. 14 odst. 5 (3) základního nařízení. Proto se nepovažuje za nutné vyvodit závěr o napadnutelnosti jednotlivých režimů.
Podrobné údaje o režimech a odpovídající míry výhody pro jednotlivé společnosti jsou uvedeny níže.
3.1.2. Konkrétní režimy
Režimy, které nebyly využity čínskými vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku během období šetření
(77)
U níže uvedených režimů bylo zjištěno, že je čínští vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců během období šetření nevyužily, a proto výhoda nemohla být prokázána:
-
dodávky PTA a MEG za cenu nižší než přiměřenou,
-
dodávky elektrické energie vládou za cenu nižší než přiměřenou,
-
dodávky levné vody vládou za cenu nižší než přiměřenou,
-
zvláštní fond „Go Global“,
-
fond na podporu obchodu pro oblast zemědělství, lehkého průmyslu a textilních výrobků,
-
osvobození od daně z příjmu pro zahraniční podniky (podniky se zahraničními investicemi),
-
snížení daně z příjmů pro způsobilé podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií,
-
snížení daně z příjmu ve zvláštních hospodářských zónách,
-
snížení daně z příjmu pro podniky zaměřené na vývoz,
-
daňové úlevy až do výše 40 % nákupní hodnoty zařízení vyrobeného v tuzemsku,
-
jiné regionální/provinční programy.
(78)
Co se týče poskytování PTA a MEG za cenu nižší než přiměřenou, v podnětu se tvrdilo, že čínská vláda kontroluje některá dodavatelská odvětví a výrobky, aby poskytovala výrobcům PTA a MEG vstupy za příznivé ceny. Na tomto základě získávají výrobci PSV napadnutelné subvence prostřednictvím nákupu PTA a MEG vyrobené státem od státem vlastněných podniků za cenu nižší než tržní, a tudíž za cenu nižší než přiměřenou.
(79)
Šetření však odhalilo, že čínští vyvážející výrobci nebo skupiny vyvážejících výrobců PSV dováželi většinu vstupů PTA a MEG pro výrobu PSV na vývoz v režimu aktivního zušlechťovacího styku.
(80)
V důsledku nebylo možné prokázat subvence pro společnosti zařazené do vzorku na základě tohoto údajného programu.
(81)
Po poskytnutí informací žadatel uvedl, že Komise poskytla částečnou analýzu pouze jednoho programu subvencování nevyužívaného čínskými vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku během období šetření, a to dodávek PTA/MEG za subvencované ceny. S ohledem na tento režim žadatel tvrdil, že způsob, jakým byl vzorek vybrán, a skutečnost, že významný výrobce PSV v Číně nebyl předmětem šetření, ovlivnila stanovení subvencování u tohoto režimu.
(82)
Jak bylo objasněno výše v 16. a 18. bodě odůvodnění, z 23 čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců, kteří při šetření spolupracovali, vybrala Komise vzorek sestávající z pěti největších vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců, který byl považován za reprezentativní ve smyslu článku 27 základního nařízení. Čínský výrobce, o němž se žadatel zmínil a jenž nebyl zařazen do vzorku, během období šetření nevyvážel PSV do Unie ve významném množství. Proto nezařazení tohoto výrobce neovlivnilo reprezentativnost vzorku a nemělo zásadní vliv na závěry o dotčeném režimu subvencí.
(83)
Komise potvrzuje, že si vyžádala informace a odpovědi týkající se všech subvenčních režimů uvedených v podnětu, včetně těch, které uvádí žadatel ve svém stanovisku k poskytnutým informacím, avšak bylo zjištěno, že tyto režimy nebyly využity vyvážejícími výrobci/skupinami vyvážejících výrobců zařazenými do vzorku. V 78. bodě odůvodnění Komise uvedla další podrobnosti o dodávkách PTA/MEG za cenu nižší než přiměřenou, neboť tohoto režimu subvencí se týkalo významné tvrzení obsažené v podnětu a tento režim mohl poskytovat významnou napadnutelnou subvenci.
Režimy, které byly využity čínskými vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku během období šetření
3.1.3. Preferenční půjčky poskytované odvětví PSV
(84)
Žadatel tvrdil, že výrobci PSV mají výhodu z půjček s nízkými (subvencovanými) úrokovými sazbami od bank zajišťujících vládní politiku a obchodních bank ve státním vlastnictví na základě politiky čínské vlády poskytovat finanční pomoc, jež má stimulovat a podporovat růst a rozvoj odvětví textilních a chemických vláken.
a) Právní základ
(85)
Preferenční úvěry v Číně jsou upraveny těmito právními předpisy: Zákon ČLR o obchodních bankách (zákon o bankovnictví), obecná pravidla týkající se půjček vyhlášená Čínská lidovou bankou (PBOC) dne 28. června 1996 a rozhodnutí č. 40 Státní rady.
b) Výpočet výše subvence
(86)
Ustanovení čl. 6 písm. b) základního nařízení stanoví, že výhoda u preferenčních půjček by se měla vypočítat jako rozdíl mezi částkou zaplacených úroků a částkou, která by byla zaplacena za srovnatelnou obchodní půjčku, kterou by společnost mohla získat na trhu. Komise vytvořila tržní referenční hodnotu pro srovnatelné obchodní půjčky.
(87)
Referenční hodnota byla vypočtena na základě čínských úrokových sazeb, upravených tak, aby odrážely běžné tržní riziko (tedy se mělo za to, že všem podnikům v Číně je udělena pouze nejvyšší známka pro dluhopisy neinvestičního stupně (BB dle agentury Bloomberg) a byla uplatněna na standardní úvěrovou sazbu Čínské lidové banky adekvátní prémie předpokládaná u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají).
(88)
Výhoda pro vyvážející výrobce/skupiny vyvážejících výrobců byla vypočtena tím způsobem, že úrokový diferenciál v procentním vyjádření byl vynásoben nesplacenou výší půjčky, tj. byl uvažován úrok nezaplacený během období šetření. Tato částka byla poté přepočtena na celkový obrat z prodeje výrobků spolupracujících vyvážejících výrobců.
c) Závěr
(89)
Výhoda prokázaná u tohoto programu se pohybuje mezi 0 % a 0,50 %.
3.1.4. Poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
a) Právní základ
(90)
Ustanovení týkající se práva k užívání pozemků v Číně je součástí zákona o správě půdy Čínské lidové republiky a zákona o nemovitostech Čínské lidové republiky.
b) Uplatňování v praxi
(91)
Podle článku 2 zákona o správě půdy je vlastníkem veškerých pozemků vláda, neboť podle čínské ústavy a příslušných právních předpisů je půda v kolektivním vlastnictví čínského lidu. Podle tohoto zákona nelze pozemky prodávat, lze však přidělovat práva k jejich užívání. Státní orgány tak činí na základě veřejné výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(92)
Spolupracující vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců předložili údaje k pozemkům, jež mají v držbě, i smlouvy či osvědčení o příslušných užívacích právech; čínská vláda však neuvedla údaje k tomu, jak jsou užívací práva k pozemkům oceňována.
d) Výpočet výše subvence
(93)
S ohledem na učiněný závěr, že situace v Číně, pokud jde o práva k užívání pozemků, není řízena trhem, se zdá, že soukromé referenční hodnoty nejsou v Číně k dispozici. Úprava nákladů či cen tedy není v případě Číny proveditelná. Za těchto okolností se má za to, že v Číně neexistuje příslušný trh, a v souladu s čl. 6 písm. d) bodem ii) základního nařízení je oprávněné použít vnější referenční hodnotu tak, aby bylo možno určit výši výhody. S ohledem na to, že čínská vláda nenavrhla vnější referenční hodnotu musela Komise ke stanovení vhodné vnější referenční hodnoty využít dostupných údajů. V této souvislosti se mělo za to, že z důvodů uvedených níže v 94. bodě odůvodnění je jako přiměřenou referenční hodnotu vhodné použít údaje ze samostatného celního území Tchaj-wan.
(94)
Podle názoru Komise jsou ceny pozemků na Tchaj-wanu aproximačně nejbližší k oblastem v Číně, kde jsou spolupracující vyvážející výrobci usazeni. Většina vyvážejících výrobců se nachází ve východní části Číny, v rozvinutých oblastech s vysokým HDP (hrubým domácím produktem) v provinciích s vysokou hustotou obyvatelstva.
(95)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Tato výhoda se vypočte s ohledem na rozdíl mezi částkou, kterou zaplatí každá společnost za práva k užívání pozemků, a částkou, která by měla být běžně placena na základě tchajwanské referenční hodnoty.
(96)
Při tomto výpočtu použila Komise průměrnou cenu pozemků za metr čtvereční na Tchaj-wanu, jež byla upravena o znehodnocení měny a vývoj HDP ode dne, kdy byla uzavřena ta která smlouva o přidělení užívacích práv k pozemkům. Údaje o cenách pozemků pro průmyslové využití byly získány z internetových stránek odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu. Znehodnocení měny a vývoj HDP pro Tchaj-wan byly vypočteny na základě míry inflace a vývoje DPH na obyvatele při současných cenách v USD na Tchaj-wanu zveřejněných Mezinárodním měnovým fondem v jeho výhledu na rok 2011 s názvem World Economic Outlook. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) přepočtena na dobu šetření; přitom byla uvažována běžná doba trvání práv k užívání pozemků určených k průmyslovému využití v Číně, tj. 50 let nebo 70 let. Tato částka byla následně přepočtena na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož vyvážející výrobci zařazení do vzorku za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
e) Závěr
(97)
Výhoda prokázaná u tohoto režimu se pohybuje mezi 0,02 % a 0,82 %.
3.1.5. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
3.1.5.1. Osvobození od daně z příjmu v případě dividend vyplácených mezi způsobilými tuzemskými podniky
a) Právní základ
(98)
Právní základy těchto osvobození od daně z výnosů z dividend jsou články 25-26 zákona o dani z příjmu podniků a článek 83 nařízení, kterými se provádí zákon o dani z příjmu podniků.
b) Uplatňování v praxi
(99)
Tento program se skládá z preferenčního daňového zacházení pro podniky se sídlem v Číně, které jsou akcionářem v jiných podnicích se sídlem v Číně v podobě osvobození tuzemských mateřských podniků od daně z příjmu z určitých dividend, bonusů a jiných kapitálových investic.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(100)
Dva vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců ve svém přiznání k dani z příjmů vykázali osvobození od daně z příjmů u částky, která je označena jako dividendy, bonusy a jiné příjmy z kapitálových investic, které plynou způsobilým rezidentům a podnikům v souladu s podmínkami dodatku 5 k přiznání k dani z příjmů (roční výkaz daňových zvýhodnění). Příslušné společnosti neodvedly z vykázaných částek daň z příjmů.
d) Výpočet výše subvence
(101)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti se zahrnutím příjmu z dividend, jenž příjemcům plyne od jiných podniků se sídlem v Číně, po odečtení částky, kterou příjemci skutečně zaplatili při zohlednění osvobození dividend od daně. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) přepočtena na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
e) Závěr
(102)
Výhoda prokázaná u tohoto programu se pohybuje mezi 0 % a 0,06 %.
3.1.6. Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
3.1.6.1. Osvobození od daně z přidané hodnoty (dále jen „DPH“) a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
a) Právní základ
(103)
Právní základ tohoto programu tvoří oběžník Státní rady o úpravě daňové politiky v případě dováženého zařízení, „Kuo Fa č. 37/1997“, sdělení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy [2008] č. 43, oznámení národní komise pro rozvoj a reformy č. 316 2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů a katalog zboží dováženého pro podniky se zahraničními investicemi nebo podniky domácí, jež nelze vyjmout z celní povinnosti, pro rok 2008.
b) Uplatňování v praxi
(104)
Tento program poskytuje osvobození od DPH a dovozních cel ve prospěch podniků se zahraničními investicemi nebo tuzemských podniků pro dovoz kapitálového vybavení použitého v jejich výrobě. Osvobození od daně je podmíněno tím, že zařízení nesmí být uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a že podnik musí obdržet osvědčení o státem podporovaných projektech, jež vydávají čínské orgány nebo národní komise pro rozvoj a reformy v souladu s příslušnými právními předpisy týkajícími se investicí, daní a cel.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(105)
Osvobození od DPH a dovozních cel pro dovážená zařízení vykázali čtyři čínští vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců.
d) Výpočet výše subvence
(106)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození dovezeného zařízení od DPH a cla. Získaná výhoda byla odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými účetními postupy společnosti. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) přepočtena na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
e) Závěr
(107)
Výhoda prokázaná u tohoto programu se pohybuje mezi 0 % a 0,45 %.
3.1.6.2. Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v Číně
a) Právní základ
(108)
Právní základ tohoto programu tvoří oběžník státní daňové správy o vyhlášení prozatímních opatření o vracení daně při nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku subjekty se zahraničními investicemi, č. 171, 199, 20.9.1999; oznámení státní daňové správy o zastavení uplatňování slevy na daň z příjmů podniků a opatření týkajících se výjimek pro investice podniku do nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku státní daňové správy, č. 176 [2008] ministerstva financí.
b) Uplatňování v praxi
(109)
Tento program poskytuje výhody subjektům se zahraničními investicemi v podobě vracení DPH při nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku. Zařízení nesmí být klasifikováno jako zboží bez možnosti osvobození a jeho hodnota nesmí překročit celkový investiční limit pro subjekty se zahraničními investicemi podle „zkušebních správních opatření pro nákup zařízení vyrobeného v tuzemsku“.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(110)
Dva vyvážející vývozci/skupiny vyvážejících výrobců zařazení do vzorku předložili o tomto režimu podrobné informace, včetně údajů o výši získané výhody.
d) Výpočet výše subvence
(111)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu, kterou příjemci získali, se považuje výše DPH proplacené při nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku. Získaná výhoda byla odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s postupy běžnými v daném odvětví.
e) Závěr
(112)
Výhoda prokázaná u tohoto režimu se pohybuje mezi 0 % a 0,01 %.
3.1.7. Jiné regionální/provinční programy
(113)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z programů zmíněných v 75. bodě odůvodnění během období šetření žádnou výhodu.
3.1.8. Výše subvencí
(114)
Výše subvencí stanovená v souladu s ustanoveními základního antisubvenčního nařízení, vyjádřená valoricky, se u čínských vyvážejících výrobců pohybuje mezi 0,76 % a 1,77 %.
(115)
Po poskytnutí informací žadatel tvrdil, že není jasné, jak Komise vypočetla rozsah celkového subvenčního rozpětí. Rozsah celkových souhrnných subvencí pro čínské vyvážející výrobce/skupiny vyvážejících výrobců zařazené do vzorku vyjádřený valoricky stanovený ve 114. bodě odůvodnění představuje nižší a vyšší celkové subvenční rozpětí pěti čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců.
3.1.9. Závěry týkající se Číny
(116)
Vzhledem k zanedbatelným částkám napadnutelných subvencí pro čínské vyvážející výrobce by opatření na dovoz PSV pocházejících z Číny neměla být uložena. Byl vyvozen závěr, že by v souladu s čl. 14 odst. 3 základního nařízení mělo být šetření ohledně dovozu výrobků pocházejících z Čínské lidové republiky zastaveno.
3.2. INDIE
3.2.1. Obecně
(117)
Na základě informací v podnětu a odpovědí na dotazník Komise byly předmětem šetření následující režimy, jež údajně zahrnovaly poskytování subvencí indickými státními orgány:
1)
režim „Focus Market Scheme“;
2)
režim „Focus Product Scheme“;
3)
režim předběžného povolení;
4)
režim navracení cla;
5)
režim podpory vývozu kapitálových statků;
6)
režim daňových a celních osvobození v jednotkách orientovaných na vývoz a zvláštních hospodářských zónách;
7)
režim vývozních úvěrů;
8)
režim osvobození od daně z příjmu;
9)
režim na podporu zvýšení vývozu;
10)
režim povolení bezcelního dovozu;
11)
režim na podporu rozvoje trhu a úvěrových záruk;
12)
pobídkový režim vlády státu Gudžarát zaměřený na kapitálové investice;
13)
režim pobídek týkajících se daně z obratu a režim osvobození od daně z elektrické energie státu Gudžarát;
14)
subvenční režimy Západního Bengálska - pobídky a daňové výhody, včetně grantů a osvobození od daně z obratu;
15)
soubor pobídek „Package Scheme of Incentives“ ve státě Maháráštra, včetně režimu osvobození od daně z elektrické energie a subvence na podporu průmyslu.
Subvenční režimy, které byly využity šetřenými indickými vyvážejícími výrobci během období šetření
(118)
Šetřením bylo zjištěno, že v období šetření tyto programy poskytly výhody ověřeným vyvážejícím výrobcům:
1)
režim „Focus Market Scheme“ (dále jen „FMS“);
2)
režim „Focus Product Scheme“ (dále jen „FPS“);
3)
režim navracení cla (dále jen „DDS“, Duty Drawback Scheme);
4)
režim předběžného povolení (dále jen „AAS“, Advance Authorisation Scheme);
5)
režim povolení bezcelního dovozu (dále jen „DFIA“, Duty Free Import Authorisation);
6)
režim podpory vývozu kapitálových statků (dále jen „EPCGS“, Export Promotion Capital Goods Scheme);
7)
soubor pobídek „Package Scheme of Incentives“ (dále jen „PSI“).
(119)
Režimy uvedené výše v 118. bodě odůvodnění podbodech 1), 2), 4) 5) a 6) vycházejí ze zákona o rozvoji a regulaci zahraničního obchodu z roku 1992 (č. 22 z roku 1992), který vstoupil v platnost dne 7. srpna 1992 (dále jen „zákon o zahraničním obchodu“ nebo „ZZO“). Zákon o zahraničním obchodu opravňuje indickou vládu vydávat oznámení týkající se vývozní a dovozní politiky. Tato oznámení jsou shrnuta v dokumentech o politice zahraničního obchodu, které jsou každých pět let vydávány ministerstvem obchodu a pravidelně aktualizovány. Dokumentem o politice zahraničního obchodu, který se týká období šetření tohoto šetření, je dokument „Foreign Trade Policy 2009-2014“ (dále jen „FTP 09-14“). Postupy, jimiž se FTP 09-14 řídí, stanovila indická vláda v publikaci „Příručka postupů, svazek I“ (dále jen „HOP I 09-14“). Příručka postupů se pravidelně aktualizuje.
(120)
Režim navracení cla (DDS) uvedený výše v 118. bodě odůvodnění podbodě 3 vychází z paragrafu 75 celního zákona z roku 1962, z paragrafu 37 zákona o spotřební dani z roku 1944, z paragrafů 93 A a 94 finančního zákona z roku 1994 a z Pravidel pro výběr cel, spotřební daně a vracení daní za služby z roku 1995. Sazby tohoto navracení jsou pravidelně zveřejňovány.
(121)
Režim PSI uvedený výše v podbodě 7) je založen na souboru pobídek vlády státu Maháráštra z roku 2007, usnesení PSI-1707/(CR-50)/IND-8 ze dne 30. března 2007.
3.2.2. Režim „Focus Market Scheme“ („FMS“);
a) Právní základ
Podrobný popis režimu FMS je uveden v odstavci 3.14 dokumentu FTP 09-14 a v odstavci 3.8 příručky HOP I 09-14.
b) Způsobilost
(122)
Pro tento režim jsou způsobilí všichni vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci.
c) Uplatňování v praxi
(123)
Vývoz všech výrobků, včetně vývozu PSV, v rámci tohoto režimu do zemí uvedených v tabulkách 1 a 2 dodatku 37(C) příručky HOP I 09-14 má nárok na úvěry na clo rovnající se 3 % hodnoty FOB. Ke dni 1. dubna 2011 má vývoz všech výrobků do zemí uvedených v tabulce 3 dodatku 37(C) („Special Focus Markets“) nárok na úvěry na clo rovnající se 4 % hodnoty FOB. Tento režim se nevztahuje na určité typy vývozních činností, např. na vývoz dováženého či překládaného zboží, domnělý vývoz, vývoz služeb a vývozní obrat jednotek působících v rámci zvláštních hospodářských zón/jednotek orientovaných na vývoz. Nevztahuje se ani na určité typy výrobků, např. na diamanty, vzácné kovy, rudy, obilí, cukr a ropné produkty.
(124)
Úvěry na clo v rámci režimu FMS jsou volně přenositelné a platné po dobu 24 měsíců ode dne vydání příslušného osvědčení o nároku na úvěr. Mohou být použity k zaplacení cla u následného dovozu jakéhokoliv vstupního materiálu nebo zboží včetně kapitálových statků.
(125)
Osvědčení o nároku na úvěr se vydává v přístavu, ze kterého se vývoz realizuje, po uskutečnění vývozu nebo po odeslání zboží. Pokud žadatel předloží orgánům kopie všech příslušných vývozních dokumentů (např. příkazu k vývozu, faktur, přepravních dokladů, potvrzení banky o uskutečnění vývozu), nemůže indická vláda rozhodnutí o poskytnutí či neposkytnutí úvěrů nikterak ovlivnit.
(126)
Tento režim během období šetření využili čtyři ověření vyvážející výrobci.
(127)
Po poskytnutí informací tři indičtí vyvážející výrobci zařazení do vzorku tvrdili, že ačkoli byli způsobilí k výhodě, vůbec o ni nepožádali v případě prodeje na vývoz do Unie, a tudíž nelze učinit závěr o využití této výhody. Tvrdili také, že režim FMS geograficky souvisí se zeměmi, které nejsou součástí Unie, a proto nemůže být Unií napadnut. V tomto ohledu inspekce na místě potvrdily, že nárok na výhodu FMS byl uplatňován u vývozu do třetích zemí, protože tento program se v zásadě týká vývozu do třetích zemí. Příslušní vyvážející výrobci však nedokázali uvést argumenty, kterými by zpochybnili praktické provádění programu popsané v 123. až 125. bodě odůvodnění či skutečnost, že může být výhoda režimu FMS využívána pro dotčený výrobek, totiž že úvěry na clo v rámci režimu FMS jsou volně přenositelné a že mohou být použity k zaplacení cla u následného dovozu jakéhokoliv vstupu nebo zboží, včetně kapitálových statků. Tato strana zejména nedokázala uvést argumenty, kterými by zpochybnila skutečnost, že úvěry na clo poskytnuté v rámci FMS na vývoz do způsobilých třetích zemí mohou být použity ke kompenzaci dlužného dovozního cla ze vstupů zapracovaných do dotčeného výrobku vyváženého do Unie.
(128)
Tyto výhody jsou zaúčtovány na akruální bázi v účetnictví společnosti ke dnům, kdy se vývozní transakce uskutečnily, a prokazují, že nárok na výhodu vzniká v okamžiku vývozní transakce a že není pochyb o tom, že získaný úvěr na clo bude využit později. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
d) Závěry týkající se režimu FMS
(129)
Režim FMS poskytuje subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Úvěr na clo v rámci režimu FMS je finančním příspěvkem indické vlády, protože bude nakonec použit ke kompenzaci dovozního cla, a bude tak snižovat výnosy indické vlády z cla, které by bylo jinak splatné. Nadto úvěr na clo v režimu FMS vývozce zvýhodňuje, protože zlepšuje jeho likviditu.
(130)
Kromě toho režim FMS právně závisí na vývozní výkonnosti, a je proto považován za specifický a napadnutelný podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení.
(131)
Tento režim nelze považovat za povolený režim navracení cla nebo režim navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Režim nevyhovuje přísným pravidlům uvedeným v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Vývozce nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat bezcelně dovezené zboží ve výrobním procesu a částka úvěru není vypočtena ve vztahu ke skutečně použitým vstupům. Neexistuje režim nebo zavedený postup pro potvrzení, jaké vstupní materiály jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. Vývozce je způsobilý obdržet výhody režimu FMS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupní materiály doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Dokonce i vývozci, kteří nakupují veškeré své vstupní materiály v místě a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstupní materiál, mají tedy přesto nárok na výhodu poskytovanou v rámci režimu FMS. Kromě toho může vývozce využít úvěry na clo v rámci režimu FMS k dovozu kapitálových statků, ačkoliv kapitálové statky nespadají do působnosti povolených režimů navracení cla, jak je uvedeno v příloze I písm. i) základního nařízení, protože nejsou spotřebovány při výrobě vyvážených výrobků.
e) Výpočet výše subvence
(132)
Výše napadnutelných subvencí byla vypočtena na základě výhody, kterou získal příjemce a u které bylo zjištěno, že v období šetření byla zaúčtována spolupracujícím vyvážejícím výrobcem na základě časového rozlišení jako příjem ve stadiu vývozní transakce. V souladu s čl. 7 odst. 2 a čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla tato výše subvence (čitatel) přepočtena na vývozní obrat v období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta na základě množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(133)
Subvenční sazba zjištěná u tohoto režimu v období šetření u čtyř dotčených společností činí 0,15 %, 0,19 %, 0,42 % a 0,63 %.
3.2.3. Režim „Focus Product Scheme“ (dále jen „FPS“)
a) Právní základ
(134)
Podrobný popis tohoto režimu je uveden v odstavcích 3.15 až 3.17 dokumentu FT-policy 09-14 a v kapitolách 3.9 až 3.11 příručky HOP I 09-14.
b) Způsobilost
(135)
Podle odstavce 3.15.2 dokumentu FT-policy 09-14 jsou pro tento režim způsobilí vývozci oznámených výrobků uvedených v dodatku 37D příručky HOP I 09-14.
c) Uplatňování v praxi
(136)
Vývozce výrobků uvedených na seznamu v Dodatku 37D příručky HOP I 09-14 může požádat o potvrzení o úvěru na clo v rámci FPS ve výši 2 % až 5 % hodnoty FOB vývozu. Dotčený výrobek, který je předmětem šetření, je uveden v tabulce 1 dodatku 37D a má nárok na 2 % úvěr na clo.
(137)
Režim FPS je povývozním režimem, což znamená, že společnost musí uskutečnit vývoz, aby byla způsobilá pro získání výhod v rámci tohoto režimu. V souvislosti s tím předkládá společnost příslušnému orgánu on-line žádost a kopie příkazu k vývozu a faktury, potvrzení banky prokazující uhrazení poplatků spojených se žádostí, kopii přepravních dokladů a potvrzení banky o realizovaném přijetí platby nebo potvrzení o přijetí cizí měny ze zahraničí v případě přímého jednání o dokumentech. V případech, kdy byly originály přepravních dokladů a/nebo potvrzení banky o uskutečnění platby odeslány za účelem nárokovat výhody v rámci jakéhokoliv jiného režimu, může společnost předložit kopie, které sama ověří a na nichž uvede příslušný orgán, kterému byly originály dokumentů zaslány. On-line žádost o úvěry v rámci režimu FPS se může vztahovat nejvýše na 50 přepravních dokladů.
(138)
Bylo zjištěno, že v souladu s indickými účetními standardy mohou být úvěry v rámci režimu FPS při splnění vývozní povinnosti zaúčtovány do komerčních účtů na akruální bázi jako příjem. Tyto úvěry mohou být použity k zaplacení cla z následného dovozu jakéhokoliv zboží s výjimkou kapitálových statků a zboží, pro nějž existují dovozní omezení. Zboží dovezené na základě takových úvěrů může být prodáno na domácím trhu (přičemž podléhá dani z prodeje), nebo použito jinak. Úvěry FPS jsou volně přenosné a jsou platné po dobu 24 měsíců od data vydání.
(139)
Tento režim během období šetření využilo všech pět ověřených vyvážejících výrobců.
(140)
Po poskytnutí informací tři indičtí vyvážející výrobci zařazení do vzorku tvrdili, že ačkoli byli způsobilí k výhodě, vůbec o ni nepožádali přinejmenším v některých případech prodeje na vývoz, a tudíž nelze učinit závěr o využití této výhody. Nicméně příslušní vyvážející výrobci nedokázali uvést argumenty, kterými by zpochybnili praktické provádění režimu popsané v 123. až 125. bodě odůvodnění či skutečnost, že může být výhoda režimu FPS využívána pro dotčený výrobek, totiž že úvěry na clo v rámci režimu FPS jsou volně přenositelné a že mohou být použity k zaplacení cla u následného dovozu jakéhokoliv vstupu nebo zboží, včetně kapitálových statků. Je třeba zopakovat, že tyto výhody jsou zaúčtovány na akruální bázi v účetnictví společnosti ke dnům, kdy se vývozní transakce uskutečnily, a prokazují, že nárok na výhodu vzniká v okamžiku vývozní transakce a že není pochyb o tom, že získaný úvěr na clo bude využit později.
d) Závěry týkající se režimu FPS
(141)
Režim FPS poskytuje subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Úvěr v rámci režimu FPS je finančním příspěvkem indické vlády, jelikož nakonec bude použit ke kompenzaci dovozních cel, a bude tak snižovat výnosy indické vlády z cel, která by byla jinak splatná. Úvěr v rámci režimu FPS navíc příjemci přináší výhodu, protože zvyšuje jeho likviditu.
(142)
Režim FPS je mimoto ze zákona podmíněn vývozní výkonností, a proto je považován za specifický a napadnutelný podle čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
(143)
Tento režim nelze považovat za povolený režim navracení cla nebo režim navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, jelikož nevyhovuje pravidlům uvedeným v příloze I bodě i), příloze II (definice a pravidla navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Zejména jde o to, že vývozce nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat bezcelně dovezené zboží ve výrobním procesu a částka úvěru není vypočtena ve vztahu ke skutečně použitým vstupům. Navíc neexistuje systém nebo postup pro potvrzení, jaké vstupní materiály jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nepřiměřené platbě dovozního cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. A v neposlední řadě je vývozce způsobilý obdržet výhody režimu FPS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupy doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Dokonce i vývozci, kteří nakupují veškeré své vstupy místně a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstup, mají tudíž nárok na výhodu vyplývající z režimu FPS.
e) Výpočet výše subvence
(144)
V souladu s čl. 3 odst. 2 a článku 5 základního nařízení se výše napadnutelných subvencí vypočítala na základě výhody, kterou získal příjemce subvence, zjištěné v období šetření. V tomto ohledu se mělo za to, že výhodu příjemce získá v okamžiku, kdy dojde k vývozní transakci uskutečněné v rámci tohoto režimu. V uvedeném okamžiku se musí indická vláda vzdát cla, které představuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Jakmile celní orgány vydají vývozní přepravní doklad, kde je uvedena mimo jiné výše úvěru FPS, jež má být poskytnuta na tuto vývozní transakci, nemůže indická vláda rozhodnutí o poskytnutí či neposkytnutí subvence nikterak ovlivnit. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se považuje za odpovídající stanovit výši výhody vyplývající z režimu FPS jako součet úvěrů získaných za vývozní transakce uskutečněné v rámci tohoto režimu v období šetření.
(145)
V případě, že byly podány oprávněné žádosti, byly v souladu s čl. 7 odst. 1) písm. a) základního nařízení poplatky, které byly nezbytně vynaloženy v zájmu získání subvence, odečteny z takto zjištěných úvěrů, aby byla určena výše subvence (čitatel). Podle čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na celkový vývozní obrat v období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(146)
Subvenční sazby zjištěné u tohoto režimu v případě pěti dotčených společností během období šetření činily 1,59 %, 1,75 %, 1,77 %, 1,85 % a 1,95 %.
3.2.4. Režim navracení cla (dále jen „DDS“)
a) Právní základ
(147)
Podrobný popis režimu DDS je obsažen v Pravidlech pro výběr cel a spotřební daně a vracení daní z roku 1995 ve znění následných oznámení.
b) Způsobilost
(148)
Pro tento režim jsou způsobilí všichni vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci.
c) Uplatňování v praxi
(149)
Způsobilý vývozce může zažádat o navrácení částky, která je vypočtena jako procento hodnoty FOB výrobků vyvezených v rámci tohoto režimu. Tyto sazby navracení byly stanoveny indickou vládou pro řadu výrobků včetně dotčeného výrobku. Určují se na základě průměrného množství nebo průměrné hodnoty vstupních materiálů použitých při výrobě výrobku a na základě průměrné výše cla zaplaceného za vstupy. Jsou použitelné bez ohledu na to, zda dovozní clo bylo či nebylo skutečně zaplaceno. Sazba DDS u dotčeného výrobku během období šetření byla 3 % hodnoty FOB do 9. října 2012, 2,1 % v období od 10. října 2012 do 20. září 2013 a 1,7 % k 21. září 2013.
(150)
Aby mohla společnost využívat výhod tohoto režimu, musí vyvážet. Jakmile jsou údaje o zásilce zaneseny na celní server (ICEGATE), je zde uvedeno, že vývoz probíhá v rámci režimu DDS a je neodvolatelně stanovena částka DDS. Poté, co přepravní společnost předložila obecné prohlášení o vývozu a celní úřad tento dokument porovnal s údaji na přepravním dokladu a zjistil, že se údaje shodují, jsou splněny všechny podmínky pro to, aby se vrátilo clo, a to buď přímou platbou na bankovní účet vývozce, nebo příkazem k výplatě.
(151)
Vývozce musí rovněž prokázat, že k uskutečnění vývozu dochází prostřednictvím potvrzení banky o uskutečnění vývozu. Tento dokument může být poskytnut poté, co byla vyplacena částka navraceného cla; indická vláda však bude vyplacenou částku vymáhat zpět, pokud vývozce potvrzení banky o uskutečnění vývozu nepředloží ve stanovené lhůtě.
(152)
Částka navraceného cla může být použita pro jakékoli účely.
(153)
Bylo zjištěno, že v souladu s indickými účetními standardy může být částka navráceného cla při splnění vývozní povinnosti zaúčtována do komerčních účtů na akruální bázi jako příjem.
(154)
Režim DDS během období šetření využili dva ověření vyvážející výrobci.
d) Závěry týkající se režimu DDS
(155)
Režim DDS poskytuje subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Takzvaná částka navraceného cla je finančním příspěvkem indické vlády, protože má podobu přímého převodu finančních prostředků ze strany indické vlády. Kromě toho částka navraceného cla poskytuje vývozci výhodu, protože zlepšuje jeho likviditu za podmínek, které na trhu nejsou dostupné.
(156)
Sazba navraceného cla u vývozu je stanovena indickou vládou pro jednotlivé výrobky. Třebaže se subvence označuje jako navracení cla, tento režim však nemá povahu povoleného systému navracení cla nebo systému navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Vyplacení peněžních prostředků vývozci není spojeno se zaplacením dovozních cel na suroviny a není úvěrem na clo ke kompenzaci dovozního cla na minulý nebo budoucí dovoz surovin.
(157)
To potvrzuje i oběžník indické vlády č. 24/2001, který jasně uvádí, že „[sazby navraceného cla] nijak nesouvisejí se skutečnou spotřebou vstupů a se skutečným dopadem na vstupy konkrétního vývozce nebo jednotlivých zásilek […]“ a regionálním orgánům ukládá, aby „se netrvalo na důkazech o skutečných clech u dovezených nebo domácích vstupů […] kromě [žádosti o navrácení cla] podané vývozci“.
(158)
Platbu v podobě přímého převodu finančních prostředků ze strany indické vlády po vývozu uskutečněném vývozci, je třeba považovat za přímý grant indické vlády závislý na vývozní výkonnosti, a proto je považována za specifickou a napadnutelnou podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení.
(159)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se dospělo k závěru, že režim DDS je napadnutelný.
e) Výpočet výše subvence
(160)
Podle čl. 3 odst. 2 a článku 5 základního nařízení se výše napadnutelných subvencí vypočítala na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která byla zjištěna v období šetření. V tomto ohledu se mělo za to, že výhodu příjemce získá v okamžiku, kdy se uskuteční vývozní transakce v rámci tohoto režimu. V tomto okamžiku musí indická vláda zaplatit částku navraceného cla, která představuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Jakmile celní úřady vydají vývozní přepravní doklad uvádějící mimo jiné částku navraceného cla, která má být poskytnuta pro danou vývozní transakci, nemůže indická vláda rozhodnutí o udělení či neudělení subvence nikterak ovlivnit. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se považuje za vhodné stanovit výši výhody vyplývající z režimu DDS jako součet částek navraceného cla získaných za vývozní transakce uskutečněné v rámci tohoto režimu během období šetření.
(161)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byly tyto výše subvence přepočteny na celkový vývozní obrat dotčeného výrobku v průběhu období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(162)
Na základě výše uvedených skutečností činí subvenční sazby u dvou dotčených společností zjištěné v období šetření 0,24 % a 2,12 %.
3.2.5. Režim předběžného povolení (dále jen „AAS“)
a) Právní základ
(163)
Tento režim je podrobně popsán v odstavcích 4.1.1 až 4.1.14 dokumentu FTP 09-14 av kapitolách 4.1 až 4.30 příručky HOP I 09-14.
b) Způsobilost
(164)
Režim AAS sestává z šesti podrežimů, jak je podrobněji popsáno v 165. bodě odůvodnění níže. Tyto podrežimy se mimo jiné liší rozsahem způsobilosti. Vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci, kteří jsou „vázáni“ na pomocné výrobce, jsou způsobilí pro podrežim AAS pro fyzický vývoz a pro podrežim AAS pro roční potřebu. Vyvážející výrobci poskytující dodávky konečnému vývozci jsou způsobilí pro režim AAS pro dodávky meziproduktů. Hlavní dodavatelé dodávající v rámci kategorií „domnělého vývozu“ uvedených v odstavci 8.2 dokumentu FTP 09-14, jako např. dodavatelé jednotky orientované na vývoz, jsou způsobilí pro podrežim AAS pro domnělý vývoz. Dodavatelé meziproduktů vyvážejícím výrobcům jsou způsobilí pro výhody „domnělého vývozu“ v rámci podrežimů předběžného příkazu k uvolnění (Advance Release Order, dále jen „ARO“) a tuzemského back-to-back akreditivu.
c) Uplatňování v praxi
(165)
Režim AAS může být vydán pro:
a)
fyzický vývoz: ten je hlavním podrežimem. Umožňuje bezcelní dovoz vstupních materiálů potřebných k výrobě určitého výsledného výrobku určeného na vývoz. Termín „fyzický“ v tomto kontextu znamená, že výrobek určený na vývoz musí opustit území Indie. Povolený dovoz a vývozní povinnost včetně typu vyváženého výrobku jsou uvedeny v licenci;
b)
roční potřebu: toto povolení se nevztahuje na konkrétní výrobek na vývoz, nýbrž na širší skupinu výrobků (např. chemické látky a příbuzné výrobky). Držitel licence může, a to až do určité hodnoty stanovené na základě jeho vývozní výkonnosti v minulosti, dovážet bezcelně veškeré vstupy k použití při výrobě jakékoli z položek spadajících do příslušné skupiny výrobků. Může vyvážet jakýkoli výsledný výrobek spadající do dané skupiny výrobků, který byl vyroben s použitím takového materiálu osvobozeného od cla;
c)
dodávky meziproduktů: tento podrežim se vztahuje na případy, kdy dva výrobci chtějí vyrábět jeden výrobek na vývoz a rozdělí si proces výroby. Vyvážející výrobce, jenž vyrábí meziprodukt, smí bezcelně dovážet vstupní materiál a pro tento účel může získat režim AAS na dodávky meziproduktů. Konečný vývozce dokončuje výrobu a je povinen hotový výrobek vyvézt;
d)
domnělý vývoz: tento podrežim umožňuje hlavnímu dodavateli bezcelně dovážet vstupní materiály potřebné k výrobě zboží, které má být prodáno jako „domnělý vývoz“ kategoriím zákazníků uvedeným v odstavci 8.2 písm. b) až f), g), i) a j) dokumentu FTP 09-14. Podle indické vlády znamená domnělý vývoz ty transakce, při nichž dodané zboží neopouští zemi. Za domnělý vývoz je považována celá řada kategorií dodávek za předpokladu, že je zboží vyrobeno v Indii, např. dodávky zboží pro jednotky orientované na vývoz nebo pro společnost, která se nachází ve zvláštní hospodářské zóně;
e)
předběžný příkaz k uvolnění (dále jen „ARO“): držitel režimu AAS, který hodlá získávat vstupní materiály z domácích zdrojů místo přímého dovozu, má možnost za tímto účelem využít ARO. V takových případech jsou předběžná povolení validována jako ARO a převedena na domácího dodavatele při dodávce položek, které jsou v nich uvedeny. Domácí dodavatel bude mít nárok na výhody domnělého vývozu, jak je uvedeno v odstavci 8.3 dokumentu FTP 09-14 (tj. AAS pro dodávky meziproduktů/domnělý vývoz, vrácení cla při domnělém vývozu a náhrady konečné spotřební daně). V mechanismu ARO jsou daně a cla namísto konečnému vývozci vráceny dodavateli, a to ve formě vrácení/náhrady cla. Vrácení daní/cla je možné v případě domácích i dovezených vstupů;
f)
tuzemský back-to-back akreditiv: tento podrežim se opět vztahuje na domácí dodávky držiteli předběžného povolení. Držitel předběžného povolení může požádat banku o otevření tuzemského akreditivu ve prospěch domácího dodavatele. Banka uzná povolení u přímého dovozu pouze pro hodnotu a množství položek opatřených z domácích zdrojů místo z dovozu. Domácí dodavatel bude mít nárok na výhody domnělého vývozu, jak je uvedeno v odstavci 8.3 dokumentu FTP 09-14 (tj. program předběžných povolení na dodávky meziproduktů/domnělý vývoz, vrácení cla při domnělém vývozu a náhrady konečné spotřební daně).
(166)
V průběhu období šetření získaly úlevu v rámci režimu AAS v souvislosti s dotčeným výrobkem tři ověřené společnosti. Tyto společnosti využívaly podrežimy a), d) a e) uvedené výše. Není tudíž nezbytné zjišťovat napadnutelnost zbývajících nevyužívaných podrežimů.
(167)
Pro účely ověření indickými orgány je držitel předběžného povolení ze zákona povinen vést „pravdivou a řádnou evidenci spotřeby a využití bezcelně dováženého zboží/zboží nakupovaného z domácích zdrojů“ ve stanoveném formátu (kapitoly 4.26 a 4.30 a dodatek 23 HOP I 09-14), tj. registr skutečné spotřeby. Tento registr musí ověřit externí autorizovaný účetní/účetní nákladů a provedené práce, který vydá osvědčení o tom, že stanovené registry a příslušné záznamy byly zkontrolovány a že informace předávané podle formátu dodatku 23 jsou po všech stránkách pravdivé a správné.
(168)
Pokud jde o využití režimu AAS pro fyzický vývoz uvedený v 165. bodě odůvodnění písm. a), využívaného během období šetření dvěma ověřenými společnostmi, povolený dovoz a vývozní povinnost jsou stanoveny objemově a hodnotově indickou vládou a jsou zaznamenány v předběžném povolení. Kromě toho musí být v době dovozu a vývozu odpovídající transakce zaznamenány v předběžném povolení vládními úředníky. Objem dovozu povolený v rámci režimu AAS je určen indickou vládou na základě standardních norem vstupů a výstupů, které existují pro většinu výrobků včetně dotčeného výrobku.
(169)
Dovezené vstupní materiály nelze převádět a musí být použity pro výrobu výsledného výrobku na vývoz. Vývozní povinnost musí být splněna v předepsané lhůtě po vydání licence (24 měsíců, lhůtu lze dvakrát prodloužit, pokaždé o šest měsíců).
(170)
Šetřením bylo zjištěno, že požadavky ohledně ověřování stanovené indickými orgány nebyly v praxi splněny.
(171)
Pouze jedna ze dvou ověřených společností, které využily tento podrežim, vedla registr výroby a spotřeby. Registr spotřeby však neumožňoval ověřit, jaké vstupní materiály byly spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém množství. Pokud jde o požadavky na ověření uvedené výše, zmiňované společnosti nevedly žádné záznamy, které by prokázaly, že se uskutečnil externí audit registru spotřeby. Celkově se má za to, že šetření vývozci nebyli schopni prokázat, že příslušná ustanovení dokumentu FTP byla splněna.
(172)
Pokud jde o využití režimu AAS pro ARO uvedené v 165. bodě odůvodnění písm. e), využívaného během období šetření jednou ověřenou společností, výše dovozu povoleného v rámci tohoto režimu je určena jako procento množství vyvezených hotových výrobků. Předběžné licence uvádějí jednotky povoleného dovozu buď jako jejich množství, nebo jejich hodnotu. V obou případech jsou sazby použité pro určení povolených nákupů bez celních poplatků stanoveny pro většinu výrobků, včetně výrobku, na který se vztahuje toto šetření, na základě norem SION. Položky vstupů specifikované v předběžných licencích jsou položky používané při výrobě příslušného vyváženého hotového výrobku.
(173)
Držitel předběžné licence, který hodlá získávat vstupní materiály z domácích zdrojů místo přímého dovozu, má možnost za tímto účelem využít ARO. V takových případech jsou předběžné licence validovány jako ARO a potvrzeny konečnému dodavateli při dodávce zboží, které je v nich specifikováno. Potvrzení ARO opravňuje dodavatele k výhodám domnělého vývozu, jako jsou vrácení cla při domnělém vývozu a náhrada takzvané konečné spotřební daně.
(174)
Šetřením bylo zjištěno, že požadavky ohledně ověřování stanovené indickými orgány nebyly v praxi splněny.
(175)
Pokud jde o využití režimu AAS pro domnělý vývoz uvedený v 165. bodě odůvodnění písm. d), využívaného během období šetření jednou ověřenou společností, povolený dovoz i vývozní povinnost jsou stanoveny objemově a hodnotově indickou vládou a jsou zaznamenány v povolení. Kromě toho mají v okamžiku dovozu a vývozu státní úředníci do povolení zaznamenávat příslušné transakce. Objem dovozu povolený v rámci tohoto režimu je určen indickou vládou na základě norem SION.
(176)
Vývozní povinnost musí být splněna v předepsané lhůtě (24 měsíců, lhůtu lze dvakrát prodloužit, pokaždé o 6 měsíců) po vydání povolení.
(177)
Bylo zjištěno, že neexistuje žádná spojitost mezi dováženými vstupy a vyváženými hotovými výrobky. Kromě toho bylo zjištěno, že žadatel, ačkoli je to jeho povinnost, nevedl povinný registr spotřeby uvedený v 167. bodě odůvodnění, ověřitelný externím účetním. I přes nesplnění tohoto požadavku žadatel využíval výhody režimu AAS.
d) Závěry týkající se režimu AAS
(178)
Osvobození od dovozního cla je subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení: představuje finanční příspěvek indické vlády, neboť snižuje příjmy indické vlády z cla, které by bylo jinak splatné, a zvýhodňuje prošetřované vývozce, protože zlepšuje jejich likviditu.
(179)
Všechny dotčené podrežimy v daném případě jsou ze zákona jednoznačně podmíněny vývozní výkonností, a proto jsou považovány za specifické a napadnutelné podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení. Bez vývozního závazku nemůže společnost využívat výhod vyplývajících z tohoto režimu.
(180)
Žádný z dotčených podrežimů v daném případě nemůže být považován za přípustný systém navracení cla či systém navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje pravidlům stanoveným v příloze I bodě i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Indická vláda neuplatnila účinným způsobem systém ani postup pro ověřování, zda byly vstupy spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém objemu (příloha II část II bod 4 základního nařízení a v případě režimů navracení u náhradních vstupů příloha III základního nařízení část II bod 2). Rovněž se má za to, že normy SION pro dotčený výrobek nebyly dostatečně přesné a nemohou samy o sobě tvořit systém pro ověřování skutečné spotřeby, protože jsou vytvořeny tak, že neumožňují indické vládě ověřovat s dostatečnou přesností, jaká množství vstupů byla spotřebovávána při výrobě vyváženého výrobku. Indická vláda kromě toho neprovedla další přezkoumání na základě skutečných vstupů, ačkoli za normálních okolností by takové přezkoumání bylo vzhledem k absenci účinně uplatňovaného ověřovacího systému potřebné (příloha II část II bod 5 a příloha III část II bod 3 základního nařízení).
(181)
Po poskytnutí informací jeden indický vyvážející výrobce zařazený do vzorku tvrdil, že tento režim by neměl být napaden, jelikož společnost splnila svou právní povinnost týkající se nezávislých auditů registru spotřeby vstupů, což by mělo být považováno za dostatečnou kontrolu pro indickou vládu. S takovým odůvodněním nelze souhlasit. Ověření indické vlády se musí považovat za odlišné od povinností uložených společnostem. Inspekce na místě potvrdila, že ověřovací systém ze strany indické vlády není v souladu s pravidly stanovenými v příloze II části II bodě 4 základního nařízení. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
(182)
Táž strana tvrdila, že spojení licencí je v Indii legální a že společnost nesmí být znevýhodněna použitím celkového vývozního obratu místo obratu dotčeného výrobku při výpočtech subvenčního rozpětí. Nicméně legalita spojení licencí v Indii jako taková nebyla v této souvislosti relevantní. Šetřením bylo zjištěno, že v důsledku spojení nebylo možné řádně přiřadit licence odpovídající PSV. Ve skutečnosti musela být ve výpočtech subvenčního rozpětí použita výhoda na úrovni provozní jednotky, nikoli PSV, protože ověřené informace neumožňovaly řádně přiřadit použití vstupů (použitých při výrobě jiných výrobků) pouze PSV. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
(183)
Podrežimy uvedené v 165. bodě odůvodnění písm. a), d) a e) jsou proto napadnutelné.
e) Výpočet výše subvence
(184)
Při neexistenci povoleného režimu navracení cla nebo režimu navracení u náhradních vstupů má napadnutelná výhoda podobu prominutí celkových dovozních cel obvykle splatných při dovozu vstupů. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že základní nařízení nestanoví pouze vyrovnání „nadměrného“ vrácení cla. Podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a přílohy I písm. i) základního nařízení lze napadnout nadměrné vrácení cla pouze za předpokladu, že jsou splněny podmínky obsažené v přílohách II a III základního nařízení. Tyto podmínky však v tomto případě splněny nebyly. Proto v případě, že není prokázána existence vhodného monitorovacího procesu, nelze výše uvedenou výjimku pro režimy navracení použít a namísto údajného nadměrného vrácení se použije obvyklé pravidlo vyrovnání výše nezaplaceného cla (ušlého příjmu). Jak je uvedeno v příloze II části II a příloze III části II základního nařízení, není výpočet takového nadměrného vrácení povinností vyšetřujícího orgánu. Naopak, podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení musí vyšetřující orgán pouze získat dostatečné důkazy k vyvrácení vhodnosti údajného ověřovacího systému.
(185)
Výše subvencí pro společnosti, které využívaly režim AAS, byla vypočtena na základě ušlého dovozního cla (základní clo a zvláštní dodatečné clo) z materiálu dovezeného v rámci zmíněného podrežimu během období šetření (čitatel). V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení byly poplatky nezbytně vynaložené za účelem získání subvence v případě oprávněné žádosti z výše subvencí odečteny. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat dotčeného výrobku v průběhu období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(186)
Subvenční sazby zjištěné u tohoto režimu v případě tří dotčených společností pro období šetření činily 0,11 %, 1,89 % a 4,31 %.
3.2.6. Režim povolení bezcelního dovozu (dále jen „DFIA“)
a) Právní základ
(187)
Režim DFIA je podrobně popsán v odstavcích 4.2.1 až 4.2.47 dokumentu FTP 09-14 a v odstavcích 4.31 až 4.36 příručky HOP I 09-14.
b) Způsobilost
(188)
Pro tento režim jsou způsobilí všichni vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci.
c) Uplatňování v praxi
(189)
DFIA je režim před vývozem a po vývozu, jenž umožňuje dovoz zboží určeného podle norem SION, ale v případě přenosného DFIA nemusí být nutně použit při výrobě vyváženého výrobku.
(190)
DFIA se vztahuje pouze na dovoz vstupů podle SION. Dovozní nárok je omezen na množství a hodnotu uvedenou v SION, ale může být na žádost revidován regionálními orgány.
(191)
Vývozní závazek podléhá požadavku na minimální přidanou hodnotu 20 %. Vývoz lze provádět před očekávaným vydáním povolení DFIA a v tom případě je nárok na dovoz stanoven v poměru k prozatímnímu vývozu.
(192)
Je-li splněn vývozní závazek, může vývozce požádat o přenositelnost povolení DFIA, což v praxi znamená povolení prodat bezcelní dovozní licenci na trhu.
(193)
Režim DFIA během období šetření využil jeden ověřený vyvážející výrobce.
d) Závěry týkající se režimu DFIA
(194)
Osvobození od dovozního cla je subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Představuje finanční příspěvek indické vlády, neboť snižuje příjmy z cla, které by bylo jinak splatné, a zvýhodňuje prošetřované vývozce, protože zlepšuje jejich likviditu.
(195)
Režim DFIA je kromě toho právně závislý na vývozní výkonnosti, a proto je považován za specifický a napadnutelný podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení.
(196)
Tento režim nelze považovat za povolený systém navracení cla nebo systém navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Režim nevyhovuje přísným pravidlům uvedeným v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Zejména: i) umožňuje následné náhrady nebo navracení dovozních poplatků ze vstupů, které jsou spotřebovány ve výrobním procesu jiného výrobku; ii) neexistuje ověřovací systém nebo postup, který by potvrdil, zda a které vstupy jsou při výrobě vyváženého výrobku spotřebovány nebo zda došlo k nadměrné výhodě ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení, a iii) z přenositelnosti osvědčení/povolení vyplývá, že vývozce, jemuž byl poskytnut režim DFIA, nemá povinnost skutečně využít osvědčení k dovozu daných vstupů.
(197)
Po poskytnutí informací jeden indický vyvážející výrobce zařazený do vzorku tvrdil, že ověřovací systém zavedený v Indii je přiměřený, účinný a v souladu s obchodními zvyklostmi v Indii, a tudíž „primární“ důvod k napadnutí tohoto režimu již neexistuje. Na rozdíl od toho, co bylo tvrzeno, šetření nepotvrdilo, že ověřovací systém zavedený v Indii umožňuje ověření, zda a jaké vstupy jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné výhodě ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. Kromě toho výrobce nezpochybnil, že daný systém buď umožňuje následné náhrady nebo navracení dovozních poplatků ze vstupů, které jsou spotřebovány ve výrobním procesu jiného výrobku, nebo že z přenositelnosti osvědčení/povolení vyplývá, že vývozce, jemuž byl poskytnut režim DFIA, nemá povinnost skutečně použít osvědčení k dovozu daných vstupů. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
e) Výpočet výše subvence
(198)
Při neexistenci povoleného režimu navracení cla nebo režimu navracení u náhradních vstupů má napadnutelná výhoda podobu prominutí celkových dovozních cel obvykle splatných při dovozu vstupů. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že základní nařízení nestanoví pouze vyrovnání „nadměrných“ celních úlev.
(199)
Podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a přílohy I písm. i) základního nařízení lze napadnout nadměrné vrácení cla pouze za předpokladu, že jsou splněny podmínky obsažené v přílohách II a III základního nařízení. Tyto podmínky však v tomto případě splněny nebyly. Proto v případě, že není prokázána existence vhodného monitorovacího procesu, nelze výše uvedenou výjimku pro režimy navracení použít a namísto údajného nadměrného vrácení se použije obvyklé pravidlo napadnutí výše nezaplaceného cla (ušlého příjmu). Jak je uvedeno v příloze II části II a příloze III části II základního nařízení, není výpočet takového nadměrného vrácení povinností vyšetřujícího orgánu. Naopak, podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení musí vyšetřující orgán pouze získat dostatečné důkazy k vyvrácení vhodnosti údajného ověřovacího systému.
(200)
Výše subvencí pro společnosti, které využívaly režim DFIA, byla vypočtena na základě ušlého dovozního cla (základní clo a zvláštní dodatečné clo) z materiálu dovezeného v rámci zmíněného podrežimu během období šetření (čitatel). V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení byly poplatky nezbytně vynaložené za účelem získání subvence v případě oprávněné žádosti z výše subvencí odečteny. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat dotčeného výrobku v průběhu období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(201)
Subvenční sazby zjištěné u tohoto režimu v případě jedné dotčené společnosti pro období šetření činily 4,95 %.
3.2.7. Režim podpory vývozu kapitálových statků (dále jen „EPCGS“)
a) Právní základ
(202)
Podrobný popis režimu EPCGS je uveden v kapitole 5 dokumentu FTP 09-14 a v kapitole 5 příručky HOP I 09-14.
b) Způsobilost
(203)
Pro tento režim jsou způsobilí vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci „vázaní“ na podpůrné výrobce a poskytovatele služeb.
c) Uplatňování v praxi
(204)
Pod podmínkou vývozní povinnosti je společnosti umožněno dovážet kapitálové statky (nové i použité kapitálové statky až 10 let staré) za sníženou celní sazbu. Za tímto účelem indická vláda vydá na požádání a po zaplacení poplatku licenci pro režim EPCGS. Tento režim zajišťuje sníženou sazbu dovozního cla ve výši 3 %, použitelnou na veškeré kapitálové statky dovezené v rámci tohoto režimu. Aby byla splněna vývozní povinnost, musí být dovezené kapitálové zboží během určitého období využito k výrobě určitého množství zboží na vývoz. Podle dokumentu FTP 09-14 může být kapitálové zboží dováženo v rámci režimu EPCGS při sazbě v nulové výši, avšak v takovém případě je lhůta pro splnění vývozní povinnosti kratší.
(205)
Držitel licence pro režim EPCGS může také pořídit kapitálové statky z domácích zdrojů. V takovém případě může domácí výrobce kapitálových statků využít výhody bezcelního dovozu dílů nutných pro výrobu těchto kapitálových statků. Alternativně může domácí výrobce požadovat výhodu domnělého vývozu pro dodávky kapitálového zboží držiteli licence pro režim EPCGS.
(206)
Bylo zjištěno, že tři společnosti zařazené do vzorku získaly v rámci režimu EPCGS úlevy, které mohly být v období šetření přiřazeny k dotčenému výrobku.
d) Závěry týkající se režimu EPCGS
(207)
Režim EPCGS poskytuje subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Snížení cla představuje finanční příspěvek indické vlády, neboť tato úleva snižuje příjmy indické vlády z cla, které by bylo jinak splatné. Nadto snížení cla vývozce zvýhodňuje, protože ušetřením cla při dovozu se zlepšuje jeho likvidita.
(208)
Navíc režim EPCGS právně závisí na vývozní výkonnosti, protože takové licence nelze získat bez závazku vyvážet. Je proto považován za specifický a napadnutelný podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení.
(209)
Režim EPCGS nelze považovat za povolený systém navracení cla nebo systém navracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Kapitálové statky nejsou zahrnuty do působnosti takových povolených systémů, jak je uvedeno v příloze I písm. i) základního nařízení, protože není spotřebováno při výrobě výrobků určených na vývoz.
e) Výpočet výše subvence
(210)
Výše subvence byla vypočtena v souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení rozložením nezaplaceného cla z dovážených kapitálových statků na dobu odpovídající běžné době amortizace takových kapitálových statků v dotčeném výrobním odvětví. Výše subvencí pro období šetření byla poté vypočtena vydělením celkové částky nezaplaceného cla dobou amortizace. Takto vypočtená částka, která připadá na období šetření, byla upravena připočtením úroku v průběhu tohoto období, aby se zohlednila úplná hodnota výhody v čase. Za vhodnou pro tento účel byla považována komerční úroková sazba v Indii v průběhu období šetření. V případě oprávněných žádostí byly nezbytně vynaložené poplatky nutné pro získání subvence v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení odečteny, aby byla zjištěna výše subvence (čitatel).
(211)
V souladu s čl. 7 odst. 2 a 3 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na příslušný vývozní obrat v průběhu období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(212)
Po poskytnutí informací dva indičtí vyvážející výrobci zařazení do vzorku požádali o přezkoumání výpočtu výše subvence. Tvrdili, že může dojít ke zrušení platnosti licence EPCGS, což může vést k tuzemskému pořízení kapitálových statků, u nichž by se použila centrální spotřební daň. V tomto ohledu však nebyly zmíněny konkrétní zvláštní licence, jejichž platnost byla zrušena. Tato otázka nebyla vznesena ani během šetření; kdyby se tak stalo, umožnilo by to řádné ověření tohoto tvrzení. Každopádně stanovení výše subvence vycházelo z ověřené evidence společnosti, pokud jde o vstupy zakoupené v rámci tohoto režimu. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
(213)
Subvenční sazba zjištěná u tohoto režimu v období šetření u tří dotčených společností činila 0,37 %, 0,40 %, a 0,46 %.
3.2.8. Soubor pobídek „Package Scheme of Incentives“
a) Právní základ
(214)
Aby vláda státu Maháráštra podpořila rozšíření průmyslu do méně rozvinutých oblastí, poskytuje od roku 1964 pobídky nově zakládaným jednotkám v rozvojových regionech státu, a to na základě režimu obecně známého jako soubor pobídek. Tento režim byl po svém vytvoření několikrát pozměněn a verzemi, které jsou relevantní pro stávající šetření, jsou verze z roku 2001 a 2007. Soubor pobídek z roku 2001 je datován 31. března 2001 a týká se ho usnesení č. IDL-1021/(CR-73)/IND-8. Soubor pobídek z roku 2007 je datován 30. března 2007 a týká se ho usnesení č. PSI-1707/(CR-50)/IND-8.
b) Způsobilost
(215)
Výše uvedená usnesení obsahují seznam kategorií odvětví a podniků, které mohou být považovány za způsobilé pro pobídky.
c) Uplatňování v praxi
(216)
Aby vláda státu Maháráštra podpořila rozšíření průmyslu do méně rozvinutých oblastí, poskytla soubor pobídek pro nové/rozvíjející se průmyslové jednotky usazené v rozvojovém regionu státu Maháráštra. Pro účely tohoto režimu jsou v příloze I uvedeného usnesení vymezeny oblasti státu způsobilé pro pobídky. Nicméně pobídek v rámci režimu z roku 2007 se nelze dovolávat, pokud nebyl vydán certifikát způsobilosti v rámci režimu z roku 2007 a příjemce nesplnil požadavky/podmínky certifikátu způsobilosti. Ten je vydáván prováděcí agenturou (státní orgán) s účinkem ode dne zahájení komerční výroby příjemce (rovněž nazývaného způsobilá jednotka).
(217)
PSI se skládá z několika podrežimů, z nichž tyto dva poskytly výhodu dvěma ověřeným vyvážejícím výrobcům během období šetření:
-
osvobození od daně z elektřiny (dále jen „ODE“),
-
subvence na podporu průmyslu (dále jen „SPP“).
(218)
Podrežim ODE je udělován novým způsobilým jednotkám usazeným ve vymezených oblastech na dobu uvedenou v osvědčení způsobilosti. V tomto případě jsou dva dotčení vyvážející výrobci osvobozeni od placení daně z elektřiny po dobu 9, resp. 7 let. V jiných částech státu je od plateb daně z elektřiny osvobozeno 100 % jednotek orientovaných na vývoz a jednotek v oblasti informačních technologií a biotechnologií po dobu 10 let.
(219)
V průběhu šetření bylo zjištěno, že jeden vyvážející výrobce se sídlem ve státě Maháráštra měl během období šetření výhodu z podrežimu osvobození od daně z elektřiny.
(220)
Podrežim SPP opravňuje příjemce k subvenci odpovídající procentu v rozmezí od 75 % do 100 % výše způsobilých investic zmenšené o výhody získané z jiných podrežimů režimu PSI, jako je ODE. Výhoda je poskytnuta po dobu uvedenou v osvědčení způsobilosti a nemůže překročit částku DPH odváděnou státu Maháráštra ve stejném období. Způsobilými investicemi jsou kapitálové výdaje na budovy, zařízení a stroje.
(221)
V průběhu šetření bylo zjištěno, že dva vyvážející výrobci se sídlem ve státě Maháráštra měli výhodu z podrežimu SPP.
(222)
Po poskytnutí informací dva indičtí vyvážející výrobci tvrdili, že podrežim SPP poskytovaný vládou státu Maháráštra se nevztahuje na fází zpracování, výroby nebo vývozu PSV, a to ani přímo, ani nepřímo, a že výhoda závisí na výši zaplacených vnitrostátních daní. Dále tvrdili, že cílem režimu není poskytovat výhody vyvážejícím výrobcům, nýbrž kompenzovat náklady vzniklé v souvislosti se zaostalostí oblasti, a že tudíž tento program nelze napadnout. Dále tvrdili, že režim by měl být považován za kapitálovou subvenci, nikoli opakující se subvenci a že celková výhoda by měla být rozložena na běžnou dobu amortizace subvencovaného kapitálu. V tomto ohledu šetření odhalilo, jak je uvedeno v 220. bodě odůvodnění, že se grant vyplácí každoročně pro způsobilé investice, jimiž jsou výdaje na budovy, zařízení a stroje. Tyto investice mají přímou souvislost s PSV. Pouhá skutečnost, že roční částka, která může být požadována, je omezena výší tuzemských daní placených vládě státu Maháráštra ve stejném období, nemění nic na skutečnosti, že roční výhoda státu Maháráštra představuje finanční příspěvek indické vlády, kterým se poskytuje výhoda šetřeným vyvážejícím vývozcům. Grant vyplácený každoročně nemá povahu kapitálové subvence, i kdyby investice do kapitálových statků byly příčinou této platby. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
d) Závěry týkající se režimu ODE a SPP
(223)
Oba podrežimy jsou subvencemi ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, protože představují finanční příspěvek indické vlády, kterým byla šetřenému vývozci poskytnuta výhoda.
(224)
Tyto subvenční podrežimy jsou specifické ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na některé podniky ve vymezené územní oblasti.
(225)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(226)
V souladu s čl. 3 odst. 2 a článkem 5 základního nařízení je výše napadnutelných subvencí vypočtena na základě výhody poskytnuté příjemci ve vztahu k dotčenému výrobku, která byla zjištěna v období šetření. Tato částka (čitatel) byla v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení přepočtena na celkový obrat z prodeje dotčeného výrobku dosažený vyvážejícím výrobcem během období šetření, protože tato subvence nezávisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta na základě množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(227)
Subvenční sazba zjištěná u podrežimu ODE činila u jedné společnosti využívající této výhody 0,31 %.
(228)
Subvenční sazba zjištěná u podrežimu SPP činila během období šetření u dotčených společností 1,03 %, resp. 1,91 %.
3.2.9. Výše napadnutelných subvencí
(229)
Na základě uvedených zjištění byla celková výše napadnutelných subvencí pro ověřené vyvážející výrobce, vyjádřená valoricky, v rozmezí od 4,16 % do 7,65 %, jak je shrnuto v tabulce níže.
Tabulka 1
Výše napadnutelných subvencí - Indie
(v %)
Režim
FMS
FPS
DDS
AAS
DFIA
EPCGS
PSI/ODE
PSI/SPP
Celkem
Společnost
Bombay Dyeing and Manufacturing Co. Ltd.
0,42
1,77
-
-
-
-
0,31
1,91
4,41
Ganesha Ecosphere Ltd.
-
1,95
0,24
0,11
4,95
0,40
-
-
7,65
Indo Rama Synthetics Ltd.
0,15
1,75
-
1,89
-
0,37
-
1,03
5,19
Polyfibre Industries Pvt. Ltd.
0,19
1,85
2,12
-
-
-
-
-
4,16
Reliance Industries Limited
0,63
1,59
-
4,31
-
0,46
-
-
6,99
3.3. VIETNAM
3.3.1. Obecně
(230)
Na základě informací v podnětu a odpovědí na dotazník Komise byly předmětem šetření následující režimy, jež údajně poskytovaly subvence vietnamské vlády:
A.
státní preferenční úvěry poskytované odvětví PSV bankami ve státním vlastnictví, pověření a řízení soukromých bank vládou a podpora úrokových sazeb;
B.
dodávky zboží pro odvětví PSV státem vlastněnými podniky za cenu nižší než přiměřenou;
C.
poskytování pozemků za cenu nižší než přiměřenou a dalších výhod souvisejících s půdou;
D.
programy osvobození od přímých daní a jejich snížení;
E.
programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla;
F.
zrychlené odepisování fixních aktiv;
G.
jiné subvenční programy, včetně státních, regionálních a místních vládních programů.
(231)
Komise podrobila šetření všechny režimy uvedené v podnětu. U každého režimu bylo šetřeno, zda je podle ustanovení článku 3 základního nařízení možné prokázat finanční příspěvek vietnamské vlády a výhodu získanou vyvážejícími výrobci. Šetření odhalilo, že v daném případě je jakákoli zjištěná výhoda u šetřených režimů nižší než použitelná minimální prahová hodnota stanovená v čl. 14 odst. 5 (4) základního nařízení. Proto se nepovažuje za nutné vyvodit závěr o napadnutelnosti jednotlivých režimů.
(232)
Pro účely jasnosti a transparentnosti jsou však níže uvedeny podrobné údaje o režimech a odpovídající subvenční sazby pro jednotlivé společnosti, aniž je dotčena otázka, zda jsou subvence považovány za napadnutelné, či nikoli. Výhoda byla vypočtena v souladu s článkem 6 základního nařízení.
3.3.2. Specifické subvenční režimy
Subvenční režimy, které nebyly využity vietnamskými vyvážejícími výrobci během období šetření
(233)
Šetření ukázalo, že tyto režimy nebyly využity šetřenými vietnamskými vyvážejícími výrobci:
a)
dodávky zboží pro odvětví PSV státem vlastněnými podniky za cenu nižší než přiměřenou;
b)
zrychlené odepisování fixních aktiv;
c)
jiné subvenční programy, včetně státních, regionálních a místních vládních programů.
(234)
Zejména pokud jde o dodávky zboží odvětví PSV státem vlastněnými podniky za cenu nižší než přiměřenou, v podnětu se v tomto ohledu tvrdilo, že PTA/MEG, které mohou být použity jako hlavní surovina pro výrobu PSV, získali vietnamští výrobci za subvencované ceny. Šetření však prokázalo, že žádný z šetřených vyvážejících výrobců nepoužíval PTA/MEG jako hlavní surovinu, ale že všichni používali místo toho recyklované PET lahve nebo PET vločky.
(235)
Po poskytnutí informací žadatel uvedl, že Komise poskytla částečnou analýzu pouze pro jeden z nich, a to dodávky PTA/MEG za subvencované ceny. S ohledem na tento program žadatel tvrdil, že způsob, jakým byl vzorek vybrán, a skutečnost, že do šetření nebyli zahrnuti významní výrobci PSV ve Vietnamu, ovlivnily stanovení subvencování u tohoto programu. Žadatel rovněž uvedl další údajné subvenční programy ve Vietnamu, k nimž byly v podnětu předloženy informace.
(236)
Jak Komise vysvětlila výše v 32. až 34. a ve 42. bodě odůvodnění, v případě Vietnamu nebyl výběr vzorku nezbytný, jelikož všichni vietnamští vyvážející výrobci oznámili svůj záměr spolupracovat a odpovědi od tří spolupracujících výrobců pokrývaly více než 99 % dovozu z Vietnamu. Proto argumenty žadatele týkající se výběru vzorku nejsou relevantní pro zjištění šetření. Navíc samotná skutečnost, že existují jiní velcí výrobci PSV ve Vietnamu, jako taková nezpochybňuje reprezentativnost vzorku spolupracujících výrobců. Komise potvrzuje, že si vyžádala informace a odpovědi týkající se všech údajných subvencí uvedených v podnětu, včetně těch, o nichž se zmiňuje žadatel ve svém stanovisku k poskytnutým informacím, avšak bylo zjištěno, že tyto programy nebyly využity spolupracujícími vývozci. Komise poskytla podrobnosti o dodávkách PTA/MEG, neboť tohoto programu se týkalo významné tvrzení obsažené v podnětu a tento program mohl poskytovat významnou napadnutelnou subvenci.
Subvenční režimy, které byly využity šetřenými vietnamskými vyvážejícími výrobci během období šetření
(237)
Bylo zjištěno, že níže uvedené režimy byly využity šetřenými vietnamskými vyvážejícími výrobci během období šetření.
3.3.3. Preferenční úvěry
3.3.3.1. Poinvestiční podpora úrokových sazeb Vietnamskou rozvojovou bankou
(238)
Vietnamská rozvojová banka (dále jen „VDB“) je státem vlastněná banka zajišťující státní politiku, jež byla založena v roce 2006 na základě rozhodnutí č. 108/2006/QD-TTg k provádění státní politiky týkající se rozvojových investičních úvěrů a vývozních úvěrů. Během období šetření VDB spravovala program podpory úrokových sazeb pro některé půjčky od obchodních bank. V tomto rámci společnosti skupiny Thai Binh měly uzavřeny smlouvy s VDB o podpoře půjček od BIDV a Vietcom Bank.
(239)
Právním základem pro tento program je vyhláška č. 75/2011/ND-CP z 30. srpna 2011, která nahrazuje vyhlášku č. 151/2006/ND-CP, vyhlášku č. 106/2008/ND-CP a vyhlášku č. 106/2004 ND-CP. V případě, že smlouvy byly podepsány před datem použitelnosti vyhlášky č. 75/2011, použijí se předešlé vyhlášky.
(240)
Výhoda z tohoto programu se rovná rozdílu mezi úrokovými sazbami, které nabízí VDB, a úrokovými sazbami od obchodních bank použitými u půjček pro uvedené dvě společnosti. Tento program se vztahuje na dlouhodobé a střednědobé půjčky od obchodních bank použité na financování investičních projektů.
(241)
Výhoda z tohoto režimu se pohybovala mezi 0 % a 0,28 %.
3.3.3.2. Nízkoúrokové půjčky poskytované některými obchodními bankami ve státním vlastnictví
(242)
Šetření prokázalo, že významná část bankovního sektoru ve Vietnamu je ve vlastnictví státu; téměř 50 % půjček ve vietnamském hospodářství během období šetření poskytlo 5 velkých bank ve státním vlastnictví (5). Existují omezení zahraničního vlastnictví bank se sídlem ve Vietnamu (6). Obchodním bankám je uloženo podporovat úrokové sazby pro podniky (7). Státní banka Vietnamu stanoví maximální úrokové sazby, které mohou obchodní banky účtovat za půjčky pro některé subjekty (8). Z informací ve spisu vyplývá, že státem vlastněné obchodní banky nabízejí nižší úrokové sazby než ostatní banky.
(243)
Několik vietnamských zákonů týkajících se bankovního sektoru a úvěrů odkazuje na preferenční úvěry. Například nařízení 1627 z roku 2001 se zmiňuje o půjčkách poskytnutých zákazníkům, na něž se vztahují preferenční úvěrová politika (články 20 a 26), nebo zákon o úvěrových institucích se zmiňuje o zvýhodněných úvěrech (článek 27).
(244)
Výše subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení se za výhodu, kterou získal příjemce, považuje rozdíl mezi částkou, kterou platí společnost za preferenční půjčku, a částkou, již by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní půjčku na trhu.
(245)
Informace uvedené výše v 242. a 243. bodě odůvodnění naznačují významné narušení vietnamského finančního sektoru. Komise proto použila vnější referenční hodnotu pro výpočet výhody z preferenčních půjček. Jak je uvedeno v 231. bodě odůvodnění, není tím dotčena napadnutelnost subvence vyplývající ze zvýhodněné půjčky. Jelikož jde o zanedbatelné subvencování, Komise neučinila konečné závěry, zda dotčené banky jsou veřejnoprávními subjekty, nebo zda je posouzení úvěrového rizika provedené těmito bankami dostatečné.
(246)
Vnější referenční hodnota byla nutná pouze ve vztahu k půjčkám v měně VND, protože nebyly k dispozici důkazy, že půjčky poskytnuté v USD byly subvencovány. Půjčky ve VND získaly pouze spolupracující společnosti skupiny Thai Binh. Základ pro srovnání byl vypočten za použití úrokových sazeb úvěrů koše 48 zemí s nižšími středními příjmy (HDP) v posledním období, za které byly k dispozici (2012). Tyto země byly zvoleny, protože měly podobný HDP jako Vietnam. Uvedené sazby byly poté upraveny s ohledem na inflaci v období šetření, aby byly získány reálné úrokové sazby, a byl vypočten průměr za 48 zemí pro ty země, u nichž byly k dispozici údaje. Zdrojem pro úrokové sazby a míry inflace byla Světová banka. Průměrná reálná úroková sazba pro tyto země s nižšími středními příjmy byla v období šetření 8,23 %. Tato referenční hodnota byla srovnána s úrokovými sazbami upravenými s ohledem na inflaci u všech půjček ve VND pro šetřené společnosti.
(247)
Výhoda se u tohoto programu pohybovala mezi 0 % a 1,34 %.
(248)
Po poskytnutí informací zpochybnila vietnamská vláda závěry o narušení vietnamského finančního systému a namítala, že Komise měla posoudit, zda státem vlastněné obchodní banky jsou veřejnoprávními subjekty a zda je posouzení úvěrového rizika, které prováděly, dostatečné. Podle názoru vietnamské vlády by tato analýza ovlivnila závěr o existenci finančního příspěvku a rovněž použití vnější referenční hodnoty pro stanovení výhody získané prostřednictvím tohoto programu.
(249)
Jak je uvedeno v 242. až 243. bodě odůvodnění, informace a důkazy shromážděné během šetření prokazují významné narušení vietnamského bankovního systému. V důsledku tohoto narušení, v souladu s pravidly základního nařízení, se pro stanovení výše výhody (pokud existuje) musí použít vnější referenční hodnota. Protože výhody pro vietnamské vyvážející výrobce jsou zanedbatelné, nepovažuje Komise za nezbytné zkoumat, zda banky jsou veřejnoprávními subjekty a/nebo zda je posouzení rizika dostatečné, jak je objasněno výše v 231. a 232. bodě odůvodnění.
3.3.4. Poskytování práv k užívání pozemků
(250)
Oběma spolupracujícím vyvážejícím výrobcům byla přidělena práva k užívání pozemků ve zvláštních průmyslových zónách. Zatímco skupina Thai Binh získala práva k užívání pozemků přímo od státu, společnosti Vietnam New Century Polyester Fibre Co Ltd. (dále jen „VNC“) je pozemek pronajat prostřednictvím společnosti, která je částečně ve vlastnictví státu.
(251)
Skupina Thai Binh má tři pozemky v průmyslové zóně. Během období šetření byla skupina plně osvobozena od placení nájemného za dva pozemky. Základem pro uvedené osvobození jsou vyhláška č. 121/2010/ND-CP a vyhláška č. 142/2005/ND-CP. Skupina neplatila nájemné ani za třetí pozemek, protože se účastní administrativního procesu souvisejícího se žádostí o osvobození. Nájemné, od jehož placení byla skupina osvobozena, je výrazně nižší než nájemné placené skupinou za jiné podobné pozemky v těsné blízkosti průmyslové zóny a zdá se, že je podstatně nižší než obvyklé ceny pozemků v regionu.
(252)
VNC nezískala plné osvobození ohledně práv k užívání pozemků, je ale jasné, že během období šetření získala výhodu. VNC si pronajímá tři pozemky od společnosti, která je částečně ve státním vlastnictví. Ačkoli vietnamská vláda tvrdila, že jde o transakce mezi soukromými stranami, informace, které jsou ve spisu, jsou v rozporu s tímto tvrzením. Investiční licence VNC uvádí pronájem pozemků jako preferenční výhodu. V licenci Lidový výbor Quang Ninh ukládá VNC povinnost pronajmout si pozemky od uvedené společnosti. Rovněž podle původní smlouvy mezi částečně státem vlastněnou společností, která pronajímá pozemky VNC, a místním pozemkovým úřadem je následný převod pozemků možný pouze za jistých podmínek stanovených místním pozemkovým úřadem. Z toho vyplývá, že stát se účastní pozemkové transakce mezi oběma stranami.
(253)
Pro účely posouzení výhody Komise porovnala nízké ceny pozemků, které souvisejí s transakcemi v průmyslových zónách, s referenční cenou za podobné pozemky. Šetřením byly zjištěny náznaky, že trh s pozemky ve Vietnamu je zřejmě regulován a je narušen státním zásahem, protože existuje osvobození od nájemného nebo preferenční ceny za práva k užívání pozemků týkající se pozemků ve vymezených průmyslových zónách a/nebo podporovaných odvětvích podnikání. V tomto konkrétním případě Komise zjistila transakci s právy k užívání pozemků, která je dostatečně spolehlivá, protože pozemek se nachází mimo jakoukoli podporovanou zónu a protože dotčená společnost působí v odvětví, které nesouvisí s PSV a není podporováno na základě vládní politiky. Ceny v této transakci se používají jako referenční hodnota pro posouzení výhody, aniž je dotčen jakýkoliv závěr o celkové situaci na trhu s pozemky ve Vietnamu.
(254)
Výhoda se u tohoto programu pohybovala mezi 0,17 % a 0,37 %.
3.3.5. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
(255)
Oba spolupracující vyvážející výrobci měli výhodu z několika přímých daňových úlev založených na osvobozeních od daní uvedených v jejich investičních licencích. Právním základem pro uvedená osvobození jsou vyhláška č. 164/2003/ND-CP nahrazená vyhláškami č. 124/2008/ND-CP a č. 122/2011/ND-CP, oběžník č. 140/2012, vyhláška č. 164/2003/ND-CP pozměněná a doplněná vyhláškou č. 152/204/ND-CPDuty a osvobození od DPH při dovozu strojů.
(256)
Podle výše uvedených právních předpisů je osvobození od přímých daní a jejich snížení k dispozici mimo jiné pro společnosti nacházející se ve zvláštních průmyslových zónách/parcích nebo společnosti zaměstnávající velký počet zaměstnanců nebo společnosti působící v určitých hospodářských odvětvích.
(257)
Výše subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou příjemci se považuje výše celkové daňové povinnosti k úhradě podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou nebo případně částky daně, od níž byl osvobozen. Částky považované za subvenci vycházejí z nejnovějších ročních daňových přiznání. Subvence byla přepočtena na základě celkové společnosti a vyjádřena jako procentní podíl z obratu vývozu do Unie v cenách CIF.
(258)
Výhoda se u tohoto programu pohybovala mezi 0,11 % a 0,36 %.
3.3.6. Osvobození od cla z dovážených surovin
(259)
Oba spolupracující vyvážející výrobci získali osvobození od placení cla z dovozu surovin v průběhu období šetření. Právním základem pro osvobození je zákon o dovozní a vývozní dani č. 45/2005/QH11 provedený vyhláškou č. 87/2010/ND-CP. Pravidla pro systém a postupy inspekcí a dohledu jsou stanovena v oběžníku 194/2010TT.
(260)
Vietnamská vláda ve své odpovědi na dotazník uvedla, že provozuje systém pro navracení/pozastavení cla. Podle právních předpisů se osvobození vztahuje na dovezené suroviny, které byly spotřebovány při výrobě vyvážených výrobků. Cla mohou být vrácena v rozsahu určeném podílem, v jakém jsou dovezené suroviny použity ve vyvezeném konečném výrobku.
(261)
Bylo zjištěno, že během období šetření oba spolupracující vyvážející výrobci nezískali ekonomickou výhodu z uvedeného režimu. Třebaže byli osvobozeni od placení dovozního cla na suroviny, nadměrné vrácení během období šetření nebylo zjištěno. Domácí prodej dotčeného výrobku byl u obou společností relativně malý. Kromě toho získávaly významný podíl hlavních surovin na domácím trhu, neboť objemy, které dovezly pro výrobu vyváženého dotčeného výrobku, nebyly dostatečné.
(262)
S ohledem na výše uvedené se nepokládá za nutné vyvozovat závěr, zda je oznámený systém navracení cla v souladu s pravidly WTO a s články přílohy II a přílohy III základního nařízení.
(263)
V návaznosti na poskytnutí informací vietnamská vláda podpořila zjištění Komise týkající se tohoto programu. Rovněž ale zdůraznila, že i přes neexistenci závěrů v tomto bodě je vietnamský systém navracení cla plně v souladu s pravidly v příloze II a příloze III základního nařízení. Toto stanovisko vietnamské vlády Komise bere na vědomí. Avšak vzhledem k tomu, že výhody pro vietnamské vyvážející výrobce jsou zanedbatelné, Komise opakuje své stanovisko, že pro účely tohoto šetření nepokládá za nutné zkoumat, zda je režim navracení cla v souladu s pravidly stanovenými v příloze II a příloze III základního nařízení, jak je vysvětleno výše v 231. až 232. bodě odůvodnění.
3.3.7. Osvobození od cla z dovážených strojů
(264)
Oba spolupracující vyvážející výrobci získali osvobození od placení cla a DPH z dovážených strojů během období šetření. Právním základem pro osvobození je zákon o dovozní a vývozní dani č. 45/2005/QH11 provedený vyhláškou č. 87/2010/ND-CP. Pravidla pro systém a postupy inspekcí a dohledu jsou stanovena ve vyhlášce vlády č. 154/2005/N-CP, oběžníku 194/2010TT a oběžníku 117/2011.
(265)
Společnosti byly požádány, aby podaly zprávu o dovozu strojů během období 10 let. Ačkoli bylo zřejmé, že spolupracující vyvážející výrobci získaly výhody na základě tohoto režimu, tyto výhody nebyly podstatné. Bylo tomu tak, protože dovoz strojů u těchto společností nebyl významný ve srovnání s obratem prodeje PSV v EU. Rovněž jakékoli výhody byly oslabeny skutečností, že se stroje odepisují po řadu let (obvykle 10), a proto byla výhoda pro období šetření odpovídajícím způsobem snížena.
(266)
Výhoda se u tohoto programu pohybovala mezi 0,08 % a 0,1 %.
3.3.8. Výše subvencí
(267)
Výše subvencí stanovená v souladu s ustanoveními základního antisubvenčního nařízení, vyjádřená valoricky, se u vietnamských vyvážejících výrobců pohybuje mezi 0,6 % a 2,31 %. Celostátním subvenčním rozpětím je vážený průměr obou výšeuvedených odchylek, tj. 1,25 %. Subvence popsané výše byly přepočteny na základě celkové společnosti a vyjádřeny jako procentní podíl z obratu vývozu do Unie v cenách CIF.
(268)
Po poskytnutí informací žadatel tvrdil, že není jasné, jak Komise vypočetla tento rozsah subvenčního rozpětí a proč Komise nezvolila horní hranici těchto rozpětí, která by byla vyšší než zanedbatelné rozpětí. Jak již Komise uvedla v předchozím bodě odůvodnění, rozsah celkových souhrnných subvencí pro vietnamské spolupracující vyvážející výrobce vyjádřený valoricky se pohybuje mezi minimem 0,6 % a maximem 2,31 %. Výpočet váženého průměru uvedených odchylek však vede k průměrnému subvenčnímu rozpětí za celou zemi rovnému 1,25 %, což je méně než minimální prahová hodnota. To je metodika trvale používaná pro výpočet průměrného subvenčního rozpětí za celou zemi v souladu s příslušnými pravidly základního nařízení.
3.3.9. Závěry týkající se Vietnamu
(269)
Celostátní subvenční sazba pro Vietnam je 1,25 %. Vzhledem k tomu, že toto rozpětí je zanedbatelné, byl vyvozen závěr, že by v souladu s čl. 14 odst. 3 základního nařízení mělo být šetření ohledně dovozu výrobků pocházejících z Vietnamu zastaveno.
4. ÚJMA
4.1. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE A VÝROBY V UNII
(270)
Obdobný výrobek v Unii v období šetření vyrábělo 18 výrobců. Tito výrobci představují „výrobní odvětví Unie“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení.
(271)
Celková výroba v Unii během období šetření byla stanovena na přibližně 401 000 tun. Komise stanovila tento číselný údaj na základě veškerých dostupných informací týkajících se výrobního odvětví Unie, jako jsou ověřené údaje o výrobě spolupracujících výrobců v Unii zařazených do vzorku, jakož i číselné údaje poskytnuté žadatelem. Jak je uvedeno v 10. bodě odůvodnění, do vzorku byli vybráni čtyři výrobci v Unii, kteří představují 54 % celkové výroby obdobného výrobku v Unii.
4.2. SPOTŘEBA V UNII
(272)
Komise stanovila spotřebu v Unii na základě objemu prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie s využitím údajů poskytnutých žadatelem a dovozu ze třetích zemí na základě údajů Eurostatu.
(273)
Spotřeba v Unii se vyvíjela takto:
Tabulka 2
Spotřeba v Unii (v tunách)
2010
2011
2012
Období šetření
Celková spotřeba v Unii
838 397
869 025
837 066
890 992
Index
100
104
100
106
Zdroj: Podnět, Eurostat.
(274)
Spotřeba v Unii dosáhla svého vrcholu v roce 2011 kvůli prudkému nárůstu cen bavlny v důsledku problémů kolem její sklizně v roce 2010. Poptávka po PSV jako náhradě za bavlnu se v důsledku toho zvýšila, ale v následujícím roce opět klesla. V období šetření je zaznamenáno zvýšení spotřeby v Unii o 6 %.
4.3. DOVOZ Z DOTČENÝCH ZEMÍ
4.3.1. Souhrnné posouzení účinků dovozu z dotčených zemí
(275)
Komise zkoumala, zda má být dovoz PSV pocházejících z dotčených zemí posouzen souhrnně ve shodě s čl. 8 odst. 3 základního nařízení.
(276)
Subvenční rozpětí stanovené u dovozu z Čínské lidové republiky a Vietnamu bylo pod minimálním prahem stanoveným v čl. 8 odst. 3 písm. a) základního nařízení.
(277)
Proto nejsou splněny podmínky pro kumulaci, a analýza příčinných souvislostí je tak omezena na účinek dovozu z Indie.
4.3.2. Objem a podíl dovozu z Indie na trhu
(278)
Komise stanovila objem dovozu na základě údajů Eurostatu. Podíl dovozu na trhu byl stanoven na základě objemu dovozu z Indie jako součást celkové spotřeby Unie (určené veškerými prodeji v Unii uskutečněnými výrobci v Unii s připočtením veškerého dovozu PSV do Unie).
(279)
Dovoz z Indie do Unie se vyvíjel takto:
Tabulka 3
Objem dovozu (v tunách) a podíl na trhu
2010
2011
2012
Období šetření
Objem dovozu z Indie (v tunách)
51 258
59 161
63 191
60 852
Index
100
115
123
119
Podíl na trhu
6,1 %
6,8 %
7,5 %
6,8 %
Index
100
111
123
112
Zdroj: Eurostat.
(280)
Celkově byl dovoz z Indie i nadále poměrně stabilní a během posuzovaného období představoval podíl na trhu Unie v rozmezí od 6 % do 7,5 %.
4.3.3. Ceny výrobků dovážených z Indie a cenové podbízení
(281)
Komise zjistila ceny dovážených výrobků na základě statistik Eurostatu a ověřila údaje od spolupracujících vývozců. Cenové podbízení u dovážených výrobků bylo stanoveno na základě ověřených údajů poskytnutých spolupracujícími vývozci a spolupracujícími výrobci v Unii.
(282)
Průměrná cena výrobků dovážených z Indie do Unie se vyvíjela takto:
Tabulka 4
Dovozní ceny (EUR/tuna)
2010
2011
2012
Období šetření
Indie
1 025
1 368
1 239
1 212
Index
100
134
121
118
Zdroj: Eurostat a ověřené údaje od spolupracujících vývozců.
(283)
Prudké zvýšení ceny PSV bylo zaznamenáno v roce 2011, který je rokem výše uvedené bavlnářské krize. Ceny v následujících letech klesly, ale zůstaly vyšší než ceny zaznamenané v roce 2010. V období šetření byla cena o 18 % vyšší než cena PSV v roce 2010.
(284)
Komise určila cenové podbízení během období šetření na základě srovnání vážených průměrných dovozních cen franko přístav určení jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících indických výrobců zařazených do vzorku účtovaných prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, s příslušnými úpravami s ohledem na cla a náklady vynaložené po dovozu a vážené průměrné prodejní ceny stejných typů výrobku výrobců v Unii zařazených do vzorku účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, upravené na úroveň ceny ze závodu.
(285)
Toto srovnání cen bylo provedeno podle jednotlivých typů u transakcí na stejné obchodní úrovni, v případě potřeby s náležitou úpravou a po odečtení rabatů a slev z cen. Výsledek srovnání byl vyjádřen jako procentní podíl obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření. Ukázalo se, že výrobky dovážené z Indie vykazují na trhu Unie vážené průměrné rozpětí cenového podbízení v rozmezí od 4,1 % do 43,7 %.
4.4. HOSPODÁŘSKÁ SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
4.4.1. Obecné poznámky
(286)
V souladu s čl. 8 odst. 4 základního nařízení zahrnovalo posouzení dopadu subvencovaného dovozu na výrobní odvětví Unie posouzení všech hospodářských ukazatelů, které ovlivňovaly stav výrobního odvětví Unie v posuzovaném období.
(287)
Jak je uvedeno v 10. bodě odůvodnění, byl za účelem stanovení možné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie proveden výběr vzorku.
(288)
Pro účely stanovení újmy Komise rozlišovala mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Makroekonomické ukazatele Komise posuzovala na základě údajů obsažených v podnětu, dalších informací poskytnutých žadatelem během řízení a Eurostatem. Tyto údaje se týkaly všech výrobců v Unii. Mikroekonomické ukazatele Komise posuzovala na základě řádně ověřených údajů obsažených v odpovědích na dotazník od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Oba soubory údajů byly shledány jako reprezentativní pro hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie.
(289)
Makroekonomické ukazatele jsou: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost a produktivita.
(290)
Mikroekonomické ukazatele jsou: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, pracovní náklady, zásoby, výnosnost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost navýšit kapitál.
4.4.2. Makroekonomické ukazatele
4.4.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(291)
Celková výroba, výrobní kapacita a využití kapacity v Unii se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 5
Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
2010
2011
2012
Období šetření
Objem výroby (v tunách)
362 195
355 240
361 159
401 119
Index
100
98
100
111
Výrobní kapacita (v tunách)
492 059
451 310
468 115
466 744
Index
100
92
95
95
Využití kapacity
73,6 %
78,7 %
77,2 %
85,9 %
Index
100
107
105
117
Zdroj: Žadatel (CIRFS).
(292)
Objem výroby v posuzovaném období vzrostl o 11 %. K tomuto nárůstu došlo pouze během období šetření (které odpovídá posledním 12 měsícům posuzovaného období). Během části posuzovaného období předcházejícího období šetření (tedy v letech 2011 a 2012) objem výroby výrobního odvětví Unie poklesl nebo stagnoval.
(293)
Výrobní kapacita naopak vykazovala sestupný trend, přičemž v období šetření byl zaznamenán pokles o 5 %. V souvislosti se vzestupným trendem objemu výroby, jak je popsáno ve 292. bodě odůvodnění, se využití kapacity zvýšilo o 17 %. Je třeba zdůraznit, že využití kapacity v roce 2010, které se používá jako základ pro analýzu trendů, bylo pro kapitálově náročné odvětví, jakým je odvětví PSV, nízké a během období šetření byla míra využití kapacity 85,9 %.
4.4.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(294)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie a jeho podíl na trhu se v průběhu posuzovaného období vyvíjel takto:
Tabulka 6
Objem prodeje a podíl na trhu
2010
2011
2012
Období šetření
Celkový objem prodeje na trhu Unie (v tunách)
379 840
366 341
344 134
358 130
Index
100
96
91
94
Podíl na trhu
45,3 %
42,2 %
41,1 %
40,2 %
Index
100
93
91
89
Zdroj: Eurostat, žadatel (CIRFS).
(295)
Objem prodeje na trhu Unie se v letech 2011 a 2012 snížil, avšak během období šetření se mírně zvýšil. Nicméně celkový pokles o 6 % byl přesto zaznamenán vůči objemům prodaným v roce 2010.
(296)
Podíl na trhu výrobního odvětví Unie se během období šetření významně snižoval. Největší pokles podílu na trhu nastal v roce 2011, ale klesající trend pokračoval i v roce 2012 a v období šetření, což vedlo k celkové ztrátě podílu na trhu během posuzovaného období o 11 %.
4.4.2.3. Růst
(297)
I přes mírný růst spotřeby v Unii během posuzovaného období (+ 6 %) a nárůst objemu výroby výrobců v Unii (+ 11 %) poklesl prodej výrobců v Unii o 6 %.
4.4.2.4. Zaměstnanost a produktivita
(298)
Zaměstnanost a produktivita se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 7
Zaměstnanost a produktivita
2010
2011
2012
Období šetření
Počet zaměstnanců
1 914
1 935
2 000
2 036
Index
100
101
105
106
Produktivita (tuny/zaměstnanec)
189,3
183,6
180,6
197,0
Index
100
97
95
104
Zdroj: Žadatel (CIRFS)
(299)
Počet zaměstnanců během posuzovaného období trvale rostl, což vedlo k 6 % zvýšení ve spojitosti se zvýšením výroby uvedeným v 292. bodě odůvodnění.
(300)
Produktivita v letech 2011 a 2012 klesla, protože počet zaměstnanců vzrostl, zatímco objem výroby během těchto let stagnoval. Celkově došlo v posuzovaném období ke zvýšení o 4 %.
4.4.3. Mikroekonomické ukazatele
4.4.3.1. Ceny a faktory ovlivňující ceny
(301)
Průměrné jednotkové prodejní ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku účtované odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 8
Prodejní ceny v Unii
2010
2011
2012
Období šetření
Průměrné jednotkové prodejní ceny v Unii na celkovém trhu (v EUR za tunu)
1 283
1 608
1 509
1 489
Index
100
125
118
116
Jednotkové výrobní náklady (v EUR za tunu)
1 453
1 666
1 629
1 542
Index
100
115
112
106
Zdroj: Ověřené údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(302)
Největší nárůst prodejní ceny v Unii byl zaznamenán v roce 2011, kdy se PSV prodávaly za cenu, která byla o 25 % vyšší než průměrná prodejní cena v roce 2010. Byl to výsledek bavlnářské krize v roce 2011, kdy vzrostla poptávka po PSV jako náhradě za bavlnu, které bylo nedostatek kvůli neuspokojivé sklizni v roce 2010. Celkově se prodejní ceny v Unii během posuzovaného období zvýšily o 16 %.
(303)
Jednotkové výrobní náklady během posuzovaného období rovněž vzrostly, nejvíce o 15 % v roce 2011, protože v tomto roce se zvýšily ceny benzínu, který je významnou nákladovou položkou. Celkový nárůst jednotkových výrobních nákladů představoval během posuzovaného období 6 %.
4.4.3.2. Náklady práce
(304)
Průměrné náklady práce výrobců v Unii zařazených ve vzorku se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 9
Průměrné náklady práce na zaměstnance
2010
2011
2012
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (v EUR)
31 561
31 080
31 661
32 356
Index
100
98
100
103
Zdroj: Ověřené údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(305)
Průměrné náklady práce na zaměstnance nejprve v roce 2011 poklesly a pak se v následujících letech mírně zvýšily. Za posuzované období byl zaznamenán nárůst o 3 %.
4.4.3.3. Zásoby
(306)
Úroveň zásob u výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjela takto:
Tabulka 10
Zásoby
2010
2011
2012
Období šetření
Konečný stav zásob (v tunách)
15 731
16 400
15 039
19 108
Index
100
104
96
121
Index konečného stavu zásob vyjádřených jako procento výroby
7,3 %
7,8 %
7,1 %
8,8 %
Index
100
107
97
120
Zdroj: Ověřené údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(307)
Konečné stavy zásob vzrostly s výjimkou roku 2012, což vedlo k celkovému nárůstu o 21 % v období šetření. To odpovídá nárůstu objemu výroby (celkový nárůst o 11 %) při poklesu objemu prodeje během posuzovaného období (celkový pokles o 6 %). Tyto trendy se rovněž projevily v konečném stavu zásob vyjádřených jako procento výroby.
4.4.3.4 Ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získávat kapitál
(308)
Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic se u výrobců v Unii zařazených ve vzorku v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 11
Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic
2010
2011
2012
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (procentní podíl na obratu z prodeje)
- 5,4 %
1,0 %
- 0,8 %
0,3 %
Index
- 100
18
- 14
5
Peněžní tok (v EUR)
- 12 068 770
12 017 353
13 048 405
10 725 084
Index
- 100
100
108
89
Investice (v EUR)
5 240 603
7 671 607
4 488 296
4 145 991
Index
100
146
86
79
Návratnost investic
- 25,1 %
5,5 %
- 4,5 %
1,5 %
Index
- 100
22
- 18
6
Zdroj: Ověřené údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(309)
Komise stanovila ziskovost výrobců v Unii zařazených ve vzorku tak, že čistý zisk z prodeje obdobného výrobku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, před zdaněním vyjádřila jako procentní podíl z obratu tohoto prodeje. Rozpětí ziskovosti v průběhu posuzovaného období kolísalo. Celkově se ziskovost zlepšila: ze ztrátovosti v roce 2010 dospěla v období šetření k prahu rentability.
(310)
Čistý peněžní tok je schopnost výrobců v Unii financovat svoji činnost z vlastních zdrojů. Trend čistého peněžního toku se v průběhu posuzovaného období vyvíjel příznivě.
(311)
Investice dosáhly vrcholu v roce 2011, kdy vzrostly o 46 % ve srovnání s investicemi v roce 2010, ale v následujících letech vykazovaly klesající trend. Během posuzovaného období se investice snížily o 21 %.
(312)
Návratnost investic je zisk vyjádřený v procentech ve vztahu k čisté účetní hodnotě investic. V průběhu posuzovaného období se vyvíjela příznivě.
(313)
Žádný z výrobců v Unii zařazených do vzorku výrobců v Unii neuvedl, že během posuzovaného období měl potíže se získáváním kapitálu.
4.4.4. Závěr týkající se újmy
(314)
Dovoz z Indie byl i nadále stabilní (během posuzovaného období představoval podíl na trhu Unie v rozmezí od 6 % do 7 %). Cenové podbízení bylo významné (až 43,7 %).
(315)
Většina ukazatelů újmy se zlepšila. Ziskovost výrobců v Unii vzrostla o téměř 6 procentních bodů, ale průměrné ziskové rozpětí bylo v období šetření stále neuspokojivé - na prahu rentability ve výši 0,3 %. Míra využití kapacity vzrostla ze 74 % na 86 %. To však bylo důsledkem zvýšení objemu výroby v Unii, jakož i snížení kapacity Unie. Průměrné prodejní ceny v Unii dosáhly vrcholu v roce 2011 v důsledku prudkého nárůstu cen bavlny a ropy. Celkově se průměrná prodejní cena v Unii během posuzovaného období zvýšila o 16 %. Rovněž návratnost investic a peněžní tok se vyvíjely příznivě. Zaměstnanost se během posuzovaného období zvýšila. Známky hospodářského oživení byly tedy zaznamenány v situaci způsobené újmy.
(316)
Tyto ukazatele újmy se v posuzovaném období vyvíjely nepříznivě: podíl výrobců v Unii na trhu Unie klesl ze 45,3 % na 40,2 %, protože objemy prodeje v Unii klesly o 6 %. Úroveň investic celkově klesla s výjimkou roku 2011. Kapacita, jak je uvedeno v 293. bodě odůvodnění, během posuzovaného období klesla o 5 %.
(317)
Celkově lze situaci výrobního odvětví Unie označit za situaci působící újmu, ačkoli se v posledních letech jasně zlepšila. Na základě výše uvedených skutečností dospěla Komise k závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 4 základního nařízení.
(318)
Ve svém stanovisku k poskytnutým informacím žadatel uvedl, že stabilitu indického podílu na trhu Unie považuje za výsledek značného subvencování. Komise skutečně zjistila napadnutelné subvence (viz 229. bod odůvodnění), nebylo ale možné prokázat příčinnou souvislost s újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie (viz 319. až 323. bod odůvodnění).
5. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
(319)
V souladu s čl. 8 odst. 5 základního nařízení Komise zkoumala, zda subvencovaný dovoz z Indie způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. V souladu s čl. 8 odst. 6 základního nařízení Komise rovněž zkoumala, zda výrobní odvětví Unie mohlo být souběžně s tím poškozeno i jinými známými činiteli. Komise dbala na to, aby případná újma, kterou mohly způsobit jiné činitele než subvencovaný dovoz z Indie, nebyla přičítána na vrub tomuto subvencovanému dovozu. Tyto faktory jsou dovozy z jiných třetích zemí, vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie a spotřeba Unie.
5.1. ÚČINEK SUBVENCOVANÉHO DOVOZU
(320)
Vzhledem ke zjištění subvencí nižších, než je minimální práh, pokud jde o Čínu a Vietnam (viz 76. a 231. bod odůvodnění), nejsou splněny podmínky pro kumulaci. Analýza příčinných souvislostí se proto omezuje na účinek dovozu z Indie.
(321)
Podíl výrobního odvětví Unie na trhu během posuzovaného období poklesl z 45,3 % na 40,2 %, zatímco podíl indického dovozu na trhu zůstal poměrně stabilní mezi 6 % a 7 %. Spotřeba během posuzovaného období vzrostla o 6 %. Výrobní odvětví Unie nebylo schopno využít tohoto růstu, pokud jde o podíl na trhu, ale to není pravděpodobně možné přičítat indickému podílu na trhu, který zůstal stálý.
(322)
Průměrné ceny PSV z Indie podle Eurostatu byly nižší než průměrné ceny PSV z většiny jiných států, ale je důležité uvést, že existují velké rozdíly v jakosti a typech výrobku. Každopádně přesná srovnání podle jednotlivých typů prokázala značné cenové podbízení, pokud jde o dovoz z Indie.
(323)
I přes značné cenové podbízení nelze učinit závěr, že dovoz z Indie způsobil újmu. Snížení podílu výrobního odvětví Unie (pokles o 5,1 procentního bodu) skutečně nelze přičítat vývoji objemu dovozu z Indie, protože jeho podíl na trhu zůstal poměrně stabilní (nárůst o pouhých 0,7 procentního bodu během posuzovaného období). Navíc se průměrné ceny dovozu z Indie během posuzovaného období zvýšily o 18 %. Nezdá se, že ceny dovozu z Indie vedly ke snížení cen, jelikož finanční situace výrobního odvětví Unie, třebaže v období šetření byla stále situací působící újmu, se během posuzovaného období výrazně zlepšila.
5.2. ÚČINKY JINÝCH ČINITELŮ
5.2.1. Dovoz z třetích zemí
(324)
Objem dovozu z třetích zemí se v posuzovaném období vyvíjel takto:
Tabulka 12
Dovoz z třetích zemí
Země
2010
2011
2012
Období šetření
Korejská republika
Objem (v tunách)
129 918
165 365
163 540
181 540
Index
100
127
126
140
Podíl na trhu
15,5 %
19,0 %
19,5 %
20,4 %
Index
100
123
126
131
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 116
1 367
1 361
1 300
Index
100
123
122
116
Tchaj-wan
Objem (v tunách)
121 656
108 645
100 072
92 423
Index
100
89
82
76
Podíl na trhu
14,5 %
12,5 %
12,0 %
10,4 %
Index
100
86
82
71
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 131
1 416
1 383
1 369
Index
100
125
122
121
Čína
Objem (v tunách)
5 198
8 980
23 209
44 651
Index
100
173
446
859
Podíl na trhu
0,6 %
1,0 %
2,8 %
5,0 %
Index
100
167
447
808
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 065
1 279
1 265
1 209
Index
100
120
119
113
Turecko
Objem (v tunách)
32 921
29 969
34 303
36 908
Index
100
91
104
112
Podíl na trhu
3,9 %
3,4 %
4,1 %
4,1 %
Index
100
88
104
105
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 133
1 466
1 383
1 382
Index
100
129
122
122
Vietnam
Objem (v tunách)
24 884
25 487
26 410
29 717
Index
100
102
106
119
Podíl na trhu
3,0 %
2,9 %
3,2 %
3,3 %
Index
100
99
106
112
Průměrná cena (v EUR za tunu)
978
1 182
1 175
1 096
Index
100
121
120
112
Indonésie
Objem (v tunách)
25 902
30 285
24 032
24 699
Index
100
117
93
95
Podíl na trhu
3,1 %
3,5 %
2,9 %
2,8 %
Index
100
113
93
90
Průměrná cena
1 055
1 329
1 267
1 167
Index
100
126
120
111
Thajsko
Objem (v tunách)
17 548
23 510
17 103
18 952
Index
100
134
97
108
Podíl na trhu
2,1 %
2,7 %
2,0 %
2,1 %
Index
100
129
98
102
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 140
1 449
1 310
1 298
Index
100
127
115
114
Jiný dovoz
Objem (v tunách)
49 272
51 282
41 074
43 120
Index
100
104
83
88
Podíl na trhu
5,9 %
5,9 %
4,9 %
4,8 %
Index
100
100
83
82
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 323
1 681
1 603
1 532
Index
100
127
121
116
Zdroj: Eurostat.
(325)
Největší část dovozu (181 540 tun, představujících podíl na trhu 20,4 % během období šetření) pochází z Korejské republiky, jejíž podíl na trhu během posuzovaného období vzrostl o 4,9 procentního bodu. Druhým největším vývozcem do Unie je Tchaj-wan. Ačkoli se dovoz z Tchaj-wanu během posuzovaného období snížil (o 4,1 procentních bodů), Tchaj-wan přesto během období šetření měl podíl na trhu 10,4 %. Čtvrtým největším vývozcem na seznamu vývozců (po Indii, která je třetím největším) je Čína, jejíž podíl na trhu se zvýšil o 4,4 procentních bodů na 5 %. Dovoz z jiných třetích zemí je nižší než dovoz z Indie, ale značné množství PSV se dováží z Turecka, Vietnamu, Indonésie a Thajska (všechny čtyři země mají poměrně stabilní podíl na trhu). Dovoz z Turecka, Vietnamu, Indonésie a Thajska představuje společně podíl na trhu kolem 12 % (12,4 % v období šetření).
(326)
Za zmínku stojí zvyšující se dovoz zejména z Korejské republiky. Korejský dovoz představoval v průběhu období šetření trojnásobek objemu indického dovozu. Během posuzovaného období vzrostl o 40 % a jeho podíl na trhu se zvýšil o 4.9 procentních bodů na 20,4 %. Rovněž dovoz z Číny výrazně vzrostl, a to o více než 700 %, pokud jde o objem, a o 4,4 procentního bodu, pokud jde o podíl na trhu. Dovoz z Číny rovněž představoval výrazné cenové podbízení vůči cenám výrobního odvětví Unie.
(327)
Na základě výše uvedených skutečností lze vyvodit závěr, že pokud byla újma způsobená výrobnímu odvětví Unie výsledkem dovozu, bylo tomu tak spíše kvůli dovozu z jiných zdrojů než Indie.
(328)
Po poskytnutí informací žadatel uvedl, že Komise dále neprošetřovala vývozní ceny Číny a Vietnamu. Je třeba připomenout, že v případě Číny a Vietnamu byly zjištěny zanedbatelné úrovně subvencování. Komise proto posoudila vývozní ceny u těchto dvou zemí ve své analýze příčinných souvislostí jiných činitelů a opravdu neprovedla souhrnné posouzení dovozu ze všech tří zemí, jichž se toto řízení týká, jelikož bylo stanoveno, že subvence zjištěné v Číně a Vietnamu jsou zanedbatelné, jak je vysvětleno v 275. až 277. bodě odůvodnění.
(329)
Žadatel předložil připomínky týkající se průměrné ceny dovozu z Koreje, jakož i (nepatrného) zvýšení jeho objemu mezi roky 2011 a 2012. Vzhledem k celkovému zvýšení jak objemu, tak podílu korejského dovozu na trhu během posuzovaného období a k tomu, že jeho průměrné ceny jsou nižší než průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie, Komise zastává názor, že korejský dovoz představuje důležitý jiný činitel v analýze příčinných souvislostí.
(330)
Žadatel se rovněž zmínil o průměrných vývozních cenách tří zemí, jichž se toto řízení týká, a Koreje a Tchaj-wanu za období od ledna do července 2014. To však není posuzované období, které sahá od roku 2010 do konce období šetření. Toto tvrzení se proto odmítá.
5.2.2. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(331)
Objem a průměrná hodnota vývozu výrobního odvětví Unie se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 13
Vývozní výkonnost výrobců v Unii
2010
2011
2012
Období šetření
Objem vývozu (v tunách)
31 158
32 204
41 279
36 149
Index
100
103
132
116
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 760
1 945
1 924
1 962
Index
100
111
109
112
Zdroj:
Objem: žadatel (CIRFS)
Hodnota: ověřené údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(332)
Výrobní odvětví Unie prodává mimo EU zejména speciální výrobky, což vysvětluje vyšší průměrné prodejní ceny zaznamenané na těchto trzích.
(333)
Objem vývozu výrobců v Unii zařazených do vzorku vzrostl během posuzovaného období téměř o 30 % a svého vrcholu dosáhl v roce 2012. Průměrné prodejní ceny v roce 2011 vzrostly a pak zůstaly na stabilní úrovni až do období šetření.
(334)
I přes dobrou vývozní výkonnost výrobců v Unii zařazených do vzorku byly absolutní objemy vývozu relativně malé ve srovnání s objemy prodeje prodávanými v Unii. Jejich dopad tedy nepostačoval k tomu, aby kompenzoval újmu způsobenou na domácím trhu Unie.
5.2.3. Spotřeba
(335)
Trh Unie s PSV činil 838 397 tun v roce 2010 a v období šetření dosáhl 890 992 tun. Z toho vyplývá růst trhu o 6 % během posuzovaného období. Jinými slovy, nenastal pokles poptávky, který by bylo možné přičítat újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie.
5.2.4. Hospodářská krize
(336)
Sdružení uživatelů, obchodní komora jedné z dotčených zemí a jeden státní orgán uvedly, že újmu způsobila hospodářská krize. Tento argument neobstojí, jelikož trh Unie s PSV vzrostl o 6 % a průměrná prodejní cena v Unii se zvýšila o 16 %.
(337)
Obchodní komora rovněž uvedla, že v důsledku hospodářské krize poklesla poptávka po speciálních PSV, zatímco poptávka po komoditních PSV vzrostla. Je třeba připomenout, že speciální PSV a komoditní PSV mají stejné fyzikální a chemické vlastnosti a jejich konečná užití jsou v podstatě stejná. Uznává se, že ne všechny typy výrobku jsou vzájemně zaměnitelné, ale v předchozích šetřeních a ve stávajícím šetření bylo zjištěno, že existuje alespoň částečná zaměnitelnost a možnost souběžného použití různých typů výrobků. Tento argument se tudíž odmítá.
5.2.5. Vysoké využití kapacity
(338)
Jeden státní orgán předložil připomínku, že újma ve smyslu ztráty podílu na trhu nemohla být způsobena dovozem subvencovaných výrobků vzhledem k vysoké míře využití kapacity výrobního odvětví Unie. Využití kapacity výrobního odvětví Unie během posuzovaného období skutečně vzrostlo, ale nikdy se nepřiblížilo k hranici dostupné kapacity. Míra využití kapacity na jejím vrcholu, kterým bylo období šetření, byla 85,9 %. To ponechává široký prostor pro další zvýšení výroby. Jelikož však objem prodeje v Unii výrobců v Unii nesledoval vzestupný trend spotřeby, ztráta podílu na trhu je stále považována za jeden z ukazatelů újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie.
5.3. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(339)
Na základě výše uvedeného má Komise za to, že není možné určit příčinnou souvislost mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a subvencovaným dovozem z Indie. Tento závěr je založen především na relativně nízkém a jen mírně rostoucím podílu dovozu z Indie na trhu (z 6,1 % na 6,8 %) ve srovnání s mnohem vyšším, ale neustále výrazně klesajícím podílem výrobního odvětví Unie na trhu (ze 45,3 % na 40,2 %). Zadruhé, dovozy z některých jiných zemí (Korea, Tchaj-wan, Čína) vykazovaly větší objem a/nebo se výrazněji zvyšovaly, a proto, pokud dovoz přispěl k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, je nutno to přičítat dovozu z těchto zemí, a nikoli dovozu z Indie (viz 325. až 327. bod odůvodnění).
(340)
Příčinnou souvislost ve smyslu čl. 8 odst. 5 a čl. 8 odst. 6 základního nařízení mezi subvencovaným dovozem z Indie a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, tudíž nebylo možno stanovit.
6. ZÁVĚR
(341)
Řízení by proto mělo být zastaveno, jelikož subvence v případě Čínské lidové republiky a Vietnamu byly shledány zanedbatelné a vzhledem k neexistenci příčinné souvislosti mezi újmou a subvencí, pokud jde o dovoz výrobků pocházejících z Indie.
(342)
Výbor zřízený podle čl. 25 odst. 1 základního nařízení nezaujal stanovisko.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Antisubvenční řízení týkající se dovozu syntetických střižových vláken z polyesterů, nemykaných, nečesaných ani jinak nezpracovaných pro spřádání, v současnosti kódu KN 5503 20 00 a pocházejících z Čínské lidové republiky, Indie a Vietnamu se zastavuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 16. prosince 2014.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS,
annettu 16 päivänä joulukuuta 2014,
Kiinan kansantasavallasta, Intiasta ja Vietnamista peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuontia koskevan tukien vastaisen menettelyn päättämisestä
(2014/918/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä kesäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 (1) ja erityisesti sen 14 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
1.1 VIREILLEPANO
(1)
Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, pani 19 päivänä joulukuuta 2013 asetuksen (EY) N:o 597/2009, jäljempänä ’perusasetus’, 10 artiklan nojalla vireille tukien vastaisen tutkimuksen, joka koski Kiinan kansantasavallasta, Intiasta ja Vietnamista, jäljempänä ’asianomaiset maat’, peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuontia unioniin. Se julkaisi Euroopan unionin virallisessa lehdessä menettelyn vireillepanoa koskevan ilmoituksen (2), jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’.
(2)
Komissio pani tutkimuksen vireille eurooppalaisen järjestön European Man-made Fibres Association (CIRFS), jäljempänä ’valituksen tekijä’, 4 päivänä marraskuuta 2013 seitsemän tuottajan puolesta tekemän valituksen perusteella. Valituksen tekijän osuus polyesterikatkokuitujen kokonaistuotannosta unionista oli yli 70 prosenttia. Valituksessa esitetty alustava näyttö tuetusta tuonnista ja siitä aiheutuneesta merkittävästä vahingosta oli riittävä tutkimuksen vireillepanoa varten.
(3)
Ennen menettelyn vireillepanoa komissio ilmoitti perusasetuksen 10 artiklan 7 kohdan mukaisesti Kiinan kansantasavallan viranomaisille, Intian viranomaisille ja Vietnamin viranomaisille saaneensa asianmukaisesti asiakirjanäytöllä vahvistetun valituksen, jossa väitetään, että näistä maista peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuettu tuonti aiheuttaa merkittävää vahinkoa unionin tuotannonalalle. Kyseisiä viranomaisia kehotettiin aloittamaan yksilölliset neuvottelut valituksen sisällön selvittämiseksi ja molemminpuolisesti tyydyttävään ratkaisuun pääsemiseksi.
Kiinan kansantasavalta
(4)
Kiinan viranomaiset eivät hyväksyneet neuvottelutarjousta ja vetosivat valituksen jättöpäivää koskevaan väärinymmärrykseen. Kiinan viranomaiset kuitenkin toimittivat valitukseen sisältyvien väitteiden osalta huomautuksia siitä, että järjestelmät eivät mahdollistaneet tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoa.
Intia
(5)
Intian viranomaiset hyväksyivät neuvottelutarjouksen ja neuvotteluja käytiin. Neuvottelujen aikana ei päästy molempia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun. Intian viranomaisten esittämät huomautukset valituksessa luetelluista järjestelmistä otettiin kuitenkin asianmukaisesti huomioon.
Vietnam
(6)
Vietnamin viranomaiset hyväksyivät neuvottelutarjouksen ja neuvotteluja käytiin. Neuvottelujen aikana ei päästy molempia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun. Vietnamin viranomaisten esittämät huomautukset valituksessa luetelluista järjestelmistä otettiin kuitenkin asianmukaisesti huomioon.
1.2 ASIANOMAISET OSAPUOLET
(7)
Vireillepanoilmoituksessa komissio pyysi asianomaisia osapuolia ottamaan siihen yhteyttä tutkimukseen osallistumista varten. Lisäksi komissio ilmoitti nimenomaisesti tutkimuksen vireillepanosta valituksen tekijöille, muille tiedossa oleville unionin tuottajille, tiedossa oleville vientiä harjoittaville tuottajille ja Kiinan, Intian ja Vietnamin viranomaisille, tiedossa oleville tuojille, tavarantoimittajille ja käyttäjille, kauppiaille sekä järjestöille, joita asian tiedettiin koskevan, ja kehotti niitä osallistumaan tutkimukseen.
(8)
Asianomaisilla osapuolilla oli tilaisuus esittää huomautuksensa tutkimuksen vireillepanosta ja pyytää saada tulla komission ja/tai kauppaan liittyvissä menettelyissä kuulemisesta vastaavan neuvonantajan kuulemiksi.
a) Otanta
(9)
Koska vientiä harjoittavia tuottajia, unionin tuottajia ja etuyhteydettömiä tuojia oli ilmeisen runsaasti, kaikkia tiedossa olevia vientiä harjoittavia tuottajia ja etuyhteydettömiä tuojia pyydettiin ilmoittautumaan komissiolle ja toimittamaan vireillepanoilmoituksen mukaisesti perustiedot polyesterikatkokuituihin liittyvästä liiketoiminnastaan 1 päivän lokakuuta 2012 ja 30 päivän syyskuuta 2013 väliseltä ajalta. Tätä tietoa pyydettiin perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti, jotta komissio voisi päättää otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valita otoksen. Myös Kiinan, Intian ja Vietnamin viranomaisia kuultiin.
Unionin tuottajia koskeva otanta
(10)
Komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessaan, että se oli alustavasti valinnut otoksen unionin tuottajista. Komissio valitsi otoksen polyesterikatkokuitujen myynti- ja tuotantomäärien perusteella tutkimusajanjaksolla ja otti huomioon maantieteellisen jakauman. Otokseen valittiin neljä unionin tuottajaa. Otokseen valittujen unionin tuottajien osuus polyesterikatkokuitujen kokonaistuotannosta unionissa oli 54 prosenttia.
(11)
Komissio kehotti asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa alustavasta otoksesta. Huomautuksia ei esitetty. Otos on unionin tuotannonalaa edustava.
Tuojien otanta
(12)
Päättääkseen otannan tarpeellisuudesta ja valitakseen tarvittaessa otoksen komissio pyysi kaikkia etuyhteydettömiä tuojia toimittamaan vireillepanoilmoituksessa esitetyt tiedot.
(13)
Kahdeksan etuyhteydetöntä tuojaa toimitti pyydetyt tiedot ja suostui osallistumaan otokseen. Komissio valitsi perusasetuksen 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti kolmen etuyhteydettömän tuojan alustavan otoksen suurimman unioniin suuntautuvan tuonnin määrän perusteella. Kaikkia asianomaisia tiedossa olevia tuojia kuultiin otoksen valinnasta perusasetuksen 27 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(14)
Yksi otokseen valituista tuojista vetäytyi otoksesta ja ilmoitti komissiolle, että se ei aio toimittaa vastausta kyselylomakkeeseen. Tämän jälkeen komissio päätti olla soveltamatta otantaa, koska jäljellä (otoksen ulkopuolella) oli niin vähän tuojia, ja niitä kaikkia pyydettiin toimittamaan vastaus kyselylomakkeeseen. Kaksi yritystä, jotka sekä tuovat että käyttävät tarkasteltavana olevaa tuotetta, ei halunnut toimia yhteistyössä tuojina vaan käyttäjinä. Jäljellä olevasta viidestä etuyhteydettömästä tuojasta neljältä saatiin kyselylomakevastaus.
Kiinalaisia vientiä harjoittavia tuottajia koskeva otanta
(15)
Pystyäkseen päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen komissio pyysi kaikkia Kiinassa toimivia vientiä harjoittavia tuottajia toimittamaan vireillepanoilmoituksessa täsmennetyt tiedot. Lisäksi komissio pyysi Kiinan edustustoa Euroopan unionissa yksilöimään muita mahdollisia vientiä harjoittavia tuottajia, jotka voisivat olla kiinnostuneita osallistumaan tutkimukseen, ja/tai ottamaan yhteyttä niihin.
(16)
Alustavassa vaiheessa 23 vientiä harjoittavaa tuottajaa/tuottajaryhmää toimitti pyydetyt tiedot ja suostui osallistumaan otokseen. Komissio ehdotti näiltä vientiä harjoittavilta tuottajilta/tuottajaryhmiltä saatujen tietojen perusteella ja perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti alustavasti viiden yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan/tuottajaryhmän otosta tutkimusajanjaksolla unioniin suuntautuneen viennin suurimman määrän perusteella. Kaksi muuta kaksi kiinalaista vientiä harjoittavaa tuottajaa/tuottajaryhmää toimitti pyydetyt tiedot myöhemmässä vaiheessa. Nämä kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa/tuottajaryhmää eivät kuitenkaan olleet kooltaan sellaisia, että ne olisivat muuttaneet otosta, jos ne olisivat toimittaneet pyydetyt tiedot määräajassa.
(17)
Kaksi kiinalaista vientiä harjoittavaa tuottajaa/tuottajaryhmää pyysi, että otos valittaisiin polyesterikatkokuitujen tuotantoon käytettyjen raaka-aineiden perusteella. Ne väittivät, että otokseen olisi valittava sama määrä sellaisia polyesterikatkokuitujen tuottajia, jotka käyttävät puhdistettua tereftaalihappoa/monoeteeniglykolia, jäljempänä ’PTA/MEG’, ja sellaisia, jotka käyttävät PET-rouhetta. Ne väittivät vielä, että tuotantoprosessit ovat erilaiset käytetyn raaka-aineen mukaan ja että eri raaka-aineita käyttävät tuottajat eivät kilpaile samoilla markkinoilla. Lisäksi väitettiin, että polyesterikatkokuitujen tuottajat, jotka eivät käytä PTA/MEG:tä raaka-aineena, eivät saa etua valituksessa kuvatusta PTA/MEG:n tarjoamisesta riittämättömänä pidettävää korvausta vastaan.
(18)
Komissio valitsi otoksen perusasetuksen 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti unioniin tutkimusajanjaksolla suuntautuneen suurimman vientimäärän mukaan. Otoksessa otettiin myös huomioon se seikka, että kaikki kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät ehkä käytä joitakin järjestelmistä. Lisäksi on syytä huomata, että otokseen sisältyy yrityksiä, jotka käyttävät molempia tuotantoprosesseja.
(19)
Pelkästään tuotantoprosessin tyypin käyttäminen perustana otoksen valinnassa vaarantaisi tutkimuksen tuloksen, koska oletuksena olisi, että tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavia tukia havaittaisiin vain niiden tuottajien osalta, jotka käyttävät PTA/MEG:tä raaka-aineena, muttei niiden osalta, jotka käyttävät PET-rouhetta. Lisäksi katsottiin, että tällainen valintaperuste olisi mielivaltainen, koska sen perusteella valittu otos, jossa on yhtä monta yritystä, ei olisi edustava unioniin suuntautuvan viennin osalta perusasetuksen 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja tämän vuoksi pyyntö hylättiin.
(20)
Yksi kiinalainen vientiä harjoittava tuottaja/tuottajaryhmä väitti, että otoksen valinnan pitäisi perustua viennin arvoon eikä vientimäärään, ja pyysi, että se sisällytettäisiin otokseen. Otoksen valinta viennin arvon perusteella ei johtaisi edustavuuteen eikä objektiivisiin tuloksiin, koska tuet saattaisivat vääristää hintoja. Komissio valitsi otokseen viisi vientimäärältään suurinta vientiä harjoittavaa tuottajaa/tuottajaryhmää, joiden osuus yhteistyössä toimineiden kiinalaisten viejien unioniin suuntautuvan viennin kokonaismäärästä oli 53 prosenttia. Tätä pidetään suurimpana edustavana vientimääränä, joka voidaan kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa perusasetuksen 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Tämän vuoksi kyseinen väite hylättiin.
(21)
Sama osapuoli väitti, että sen raaka-aine koostui kokonaan kierrätetystä tekstiilijätteestä eikä se saanut mitään tukia, jotka saattaisivat liittyä PTA/MEG:n käyttöön. Osapuoli väitti vielä, että siihen ei pitäisi soveltaa mitään tukimarginaalia, joka oli laskettu yrityksille, jotka käyttävät PTA/MEG:tä raaka-aineenaan. Kuten 18 kappaleessa selitettiin, otoksessa otettiin huomioon se seikka, että kaikki kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät ehkä käytä joitakin järjestelmistä. Näin ollen tämä pyyntö hylättiin.
(22)
Lopulliseksi otokseksi vahvistettiin näin ollen 16 kappaleessa kuvattu viiden vientiä harjoittavan tuottajan alustava otos.
(23)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä kyseenalaisti komission soveltaman otantamenetelmän. Se epäili 16 kappaleessa mainittujen 23:n yhteistyössä toimineen kiinalaisen vientiä harjoittavan tuottajan/tuottajaryhmän edustavuutta suhteessa Kiinasta unioniin vietyjen polyesterikatkokuitujen kokonaismäärään. Lisäksi se katsoi, että viidestä yrityksestä koostuva otos ei ole riittävä, kun otetaan huomioon, että väitteen mukaan Kiinassa on 150 polyesterikatkokuitujen tuottajaa. Se väitti vielä, että otannassa ei ollut otettu huomioon kiinalaisten tuottajien maantieteellistä jakaumaa eikä niiden kiinalaisten tuottajien osuutta, jotka käyttävät erilaisia tuotantoprosesseja. Valituksen tekijä väitti myös, että komissio ei ole ilmoittanut otokseen valittujen kiinalaisten yritysten tuottaman polyesterikatkokuidun määrää, ja pohti, onko tuotantomäärä edustava suhteessa Kiinassa tuotetun polyesterikatkokuidun kokonaismäärään.
(24)
Yhteistyössä toimineiden 23:n kiinalaisen vientiä harjoittavan tuottajan/tuottajaryhmän tuonnin osuus Kiinasta tulevan tuonnin kokonaismäärästä oli 83 prosenttia, minkä vuoksi yhteistyössä toimimisen astetta pidettiin korkeana. Kuten 16 kappaleessa mainittiin, komissio valitsi perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti viiden yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan/tuottajaryhmän otoksen tutkimusajanjaksolla unioniin suuntautuneen viennin suurimman määrän perusteella. Tällä perusteella otosta pidettiin edustavana. Valittuja yrityksiä pyydettiin täyttämään kyselylomake kokonaan. Vientiä harjoittavia tuottajia, jotka eivät halua toimia yhteistyössä tutkimuksessa, ei edes voida valita otokseen, koska komissio pyrkii tekemään päätelmät niiden tietojen perusteella, jotka kerätään yhteistyössä toimineiden tuottajien kyselylomakevastauksista ja todennetaan paikan päällä tehtävässä tarkastuksessa.
(25)
Mitä tulee vientiä harjoittavien tuottajien otoksen valintaan tuottajien maantieteellisen jakauman perusteella, valituksen tekijä ei esittänyt väitteensä tueksi mitään näyttöä. Valituksen tekijä ei varsinkaan selittänyt, miksi maantieteelliseen jakaumaan perustuva otos olisi ollut perusasetuksen 27 artiklan mukainen, koska kyseisessä artiklassa säädetään mahdollisuudesta valita otos suurimman vientimäärän perusteella.
(26)
Väitteestä, jonka mukaan otoksessa ei otettu huomioon niiden kiinalaisten tuottajien osuuksia, jotka käyttävät eri tuotantoprosesseja, on syytä muistaa, että otokseen sisältyy yrityksiä, jotka käyttävät molempia tuotantoprosesseja (ks. 18 kappale). Suurimmat kiinalaiset viejät käyttävät lisäksi PTA/MEG:tä tuottaakseen polyesterikatkokuitua unionin markkinoille.
(27)
Valituksen tekijä viittaa tuotantoon eikä unioniin suuntautuvaan vientiin, mutta on huomattava, että komission ei tarvitse esittää otokseen valittujen kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien/tuottajaryhmien tuottaman polyesterikatkokuidun määrää, koska tässä menettelyssä on tarkoitus arvioida tukea suhteessa Kiinassa tuotetun ja unioniin viedyn polyesterikatkokuidun määrään.
(28)
Sen vuoksi kaikki valituksen tekijän otokseen liittyvästä menetelmästä esittämät väitteet hylättiin.
Intialaisia vientiä harjoittavia tuottajia koskeva otanta
(29)
Pystyäkseen päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen komissio pyysi kaikkia Intiassa toimivia vientiä harjoittavia tuottajia toimittamaan vireillepanoilmoituksessa täsmennetyt tiedot. Lisäksi komissio pyysi Intian edustustoa Euroopan unionissa yksilöimään muita mahdollisia vientiä harjoittavia tuottajia, jotka voisivat olla kiinnostuneita osallistumaan tutkimukseen, ja/tai ottamaan yhteyttä niihin.
(30)
Kahdeksan intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa toimitti pyydetyt tiedot ja suostui osallistumaan otokseen. Komissio valitsi perusasetuksen 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti neljän yrityksen otoksen, joka perustui unioniin suuntautuneen viennin suurimpaan edustavaan määrään, jota voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Perusasetuksen 27 artiklan 2 kohdan mukaisesti kaikkia tiedossa olleita vientiä harjoittavia tuottajia ja Intian viranomaisia kuultiin otoksen valinnasta. Huomautuksia ei esitetty.
(31)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä toi esiin, että Intiassa on 17 polyesterikatkokuidun tuottajaa, ja epäili, oliko neljän vientiä harjoittavan tuottajan otos edustava. Komissio vahvistaa, että neljän intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan otosta pidettiin edustavana, koska niiden osuus Intiasta unioniin suuntautuneesta kokonaisviennistä tutkimusajanjaksolla oli noin 90 prosenttia.
Vietnamilaisia vientiä harjoittavia tuottajia koskeva otanta
(32)
Komissio pyysi kaikki tiedossa olevia vientiä harjoittavia tuottajia Vietnamissa toimittamaan vireillepanoilmoituksessa täsmennetyt tiedot. Lisäksi komissio pyysi Vietnamin edustustoa Euroopan unionissa yksilöimään muita mahdollisia vientiä harjoittavia tuottajia, jotka voisivat olla kiinnostuneita osallistumaan tutkimukseen, ja/tai ottamaan yhteyttä niihin.
(33)
Viisi vietnamilaista vientiä harjoittavaa tuottajaa toimitti pyydetyt tiedot ja suostui osallistumaan otokseen, mutta yhdellä näistä yrityksistä ei ollut lainkaan vientimyyntiä unioniin tutkimusajanjaksolla. Sen vuoksi komissio päätti olla tutkimatta tätä yritystä. Jäljellä olevien vientiä harjoittavien tuottajien vähäisen määrän vuoksi komissio päätti, ettei otanta ollut tarpeen.
(34)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä huomautti, että Vietnamin osalta kyselylomakevastaukset saatiin kolmelta neljästä vientiä harjoittavasta tuottajasta ja että komission olisi pitänyt pyrkiä samaan kattavuuteen myös Kiinan ja Intian osalta. Komissio toi esiin, että tuotannonalan tilanne oli varsin erilainen Vietnamissa yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien erittäin vähäisen määrän (siis kolme) vuoksi, kun taas Kiinassa ja Intiassa vientiä harjoittavia tuottajia on merkittävä määrä. Näin ollen otanta oli tarpeen vain näiden kahden jälkimmäisen maan osalta. Komissio selvensi lisäksi, että kolmen yhteistyössä toimineen ja tutkimuksen kohteena olleen vientiä harjoittavan vietnamilaisen vientiä harjoittavan tuottajan osuus Vietnamista unioniin suuntautuvan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnin kokonaismäärästä oli yli 99 prosenttia.
b) Yksilöllinen tarkastelu
(35)
Kolme kiinalaista vientiä harjoittavaa tuottajaa/tuottajaryhmää pyysi perusasetuksen 27 artiklan 3 kohdan mukaista yksilöllistä tarkastelua. Kun otetaan huomioon yksilöllistä tarkastelua koskevien pyyntöjen määrä ja kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien otoksen koko, näiden pyyntöjen tutkiminen olisi ollut kohtuuttoman työlästä. Tämän vuoksi nämä pyynnöt hylättiin.
(36)
Yksi intialainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi perusasetuksen 27 artiklan 3 kohdan mukaista yksilöllistä tarkastelua. Tätä tarkastelua koskeva pyyntö hyväksyttiin. Erityisesti katsottiin, että tässä tapauksessa yksilöllinen tarkastelu ei olisi kohtuuttoman työlästä eikä estäisi tutkimuksen loppuun saattamista ajoissa.
c) Vastaukset kyselylomakkeeseen
(37)
Komissio lähetti kyselylomakkeet Kiinan edustajille (mukaan luettuna erityislomakkeet pankeille sekä PTA:n ja MEG:n tuottajille), Intian edustajille (mukaan luettuna erityislomakkeet pankeille) sekä Vietnamin edustajille (mukaan luettuna erityislomakkeet pankeille sekä PTA:n ja MEG:n tuottajille). Lisäksi komissio lähetti lomakkeet viidelle kiinalaiselle otokseen valitulle vientiä harjoittavalle tuottajalle, viidelle (neljälle otokseen valitulle ja yhdelle otoksen ulkopuoliselle) intialaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle, neljälle vietnamilaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle, neljälle unionin tuottajalle, viidelle etuyhteydettömälle tuojalle sekä 105 käyttäjälle.
(38)
Kiinasta vastauksia saatiin Kiinan viranomaisilta (kauppaministeriö) ja viideltä kiinalaiselta otokseen valitulta vientiä harjoittavalta tuottajalta/tuottajaryhmältä. Intiasta vastauksia saatiin Intian viranomaisilta (kauppa- ja teollisuusministeriö), neljältä otokseen valitulta intialaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta sekä yksilöllistä tarkastelua pyytäneeltä intialaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta. Vietnamista vastauksia saatiin Vietnamin viranomaisilta (Vietnamin kilpailuviranomainen, teollisuus- ja kauppaministeriö sekä eri pankit). Yksi vientiä harjoittava tuottaja, jonka unioniin suuntautuvan viennin määrä oli erittäin vähäinen, peruutti yhteistyötarjouksensa eikä vastannut kyselylomakkeeseen. Vastauksia saatiin kolmelta muulta vietnamilaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta (joista kaksi kuului samaan ryhmään). Lisäksi vastauksia saatiin neljältä unionin tuottajalta, neljältä etuyhteydettömältä tuojalta ja 12 käyttäjältä.
(39)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä huomautti, että lähetettyjen kyselylomakkeiden lukumäärä ei vaikuta oikeasuhteiselta, kun otetaan huomioon toisaalta otokseen valituille unionin tuottajille ja toisaalta tuojille ja käyttäjille lähetetyt lomakkeet. Ensinnäkin yhdelle talouden toimijoiden ryhmälle (unionin tuottajille, vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille tai käyttäjille) lähetettyjen lomakkeiden lukumäärä ei osoita painoarvoa, jonka komissio antaa ryhmän tilanteelle. Ainoana tavoitteena on saada oikeantasoista tietoa oikea määrä, jotta voidaan tehdä mahdollisimman hyvä analyysi tuesta, vahingosta ja unionin edusta.
(40)
Tässä tapauksessa komissio lähetti lomakkeet neljälle otokseen valitulle unionin tuottajalle, viidelle otokseen valitulle kiinalaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle, viidelle intialaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle, neljälle vietnamilaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle, viidelle tuojalle, kaikille tiedossa oleville käyttäjille sekä niille käyttäjille, jotka olivat ilmoittautuneet. Perusasetuksen 27 artiklassa ei säädetä käyttäjiä koskevasta otannasta. Kaupan suojatoimenpiteitä koskevista tutkimuksista tähän mennessä saadut kokemukset osoittavat lisäksi, että tietyissä tapauksissa voidaan käytettävissä olevien tietojen perusteella ottaa yhteyttä useisiin käyttäjiin, mutta näistä yleensä vain harvat ovat valmiita vastaamaan kyselylomakkeeseen. Sen vuoksi komissio pyrki tässäkin tapauksessa aktiivisesti löytämään maksimimäärän yhteistyöhalukkaita käyttäjiä.
d) Tarkastuskäynnit
(41)
Komissio hankki ja tarkasti kaikki tuetun tuonnin, siitä johtuvan vahingon ja unionin edun määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot. Perusasetuksen 26 artiklan mukaisia tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien valtion viranomaisten ja rahoituslaitosten sekä yritysten toimitiloihin:
Kiinan viranomaiset
-
Kiinan kauppaministeriö, Beijing, Kiina
Intian viranomaiset
-
Kauppa- ja teollisuusministeriö, New Delhi
Vietnamin viranomaiset
-
Vietnamin kilpailuviranomainen, teollisuus- ja kauppaministeriö, Hanoi
-
Valtiovarainministeriö, Hanoi (mukaan luettuna tarkastuskäynnit useaan pankkiin)
-
Thai Binhin tulliviranomaiset, Thai Binh City, Thai Binh Province
Unionin tuottajat:
-
Trevira GmbH, Bobingen, Saksa
-
Wellman International Ltd, Kells, Irlanti
-
Greenfiber International SA, Buzau, Romania
-
Silon s.r.o., Sezimovo Ústí, Tšekki
Tuojat
-
Elias Enterprises Limited, Altrincham, Yhdistynyt kuningaskunta
Käyttäjät
-
Sandler AG, Schwarzenbach/Saale, Saksa
Vientiä harjoittavat tuottajat Kiinassa
-
Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd, Shanghai
-
Jiangsu Huaxicun Co, Huaxi Village, Jiangyin
-
Jiangsu Xinsu Chemical Fibre Co, Suzhou
-
Xiamen Xianglu Chemical Fibre Co, Xiamen
-
Zhejiang Anshun Pettechs Fibre Co, Fuyang
Vientiä harjoittavat tuottajat Intiassa
-
Bombay Dyeing and Manufacturing Co. Ltd, Mumbai
-
Ganesha Ecosphere Limited, Kanpur
-
Indo Rama Synthetics Ltd, Nagpur
-
Reliance Industries Limited, Mumbai
-
Polyfibre Industries Pvt. Ltd, Mumbai
Vientiä harjoittavat tuottajat Vietnamissa
-
Vietnam New Century Polyester Fibre Co Ltd, Halong City
-
Thai Binh Polyester Staple Fibre Joint Stock Company, Thai Thuy Town, Thai Binh Province and Hop Than Co. Ltd, Thai Binh City, Thai Binh Province (näistä käytetään yhdessä nimitystä ’Thai Binh Group’).
(42)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä väitti, että useimmat Kiinan tuottajista ovat alueellisesti keskittyneet kaakkoisrannikolla sijaitseviin Jiangsun ja Zhejiangin provinsseihin, eikä yksikään viidestä tarkastuskäynnistä tapahtunut kummassakaan näistä provinsseista. Tältä osin on syytä panna merkille, että Jiangsu Xinsu Chemical Fibre Co ja Jiangsu Huaxicun Co sijaitsevat Jiangsun provinssissa ja Zhejiang Anshun Pettechs Fibre sijaitsee Zhejiangin provinssissa. Näin ollen tämä väite hylättiin.
(43)
Lisäksi valituksen tekijä väitti, että kahta suurta kiinalaista tuottajaa - tuotantokapasiteetin mukaan tarkasteltuna - ei ollut sisällytetty otokseen. On muistettava, että kuten 16 ja 18 kappaleessa selitettiin, komissio valitsi otoksen perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti unioniin suuntautuvan viennin määrän perusteella ja valitsi tähän otokseen viisi yhteistyössä toiminutta vientiä harjoittavaa tuottajaa/tuottajaryhmää, joiden viennin määrä unioniin oli suurin. Pelkästään se, että Kiinassa on muitakin suuria polyesterikatkokuidun tuottajia, ei tee otoksen edustavuutta kyseenalaiseksi.
(44)
Valituksen tekijä esitti samanlaisen väitteen Vietnamin osalta ja totesi, että kaksi suurta vietnamilaista polyesterikatkokuidun tuottajaa jätettiin tutkimuksen ulkopuolelle. Kuten komissio selitti 32-34 kappaleessa, tutkimus kattoi kaikki vietnamilaiset tuottajat, jotka veivät polyesterikatkokuitua unioniin, ja kyselylomakkeeseen saatiin vastaukset kolmelta tuottajalta, jotka vastasivat lähes kaikesta polyesterikatkokuidun viennistä unioniin. Se, että Vietnamissa saattaa olla muita suuria polyesterikatkokuidun tuottajia, jotka eivät vie tarkasteltavana olevaa tuotetta unioniin, ei ole merkityksellistä yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien edustavuuden kannalta.
1.3 TUTKIMUSAJANJAKSO JA TARKASTELUJAKSO
(45)
Tukea ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän lokakuuta 2012 ja 30 päivän syyskuuta 2013 välisen ajan, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttava kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 2010 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
(46)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä huomautti tutkimusajanjakson pituudesta, jota se piti lyhyenä ja jonka se näin ollen katsoi ”vaikuttaneen haitallisesti” komission päätelmiin. Valituksen tekijä totesi, että 12 kuukauden ajanjaksossa ei oteta huomioon sitä, että unionin tuotannonalalle on väitetysti aiheutunut vahinkoa useiden vuosien ajan. Valituksen tekijä katsoi myös, että valituksessa lueteltuja tukia ei voitu riittävästi analysoida käyttämällä 12 kuukauden tutkimusajanjaksoa.
(47)
Vahinkoanalyysin osalta on muistettava, että komissio arvioi vuodet 2010, 2011 ja 2012 sekä tutkimusajanjakson, eikä vain tutkimusajanjakson 12:ta kuukautta, kuten valituksen tekijä totesi. Tuen määrittämisen osalta komissio valitsi harkintavaltaansa käyttäen ja perusasetuksen 5 ja 11 artiklan mukaisesti 12 kuukauden tutkimusajanjakson. Päätelmien ilmoittamiseen asti valituksen tekijä tai mikään muu asianomainen osapuoli ei esittänyt mitään huomautuksia tutkimusajanjakson pituudesta, joka ilmoitettiin vireillepanoilmoituksessa ja kyselylomakkeissa. Komissio katsoo, että 12 kuukauden tutkimusajanjakso on asianmukaisen pituinen, jotta voidaan varmistaa edustavat havainnot tutkimuksessa. Näin ollen tämä väite hylättiin.
1.4 ILMOITTAMINEN OSAPUOLILLE
(48)
Komissio ilmoitti 2 päivänä lokakuuta 2014 kaikille asianomaisille osapuolille niistä oleellisista seikoista ja huomioista, joiden perusteella se aikoi päättää menettelyn, ja kehotti asianomaisia osapuolia toimittamaan huomautuksia. Yhdeltä käyttäjien järjestöltä, valituksen tekijältä, yhdeltä kiinalaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta ja sen tytäryhtiöiltä, neljältä intialaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, Kiinan viranomaisilta sekä Vietnamin viranomaisilta saatiin huomautuksia. Komissio tarkasteli näitä huomautuksia ja otti ne tarpeen mukaan huomioon.
(49)
Käyttäjien järjestöltä saaduissa huomautuksissa käsiteltiin unionin etua, jota ei arvioitu, koska toimenpiteiden käyttöönotolle ei ole perusteita.
2. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
2.1 TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE
(50)
Tarkasteltavana oleva tuote on karstaamaton, kampaamaton tai muuten kehruuta varten käsittelemätön synteettinen polyesterikatkokuitu, joka on peräisin Kiinan kansantasavallasta, Intiasta tai Vietnamista, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’, ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 5503 20 00.
(51)
Tarkasteltavana olevaa tuotetta voidaan tuottaa joko käyttämällä PTA:ta (puhdistettua tereftaalihappoa) ja MEG:tä (monoetyleeniglykolia) tai käyttämällä kierrätetyistä PET-pulloista saatua rouhetta uusiopolyesterikatkokuitujen tuottamiseen. Tuotetta käytetään erittäin monenlaisissa sovelluksissa, esimerkiksi vaatteissa, asusteissa ja kalusteissa samoin kuin autoteollisuudessa, hygienia- ja lääketeollisuudessa sekä rakennusteollisuudessa.
2.2 SAMANKALTAINEN TUOTE
(52)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että seuraavilla tuotteilla on samat fyysiset, kemialliset ja tekniset perusominaisuudet sekä samat käyttötarkoitukset:
-
tarkasteltavana oleva tuote;
-
asianomaisten maiden kotimarkkinoilla tuotettu ja myyty tuote; sekä
-
unionin tuotannonalan unionissa tuottama ja myymä tuote.
(53)
Komissio päätti, että kyseiset tuotteet ovat näin ollen samankaltaisia tuotteita perusasetuksen 2 artiklan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
2.3 TUOTTEEN MÄÄRITELMÄÄ KOSKEVAT VÄITTEET
2.3.1 PTA/MEG:stä ja kierrätetyistä PET-pulloista valmistettu polyesterikatkokuitu
(54)
Kaksi viranomaistahoa ja yhden asianomaisen maan vientiä harjoittavia tuottajia edustava järjestö väittivät, että PTA/MEG:stä ja kierrätetyistä PET-pulloista valmistettua polyesterikatkokuitua olisi käsiteltävä kahtena eri tuotteena. Väite perustui käytetyn pääraaka-aineen eroihin, koska tietyntyyppisissä polyesterikatkokuiduissa käytetään PTA/MEG:tä ja toisissa taas kierrätetyistä PET-pulloista saatua rouhetta. Tähän liittyen merkittäviksi eroiksi mainittiin kustannukset ja myyntihinnat. Lisäksi väitettiin, että PTA/MEG:stä tai kierrätetyistä PET-pulloista valmistetun polyesterikatkokuidun laadussa on merkittäviä eroja, jotka vaikuttavat käyttöön ja sovelluksiin.
(55)
PTA/MEG:stä valmistettu polyesterikatkokuitu ja kierrätetyistä PET-pulloista valmistettu polyesterikatkokuitu ovat tosiaan kaksi polyesterikatkokuidun eri tuotelajia, jotka kuuluvat polyesterikatkokuidun määritelmän piiriin. Näillä kahdella tuotelajilla on kuitenkin samat fyysiset ja kemialliset perusominaisuudet ja käytännössä samat käyttötarkoitukset. On totta, että kaikki tuotelajit eivät ole keskenään vaihdettavissa, mutta aiemmissa tutkimuksissa ja tässä tutkimuksessa vahvistettiin, että eri tuotelajit ovat ainakin osittain vaihdettavissa keskenään ja niiden käyttötavat ovat päällekkäisiä. Tästä syystä väite hylättiin.
(56)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja toisti näkemyksensä, jonka mukaan kierrätettyjen PET-pullojen käyttö ja kierrätetyistä PET-pulloista saadun rouheen käyttö edellyttävät erilaista tuotantoprosessia ja kyseessä on kaksi eri raaka-ainetta. Sama osapuoli lisäsi vielä, että kierrätetyistä PET-pulloista tuotettujen polyesterikatkokuitujen kustannukset ja myyntihinnat sekä laatu ovat merkittävästi alemmat kuin ”normaalin polyesterikatkokuidun”. Komissio katsoo edelleen, että raaka-aine - olivatpa kyseessä sitten kierrätetyt PET-pullot tai kierrätetyistä PET-pulloista tehty rouhe - on käytännössä sama. PET-rouheeseen verrattuna PET-pulloja käytettäessä lisävaiheena on pullojen lajittelu ja pesu, jonka jälkeen pulloista tehdään rouhetta. Kaikki myöhemmät tuotantovaiheet ovat samoja. Lisäksi lopputuotteella on samat ominaisuudet, joskin eri laatuluokkia voi esiintyä, kuten tuotevalvontakoodit osoittavat. Eri laatuluokista johtuvat (mahdolliset) hintaerot tulevat näin olleen esiin myös tuotevalvontakoodissa. Näin ollen tämä väite hylättiin.
2.3.2 Peruspolyesterikatkokuitu ja erikoispolyesterikatkokuitu
(57)
Yksi viranomaistaho ja neljä vientiä harjoittavaa tuottajaa väittivät, että perus- ja erikoispolyesterikatkokuituja olisi käsiteltävä eri tuotteina niiden tuotantokustannusten, myyntihintojen ja käyttötarkoitusten erojen vuoksi. Lisäksi väitettiin, että unionin tuotannonala keskittyy tuotannossaan erikoispolyesterikatkokuituihin kun taas asianomaiset maat toimittavat pääasiassa peruspolyesterikatkokuituja.
(58)
Edellä 57 kohdassa kuvatun väitteen esittäneet viranomaiset ja neljä vientiä harjoittavaa tuottajaa eivät määritelleet, mitä ne tarkoittavat erikoispolyesterikatkokuiduilla.
(59)
Otokseen valittujen unionin tuottajien määrittelemiä erikoispolyesterikatkokuituja ovat polyesterin ja polyetyleenin yhdistelmästä tehdyt polyesterikatkokuidut hygieniatuotteissa käytettäväksi, värjätyt, erikoislujat, paloturvalliset sekä tekniseen käyttöön tarkoitetut polyesterikatkokuidut (kuten rakennusteollisuudessa käytettävät geotekstiilit ja kuitukankaat), polyesterikatkokuidut, jotka on määritetty, kehitetty ja räätälöity yhdessä asiakkaan kanssa tiettyyn käyttötarkoitukseen, sekä autoteollisuudessa käytettävät polyesterikatkokuidut (eritoten autojen näkyvät verhoilut, joiden värin on oltava yhdenmukainen).
(60)
Otokseen valittujen unionin tuottajien mukaan vakiopolyesterikatkokuidut kattavat ne polyesterikatkokuidut, joiden eritelmissä on enemmän joustoa.
(61)
Polyesterikatkokuitujen erikoislajin ja peruslajin ehdotetun määritelmän mukaisesti molemmilla tuotelajeilla on samat fyysiset, tekniset ja kemialliset perusominaisuudet. Eri tyyppien, luokkien tai laatujen olemassaolo ei sulje pois sitä mahdollisuutta, että niitä voidaan pitää yhtenä tuotteena. Peruspolyesterikatkokuidun mahdolliset käyttötarkoitukset vaikuttavat laajemmilta kuin erikoislajin, mutta erot eivät olleet riittävän suuria, jotta kuidut olisi voitu luokitella kahdeksi eri tuotteeksi. Vaikka polyesterikatkokuidun eri lajeilla on erilaisia ominaisuuksia, jotka vastaavat niiden erityisiä käyttötarkoituksia, niiden fyysiset perusominaisuudet sekä perussovellukset ja -käyttötarkoitukset ovat samat.
(62)
Lisäksi on selvennettävä, että tutkimusajanjakson aikana polyesterikatkokuidun erikoislajit eivät olleet unionin tuottajien tuottama peruslaji. Niiden osuus otokseen valittujen unionin tuottajien tuottamista kaikista polyesterikatkokuitujen lajeista oli noin 40 prosenttia niiden oman perus- ja erikoispolyesterikatkokuituja koskevan määritelmän mukaisesti.
(63)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen yksi vientiä harjoittava tuottaja totesi uudelleen, että perus- ja erikoispolyesterikatkokuidut eivät ole samankaltaisia tuotteita eikä niitä näin ollen voida tutkia yhdessä. Sama osapuoli huomautti, että erikoispolyesterikatkokuitujen lajin ja peruspolyesterikatkokuitujen lajin loppukäyttö, tuotantokustannukset ja myyntihinnat ovat erilaiset. Sen vuoksi se katsoi, että komissio oli epäonnistunut, koska se ei ollut tarkastellut näiden erikois- ja peruslajien kustannusten ja myyntihintojen eroja. Osapuolen mukaan oli epäselvää, miten tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuotantokustannukset ja myyntihinta on määritetty, ja se pyysi komissiota tutkimaan hintojen alittavuutta sen jälkeen, kun nämä erikois- ja peruslajit on erotettu toisistaan.
(64)
Komissio vahvistaa, että polyesterikatkokuituja myydään erilaisina tuotelajeina, joita käytetään kehruuta tai kuitukankaita varten. Polyesterikatkokuidut voivat esimerkiksi olla yksi- tai kaksikomponenttisia ja niillä voi olla eri teknisiä eritelmiä (esim. desitex, lujuus, kiilto, laatuluokka). Nämä eri ominaisuudet on otettu huomioon tuotevalvontakoodissa, josta komissio ei saanut mitään huomautuksia. On totta, että perus- ja erikoispolyesterikatkokuidut eivät ole keskenään vaihdettavissa kaikissa mahdollisissa sovelluksissa, mutta eri tuotelajit ovat ainakin osittain vaihdettavissa keskenään ja niiden käyttötavat ovat päällekkäisiä. Näiden tuotelajien fyysiset ja kemialliset ominaisuudet ja käyttötavat ovat käytännössä samat, kuten 61 kappaleessa kuvattiin ja kuten samaa tuotetta koskevissa aiemmissa menettelyissä on vahvistettu. Kaikki tuotelajit perustuvat samoihin raaka-aineisiin (PTA/MEG tai kierrätetty PET), joiden osuus on yli 60 prosenttia tuotantokustannuksista. Raaka-aineeseen voidaan sekoittaa lisäaineita tai lisäkomponentteja kuidun tiettyjen erityisominaisuuksien varmistamiseksi. Tuotevalvontakoodi kattaa raaka-aineiden alkuperän ja muut tekijät, joilla on vaikutusta tuotantokustannuksiin ja myyntihintoihin. Perus- ja erikoispolyesterikatkokuitujen tuotantoprosessissa ei kuitenkaan ole mitään merkittäviä eroja. Tämä voidaan nähdä otokseen valituista unionin tuottajista, joista yksikään ei tuottanut yksinomaan perus- tai erikoispolyesterikatkokuituja. Erikoispolyesterikatkokuiduista ei myöskään vaikuta olevan yhdenmukaista ja yhteisesti sovittua määritelmää. Esimeriksi jotkin unionin tuottajat pitävät hygieniatuotteissa käytettyä polyesterikatkokuitua (ks. 59 kappale) erikoislajina. Toisaalta useat käyttäjät ja eräs käyttäjien järjestö totesivat, että esimerkiksi kosteuspyyhkeissä käytettävä polyesterikatkokuitu on perustuotelaji, vaikkakin terveys- ja turvallisuussyistä olisi suositeltavampaa, että sitä ei ole tehty kierrätysmateriaalista. Jotkin unionin tuottajat pitävät lisäksi polyesterikatkokuidun lajeja, joilla on tiettyjä asiakaskohtaisia vaatimuksia (esim. tietty värjäys), erikoislajeina, vaikka nämä tuotelajit on saatettu tehdä täysin samassa tuotantoprosessissa ja niillä on samat tuotantokustannukset kuin muilla (perus)lajeilla. Sen vuoksi komissio ei voi käyttää perustana itse tehtyä luokittelua perus- ja erikoislajien välillä, ja näin ollen tämä väite hylätään.
2.3.3 Tuotteen määritelmästä esitetyt muut väitteet
(65)
Yksi käyttäjä ja yksi käyttäjien järjestö väittivät, että Kiinasta tuotu polyesterikatkokuitu on korkeampilaatuista kuin unionissa tuotettu. Yhden väitteen mukaan Kiinasta tulevat polyesterikatkokuidut eivät sisällä kovia polymeerin paloja. Toisessa väitteessä tuotiin esiin kiinalaisen polyesterikatkokuidun kirkkaus, kun taas unionissa tuotetun polyesterikatkokuidun todettiin sisältävän harmaita sävyjä, koska suurin osa unionissa tuotetusta polyesterikatkokuidusta on valmistettu kierrätetyistä PET-pulloista.
(66)
Ensimmäisestä väitteestä, jonka mukaan unionin polyesterikatkokuituun sisältyy kovia polymeerin paloja, ei esitetty mitään näyttöä. Muissa käyttäjien kannanotoissa ja käyttäjille toimitetun kyselylomakkeen vastauksissa on esitetty myös päinvastaista (eli unionin tuottajien tuottama polyesterikatkokuitu on yleensä korkeampilaatuista kuin asianomaisten maiden tuottama).
(67)
Kirkkautta koskevasta toisesta väitteestä voidaan todeta, että tutkimuksen aikana toimitetut tiedot vahvistavat, että PTA/MEG:stä valmistettu polyesterikatkokuitu on yleensä kirkkaampaa kuin kierrätetyistä PET-pulloista valmistettu (jos tuotantoprosessin aikana ei lisätä pigmenttiä eikä/tai kirkasteita). Molemmilla polyesterikatkokuidun lajeilla on kuitenkin samat fyysiset ja kemialliset perusominaisuudet ja käytännössä samat käyttötarkoitukset. On myös huomattava, että vahinkoa laskettaessa perusraaka-aine oli yksi tekijöistä, joka otettiin huomioon. Toisin sanoen kierrätetyistä PET-pulloista tehtyä tuotua polyesterikatkokuitua verrattiin vain unionissa tuotettuun kierrätetyistä PET-pulloista tehtyyn polyesterikatkokuituun. Samoin PTA:sta ja MEG:stä tehtyä tuotua polyesterikatkokuitua verrattiin vain unionissa tuotettuun PTA:sta ja MEG:stä tehtyyn polyesterikatkokuituun.
(68)
Eräs käyttäjien järjestö, vientiä harjoittava tuottaja ja viranomaistaho väittivät, että jatkokäyttäjät vaativat usein, että tuotteet on valmistettu asianomaisista maista (ja erityisesti Kiinasta) peräisin olevasta polyesterikatkokuidusta.
(69)
Tämän väitteen tueksi ei esitetty mitään näyttöä eikä tarkempia tietoja syistä, joiden vuoksi käyttäjät vaativat polyesterikatkokuituja asianomaisista kolmesta maasta (jos jatkokäyttäjät todella vaativat tätä).
(70)
Käyttäjien järjestö väitti erityisesti, että unionin autoteollisuus hyväksyy ainoastaan Kiinasta peräisin olevan polyesterikatkokuidun.
(71)
Se ei kuitenkaan esittänyt näyttöä väitteensä tueksi eikä osoittanut, että unionin autoteollisuus ei voi käyttää unionin tuottajien tuottamaa polyesterikatkokuitua. Todennetut tiedot osoittavat, että unionin tuottajat myyvät merkittäviä määriä polyesterikatkokuitua unionin autoteollisuudelle, mikä on väitteen kanssa ristiriidassa.
(72)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että sen valmistama polyesterikatkokuitu ja unionin tuottajien valmistama polyesterikatkokuitu, jotka molemmat on tehty kierrätetyistä PET-pulloista, ovat kuitenkin eri tuotteita. Kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan mukaan sen polyesterikatkokuitu on tuotettu (pääasiassa) kierrätetyistä PET-pulloista (ei rouheesta), ja se käyttää erilaista tuotantoprosessia ja eri raaka-aineita kuin polyesterikatkokuitujen tuottajat, jotka käyttävät kierrätetyistä PET-pulloista tehtyä rouhetta.
(73)
Myös tämä väite hylättiin, koska PET-pullot ja PET-pulloista saatu rouhe (eli rouheeksi murskatut PET-pullot) ovat sama raaka-aine, joskin hieman eri muodossa.
2.3.4 Päätelmät
(74)
Sen vuoksi pääteltiin, että kaikilla tutkimuksen piiriin kuuluvilla polyesterikatkokuidun lajeilla on samat fyysiset, tekniset ja kemialliset perusominaisuudet ja niiden käyttötarkoitukset ovat käytännössä samat.
3. TUET
3.1 KIINA
3.1.1 Yleistä
(75)
Valitukseen sisältyvien tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella tutkittiin seuraavia järjestelmiä, joissa Kiinan viranomaiset esitettyjen väitteiden mukaan olivat myöntäneet vientitukea:
A.
Valtion omistamien pankkien etuuskohtelun mukainen lainananto polyesterikatkokuitujen tuottajille ja viranomaisten harjoittama valtuuttaminen tai määrääminen yksityisiin pankkeihin nähden
B.
Valtion tarjoamat tavarat ja palvelut riittämättömänä pidettävää korvausta vastaan ja viranomaisten harjoittama valtuuttaminen tai määrääminen yksityisiin tavarantoimittajiin nähden
-
Valtion tarjoama PTA ja MEG riittämättömänä pidettävää korvausta vastaan;
-
Valtion tarjoama maa ja maankäyttöoikeudet riittämättömänä pidettävää korvausta vastaan;
-
Valtion tarjoama sähkö;
-
Edullisen veden tarjoamiseen liittyvä ohjelma.
C.
Tekstiilisektorin kehittämisavustukset ja korkotuet
-
Go Global -erityisrahasto;
-
Maatalouden, kevyen teollisuuden ja tekstiilituotteiden kaupanedistämisrahasto;
D.
Välittömiä veroja koskevat vapautus- ja helpotusohjelmat
-
Ulkomaisia (sijoitus)yhtiöitä koskevat tuloverovapautukset;
-
Osinkotuottojen tuloverovapautukset hyväksyttyjen kotimaisten yritysten välillä;
-
Tunnustettujen uuden ja huipputeknologian alan yritysten tuloverohelpotukset;
-
Tuloverohelpotukset erityistalousalueilla;
-
Vientiin suuntautuneiden yritysten tuloverohelpotukset;
-
Verohyvitykset kotimaassa tuotettujen laitteiden hankintahinnasta (enint. 40 prosenttia).
E.
Välillisiä veroja ja tuontitariffeja koskevat ohjelmat
-
Vapautukset alv:sta ja tuontitariffeista maahantuotujen laitteiden käyttöä varten;
-
Alv-hyvitykset Kiinassa valmistettuja laitteita ostaville FIE-yrityksille
F.
Muut alueelliset/provinssikohtaiset ohjelmat
-
Verovapautukset (ja muut vapautukset) Jiangsun provinssin kehittämisalueilla;
-
Changzhoun kaupungin verokannustimet;
-
Changzhoun kaupungin etuuskohteluun perustuvat vuokrat;
-
Zhejiangin provinssin vientikannustinohjelmat;
-
Zhejiangin provinssin teknologiseen innovointiin myönnettävät avustukset;
-
Vero- ja tullikannustimet Guangdongin provinssin kehittämisalueilla;
-
Guangdongin provinssin vientikannustimet;
-
Oikeuskulujen korvaukset Guangdongin provinssissa;
-
Ulkomaankaupan (erityis)rahasto-ohjelmat Guangdongin provinssissa;
-
Korkotuet teknologisen innovaation hankkeiden tueksi Guangdongin provinssissa;
-
Etuuskohteluun perustuva veroprosentti Shanghain provinssin kehittämisalueilla;
-
Etuuskohteluun perustuva infrastruktuuri Shanghain provinssissa;
-
Vientiin suuntautuneiden yritysten laina- ja veropolitiikka Shanghain provinssissa.
(76)
Komissio tutki kaikki valituksessa esitetyt tukijärjestelmät. Kustakin järjestelmästä tutkittiin, voitiinko perusasetuksen 3 artiklan sääntöjen nojalla vahvistaa, että siinä on kyse Kiinan viranomaisten antamasta taloudellisesta tuesta ja otokseen valituille vientiä harjoittaville tuottajille koituneesta edusta. Tutkimuksessa kävi ilmi, että tässä tapauksessa tutkituista järjestelmistä myönnetyt mahdolliset etuudet ovat alle perusasetuksen 14 artiklan 5 kohdassa (3) säädetyn vähimmäistason. Sen vuoksi ei pidetty tarpeellisena tehdä päätelmiä siitä, mahdollistavatko yksittäiset järjestelmät tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton.
Jäljempänä esitetään tarkempia tietoja järjestelmistä ja yksittäisten yritysten saamista etuuksista.
3.1.2 Erityiset järjestelmät
Järjestelmät, joita otokseen valitut kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät käyttäneet tutkimusajanjaksolla
(77)
Jäljempänä olevat järjestelmät ovat sellaisia, joita otokseen valitut kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat/tuottajaryhmät eivät käyttäneet tutkimusajanjaksolla, minkä vuoksi etuutta ei voitu vahvistaa.
-
PTA:n ja MEG:n tarjoaminen riittämättömänä pidettävää korvausta vastaan;
-
Valtion tarjoama sähkö riittämättömänä pidettävää korvausta vastaan;
-
Valtion tarjoama edullinen vesi riittämättömänä pidettävää korvausta vastaan:
-
Go Global -erityisrahasto;
-
Maatalouden, kevyen teollisuuden ja tekstiilituotteiden kaupanedistämisrahasto;
-
Ulkomaisia (sijoitus)yhtiöitä koskevat tuloverovapautukset;
-
Tunnustettujen uuden ja huipputeknologian alan yritysten tuloverohelpotukset;
-
Tuloverohelpotukset erityistalousalueilla;
-
Vientiin suuntautuneiden yritysten tuloverohelpotukset;
-
Verohyvitykset kotimaassa tuotettujen laitteiden hankintahinnasta (enint. 40 prosenttia);
-
Muut alueelliset/provinssikohtaiset ohjelmat.
(78)
PTA:n ja MEG:n tarjoamisesta riittämättömänä pidettävää korvausta vastaan valituksen tekijä väitti, että tietyt jatkojalostusyritykset ja -tuotteet ovat Kiinan viranomaisten valvonnassa, jotta ne voivat tarjota suotuisasti hinnoiteltuja tuotantopanoksia, etenkin PTA:ta ja MEG:tä, polyesterikatkokuidun tuottajille. Tällä perusteella polyesterikatkokuidun tuottajat saivat tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavaa tukea ostamalla valtion omistamilta yrityksiltä valtion tuottamaa PTA:ta ja MEG:tä alle markkinahintojen eli riittämättömänä pidettävää korvausta vastaan.
(79)
Tutkimuksessa kävi kuitenkin ilmi, että polyesterikatkokuidun kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat/tuottajaryhmät toivat suurimman osan PTA- ja MEG-panoksistaan tuottaakseen vientiin tarkoitettua polyesterikatkokuitua sisäisen jalostuksen järjestelmässä.
(80)
Näin ollen ei voitu vahvistaa, että otokseen valitut yritykset olisivat saaneet tukea tästä väitetystä ohjelmasta.
(81)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä huomautti, että komissio esitti osittaisen analyysin vain yhdestä tukijärjestelmästä, jota otokseen valitut kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät olleet käyttäneet tutkimusajanjaksolla (PTA/MEG:n tarjoaminen tuetuilla hinnoilla). Valituksen tekijä väitti tästä järjestelmästä, että tapa, jolla otos vahvistettiin, ja se, että eräs suuri polyesterikatkokuidun kiinalainen tuottaja ei kuulunut tutkimuksen piiriin, vaikuttivat tästä järjestelmästä saadun tuen määrittämiseen.
(82)
Kuten 16 ja 18 kappaleessa selitettiin, komissio valitsi tutkimuksessa yhteistyössä toimineista 23:sta kiinalaisesta vientiä harjoittavasta tuottajasta/tuottajaryhmästä otoksen, jossa oli viisi suurinta vientiä harjoittavaa tuottajaa/tuottajaryhmää ja jota pidettiin edustavana perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti. Se kiinalainen tuottaja, johon valituksen tekijä viittasi ja joka ei sisältynyt otokseen, ei vienyt polyesterikatkokuitua unioniin merkittäviä määriä tutkimusajanjaksolla. Sen vuoksi tämän tuottajan jättäminen otoksen ulkopuolelle ei vaikuttanut otoksen edustavuuteen, eikä sillä ollut merkittävää vaikutusta päätelmiin, jotka koskivat kyseistä tukijärjestelmää.
(83)
Komissio vahvistaa, että se pyysi tietoja ja vastauksia kaikista valitukseen sisältyvistä tukijärjestelmistä, myös niistä, jotka valituksen tekijä mainitsi päätelmistä ilmoittamisen jälkeen esittämissään huomautuksissa, mutta otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien/tuottajaryhmien ei havaittu käyttäneen näitä järjestelmiä. Komissio antoi 78 kappaleessa tarkempia tietoja PTA/MEG:n tarjoamisesta riittämättömänä pidettävää korvausta vastaan, koska se tuotiin valituksessa esiin järjestelmänä, josta on mahdollisesti myönnetty merkittävästi tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaa tukea.
Järjestelmät, joita otokseen valitut kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat käyttivät tutkimusajanjaksolla
3.1.3 Etuuskohteluun perustuvat lainat polyesterikatkokuituteollisuudelle
(84)
Valituksen tekijä väitti, että polyesterikatkokuidun tuottajat saavat etua matalista (tuetuista) lainan koroista poliittisin perustein toimivista pankeista ja valtio-omisteisista liikepankeista Kiinan viranomaisten politiikan perusteella, jonka mukaan tekstiiliteollisuuden ja kemiallisten kuitujen tuotannonalan kasvun ja kehityksen tukemiseksi annetaan taloudellista apua.
a) Oikeusperusta
(85)
Seuraavat Kiinan säännökset koskevat etuuskohtelun mukaista lainanantoa: Liikepankkeja koskeva Kiinan laki, jäljempänä ’pankkilaki’, lainoja koskevat yleiset säännöt, jotka Kiinan keskuspankki on pannut täytäntöön 28 päivänä kesäkuuta 1996, ja edellä mainittu valtioneuvoston päätös nro 40.
b) Tuen määrän laskeminen
(86)
Perusasetuksen 6 artiklan b alakohdan mukaan tällaisista etuuskohteluun perustuvista lainoista koituneeksi etuudeksi katsotaan niistä maksettujen korkojen määrän ja vastaavasta kaupallisesta lainasta, jonka yritys voisi saada markkinoilta, maksettavien korkojen määrän erotus. Komissio vahvisti markkinaviitekoron vertailukelpoisiin kaupallisiin lainoihin nähden.
(87)
Viitekorko muodostettiin laskennallisesti Kiinan korkoprosenttien perusteella, joita oikaistiin normaalien markkinariskien huomioon ottamiseksi (katsottiin, että kaikki yritykset Kiinassa sijoittuisivat korkeimpaan ”sijoituskelvottoman” luokkaan (Bloombergin BB), ja Kiinan keskuspankin normaaliin antolainauskorkoon sovellettiin preemiota, jota odotetaan sovellettavan tähän luokitukseen kuuluvien yritysten liikkeelle laskemiin joukkovelkakirjoihin).
(88)
Vientiä harjoittaville tuottajille/tuottajaryhmille koitunut etu on laskettu ottaen huomioon korkoprosenttien ero prosentteina kerrottuna jäljellä olevalla lainasummalla eli korolla, jota ei ole maksettu tutkimusajanjaksolla. Tämä määrä suhteutettiin sitten yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien kokonaismyynnin liikevaihtoon.
c) Päätelmät
(89)
Tästä järjestelmästä saaduksi eduksi vahvistettiin 0-0,50 prosenttia.
3.1.4 Maankäyttöoikeuksien tarjoaminen riittämättömänä pidettävää korvausta vastaan
a) Oikeusperusta
(90)
Maankäyttöoikeuksien myöntäminen kuuluu Kiinan kansantasavallan maanhallintalain ja omaisuutta koskevan lain piiriin.
b) Käytännön toteutus
(91)
Maanhallintalain 2 §:n mukaan kaikki maa on valtion omistamaa, koska Kiinan perustuslain ja asiaa koskevan lainsäädännön mukaan kaikki maa kuuluu kollektiivisesti Kiinan kansalle. Maata ei voi myydä, mutta maankäyttöoikeuksia voidaan myöntää lain mukaisesti. Valtion viranomaiset myöntävät näitä oikeuksia julkisten tarjouskilpailujen, hintanoteerausten tai huutokauppojen kautta.
c) Tutkimuksen havainnot
(92)
Yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat/tuottajaryhmät ovat ilmoittaneet tietoja hallussaan olevasta maasta sekä maankäyttöoikeuksia koskevista sopimuksista/todistuksista, mutta Kiinan viranomaiset eivät toimittaneet mitään tietoja maankäyttöoikeuksien hinnoittelusta.
d) Tuen määrän laskeminen
(93)
Koska päätelmänä oli, että Kiinan tilanne ei maankäyttöoikeuksien osalta perustu markkinoihin, vaikuttaa siltä, ettei Kiinassa ole saatavilla yksityisiä vertailuarvoja. Sen vuoksi Kiinan kustannusten tai hintojen oikaiseminen ei ole mahdollista. Näissä olosuhteissa katsotaan, että Kiinassa ei ole maamarkkinoita ja perusasetuksen 6 artiklan d alakohdan ii alakohdan mukaisesti ulkoisten vertailuarvojen käyttö etuuden mittaamista varten on perusteltua. Koska Kiinan viranomaiset eivät esittäneet ehdotuksia ulkoisesta vertailuarvosta, komission oli hyödynnettävä käytettävissä olevia tietoja asianmukaisen ulkoisen vertailuarvon vahvistamiseksi. Tältä osin pidettiin asianmukaisena käyttää viitearvona Taiwanin erilliseltä tullialueelta saatuja tietoja 94 kappaleessa esitetyistä syistä.
(94)
Komissio katsoo, että maan hinnat Taiwanissa tarjoavat parhaan likiarvon niistä Kiinan alueista, joilla yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat sijaitsevat. Suurin osa vientiä harjoittavista tuottajista on sijoittautunut Kiinan itäosaan kehittyneisiin maakuntiin, joissa BKT (bruttokansantuote) on korkea ja väestöntiheys suuri.
(95)
Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä lasketaan vastaanottajille tutkimusajanjaksolla koituneen edun perusteella. Vastaanottajille koitunut etu lasketaan ottaen huomioon kunkin yrityksen maankäyttöoikeuksista maksaman summan ja taiwanilaisen vertailuarvon perusteella normaalisti maksettavan summan välinen erotus.
(96)
Laskelmissaan komissio käytti Taiwanin osalta vahvistettua keskimääräistä maan hintaa neliömetriä kohti oikaistuna valuutan arvon heikkenemisellä ja BKT:n kehityksellä maankäyttöoikeuksia koskevien sopimusten tekopäivästä lukien. Teollisuuskäyttöön tarkoitetun maan hintoja koskevat tiedot saatiin Taiwanin talousministeriön teollisuusviraston verkkosivulta. Valuutan arvon heikkeneminen ja BKT:n kehitys laskettiin Taiwanin inflaatioasteen ja asukaskohtaisen BKT:n kehityksen perusteella nykyhintoina Yhdysvaltain dollareina (saatu Kansainvälisen valuuttarahaston IMF:n vuoden 2011 julkaisusta ”World Economic Outlook”). Perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti tuen määrä (osoittaja) on jaettu tutkimusajanjaksolle käyttäen tavanomaista teolliseen käyttöön tarkoitettujen maankäyttöoikeuksien käyttöaikaa Kiinassa; tämä käyttöaika on 50-70 vuotta. Tämä määrä suhteutettiin tämän jälkeen otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien tutkimusajanjakson kokonaismyynnin liikevaihtoon, koska tuki ei ole riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
e) Päätelmät
(97)
Tästä järjestelmästä saaduksi eduksi vahvistettiin 0,02-0,82 prosenttia.
3.1.5 Välittömiä veroja koskevat vapautus- ja helpotusohjelmat
3.1.5.1 Osinkotuottojen tuloverovapautukset hyväksyttyjen kotimaisten yritysten välillä
a) Oikeusperusta
(98)
Osinkotulojen verovapautuksen oikeusperustana ovat yritystuloverolain 25-26 § ja yritystuloverolain täytäntöönpanosääntöjen 83 §.
b) Käytännön toteutus
(99)
Tässä ohjelmassa on kyse tiettyjen yritysten eli muista kotimaisista yrityksistä osuuksia omistavien kotimaisten yritysten edullisesta verokohtelusta, joka toteutetaan vapautuksena veroista, jotka olisi maksettava tietyistä osingoista, bonuksista ja muista pääomainvestoinneista saatavista tuloista.
c) Tutkimuksen havainnot
(100)
Kahden otokseen valitun vientiä harjoittavan tuottajan/tuottajaryhmän tuloveroilmoituksessa on määrä, joka on vapautettu tuloverosta. Summa on esitetty kohdassa, joka koskee tukikelpoisten asukkaiden ja yritysten osinkoja, bonuksia ja muuta pääomasijoitustuloa tuloveroilmoituksen liitteen 5 ehtojen mukaisesti (vuotuinen ilmoitus verovapautuksista). Kyseiset yritykset eivät maksaneet lainkaan tuloveroa näistä summista.
d) Tuen määrän laskeminen
(101)
Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä lasketaan vastaanottajille tutkimusajanjaksolla koituneen edun perusteella. Tuensaajille koituneena etuna pidetään maksettavan kokonaisveron määrää, johon on sisällytetty muista kotimaisista yrityksistä saatu osinkotulo, josta on vähennetty määrä, joka tosiasiallisesti maksettiin osinkoverovapautuksen jälkeen. Tuen määrä (osoittaja) on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien tutkimusajanjakson kokonaismyynnin liikevaihtoon, koska tuki ei ole riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
e) Päätelmät
(102)
Tästä järjestelmästä saaduksi eduksi vahvistettiin 0-0,06 prosenttia.
3.1.6 Välillisiä veroja ja tuontitariffeja koskevat ohjelmat
3.1.6.1 Vapautukset arvonlisäverosta (alv) ja tuontitariffeista maahantuotujen laitteiden käyttöä varten
a) Oikeusperusta
(103)
Tämän ohjelman oikeusperustan muodostavat valtioneuvoston yleiskirje [Guo Fa N:o 37/1997] tuotujen laitteiden veropolitiikan mukauttamisesta, valtiovarainministeriön, tullihallinnon ja valtion verohallinnon ilmoitus nro 43 [2008], kansallisen kehittämis- ja uudistamiskomission NDRC:n ilmoitus nro 316 2006 (22 päivänä helmikuuta 2006) seikoista, jotka koskevat valtion kannustamiin kotimaisiin tai ulkomaisrahoitteisiin hankkeisiin liittyvän vahvistuskirjeen käsittelyä, sekä luettelo tuontitavaroista, joita ulkomaisrahoitteiset tai kotimaiset yritykset eivät voi tuoda tullivapaasti [2008].
b) Käytännön toteutus
(104)
Ohjelmasta myönnetään vapautus alv:sta ja tuontitariffeista ulkomaisrahoitteisten yritysten ja kotimaisten yritysten hyväksi näiden tuotannossaan käyttämän käyttöomaisuuden tuonnissa. Jotta vapautus myönnettäisiin, laitteet eivät saa olla tukikelvottomien laitteiden luettelossa ja vapautusta hakevan yrityksen on hankittava Kiinan viranomaisten tai kansallisen kehittämis- ja uudistamiskomission myöntämä valtion kannustamia hankkeita koskeva todistus asiaan sovellettavan investointeja, veroja ja tulleja koskevan lainsäädännön mukaisesti.
c) Tutkimuksen havainnot
(105)
Neljä otokseen valittua kiinalaista vientiä harjoittavaa tuottajaa/tuottajaryhmää ilmoitti saaneensa vapautuksen alv:stä ja tuontitariffeista maahantuotujen laitteiden osalta.
d) Tuen määrän laskeminen
(106)
Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä lasketaan vastaanottajille tutkimusajanjaksolla koituneen edun perusteella. Vastaanottajille koituneena etuna pidetään laitteiden tuonnin yhteydessä vapautettujen alv:n ja tullin määrää. Saatu etuus jaksotettiin laitteen käyttöiän perusteella yrityksen tavanomaisten kirjanpitomenettelyjen mukaisesti. Tuen määrä (osoittaja) on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien tutkimusajanjakson kokonaismyynnin liikevaihtoon, koska tuki ei ole riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
e) Päätelmät
(107)
Tästä järjestelmästä saaduksi eduksi vahvistettiin 0-0,45 prosenttia.
3.1.6.2 Alv-hyvitykset Kiinassa valmistettuja laitteita ostaville FIE-yrityksille
a) Oikeusperusta
(108)
Tämän ohjelman oikeusperustan muodostavat valtion verohallinnon yleiskirje nro 171 [1999] (20.9.1999) ulkomaisrahoitteisten yritysten ostamien kotimaassa valmistettujen laitteiden veronpalautusten hallintoa koskevien väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönotosta; valtiovarainministeriön ja valtion verohallinnon tiedonanto nro 176 [2008], jolla lopetetaan ulkomaisrahoitteisille yrityksille kotimaisten laitteiden oston yhteydessä annettavat veronpalautukset.
b) Käytännön toteutus
(109)
Tästä ohjelmasta saa etuutta alv-palautuksina, jotka maksetaan ulkomaisrahoitteisten yritysten ostamista kotimaassa tuotetuista laitteista. Laitteet eivät saa kuulua sellaisten laitteiden luetteloon, joille verovapautta ei myönnetä, eikä laitteen arvo saa ylittää ulkomaisrahoitteisen yrityksen investointien kokonaisrajaa, joka on määritelty kotimaassa tuotettujen laitteiden ostoja koskevissa hallinnollisissa toimenpiteissä.
c) Tutkimuksen havainnot
(110)
Kaksi otokseen valittua vientiä harjoittavaa tuottajaa/tuottajaryhmää toimitti tätä järjestelmää koskevia tarkempia tietoja, mukaan luettuna saadun etuuden määrä.
d) Tuen määrän laskeminen
(111)
Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä lasketaan vastaanottajille tutkimusajanjaksolla koituneen edun perusteella. Vastaanottajille koituneena etuna pidetään alv:n määrää, joka on korvattu kotimaassa tuotettujen laitteiden ostosta. Saatu etuus jaksotettiin laitteen käyttöiän perusteella tuotannonalan tavanomaisten menettelyjen mukaisesti.
e) Päätelmät
(112)
Tästä järjestelmästä saaduksi eduksi vahvistettiin 0-0,01 prosenttia.
3.1.7 Muut alueelliset/provinssikohtaiset ohjelmat
(113)
Tutkimuksessa vahvistettiin, että otokseen valitut yritykset eivät olleet saaneet mitään etuuksia 75 kappaleessa mainituista ohjelmista tutkimusajanjaksolla.
3.1.8 Tukien määrä
(114)
Perusasetuksen säännösten mukaisten tukien määrä arvo-osuutena ilmaistuna on kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien osalta 0,76-1,77 prosenttia.
(115)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä väitti, että ei ollut selvää, miten komissio laski tukimarginaalin vaihteluvälin. Kiinalaisten otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien/tuottajaryhmien aggregoitujen kokonaistukien vaihteluväli ilmoitettuna arvo-osuutena (ks. 114 kappale) edustaa viiden otokseen valitun kiinalaisen vientiä harjoittavan tuottajan/tuottajaryhmän alinta ja korkeinta tukimarginaalia.
3.1.9 Kiinaa koskevat päätelmät
(116)
Kun otetaan huomioon tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien vähimmäistasoiset määrät, Kiinasta peräisin olevan polyesterikatkokuidun tuonnissa ei pitäisi ottaa käyttöön toimenpiteitä. Päätelmänä on, että tutkimus olisi päätettävä Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan tuonnin osalta perusasetuksen 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
3.2 INTIA
3.2.1 Yleistä
(117)
Valitukseen sisältyvien tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella tutkittiin seuraavia järjestelmiä, joissa Intian viranomaiset esitettyjen väitteiden mukaan olivat myöntäneet vientitukea:
1)
Tärkeimmille markkinoille vientiä varten tarkoitettu järjestelmä (Focus Market Scheme)
2)
Tärkeimmille tuotteille tarkoitettu järjestelmä (Focus Product Scheme)
3)
Ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme)
4)
Tullinpalautusjärjestelmä (Duty Drawback Scheme)
5)
Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
6)
Vientiin suuntautuneiden yksikköjen ja erityistalousalueiden vero- ja tullivapautukset ja -vähennykset
7)
Vientiluottojärjestelmä (Export Credit Scheme)
8)
Tuloverosta vapautuksen järjestelmä (Income Tax Exemption Scheme)
9)
Viennin lisäämisen kannustinjärjestelmä (Incremental Exports Incentivisation Scheme)
10)
Tullittoman tuonnin lupajärjestelmä (Duty Free Import Authorisation Scheme)
11)
Markkinoiden kehittämisen tukijärjestelmä (Market Development Assistance Scheme) ja lainatakaukset
12)
Gujaratin osavaltion pääomasijoitusten kannustinjärjestelmä (Capital Investment Incentive Scheme)
13)
Gujaratin osavaltion myyntiverokannustinjärjestelmä ja sähköverosta vapauttamisen järjestelmä (Sales Tax Incentive Scheme and Electricity Duty Exemption Scheme)
14)
Länsi-Bengalin tukijärjestelmät - kannustimet ja verohelpotukset, mukaan lukien avustukset ja myyntiverovapautukset
15)
Maharashtran osavaltion kannustinjärjestelmä, mukaan luettuna sähköverosta vapautuksen järjestelmä ja teollisuuden edistämistuki.
Tukijärjestelmät, joita tutkimuksen kohteena olleet intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat käyttivät tutkimusajanjaksolla
(118)
Tutkimuksessa todettiin, että tarkastetut vientiä harjoittavat tuottajat saivat tutkimusajanjaksolla etuuksia seuraavista järjestelmistä:
1)
Focus Market -järjestelmä (FMS)
2)
Focus Product -järjestelmä (FPS)
3)
Tullinpalautusjärjestelmä (DDS)
4)
Ennakkolupajärjestelmä (AAS)
5)
Tullittoman tuonnin lupajärjestelmä (DFIA)
6)
Tuotantohyödykkeiden tuontia etuustullein koskeva järjestelmä (EPCGS)
7)
Maharashtran osavaltion kannustinjärjestelmä (PSI)
(119)
Edellä 118 kappaleen 1, 2, 4, 5 ja 6 alakohdassa mainitut järjestelmät perustuvat 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin (Foreign Trade Act 1992) nro 22/1992, jäljempänä ’ulkomaankauppalaki’. Ulkomaankauppalaissa Intian viranomaiset valtuutetaan antamaan vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevia tiedonantoja. Nämä tiedonannot esitetään tiivistelmänä ulkomaankauppapolitiikkaa koskevissa asiakirjoissa, jotka kauppaministeriö julkaisee viiden vuoden välein ja joita päivitetään säännöllisesti. Tämän tutkimuksen tutkimusajanjaksoon liittyvä ulkomaankauppa-asiakirja on ”Foreign Trade Policy 2009-2014”, jäljempänä ’FTP 09-14’. Lisäksi Intian viranomaiset esittelevät FTP 09-14 -asiakirjaan liittyviä menettelyjä käsikirjassa ”Handbook of Procedures, Volume I”, jäljempänä ’HOP I 09-14’. Myös kyseinen menettelykäsikirja saatetaan ajan tasalle säännöllisesti.
(120)
Edellä 118 kappaleessa olevan luettelon 3 alakohdassa esitetty DDS-järjestelmä perustuu vuoden 1962 tullilain 75 §:ään, vuoden 1944 keskusvalmisteverolain (Central Excise Act) 37 §:ään, vuoden 1994 rahoituslain 93A ja 94 §:ään sekä vuonna 1995 annettuihin tullien, valmisteverojen ja palveluverojen palautusjärjestelmää koskeviin sääntöihin. Palautustasot julkaistaan säännöllisesti.
(121)
Edellä 7 alakohdassa mainittu PSI-järjestelmä sisältyy Maharashtran osavaltion hallituksen kannustinjärjestelmään 2007, joka perustuu 30 päivänä maaliskuuta 2007 annettuun päätöslauselmaan nro PSI-1707/(CR-50)/IND-8.
3.2.2 Focus Market -järjestelmä (FMS)
a) Oikeusperusta
FMS:n yksityiskohtainen kuvaus sisältyy FTP 09-14:n kohtaan 3.14 sekä HOP I 09-14:n kohtaan 3.8.
b) Tukikelpoisuus
(122)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea kaikki valmistajaviejät ja kauppiasviejät.
c) Käytännön toteutus
(123)
Tässä järjestelmässä kaikkien tuotteiden vientiin, mukaan luettuna polyesterikatkokuitujen vienti, HOP I 09-14 -käsikirjan liitteessä 37(C) olevissa taulukoissa 1 ja 2 mainittuihin maihin voidaan myöntää tullihyvitystä, jonka suuruus on 3 prosenttia tuotteiden FOB-arvosta. Kaikkien tuotteiden vientiin HOP I 09-14 -käsikirjan liitteessä 37(C) olevassa taulukossa 3 mainittuihin maihin voidaan myöntää 1 päivästä huhtikuuta 2011 tullihyvitystä, jonka suuruus on 4 prosenttia tuotteiden FOB-arvosta. Järjestelmään eivät sisälly tietyntyyppiset vientitapahtumat, esimerkiksi tuotujen tai kauttakuljetettujen tavaroiden vienti, vientiin rinnastettavat toimitukset, palvelujen vienti sekä erityistalousalueilla toimivien yksikköjen ja vientiin suuntautuneiden yksikköjen viennin liikevaihto. Järjestelmään eivät myöskään kuulu tietyntyyppiset tuotteet, esimerkiksi timantit, jalometallit, malmit, viljat, sokeri sekä öljytuotteet.
(124)
FMS-järjestelmän tullihyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä, ja ne ovat voimassa 24 kuukautta hyvitykseen oikeuttavan todistuksen myöntämispäivästä. Niitä voidaan käyttää minkä tahansa myöhemmin tapahtuvan tuotantopanosten tai hyödykkeiden tuonnin tullien maksamiseen, tuotantohyödykkeet mukaan lukien.
(125)
Hyvitykseen oikeuttava todistus annetaan satamasta, josta tavarat on viety, sen jälkeen kun tavarat on lähetty. Intian viranomaiset eivät vaikuta tullihyvitysten myöntämiseen, kunhan hakija toimittaa viranomaisille kopiot kaikista asiaan liittyvistä vientiasiakirjoista (esim. vientitilauksesta, laskuista, lähetysasiakirjoista ja pankkitositteista).
(126)
Neljä tarkastettua vientiä harjoittavaa tuottajaa käytti järjestelmää tutkimusajanjakson aikana.
(127)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen kolme otokseen valittua intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että vaikka ne olisivat olleet oikeutettuja etuuteen, ne eivät olleet hakeneet sitä kaikkeen unioniin suuntautuvaan vientimyyntiin, eikä päätelmiä tämän etuuden hyödyntämisestä voida näin ollen tehdä. Ne myös väittivät, että FMS-järjestelmä liittyy maantieteellisesti maihin, jotka eivät kuulu unioniin, eikä se näin ollen mahdollista tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoa unionissa. Tarkastuskäynnillä vahvistettiin, että FMS-etuutta haettiin kolmansiin maihin suuntautuvaa vientiä varten, koska järjestelmä liittyy ensisijaisesti kolmansiin maihin suuntautuvaan vientiin. Kyseiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät kuitenkaan kyenneet kiistämään järjestelmän käytännön täytäntöönpanoa (ks. 123-125 kappale) tai sitä, että FMS-etuutta voidaan käyttää tarkasteltavana olevan tuotteen osalta eli FMS-järjestelmän mukaiset tullihyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä ja niitä voidaan käyttää minkä tahansa myöhemmin tapahtuvan tuotantopanosten tai hyödykkeiden tuonnin tullien maksamiseen, tuotantohyödykkeet mukaan lukien. Osapuoli ei varsinkaan voinut kiistää sitä, että FMS-järjestelmästä tukikelpoisiin kolmansiin maihin suuntautuvaa vientiä varten myönnettyjä tullihyvityksiä voidaan käyttää kompensoimaan tuontitulleja, jotka on maksettava unioniin vietyyn tarkasteltavana olevaan tuotteeseen sisältyvistä tuotantopanoksista.
(128)
Nämä etuudet kirjataan suoriteperusteisesti yrityksen tileihin päivänä, jona vienti tapahtuu, mikä osoittaa, että oikeus etuuteen syntyy vientitapahtuman hetkellä ja ettei ole mitään epäilyksiä siitä, että saatu tullihyvitys käytetään myöhemmin. Väite oli näin ollen hylättävä.
d) FMS-järjestelmää koskevat päätelmät
(129)
FMS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. FMS-tullihyvityksissä on kyse Intian viranomaisten antamasta taloudellisesta tuesta, sillä hyvitystä käytetään aikanaan tuontitullien maksamiseen, mikä vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi FMS-tullihyvityksestä koituu etua viejälle, koska se lisää tämän maksuvalmiutta.
(130)
Lisäksi FMS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuvainen, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja mahdollistaa tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton.
(131)
Järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i alakohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tarkkojen edellytysten mukainen. Viejää ei velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään tullitta tuotuja tavaroita tuotantoprosessissa, eikä hyvityksen määrää lasketa tosiasiallisesti käytettyjen tuotantopanosten perusteella. Käytössä ei ole mitään järjestelmää tai menettelyä, jonka avulla voitaisiin tarkistaa, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa tai onko tuontitulleja palautettu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetulla tavalla. Viejä voi saada FMS-järjestelmän edut, vaikkei se toisi maahan lainkaan tuotantopanoksia. Edun saamiseen riittää pelkästään se, että asianomainen viejä vie tavaroita, eikä sen tarvitse osoittaa, että tuotantopanoksia on tuotu maahan. Näin ollen myös viejät, jotka hankkivat kaikki tuotantopanoksensa kotimarkkinoilta eivätkä tuo maahan mitään tuotantopanoksina käytettäviksi kelpaavia tuotteita, voivat saada FMS-järjestelmän etuuksia. Viejä voi käyttää FMS-tullihyvityksiä tuodakseen tuotantohyödykkeitä, vaikkakaan tuotantohyödykkeet eivät kuulu tällaisten sallittujen tullinpalautusjärjestelmien piiriin, kuten perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa säädetään, koska niitä ei kuluteta vientituotteiden tuotannossa.
e) Tuen määrän laskeminen
(132)
Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin sen edun perusteella, joka vastaanottajalle todettiin koituneen tutkimusajanjakson aikana, siten kuin yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja oli sen kirjannut suoriteperusteisena tulona tileihin vientihetkellä. Tuen määrä (osoittaja) on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tutkimusajanjakson viennin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(133)
Tämän järjestelmän osalta kyseisille neljälle yritykselle vahvistetut tukiprosentit tutkimusajanjaksolla olivat 0,15; 0,19; 0,42 ja 0,63 prosenttia.
3.2.3 Focus Product -järjestelmä (FPS)
a) Oikeusperusta
(134)
Järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdissa 3.15-3.17 ja HOP I 09-14-käsikirjan luvuissa 3.9-3.11.
b) Tukikelpoisuus
(135)
FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdan 3.15.2 mukaan HOP I 09-14 -käsikirjan lisäyksessä 37D mainittujen tuotteiden viejät ovat tukikelpoisia.
c) Käytännön toteutus
(136)
HOP I 09-14 -käsikirjan lisäyksessä 37D olevassa luettelossa mainittujen tuotteiden viejä voi hakea FPS-tullihyvitysoikeutta, joka vastaa kahdesta viiteen prosenttia viennin FOB-arvosta. Tarkasteltavana oleva tuote luetellaan lisäyksessä 37D olevassa taulukossa 1, ja siihen voidaan soveltaa 2 prosentin tullihyvitystä.
(137)
FPS on viennin jälkeinen järjestelmä eli yrityksen on tämän järjestelmän eduista hyötyäkseen harjoitettava tavaroiden vientiä. Yritys tekee on-line-hakemuksen asiasta vastaavalle viranomaiselle ja toimittaa samalla jäljennökset vientitilauksista ja laskuista, pankkitositteen hakumaksujen suorituksesta, jäljennöksen lähetysasiakirjoista, maksun saantia koskevasta pankkitositteesta tai todistuksen ulkomailta tulleesta rahalähetyksestä, jos välittäjäpankkeja ei ole käytetty. Tapauksissa, joissa alkuperäiset lähetysasiakirjat ja/tai pankkitositteet on toimitettu jonkin muun järjestelmän tukihakemuksen yhteydessä, yritys voi toimittaa yrityksen itsensä varmentamia jäljennöksiä, joihin merkitään, mille viranomaiselle alkuperäiset asiakirjat on toimitettu. FPS-hyvityksiä koskeva on-line-hakemus voi kattaa enintään 50 lähetysasiakirjaa.
(138)
Intian kirjanpitonormien mukaisesti FPS-hyvitykset on vientivelvoitteen täytyttyä mahdollista kirjata tileihin suoriteperusteisena tulona. Näitä hyvityksiä voidaan käyttää minkä tahansa tuotteiden - paitsi tuotantohyödykkeiden ja tuontirajoitusten piiriin kuuluvien hyödykkeiden - myöhemmin tapahtuvan tuonnin tullien maksamiseen. Hyvityksiä käyttäen tuodut tavarat voidaan myydä kotimarkkinoilla (jolloin niihin sovelletaan liikevaihtoveroa) tai käyttää muutoin. FPS-hyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä ja voimassa 24 kuukauden ajan niiden myöntämisestä.
(139)
Kaikki viisi tarkastettua vientiä harjoittavaa tuottajaa käyttivät järjestelmää tutkimusajanjakson aikana.
(140)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen kolme otokseen valittua intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että vaikka ne olivat oikeutettuja etuuteen, ne eivät olleet hakeneet sitä kaikkeen vientimyyntiin, eikä päätelmiä tämän etuuden hyödyntämisestä voida näin ollen tehdä. Kyseiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät kuitenkaan kyenneet kiistämään järjestelmän käytännön täytäntöönpanoa (ks. 123-125 kappale) tai sitä, että FPS-etuutta voidaan käyttää tarkasteltavana olevan tuotteen osalta eli FPS-järjestelmän mukaiset tullihyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä ja niitä voidaan käyttää minkä tahansa myöhemmin tapahtuvan tuotantopanosten tai hyödykkeiden tuonnin tullien maksamiseen, tuotantohyödykkeet mukaan lukien. Nämä etuudet kirjataan siis suoriteperusteisesti yrityksen tileihin päivänä, jona vienti tapahtuu, mikä osoittaa, että oikeus etuuteen syntyy vientitapahtuman hetkellä ja ettei ole mitään epäilyksiä siitä, että saatu tullihyvitys käytetään myöhemmin.
d) FPS-järjestelmää koskevat päätelmät
(141)
FPS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. FPS-hyvityksissä on kyse Intian viranomaisten taloudellisesta tuesta, sillä hyvitystä käytetään aikanaan tuontitullien maksamiseen, mikä vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi FPS-hyvityksestä koituu etua viejälle, koska se lisää tämän maksuvalmiutta.
(142)
Lisäksi FPS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaa tukea.
(143)
Järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna verojen ja maksujen palautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä, koska se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevassa i kohdassa, liitteessä II (palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) ja liitteessä III (korvaavien tuotantopanosten palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) vahvistettujen sääntöjen mukainen. Viejää ei velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään tullitta tuotuja tavaroita tuotantoprosessissa, eikä hyvityksen määrää lasketa tosiasiallisesti käytettyjen tuotantopanosten perusteella. Käytössä ei myöskään ole mitään järjestelmää tai menettelyä, jonka avulla voitaisiin tarkistaa, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa tai onko tuontitulleja palautettu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i kohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetulla tavalla. Viejä voi saada FPS-järjestelmän edut, vaikkei se toisi maahan lainkaan tuotantopanoksia. Edun saamiseen riittää pelkästään se, että asianomainen viejä vie tavaroita, eikä sen tarvitse osoittaa, että tuotantopanoksia on tuotu maahan. Näin ollen myös viejät, jotka hankkivat kaikki tuotantopanoksensa kotimarkkinoilta eivätkä tuo maahan mitään tuotantopanoksina käytettäviksi kelpaavia tuotteita, voivat saada FPS-järjestelmän mukaisia etuja.
e) Tuen määrän laskeminen
(144)
Perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaan tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todetaan koituneen tutkimusajanjakson aikana. Tässä yhteydessä katsottiin, että etu koituu vastaanottajalle sillä hetkellä, kun vientitapahtuma suoritetaan järjestelmän mukaisesti. Kyseisellä hetkellä Intian viranomaisten on siis luovuttava tulleista, ja tämä luopuminen on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua taloudellista tukea. Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa tuen myöntämiseen sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat antaneet viennin lähetysasiakirjan, josta muun muassa käy ilmi kyseiselle vientitapahtumalle myönnettävä FPS-hyvitys. Edellä esitetyn perusteella on asianmukaista pitää FPS-järjestelmästä saatuna etuna järjestelmän mukaisista vientitapahtumista tutkimusajanjakson aikana hankittujen hyvitysten summaa.
(145)
Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin näin määritellyistä hyvityksistä, jos oli esitetty perusteltu pyyntö, ja näin saatiin tuen määrä (osoittaja). Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkimusajanjakson kokonaisviennin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(146)
Tämän järjestelmän mukaiset tuet viidelle asianomaiselle yritykselle olivat tutkimusajanjaksolla 1,59; 1,75; 1,77; 1,85 ja 1,95 prosenttia.
3.2.4 Tullinpalautusjärjestelmä (Duty Drawback Scheme, DDS)
a) Oikeusperusta
(147)
DDS-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus sisältyy vuonna 1995 annettuihin tullien ja valmisteverojen palautusjärjestelmää koskeviin sääntöihin, sellaisina kuin ne ovat muutettuna myöhemmillä tiedonannoilla.
b) Tukikelpoisuus
(148)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea kaikki valmistajaviejät ja kauppiasviejät.
c) Käytännön toteutus
(149)
Tukikelpoinen viejä voi hakea palautuksia, jotka lasketaan prosenttiosuutena järjestelmän mukaisesti vietyjen tuotteiden FOB-arvosta. Intian viranomaiset ovat vahvistaneet tällaiset palautusprosenttiosuudet useille tuotteille, myös tarkasteltavana olevalle tuotteelle. Ne määritetään tuotteen valmistuksessa tuotantopanoksina käytettyjen materiaalien keskimääräisen määrän tai arvon ja tuotantopanoksista maksettujen keskimääräisten tullien perusteella. Niitä sovelletaan riippumatta siitä, onko tuontitulleja tosiasiallisesti maksettu. Tarkasteltavana olevan tuotteen DDS-prosentti tutkimusajanjaksolla oli FOB-arvosta 3 prosenttia 9 päivään lokakuuta 2012 asti, 2,1 prosenttia 10 päivän lokakuuta 2012 ja 20 päivän syyskuuta 2013 välillä ja 1,7 prosenttia 21 päivästä syyskuuta 2013.
(150)
Jotta yritys voi saada etuutta tästä järjestelmästä, sen on harjoitettava vientiä. Kun lähetystä koskevat yksityiskohtaiset tiedot syötetään tullin serverille (ICEGATE), tämä tarkoittaa, että vienti tapahtuu DDS-järjestelmän mukaisesti, ja DDS-summa vahvistetaan peruuttamattomasti. Kun varustamo on tehnyt yleisen vienti-ilmoituksen (Export General Manifest, EGM) ja tulli on verrannut asiakirjaa lähetysasiakirjaan ja hyväksynyt sen, kaikki palautussumman maksun hyväksymisen edellytykset täyttyvät ja se voidaan maksaa joko suoraan viejän pankkitilille tai sekkinä.
(151)
Viejän on esitettävä näyttö viennin toteutumisesta pankkitositteella (Bank Realisation Certificate, BRC). Asiakirja voidaan antaa sen jälkeen kun palautussumma on maksettu, mutta Intian viranomaiset perivät maksetun summan takaisin, jos viejä ei toimita BRC-tositetta annetussa määräajassa.
(152)
Palautussumma voidaan käyttää mihin tarkoitukseen hyvänsä.
(153)
Intian kirjanpitonormien mukaisesti tullinpalautussummat on vientivelvoitteen täytyttyä mahdollista kirjata tileihin suoriteperusteisena tulona.
(154)
Kaksi tarkastettua vientiä harjoittavaa tuottajaa käytti DDS-järjestelmää tutkimusajanjakson aikana.
d) DDS-järjestelmää koskevat päätelmät
(155)
DDS-järjestelmästä myönnetään perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. Nk. tullipalautuksessa on kyse Intian viranomaisten taloudellisesta tuesta, koska siinä Intian viranomaiset suorittavat varojen suoran siirron. Tullinpalautuksesta koituu myös etua viejälle, koska se lisää tämän maksuvalmiutta ehdoilla, jotka eivät päde markkinoilla.
(156)
Vientiin sovellettavan tullinpalautuksen prosenttiosuuden määrittävät Intian viranomaiset tuotekohtaisesti. Vaikka tukeen viitataan tullinpalautuksena, järjestelmää ei kuitenkaan voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Viejille suoritettu käteismaksu ei liity raaka-aineiden tuontitullien tosiasiallisiin maksuihin, eikä se ole tullihyvitys raaka-aineiden aiemman tai tulevan tuonnin tuontitullien korvaamiseksi.
(157)
Tämä vahvistetaan Intian viranomaisten yleiskirjeessä nro 24/2001, jossa selvästi todetaan, että tullinpalautusprosentti ei liity tosiasialliseen tuotantopanosten käyttötapaan eikä tietyn viejän tai yksittäisten lähetysten tuotantopanoksiin kohdistuneisiin tosiasiallisiin kustannuksiin, ja ohjeistetaan alueviranomaisia, että toimivaltaisten paikallislaitosten ei pitäisi vaatia mitään näyttöä tuoduista tai kotimarkkinoilta hankituista tuotantopanoksista maksetuista tulleista viejien esittämän palautushakemuksen yhteydessä.
(158)
Intian viranomaisten suorana varojen siirtona suorittamaa maksua viejille vientitapahtuman jälkeen on pidettävä Intian viranomaisten suorana tukena, joka on vientituloksesta riippuvainen, minkä vuoksi sen katsotaan olevan perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti erityistä ja tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaa tukea.
(159)
Edellä esitetyn perusteella päätellään, että DSS mahdollistaa tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton.
e) Tuen määrän laskeminen
(160)
Perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaan tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todetaan koituneen tutkimusajanjakson aikana. Tässä yhteydessä katsottiin, että etu koituu vastaanottajalle sillä hetkellä, kun vientitapahtuma suoritetaan järjestelmän mukaisesti. Kyseisellä hetkellä Intian viranomaisten on siis maksettava palautussumma, mikä on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettua taloudellista tukea. Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa tuen myöntämiseen sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat antaneet viennin lähetysasiakirjan, josta muun muassa käy ilmi kyseiselle vientitapahtumalle myönnettävä palautussumma. Edellä mainitun perusteella on asianmukaista pitää DDS-järjestelmästä saatua etua järjestelmän mukaisista vientitapahtumista tutkimusajanjakson aikana saatujen palautusten summana.
(161)
Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen viennin liikevaihtoon (nimittäjä) tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(162)
Edellä esitetyn perusteella tämän järjestelmän osalta kahdelle asianomaiselle yritykselle vahvistetut tukiprosentit olivat tutkimusajanjaksolla 0,24 ja 2,12 prosenttia.
3.2.5 Ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme, AAS)
a) Oikeusperusta
(163)
Järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FTP 09-14 -asiakirjan kohdissa 4.1.1-4.1.14 ja HOP I 09-14 -käsikirjan luvuissa 4.1-4.30.
b) Tukikelpoisuus
(164)
AAS koostuu kuudesta alajärjestelmästä, jotka kuvaillaan tarkemmin 165 kappaleessa. Alajärjestelmät eroavat toisistaan muun muassa tukikelpoisuuden perusteella. Tosiasiallisen maastaviennin AAS-tukea ja vuotuisten tarpeiden mukaista AAS-tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin. Lopulliselle viejälle tavaraa toimittavat valmistajaviejät voivat saada välituotetoimituksiin tarkoitettua AAS-tukea. Pääurakoitsijat, jotka toimittavat tavaraa FTP 09-14 -asiakirjan kohdassa 8.2 mainituille vientiin rinnastettavaa toimintaa harjoittaville tahoille, kuten vientiin suuntautuneille yksiköille, voivat saada vientiin rinnastettavan toiminnan AAS-tukea. Valmistajaviejille tavaraa toimittavat välitoimittajat voivat saada vientiin rinnastettavan toiminnan tukea ennakkoluovutusta sekä kotimaisia rembursseja ja vastarembursseja koskevista AAS-alajärjestelmistä.
c) Käytännön toteutus
(165)
Ennakkolupia voidaan myöntää seuraaviin:
a)
Tosiasiallinen vienti: Tämä on alajärjestelmistä tärkein. Siinä voidaan tuoda tuotantopanoksia tullitta tietyn vientituotteen valmistukseen. Tosiasiallisella viennillä tarkoitetaan tässä yhteydessä sitä, että vientituote on vietävä Intian alueelta. Lisenssissä mainitaan tuonnin tullihelpotukset ja vientivelvoitteet sekä vientituotteen tyyppi.
b)
Vuotuiset tarpeet: Vuotuisia tarpeita koskevia lupia ei ole liitetty tiettyyn vientituotteeseen, vaan laajempaan tuoteryhmään (esimerkiksi kemialliset tuotteet ja niihin liittyvät tuotteet). Lisenssinhaltija voi (aiemman viennin mukaan määräytyvään tiettyyn enimmäisarvoon saakka) tuoda tullitta tuotantopanoksia, joita käytetään minkä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvan tuotteen valmistukseen. Se voi viedä mitä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvaa valmista tuotetta, jonka valmistukseen on käytetty kyseisiä tullitta tuotuja aineksia.
c)
Välituotetoimitukset: Tämä alajärjestelmä kattaa tapaukset, joissa kaksi valmistajaa aikoo tuottaa yhtä vientituotetta jakamalla tuotantoprosessin keskenään. Valmistajaviejä, joka tuottaa välituotteen, voi tuoda tullitta tuotantopanosmateriaaleja ja saada tähän välituotetoimituksiin tarkoitettua AAS-tukea. Lopullinen viejä saattaa valmistuksen loppuun, ja sillä on velvollisuus viedä valmis tuote.
d)
Vientiin rinnastettava toiminta: Tässä alajärjestelmässä pääurakoitsija voi tuoda tullitta tuotantopanoksia, joita tarvitaan sellaisten tuotteiden valmistukseen, joita myydään vientitavaroihin rinnastettavina tuotteina FTP 09-14 -asiakirjan kohdan 8.2 alakohdissa b-f, g, i ja j mainituille asiakasryhmille. Intian viranomaisten mukaan vientiin rinnastettavalla toiminnalla tarkoitetaan sellaisia liiketoimia, joissa toimitetut tavarat eivät poistu maasta. Eräitä toimituksia pidetään vientiin rinnastettavina edellyttäen, että tavarat on valmistettu Intiassa, esimerkiksi tavaratoimituksia vientiin suuntautuneille yksiköille tai erityistalousalueille sijoittautuneille yrityksille.
e)
Ennakkoluovutusasiakirjat (Advance Release Order, ARO): Ennakkolisenssin haltija, joka aikoo suoran tuonnin sijasta hankkia tuotantopanokset kotimarkkinoilta, voi halutessaan käyttää niiden hankkimiseen ARO-asiakirjoja. Tällöin ennakkoluvat vahvistetaan ARO-asiakirjoiksi ja siirretään kotimaiselle toimittajalle niissä eriteltyjen tuotantopanosten toimituksen yhteydessä. ARO-asiakirjat oikeuttavat kotimaisen toimittajan tiettyihin vientiin rinnastettavassa toiminnassa myönnettäviin etuihin, joita selostetaan FTP 09-14 -asiakirjan kohdassa 8.3, ts. välitoimituksia tai vientiin rinnastettavaa toimintaa koskevan AAS-järjestelmän soveltamiseen, vientiin rinnastettavan toiminnan palautusjärjestelyihin ja lopullisen valmisteveron palautukseen. ARO-järjestelmässä verot ja tullit palautetaan tuotteen toimittajalle eikä lopulliselle viejälle tullinpalautusjärjestelmässä. Verot/tullit voidaan palauttaa sekä kotimarkkinoilta hankittuja että tuotuja tuotantopanoksia käytettäessä.
f)
Kotimaiset remburssit ja vastaremburssit: Myös tämä alajärjestelmä koskee kotimarkkinatoimituksia ennakkoluvan haltijalle. Ennakkoluvan haltija voi pyytää pankilta kotimaisen remburssin avaamista kotimaisen toimittajan hyväksi. Pankki kirjaa lupaan suorassa tuonnissa ainoastaan sellaisten tavaroiden arvon ja määrän, jotka on hankittu kotimarkkinoilta tuonnin sijaan. Kotimainen toimittaja on oikeutettu tiettyihin vientiin rinnastettavassa toiminnassa myönnettäviin etuihin, joita selostetaan FTP 09-14 -asiakirjan kohdassa 8.3, ts. välitoimituksiin tai vientiin rinnastettavaa toimintaa koskevan AAS-järjestelmän soveltamiseen, vientiin rinnastettavan toiminnan palautusjärjestelyihin ja lopullisen valmisteveron palautukseen.
(166)
Kolme tarkastettua yritystä sai tutkimusajanjaksolla AAS-järjestelmästä etuja, jotka liittyivät tarkasteltavana olevaan tuotteeseen. Nämä yritykset käyttivät edellä mainittuja alajärjestelmiä a, d ja e. Sen vuoksi ei ole tarpeen määrittää tasoitustoimenpiteiden soveltamisen mahdollisuutta muiden, käyttämättömien alajärjestelmien suhteen.
(167)
Intian viranomaisten suorittamien tarkastusten helpottamiseksi ennakkoluvan haltija on laissa velvoitettu tekemään määrämuotoisen totuudenmukaisen ja asianmukaisen selvityksen tullitta tuotujen/kotimarkkinoilta hankittujen tuotteiden kulutuksesta ja käytöstä (HOP I 09-14 -käsikirjan luvut 4.26 ja 4.30 ja lisäys 23) eli pitämään rekisteriä todellisesta kulutuksesta. Tämä rekisteri on tarkastettava ulkopuolisen laillistetun tilintarkastajan/määrä- ja kustannuslaskijan toimesta, joka antaa todistuksen, jossa todetaan, että määrätyt rekisterit ja asiaankuuluva kirjanpito on tutkittu ja että lisäyksen 23 mukaisesti toimitetut tiedot ovat totuudenmukaiset ja paikkansapitävät kaikissa suhteissa.
(168)
Siltä osin kuin on kyse AAS-järjestelmän käytöstä tosiasialliseen maastavientiin (ks. 165 kappaleen a alakohta), kuten kaksi tarkastettua yritystä teki tutkimusajanjaksolla, Intian viranomaiset määräävät sekä tuonnin tullihelpotusten että vientivelvoitteiden määrän ja arvon, ja ne kirjataan ennakkolupaan. Lisäksi vienti- ja tuontihetkellä viranomaiset kirjaavat vastaavat tapahtumat ennakkolupaan. Intian viranomaiset päättävät tämän järjestelmän mukaisesti tapahtuvan tuonnin määrän niin sanottujen SION-vakionormien perusteella; nämä normit ovat olemassa useimmista tuotteista, niin myös tarkasteltavana olevasta tuotteesta.
(169)
Tuodut tuotantopanokset eivät ole siirrettävissä, ja ne on käytettävä tietyn vientituotteen valmistamiseen. Vientivelvoite on täytettävä lisenssin antamisen jälkeen ennalta määrätyssä määräajassa (24 kuukauden määräaika, jota voidaan pidentää kahdesti kuudella kuukaudella).
(170)
Tutkimuksessa vahvistettiin, että Intian viranomaisten määräämiä tarkastusvaatimuksia ei noudatettu käytännössä.
(171)
Vain toinen tarkastetuista yrityksistä, joka käytti tätä alajärjestelmää, piti tuotanto- ja kulutuskirjanpitoa. Kulutuskirjanpidosta ei kuitenkaan voitu tarkistaa, mitä tuotantopanoksia kulutettiin viedyn tuotteen tuotannossa ja missä määrin. Edellä tarkoitettujen tarkastusvaatimusten osalta yrityksissä ei pidetty sellaista kirjanpitoa, jonka avulla voitaisiin todistaa, että kulutuskirjanpito tarkastettiin ulkoisesti. Yhteenvetona voidaan todeta, etteivät tutkitut viejät kyenneet osoittamaan, että asiaankuuluvia FT-policy-asiakirjan vaatimuksia olisi noudatettu.
(172)
Siltä osin kuin on kyse AAS-järjestelmän käytöstä ARO-asiakirjojen osalta (ks. 165 kappaleen e alakohta), kuten yksi tarkastettu yritys teki tutkimusajanjaksolla, järjestelmän mukaisesti sallitun tuonnin määrä lasketaan prosenttiosuutena vietyjen lopputuotteiden määrästä. Ennakkolisensseissä sallittu tuonti ilmaistaan joko tuontiyksikköjen määränä tai arvona. Kummassakin tapauksessa sallittujen tullittomien hankintojen määrät vahvistetaan valtaosalle tuotteista - myös tässä tutkimuksessa tarkasteltavana olevalle tuotteelle - SION-arvojen perusteella. Ennakkolisensseissä eritellyt tuotantopanokset ovat asianomaisen viedyn lopputuotteen tuotannossa käytettyjä panoksia.
(173)
Ennakkolisenssin haltija, joka aikoo suoran tuonnin sijasta hankkia tuotantopanokset kotimarkkinoilta, voi halutessaan käyttää niiden hankkimiseen ARO-asiakirjoja. Tällöin ennakkolisenssit katsotaan ARO:iksi, ja ne annetaan toimittajalle niissä eriteltyjen tuotantopanosten toimittamisen yhteydessä. ARO:t oikeuttavat toimittajan tiettyihin viejälle tavallisesti tarkoitettuihin etuihin, kuten tullien ja lopullisen valmistusveron palautukseen.
(174)
Tutkimuksessa vahvistettiin, että Intian viranomaisten määräämiä tarkastusvaatimuksia ei noudatettu käytännössä.
(175)
Siltä osin kuin on kyse AAS-järjestelmän käytöstä vientiin rinnastettaviin toimituksiin (ks. 165 kappaleen d alakohta), kuten yksi tarkastettu yritys teki tutkimusajanjaksolla, Intian viranomaiset määräävät sekä tuonnin tullihelpotusten että vientivelvoitteiden määrän ja arvon, ja ne kirjataan lupaan. Lisäksi vienti- ja tuontihetkellä viranomaiset kirjaavat vastaavat tapahtumat hyväksyntään. Tämän järjestelmän mukaisesti sallitun tuonnin määrän vahvistavat Intian viranomaiset SION-vakionormien perusteella.
(176)
Vientivelvoite on täytettävä luvan antamisen jälkeen ennalta määrätyssä määräajassa (24 kuukauden määräaika, jota voidaan pidentää kahdesti kuudella kuukaudella).
(177)
Todettiin, että tuotujen tuotantopanoksien ja vietyjen lopputuotteiden välillä ei ollut yhteyttä. Lisäksi todettiin, että hakija ei pitänyt 167 kappaleessa tarkoitettua kulutuskirjanpitoa, joka ulkopuolisen tilintarkastajan on mahdollista tarkastaa. Tämän vaatimuksen rikkomisesta huolimatta hakija sai etuuksia AAS-järjestelmästä.
d) AAS-järjestelmää koskevat päätelmät
(178)
Vapautus tuontitulleista on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja 3 artiklan 2 kohdan mukaista tukea eli Intian viranomaisten taloudellista tukea, koska se vähentää tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin, ja siitä on koitunut etua tutkituille viejille, koska se parantaa niiden maksuvalmiutta.
(179)
Kaikki kyseiset alajärjestelmät ovat tässä tapauksessa selkeästi oikeudellisesti vientituloksesta riippuvaisia, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti ne ovat erityisiä ja tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavia. Yritys ei voi saada tukia tästä järjestelmästä ilman vientisitoumusta.
(180)
Mitään kyseisistä alajärjestelmistä ei tässä tapauksessa voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i alakohdan, liitteen II (palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) sääntöjen mukainen. Intian viranomaiset eivät soveltaneet tehokasta tarkistusjärjestelmää tai -menettelyä varmistaakseen, käytettiinkö tuotantopanoksia vientituotteen tuotannossa ja missä määrin niitä siinä käytettiin (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 4 alakohta ja korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III olevan II kohdan 2 alakohta). Katsotaan myös, että tarkasteltavana olevan tuotteen SION-vakionormit eivät olleet riittävän tarkkoja, eikä niitä sinällään voida pitää todellisen kulutuksen arviointiin soveltuvana tarkastusjärjestelmänä, koska vakionormit on laadittu niin, että Intian viranomaiset eivät voi riittävän tarkkaan varmentaa niiden perusteella sitä, millaisia tuotantopanosmääriä vientituotannossa on kulutettu. Intian viranomaiset eivät myöskään tehneet tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka sellaista olisi tavallisesti vaadittava, kun käytössä ei ole tehokasta tarkistusjärjestelmää (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 5 alakohta ja liitteessä III olevan II kohdan 3 alakohta).
(181)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen yksi otokseen valittu intialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että järjestelmään ei pitäisi soveltaa tasoitustoimenpiteitä, koska yritys noudatti lakisääteistä velvollisuuttaan kulutuskirjanpidon ulkoisesta tarkastuksesta, ja että tätä pitäisi pitää riittävänä tarkastuksena Intian viranomaisten taholta. Tällaisia perusteluja ei voida hyväksyä. Intian viranomaisten suorittaman todentamisen olisi katsottava olevan erillinen mistään yrityksiä koskevista velvollisuuksista. Tarkastuskäynnillä vahvistettiin, että Intian viranomaisten todentamisjärjestelmä ei ole perusasetuksen liitteessä II olevan II osan 4 kohdan sääntöjen mukainen. Väite oli näin ollen hylättävä.
(182)
Sama osapuoli väitti, että lisenssien yhteiskäyttö on laillista Intiassa ja että yritystä ei voida asettaa huonompaan asemaan käyttämällä tukimarginaalia koskevissa laskelmissa viennin kokonaisliikevaihtoa sen sijaan, että käytettäisiin tarkasteltavana olevan tuotteen liikevaihtoa. Lisenssien yhteiskäytön laillisuus Intiassa on sinänsä merkityksetöntä tässä yhteydessä. Tutkimuksessa kävi ilmi, että tämän yhteiskäytön vuoksi ei voitu osoittaa luotettavasti, mitkä lisenssit liittyivät polyesterikatkokuituihin. Tukimarginaalia koskevissa laskelmissa oli käytettävä etuutta liiketoimintayksikön tasolla eikä polyesterikatkokuitujen tasolla, koska todennettujen tietojen perusteella ei ollut mahdollista osoittaa asianmukaisesti, että (muidenkin tuotteiden tuotannossa käytettävät) tuotantopanokset oli käytetty vain polyesterikuidun tuottamiseen. Väite oli näin ollen hylättävä.
(183)
Näin ollen 165 kappaleen a, d ja e alakohdassa tarkoitetut alajärjestelmät ovat tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavia.
e) Tuen määrän laskeminen
(184)
Koska sallittua tullinpalautusjärjestelmää tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmää ei sovelleta, tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistava etu on tuotantopanosten tuonnista yleensä kannettavien tuontitullien koko palautettu määrä. Tältä osin on huomattava, että perusasetuksessa ei säädetä ainoastaan liiallisesta tuontitullien palauttamisesta johtuvasta tasoitustoimenpiteiden käyttöönotosta. Perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja liitteessä I olevan i alakohdan mukaan liiallinen tullinpalautus voi oikeuttaa tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton ainoastaan, jos perusasetuksen liitteen II ja III edellytykset täyttyvät. Kyseiset edellytykset eivät kuitenkaan täyttyneet tässä tapauksessa. Näin ollen, jos asianmukaista valvontamenettelyä ei näytetä toteen, edellä mainittua tullinpalautusjärjestelmiin sovellettavaa poikkeusta ei voida soveltaa, vaan sen sijaan sovelletaan tavanomaista sääntöä, jonka mukaan tasoitustullit määräytyvät maksamattomien tullien määrän (saamatta jääneen tulon) mukaan eikä oletetun liiallisen tullinpalautuksen mukaan. Kuten perusasetuksen liitteessä II olevassa II kohdassa ja liitteessä III olevassa II kohdassa säädetään, kyseisenlaisen liiallisen palautuksen laskeminen ei ole tutkijaviranomaisen tehtävä. Perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaan päinvastoin riittää, että tutkijaviranomainen toteaa, että on olemassa riittävä näyttö siitä, että tietty tarkastusjärjestelmä ei ole asianmukainen.
(185)
AAS-järjestelmää hyödyntäneiden yritysten tuen määrä laskettiin tutkimusajanjaksolla alajärjestelmien nojalla tuotujen raaka-aineiden kantamatta jääneiden tuontitullien (perustulli ja erityinen lisätulli) perusteella (osoittaja). Tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin tuen määrästä perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, jos sitä koskeva pyyntö oli perusteltu. Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen viennin liikevaihtoon (nimittäjä) tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(186)
Tämän järjestelmän mukaiset tuet kolmelle asianomaiselle yritykselle olivat tutkimusajanjaksolla 0,11; 1,89 ja 4,31 prosenttia.
3.2.6 Tullittoman tuonnin lupajärjestelmä (DFIA)
a) Oikeusperusta
(187)
DFIA-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FTP 09-14 -asiakirjan kohdissa 4.2.1-4.2.47 ja HOP I 09-14 -käsikirjan kohdissa 4.31-4.36.
b) Tukikelpoisuus
(188)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea kaikki valmistajaviejät ja kauppiasviejät.
c) Käytännön toteutus
(189)
DFIA on ennen vientiä ja viennin jälkeen sovellettava järjestelmä, jossa on mahdollista tuoda tullitta SION-vakionormien mukaisesti määriteltyjä tavaroita, joita ei siirrettävissä olevan DFIA:n kyseessä ollessa kuitenkaan tarvitse välttämättä käyttää vientituotteen valmistuksessa.
(190)
DFIA kattaa ainoastaan SION-normeissa kuvattujen tuotantopanosten tuonnin. Tuontihyvitys on rajoitettu SION-normeissa mainittuun määrään ja arvoon, mutta alueviranomaiset voivat pyynnöstä tarkistaa sitä.
(191)
Vientivelvoitetta koskee vaatimus 20 prosentin vähimmäisarvonlisästä. Vienti voidaan toteuttaa DFIA-lupaa odotettaessa, missä tapauksessa tuontihyvitys määritetään suhteessa väliaikaiseen vientiin.
(192)
Kun vientivelvoite on täytetty, viejä voi hakea DFIA-luvan siirrettävyyttä, mikä tarkoittaa käytännössä lupaa myydä tullittoman tuonnin lupa markkinoilla.
(193)
Yksi tarkastettu vientiä harjoittava tuottaja käytti DFIA-järjestelmää tutkimusajanjakson aikana.
d) DFIA-järjestelmää koskevat päätelmät
(194)
Tuontitulleista vapauttaminen on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tukea. Kyseessä on Intian viranomaisten taloudellinen tuki, koska se vähentää tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin, ja siitä on koitunut etua tutkituille viejille, koska se parantaa niiden maksuvalmiutta.
(195)
Lisäksi DFIA-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaa.
(196)
Tätä järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i alakohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tarkkojen edellytysten mukainen. Erityisesti i) se mahdollistaa jälkikäteen sellaisiin tuotantopanoksiin liittyvien tuontimaksujen palauttamisen, jotka käytetään toisen tuotteen tuotantoprosessissa; ii) käytössä ei ole mitään järjestelmää tai menettelyä, jonka avulla voitaisiin tarkistaa, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa vai käytetäänkö niitä lainkaan tai onko etua saatu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetulla tavalla; ja iii) todistusten/lupien siirrettävyys merkitsee sitä, että viejällä, jolle DFIA on myönnetty, ei itse asiassa ole mitään velvoitetta käyttää todistusta tuotantopanosten tuontiin.
(197)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen yksi otokseen valittu intialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että Intiassa käytössä oleva todentamisjärjestelmä on kohtuullinen, tehokas ja Intian kaupallisten käytäntöjen mukainen, minkä vuoksi ensisijaista syytä, jonka vuoksi järjestelmään olisi sovellettava tasoitustoimenpiteitä, ei enää ole. Toisin kuin väitettiin, tutkimuksessa ei vahvistettu, että Intiassa käytössä olevan todentamisjärjestelmän avulla voitaisiin tarkistaa, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa vai käytetäänkö niitä lainkaan tai onko etua saatu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetulla tavalla. Tuottaja ei myöskään kiistänyt sitä, että järjestelmä mahdollistaa tuontimaksujen jälkipalautuksen tai -hyvityksen tuotantopanoksista, jotka käytetään jonkin toisen tuotteen tuotantoprosessissa, eikä sitä, että todistusten/lupien siirrettävyyden vuoksi viejällä, jolle on myönnetty DFIA-lupa, ei itse asiassa ole mitään velvoitetta käyttää lupaa tuotantopanosten tuontiin. Väite oli näin ollen hylättävä.
e) Tuen määrän laskeminen
(198)
Koska sallittua tullinpalautusjärjestelmää tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmää ei sovelleta, tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistava etu on tuotantopanosten tuonnista yleensä kannettavien tuontitullien koko palautettu määrä. Tältä osin on huomattava, että perusasetuksessa ei säädetä ainoastaan liiallisesta tuontitullien palauttamisesta johtuvasta tasoitustoimenpiteiden käyttöönotosta.
(199)
Perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja liitteessä I olevan i alakohdan mukaan liiallinen tullinpalautus voi oikeuttaa tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton ainoastaan, jos perusasetuksen liitteen II ja III edellytykset täyttyvät. Kyseiset edellytykset eivät kuitenkaan täyttyneet tässä tapauksessa. Näin ollen, jos asianmukaista valvontamenettelyä ei näytetä toteen, edellä mainittua tullinpalautusjärjestelmiin sovellettavaa poikkeusta ei voida soveltaa, vaan sen sijaan sovelletaan tavanomaista sääntöä, jonka mukaan tasoitustullit määräytyvät maksamattomien tullien määrän (saamatta jääneen tulon) mukaan eikä oletetun liiallisen tullinpalautuksen mukaan. Kuten perusasetuksen liitteessä II olevassa II kohdassa ja liitteessä III olevassa II kohdassa säädetään, kyseisenlaisen liiallisen palautuksen laskeminen ei ole tutkijaviranomaisen tehtävä. Perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaan päinvastoin riittää, että tutkijaviranomainen toteaa, että on olemassa riittävä näyttö siitä, että tietty tarkastusjärjestelmä ei ole asianmukainen.
(200)
DFIA-järjestelmää hyödyntäneiden yritysten tuen määrä laskettiin tutkimusajanjaksolla alajärjestelmien nojalla tuotujen raaka-aineiden kantamatta jääneiden tuontitullien (perustulli ja erityinen lisätulli) perusteella (osoittaja). Tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin tuen määrästä perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, jos sitä koskeva pyyntö oli perusteltu. Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen viennin liikevaihtoon (nimittäjä) tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(201)
Tämän järjestelmän mukainen tuki yhdelle asianomaiselle yritykselle oli tutkimusajanjaksolla 4,95 prosenttia.
3.2.7 Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
a) Oikeusperusta
(202)
EPCGS:n yksityiskohtainen kuvaus sisältyy FTP 09-14:n lukuun 5 sekä HOP I 09-14:n lukuun 5.
b) Tukikelpoisuus
(203)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin ja palveluntarjoajiin.
c) Käytännön toteutus
(204)
Tiettyihin vientivelvoitteisiin sitoutunut yritys voi tuoda (uusia ja käytettyjä, enintään kymmenen vuotta vanhoja) tuotantohyödykkeitä alennetulla tullilla. Intian viranomaiset antavat tätä varten pyynnöstä maksullisen EPCGS-lisenssin. Järjestelmässä on sovellettu kaikkiin sen mukaisesti tuotuihin tuotantohyödykkeisiin alennettua 3 prosentin tuontitullia. Maahantuotuja tuotantohyödykkeitä on vientivelvoitteen täyttämiseksi käytettävä tietyn vientituotteiden määrän tuottamiseen tiettynä aikana. FTP 09-14 -asiakirjan mukaan tuotantohyödykkeitä voi tuoda nollatullilla EPCGS-järjestelmän nojalla, mutta tällöin ajanjakso vientivelvoitteen täyttämistä varten on lyhyempi.
(205)
EPCGS-lisenssin haltija voi hankkia tuotantohyödykkeet myös kotimarkkinoilta. Tällöin tuotantohyödykkeiden kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi tuoda tullitta maahan kyseisten tuotantohyödykkeiden valmistuksessa tarvittavia aineksia. Vaihtoehtoisesti kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi saada vientiin rinnastettavassa toiminnassa saatavat edut toimittaessaan tuotantohyödykkeitä EPCGS-lisenssin haltijalle.
(206)
Kolmen otokseen valitun yrityksen havaittiin saaneen tutkimusajanjaksolla EPCGS-järjestelmästä etuja, jotka liittyivät tarkasteltavana olevaan tuotteeseen.
d) EPCGS-järjestelmää koskevat päätelmät
(207)
EPCGS-järjestelmästä myönnetään perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. Tullinalennus on Intian viranomaisten antamaa taloudellista tukea, koska kyseinen etu vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi tullinalennuksesta koituu etua viejälle, koska tullien kantamatta jättäminen tuonnin yhteydessä lisää yrityksen maksuvalmiutta.
(208)
EPCGS-järjestelmä on myös oikeudellisesti vientituloksesta riippuvainen, koska lisenssejä ei voi saada ilman sitoumusta viedä tuotteita. Tämän vuoksi sen katsotaan olevan perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti erityistä ja tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaa tukea.
(209)
EPCGS-järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Tuotantohyödykkeet eivät kuulu tällaisten sallittujen järjestelmien piiriin, kuten perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa säädetään, koska niitä ei kuluteta vientituotteiden tuotannossa.
e) Tuen määrän laskeminen
(210)
Tuen määrä laskettiin perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti tuotantohyödykkeiden tuonnissa kantamattomien tullien perusteella jakamalla se ajanjaksolle, joka vastaa näiden tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa kyseisellä teollisuudenalalla. Tuen määrä tutkimusajanjaksolla laskettiin jakamalla maksamattomien tullien kokonaismäärä poistoajalla. Näin laskettua tutkimusajanjaksolle kohdennettua määrää on oikaistu lisäämällä siihen kyseisen ajanjakson korko, jotta määrä ilmentäisi ajan myötä saavutetun edun koko arvoa. Tutkimusajanjaksolla Intiassa voimassa ollutta kaupallista korkoa pidettiin soveltuvana korkona tähän tarkoitukseen. Jos oli esitetty perusteltu pyyntö, tuen saamiseksi välttämättömät kustannukset vähennettiin perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, jolloin saatiin tuen määrä (osoittaja).
(211)
Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tutkimusajanjakson asiaa koskevan viennin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(212)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen kaksi otokseen valittua intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa pyysi tuen määrää koskevien laskelmien uudelleentarkastelua. Ne väittivät, että EPCG-lisenssejä voidaan hylätä, minkä tuloksena tuotantohyödykkeet hankitaan kotimaasta, jolloin sovelletaan valmisteveroa. Mitään täsmällistä viittausta tiettyihin hylättyihin lisensseihin ei kuitenkaan annettu. Tätä seikkaa ei myöskään otettu esiin tutkimuksen aikana, jolloin väite olisi voitu todentaa asianmukaisesti. Tuen määrän määrittämisessä käytettiin joka tapauksessa perustana yrityksen tarkastettua rekisteriä, joka sisälsi hankitut tuotantopanokset. Väite oli näin ollen hylättävä.
(213)
Tämän järjestelmän osalta kyseisille kolmelle yritykselle vahvistetut tukiprosentit tutkimusajanjaksolla olivat 0,37; 0,40 ja 0,46 prosenttia.
3.2.8 Kannustinjärjestelmä (PSI)
a) Oikeusperusta
(214)
Kannustaakseen teollisuuden hajauttamista osavaltion vähän kehittyneille alueille Maharashtran viranomaiset ovat vuodesta 1964 myöntäneet kannustimia osavaltion kehittyville alueille perustettaville uusille yksiköille tai siellä jo sijaitsevien yksiköiden laajennuksille osana kannustinpakettia, joka tunnetaan nimellä ”Package Scheme of Incentives”. Järjestelmää on muutettu useita kertoja sen käyttöönoton jälkeen, ja tässä tutkimuksessa merkityksellisiä ovat sen vuoden 2001 ja 2007 versiot. Vuoden 2001 kannustinjärjestelmä ”Package Scheme of Incentives” on päivätty 31 päivänä maaliskuuta 2001 ja perustuu päätöslauselmaan nro IDL-1021/(CR-73)/IND-8. Vuoden 2007 kannustinjärjestelmä ”Package Scheme of Incentives” on päivätty 30 päivänä maaliskuuta 2007 ja perustuu päätöslauselmaan nro PSI-1707/(CR-50)/IND-8.
b) Tukikelpoisuus
(215)
Edellä mainituissa päätöslauselmissa luetellaan sellaiset teollisuus- ja yritystyypit, jotka voidaan katsoa tukikelpoisiksi saamaan kannustimia.
c) Käytännön toteutus
(216)
Kannustaakseen teollisuuden leviämistä kehitysalueille Maharashtran osavaltion hallitus on ottanut käyttöön kannustinpaketin uusille tuotantoyksiköille tai entisten yksiköiden laajennuksille Maharashtran osavaltion kehitysalueilla. Päätöslauselman liitteessä I luetellaan ne osavaltion alueet, joille kyseisen järjestelmän kannustimia voidaan myöntää. Vuoden 2007 järjestelmän kannustimia voi kuitenkin hakea vain, jos tukikelpoisuustodistus on annettu vuoden 2007 järjestelmän mukaisesti ja edunsaaja täyttää tukikelpoisuustodistuksen määräykset/edellytykset. Todistuksen myöntää toimeenpanovirasto (valtion elin) siten, että sen voimassaolo alkaa samana päivänä kuin tuensaajan (eli tukikelpoisen yksikön) kaupallinen tuotanto käynnistyy.
(217)
PSI-järjestelmässä on useita alajärjestelmiä, ja kaksi tarkastettua vientiä harjoittavaa tuottajaa sai etuutta tutkimusajanjaksolla seuraavista:
-
Sähköverosta vapauttaminen (Electricity Duty Exemption, EDE)
-
Teollisuuden edistämistuki (Industrial Promotion Subsidy, IPS).
(218)
EDE myönnetään tukikelpoisille uusille yksiköille, jotka perustetaan tietyille alueille tukikelpoisuustodistuksessa täsmennetyksi ajaksi. Tässä tapauksessa kyseiset kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa vapautetaan sähköveron maksamisesta, toinen 9 vuoden ja toinen 7 vuoden ajaksi. Muualla osavaltion alueella 100-prosenttisesti vientiin suuntautuneet yksiköt sekä tietotekniikan ja bioteknologian yksiköt vapautetaan sähköverosta kymmenen vuoden ajaksi.
(219)
Tutkimuksen aikana todettiin, että yksi Maharashtran osavaltion alueella sijaitseva vientiä harjoittava tuottaja sai etua sähköverosta vapauttamisen alajärjestelmästä tutkimusajanjaksolla.
(220)
IPS oikeuttaa tuensaajan tukeen, joka vastaa 75-100:aa prosenttia tukikelpoisista investoinneista, joista on vähennetty muista PSI:n alajärjestelmistä kuten EDE:stä saadut etuudet. Tukea myönnetään ajanjaksoksi, joka määritellään tukikelpoisuustodistuksessa, eikä sen määrä voi ylittää Maharashtran osavaltiolle samalla kaudella maksettavan alv:n määrää. Tukikelpoisia investointeja ovat pääomamenot rakennuksiin, tehtaisiin ja koneisiin.
(221)
Tutkimuksen aikana todettiin, että kaksi Maharashtran osavaltion alueella sijaitsevaa vientiä harjoittavaa tuottajaa sai etua IPS-alajärjestelmästä tutkimusajanjaksolla.
(222)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen kaksi otokseen valittua intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että Maharashtran viranomaisten tarjoamaa IPS-alajärjestelmää ei sovelleta polyesterikatkokuidun valmistukseen, tuotantoon tai vientiin suoraan tai välillisesti ja että etuus riippuu kotimaassa maksetun veron määrästä. Ne väittivät myös, että järjestelmän tavoitteena ei ole tarjota etuuksia vientiä harjoittaville tuottajille vaan kompensoida kustannuksia, jotka liittyvät alueen kehittymättömyyteen, ja että näin ollen järjestelmään ei voida soveltaa tasoitustoimenpiteitä. Lisäksi ne väittivät, että järjestelmää olisi käsiteltävä pääomatukena pikemminkin kuin toistuvana tukena ja että saatu kokonaisetuus olisi jaettava tuetun pääoman normaalille poistoajalle. Kuten 220 kappaleessa mainitaan, tutkimuksessa kävi ilmi, että avustusta maksetaan vuosittain tukikelpoisille investoinneille, joita ovat rakentamisesta, tuotantolaitoksesta ja koneista aiheutuvat menot. Tällaiset investoinnit liittyvät suoraan polyesterikatkokuituihin. Se, että vuotuisesti haettavan määrän ylärajana on Maharashtran viranomaisille samalla kaudella maksettujen kotimaisten verojen määrä, ei muuta sitä tosiseikkaa, että Maharashtran viranomaisten myöntämä vuotuinen etuus on Intian viranomaisten taloudellista tukea, josta koituu etua tutkimuksen kohteena oleville vientiä harjoittaville tuottajille. Vuosittain maksettavalla avustuksella ei myöskään ole pääomatuen ominaisuuksia, vaikka tällaisen maksun pohjana olisikin investointi tuotantohyödykkeisiin. Väite oli näin ollen hylättävä.
d) EDE:tä ja IPS:ää koskevat päätelmät
(223)
Molemmat alajärjestelmät ovat perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan ja 3 artiklan 2 kohdan mukaista tukea, koska niistä annetaan Intian viranomaisten taloudellista tukea, josta on koitunut etua tutkituille viejille.
(224)
Tukialajärjestelmät ovat perusasetuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti erityisiä, kun otetaan huomioon, että lainsäädännössä, jonka nojalla myöntävä viranomainen toimii, rajataan järjestelmään pääsy tiettyihin yrityksiin tietyllä maantieteellisellä alueella.
(225)
Tämän vuoksi tukea olisi pidettävä tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavana.
e) Tuen määrän laskeminen
(226)
Perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaisesti tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todettiin koituneen tarkasteltavana olevaan tuotteeseen liittyen tutkimusajanjakson aikana. Tämä määrä (osoittaja) on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti vientiä harjoittavan tuottajan tarkasteltavana olevan tuotteen tutkimusajanjakson aikaisen kokonaismyynnin liikevaihtoon, koska tuki ei ole riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(227)
EDE-alajärjestelmän osalta vahvistettu tukiprosentti oli 0,31 prosenttia sille yritykselle, joka tätä etuutta sai.
(228)
IPS-alajärjestelmän osalta vahvistettu tukiprosentti oli tutkimusajanjaksolla asianomaisille yrityksille 1,03 ja 1,91 prosenttia.
3.2.9 Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä
(229)
Näiden havaintojen perusteella tarkastettujen vientiä harjoittavien tuottajien tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien kokonaismäärä arvo-osuutena ilmaistuna oli 4,16-7,65 prosenttia (ks. jäljempänä oleva taulukko).
Taulukko 1
Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä - Intia
(%)
Järjestelmä
FMS
FPS
DDS
AAS
DFIA
EPCG
PSI/EDE
PSI/IPS
Yhteensä
Yritys
Bombay Dyeing and Manufacturing Co. Ltd
0,42 %
1,77 %
-
-
-
-
0,31 %
1,91 %
4,41
Ganesha Ecosphere Ltd
-
1,95
0,24
0,11
4,95
0,40
-
-
7,65
Indo Rama Synthetics Ltd
0,15
1,75
-
1,89
-
0,37
-
1,03
5,19
Polyfibre Industries Pvt. Ltd
0,19
1,85
2,12
-
-
-
-
-
4,16
Reliance Industries Limited
0,63
1,59
-
4,31
-
0,46
-
-
6,99
3.3 VIETNAM
3.3.1 Yleistä
(230)
Valitukseen sisältyvien tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella tutkittiin seuraavia järjestelmiä, joissa Vietnamin viranomaiset esitettyjen väitteiden mukaan olivat myöntäneet vientitukea:
A.
valtion omistamien pankkien etuuskohtelun mukainen lainananto polyesterikatkokuitujen tuottajille ja viranomaisten harjoittama valtuuttaminen tai määrääminen yksityisiin pankkeihin nähden sekä korkotuki;
B.
valtion omistamien yritysten harjoittama tavaroiden toimittaminen polyesterikatkokuitujen tuottajille riittämättömänä pidettävää korvausta vastaan;
C.
valtion tarjoama maa riittämättömänä pidettävää korvausta vastaan ja muut maahan liittyvät etuudet;
D.
välittömiä veroja koskevat vapautus- ja helpotusohjelmat;
E.
välillisiä veroja ja tuontitariffeja koskevat ohjelmat;
F.
käyttöomaisuuden nopeutetut poistot;
G.
muut tukiohjelmat, mukaan luettuna valtion keskus-, alue- ja paikallisviranomaisten järjestelmät.
(231)
Komissio tutki kaikki valituksessa esitetyt tukijärjestelmät. Kustakin järjestelmästä tutkittiin, voitiinko perusasetuksen 3 artiklan sääntöjen nojalla vahvistaa, että siinä on kyse Vietnamin viranomaisten antamasta taloudellisesta tuesta ja vientiä harjoittaville tuottajille koituneesta edusta. Tutkimuksessa kävi ilmi, että tässä tapauksessa tutkituista järjestelmistä myönnetyt mahdolliset etuudet ovat alle perusasetuksen 14 artiklan 5 kohdassa (4) säädetyn vähimmäistason. Sen vuoksi ei pidetty tarpeellisena tehdä päätelmiä siitä, mahdollistavatko yksittäiset järjestelmät tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton.
(232)
Selvyyden ja avoimuuden vuoksi järjestelmien yksityiskohdat ja yksittäisten yritysten vastaavat tukiasteet esitetään kuitenkin jäljempänä, riippumatta siitä, pidetäänkö tukia tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavina vai ei. Etuus laskettiin perusasetuksen 6 artiklan mukaisesti.
3.3.2 Erityiset tukijärjestelmät
Tukijärjestelmät, joita vietnamilaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät käyttäneet tutkimusajanjaksolla
(233)
Tutkimuksessa havaittiin, että tutkitut vietnamilaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät käyttäneet seuraavia järjestelmiä:
a)
valtion omistamien yritysten harjoittama tavaroiden toimittaminen polyesterikatkokuitujen tuottajille riittämättömänä pidettävää korvausta vastaan;
b)
käyttöomaisuuden nopeutetut poistot;
c)
muut tukiohjelmat, mukaan luettuna valtion keskus-, alue- ja paikallisviranomaisten järjestelmät.
(234)
Valitukseen sisältyvässä väitteessä, joka koski valtion omistamien yritysten harjoittamaa tavaroiden toimittamista polyesterikatkokuituteollisuudelle riittämättömänä pidettävää korvausta vastaan, todettiin, että vietnamilaiset tuottajat saivat tuetuilla hinnoilla PTA/MEG:tä, jota voidaan käyttää pääraaka-aineena polyesterikatkokuitujen tuottamisessa. Tutkimuksessa kuitenkin havaittiin, että yksikään tutkimuksen kohteena olleesta vientiä harjoittavasta tuottajasta ei käyttänyt PTA/MEG:tä pääraaka-aineenaan, vaan ne kaikki käyttivät kierrätettyjä PET-pulloja tai PET-pulloista saatua rouhetta.
(235)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä huomautti, että komissio esitti osittaisen analyysin vain yhdestä ohjelmasta (PTA/MEG:n tarjoaminen tuetuilla hinnoilla). Valituksen tekijä väitti tästä ohjelmasta, että tapa, jolla otos vahvistettiin, ja se, että joitakin suuria polyesterikatkokuidun vietnamilaisia tuottajia ei kuulunut tutkimuksen piiriin, vaikuttivat tästä ohjelmasta saadun tuen määrittämiseen. Valituksen tekijä luetteli myös muita tukiohjelmia, joita väitteen mukaan esiintyy Vietnamissa ja joista valituksessa oli annettu tietoja.
(236)
Kuten komissio selitti 32-34 ja 42 kappaleessa, otanta ei ollut tarpeen Vietnamin osalta, koska kaikki vietnamilaiset tuottajat olivat valmiita toimimaan yhteistyössä ja kyselylomakkeeseen vastanneen kolmen yhteistyössä toimineen tuottajan osuus Vietnamista unioniin tulevasta tuonnista oli yli 99 prosenttia. Sen vuoksi valituksen tekijän otantaa koskevat väitteet eivät ole merkityksellisiä tutkimuksen päätelmien kannalta. Lisäksi pelkästään se, että Vietnamissa on muitakin suuria polyesterikatkokuidun tuottajia, ei tee yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien edustavuutta kyseenalaiseksi. Komissio vahvistaa, että se pyysi tietoja ja vastauksia kaikista valitukseen sisältyvistä väitetyistä tukijärjestelmistä, myös niistä, jotka valituksen tekijä mainitsi päätelmistä ilmoittamisen jälkeen esittämissään huomautuksissa, mutta yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien ei havaittu käyttäneen näitä järjestelmiä. Komissio antoi tarkempia tietoja PTA/MEG:n tarjoamisesta, koska se tuotiin valituksessa esiin ohjelmana, josta on mahdollisesti myönnetty merkittävästi tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaa tukea.
Tukijärjestelmät, joita tutkimuksen kohteena olleet vietnamilaiset vientiä harjoittavat tuottajat käyttivät tutkimusajanjaksolla
(237)
Tutkimuksen kohteena olleiden vietnamilaisten vientiä harjoittavien tuottajien havaittiin käyttäneen tutkimusajanjaksolla seuraavia järjestelmiä.
3.3.3 Etuuskohteluun perustuva luotonanto
3.3.3.1 Vietnam Development Bank -pankin tukema investointien jälkeinen korkoprosentti
(238)
Vietnam Development Bank (VDB) on valtion omistama poliittisin perustein toimiva pankki, joka perustettiin vuonna 2006 päätöksellä nro 108/2006/QD-TTg toteuttamaan valtion politiikkaa kehitysinvestointiluottojen ja vientiluottojen alalla. VDB hallinnoi tutkimusajanjakson aikana korkoprosenttien tukiohjelmaa, joka kohdistui joihinkin liikepankkien luottoihin. Thai Binh -ryhmään kuuluvilla yrityksillä oli sopimuksia VDB:n kanssa BIDV:stä ja Vietcom Bank -pankista otettuihin lainoihin kohdistuvan tuen saamiseksi.
(239)
Ohjelman oikeusperusta on 30 päivänä elokuuta 2011 annettu asetus nro 75/2011/ND-CP, jolla korvataan asetukset nro 151/2006/ND-CP, 106/2008/ND-CP ja 106/2004 ND-CP. Jos sopimus on allekirjoitettu ennen asetuksen nro 75/2011 soveltamista, sovelletaan edeltäviä asetuksia.
(240)
Ohjelmasta saatava etuus vastaa VDB:n tarjoaman korkoprosentin ja liikepankkien näiden kahden yrityksen luottoihin soveltamien korkoprosenttien välistä erotusta. Ohjelmaa sovelletaan liikepankkien pitkän ja keskipitkän aikavälin luottoihin, joita käytetään investointihankkeiden rahoittamiseen.
(241)
Tästä järjestelmästä saatu etu oli 0-0,28 prosenttia.
3.3.3.2 Joidenkin valtio-omisteisten liikepankkien myöntämät matalakorkoiset lainat
(242)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että Vietnamin pankkisektorista merkittävä osuus on valtion omistuksessa: viisi suurinta valtio-omisteista pankkia (5) myönsi lähes 50 prosenttia tutkimusajanjakson aikaisista luotoista Vietnamin taloudessa. Vietnamiin sijoittautuneiden pankkien ulkomaiseen omistajuuteen sovelletaan rajoituksia (6). Liikepankkeja ohjeistetaan tarjoamaan korkotukea yrityksille (7). Vietnamin keskuspankki asettaa enimmäiskorkoprosentit, joita liikepankit voivat veloittaa joidenkin yritysten luotoista (8). Asiakirjoihin sisältyvät tiedot osoittavat, että valtio-omisteiset liikepankit tarjoavat alempia korkoprosentteja kuin muut pankit.
(243)
Useissa Vietnamin pankkisektoria ja luotonantoa koskevissa laeissa viitataan etuuskohteluun perustuvaan luotonantoon. Esimerkiksi vuonna 2001 annetussa asetuksessa 1627 viitataan asiakkaille myönnettäviin luottoihin, joihin sovelletaan etuuskohteluun perustuvaa luottopolitiikkaa (20 ja 26 §) ja luottolaitoksia koskevassa laissa viitataan pehmeäehtoisiin luottoihin (27 §).
(244)
Tuen määrä lasketaan vastaanottajille tutkimusajanjaksolla koituneen edun perusteella. Perusasetuksen 6 artiklan b alakohdan mukaan tuensaajalle koituneeksi eduksi katsotaan etuuskohteluun perustuvasta lainasta maksettujen luottokustannusten määrän ja vastaavasta kaupallisesta lainasta, jonka yritys voisi saada markkinoilta, maksettavien luottokustannusten määrän erotus.
(245)
Näiden tietojen (ks. 242 ja 243 kappale) perusteella vaikuttaa siltä, että Vietnamin rahoitussektorilla on huomattavia vääristymiä. Sen vuoksi komissio käytti ulkoista vertailuarvoa etuuskohteluun perustuvista lainoista saadun edun laskemisessa. Kuten 231 kappaleessa todettiin, tämä ei estä tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoa etuuskohteluun perustuvasta lainanannosta saadun tuen osalta. Koska tuki oli vähimmäistasoa, komissio ei tehnyt lopullisia päätelmiä siitä, ovatko kyseiset pankit julkisia elimiä tai onko pankkien suorittama riskinarviointi riittävä.
(246)
Ulkoinen vertailuarvo tarvittiin, jotta voitiin kattaa Vietnamin dongeissa (VND) myönnetyt lainat, koska mitään näyttöä ei saatu siitä, että Yhdysvaltojen dollareissa myönnettyjä lainoja olisi tuettu. Yhteistyössä toimineista yrityksistä vain Thai Binh -ryhmä sai VND:n määräisiä lainoja. Vertailuarvo laskettiin käyttämällä 48:n alemman keskitulotason (BKT) maan korkoprosenttikoria viimeisimmällä käytettävissä olevalla ajanjaksolla (vuosi 2012). Nämä maat valittiin, koska niiden BKT vastasi Vietnamin BKT:tä. Nämä korkoprosentit oikaistiin tutkimusajanjakson aikaisen inflaation huomioon ottamiseksi, jotta saatiin todelliset korkoprosentit, ja 48:n maan keskiarvo laskettiin niiden maiden osalta, joita koskevat tiedot olivat saatavilla. Maiden korko- ja inflaatioprosentit saatiin Maailmanpankista. Näiden keskitulotason maiden keskimääräinen reaalikorko oli 8,23 prosenttia tutkimusajanjaksolla. Tätä vertailuarvoa verrattiin tutkimuksen kohteena olleiden yritysten kaikkien VND-määräisten luottojen korkoprosentteihin, jotka oli oikaistu inflaation huomioon ottamiseksi.
(247)
Tästä ohjelmasta saatu etu oli 0-1,34 prosenttia.
(248)
Päätelmistä imoittamisen jälkeen Vietnamin viranomaiset kiistivät Vietnamin rahoitusjärjestelmän vääristymiä koskevat päätelmät ja totesivat, että komission olisi pitänyt arvioida, ovatko valtio-omisteiset pankit julkisia elimiä ja onko niiden suorittama luottoriskien arviointi riittävä. Vietnamin viranomaisten mukaan tällainen analyysi olisi vaikuttanut taloudellisen tuen esiintymistä koskeviin päätelmiin samoin kuin ulkoisen viitearvon käyttöön ohjelmasta saadun edun vahvistamiseksi.
(249)
Tutkimuksessa kerätyt tiedot ja näyttö osoittavat merkittäviä vääristymiä Vietnamin pankkijärjestelmässä (ks. 242-243 kappale). Perusasetuksen mukaisesti näiden vääristymien vuoksi oli käytettävä ulkoista viitearvoa (mahdollisen) etuuden määrän määrittämiseksi. Koska vietnamilaisten vientiä harjoittavien tuottajien etuudet ovat vähimmäistasoa, komission mielestä ei ole tarpeen tutkia, ovatko pankit julkisia elimiä ja/tai onko riskinarviointi riittävä (ks. 231 ja 232 kappale).
3.3.4 Maankäyttöoikeuksien tarjoaminen
(250)
Molemmille yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille myönnettiin maankäyttöoikeuksia erityisteollisuusalueilla. Thai Binh -ryhmä sai maankäyttöoikeudet suoraan valtiolta, mutta Vietnam New Century Polyester Fibre Co Ltd:n (VNC) saama maa on vuokrattu osittain valtio-omisteisen yrityksen kautta.
(251)
Thai Binh -ryhmällä on kolme maa-aluetta teollisuusalueella. Ryhmä oli tutkimusajanjaksolla vapautettu täysin vuokran maksamisesta näiden maa-alueiden osalta. Vapautus perustuu asetuksiin nro 121/ 2010/ND-CP ja nro 142 /2005/ND-CP. Ryhmä ei maksanut vuokraa myöskään kolmannesta maa-alueesta, koska sillä on käynnissä hallinnollinen menettely vapautuksen hakemiseksi. Vapautetut vuokrat ovat huomattavasti alle niiden vuokrien, joita ryhmä maksaa samanlaisista maa-alueista teollisuusalueen läheisyydessä, ja vaikuttavat olevan huomattavasti alle maan normaalihintojen kyseisellä alueella.
(252)
VNC ei saanut täyttä vapautusta maankäyttöoikeuksista, mutta oli selvää, että se sai etuutta tutkimusajanjaksolla. VNC vuokraa kolmea maa-aluetta osittain valtio-omisteiselta yritykseltä. Vietnamin viranomaiset väittivät, että kyseessä on yksityisten osapuolten välinen liiketoimi, mutta asiakirjoihin sisältyvät tiedot ovat ristiriidassa tämän väitteen kanssa. VNC:n investointilisenssissä mainitaan maan vuokraus etuuskohteluun perustuvana etuna. Lisenssissä Quang Ninhin kansankomitea velvoittaa VNC:n vuokraamaan maan tältä yritykseltä. Maa-alueen VNC:lle vuokraavan osittain valtio-omisteisen yrityksen ja paikallisen maaviranomaisen välisen alkuperäisen sopimuksen mukaan maa-alueen myöhempi siirto on mahdollinen vain paikallisen maaviranomaisen asettamien tiettyjen ehtojen mukaan. Tämä osoittaa, että valtio on osallisena näiden kahden osapuolen välisessä maakaupassa.
(253)
Etuuden arviointia varten komissio vertasi teollisuusalueiden maakauppaan liittyviä alhaisia maanhintoja samankaltaisen maan vertailuhintaan. Tutkimuksessa todettiin merkkejä siitä, että Vietnamin maamarkkinat ovat säänneltyjä ja valtion puuttuminen toimintaan vääristää niitä, koska maankäyttöoikeudet on vapautettu maksuista tai niihin sovelletaan etuuskohteluun perustuvaa korvausta tietyillä teollisuusalueilla sijaitsevan maan ja/tai kannustettujen toiminta-alojen osalta. Tässä nimenomaisessa tapauksessa komissio piti maankäyttöoikeuksiin liittyvää liiketoimea suhteellisen luotettavana, koska kyseinen maa-alue sijaitsee kannustettujen alueiden ulkopuolella ja koska asianomainen yritys toimii alalla, joka ei liity polyesterikatkokuituun ja joka ei ole kannustettu ala valtion politiikan mukaisesti. Kyseisen liiketoimen hintoja käytetään vertailuarvona etuuden arviointia varten, sen kuitenkaan rajoittamatta mahdollisia päätelmiä Vietnamin yleisestä maamarkkinatilanteesta.
(254)
Tästä järjestelmästä saatu etu oli 0,17-0,37 prosenttia.
3.3.5 Välittömiä veroja koskevat vapautus- ja helpotusohjelmat
(255)
Molemmat yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat saivat etuutta useista välittömiä veroja koskevista helpotuksista, jotka perustuvat niiden investointilisenssissä lueteltuihin vapautuksiin. Näiden vapautusten perustana ovat asetus nro 164/2003/ND-CP, joka on korvattu asetuksilla nro 124/2008/ND-CP ja 122/2011/ND-CP, sekä yleiskirje 140/2012 ja asetus nro 164/2003/ND-CP, jota on muutettu ja täydennetty asetuksella nro 152/204/ND-CP (koneiden tuontia koskeva tulleista ja arvonlisäverosta vapauttaminen).
(256)
Edellä mainitun lainsäädännön mukaan välittömiä verkoja koskevia vapautuksia ja helpotuksia voidaan myöntää mm. yrityksille, jotka sijaitsevat erityisillä teollisuusalueilla tai jotka työllistävät paljon ihmisiä tai jotka toimivat tietyillä talouden sektoreilla.
(257)
Tuen määrä lasketaan vastaanottajille tutkimusajanjaksolla koituneen edun perusteella. Vastaanottajille koituneena etuna pidetään normaalin veroprosentin mukaisesti maksettavan kokonaisveron määrää sen jälkeen, kun siitä on vähennetty määrä, joka maksettiin alennetun etuuskohteluun perustuvan veroprosentin tai kokonaan vapautetun veron mukaan. Tukena pidettävät määrät perustuvat tuoreimpiin vuotuisiin veroilmoituksiin. Tuki suhteutettiin yrityksen kokonaisliikevaihtoon ja ilmoitettiin prosentteina unioniin suuntautuvan viennin CIF-liikevaihdosta.
(258)
Tästä järjestelmästä saatu etu oli 0,11-0,36 prosenttia.
3.3.6 Tuotujen raaka-aineiden tuontitullista vapauttaminen
(259)
Molemmat vientiä harjoittavat tuottajat saivat vapautuksia tuotujen raaka-aineiden tullien maksamisesta tutkimusajanjaksolla. Vapautuksen perustana on tuonti- ja vientiveroa koskeva laki nro 45/2005/QH11, joka on pantu täytäntöön asetuksella nro 87/2010/ND-CP. Tarkastus- ja valvontajärjestelmää ja -menettelyjä koskevat säännöt annetaan yleiskirjeessä 194/2010TT.
(260)
Vietnamin viranomaiset ilmoittivat kyselylomakevastauksessaan käyttävänsä tullinpalautus-/suspendointijärjestelmää. Lainsäädännön mukaan vapautusta sovelletaan tuotuihin raaka-aineisiin, jotka käytetään vientituotteiden tuotantoon. Tullit voidaan palauttaa suhteessa siihen määrään, joka tuodusta raaka-aineesta käytetään vietävään lopputuotteeseen.
(261)
Kummankaan yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan ei todettu tutkimusajanjaksolla saaneen taloudellista etua tästä järjestelmästä. Vaikka ne vapautettiin raaka-aineiden tuontitullin maksamisesta, tutkimusajanjaksolla ei havaittu liiallista tuontitullien palauttamista. Molempien yritysten tarkasteltavana olevan tuotteen kotimarkkinamyynti oli suhteellisen vähäistä. Ne hankkivat lisäksi merkittävän osan pääraaka-aineista kotimaasta, koska määrät, jotka ne toivat vientituotteen tuotantoa varten, eivät riittäneet.
(262)
Edellä esitetyn perustella ei pidetty tarpeellisena päätelmien tekemistä siitä, onko ilmoitettu tullinpalautusjärjestelmä WTO:n sääntöjen ja perusasetuksen liitteessä II ja III olevien sääntöjen mukainen.
(263)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen Vietnamin viranomaiset tukivat tätä ohjelmaa koskevia komission päätelmiä. Ne halusivat kuitenkin myös tuoda esiin, että Vietnamin tullinpalautusjärjestelmä on täysin perusasetuksen liitteessä II ja III olevien sääntöjen mukainen huolimatta siitä, että tästä asiasta ei tehty päätelmiä. Komissio ottaa huomioon tämän Vietnamin viranomaisten kannan. Kun kuitenkin otetaan huomioon, että vietnamilaisen vientiä harjoittavien tuottajien etuudet ovat vähimmäistasoa, komissio katsoo edelleen, että se ei pidä tarpeellisena tarkastella tässä tutkimuksessa, onko tullinpalautusjärjestelmä perusasetuksen liitteessä II ja III olevien sääntöjen mukainen (ks. 231-232 kappale).
3.3.7 Tuotujen koneiden tuontitullista vapauttaminen
(264)
Molemmat vientiä harjoittavat tuottajat saivat vapautuksia tuotujen koneiden tullien ja arvonlisäveron maksamisesta tutkimusajanjaksolla. Vapautuksen perustana on tuonti- ja vientiveroa koskeva laki nro 45/2005/QH11, joka on pantu täytäntöön asetuksella nro 87/2010/ND-CP. Tarkastus- ja valvontajärjestelmää ja -menettelyjä koskevat säännöt annetaan asetuksessa nro 154/2005/N-CP, yleiskirjeessä 194/2010TT ja yleiskirjeessä 117/2011.
(265)
Yrityksiä pyydettiin ilmoittamaan koneiden tuonnista kymmenen vuoden ajalta. Vaikka oli selvää, että yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat saivat etua järjestelmästä, tämä etu ei ollut huomattava. Tämä johtuu siitä, että yritysten koneiden tuonti ei ollut merkittävää suhteessa polyesterikatkokuitujen EU-myynnin liikevaihtoon. Mahdollisten etuuksien merkitystä myös vähentää se, että koneiden kustannukset jaksotettiin useille vuosille (yleensä 10 vuodelle), minkä vuoksi tutkimusajanjakson aikainen etuus pieneni vastaavasti.
(266)
Tästä järjestelmästä saatu etu oli 0,08-0,1 prosenttia.
3.3.8 Tukien määrä
(267)
Perusasetuksen säännösten mukaisten tukien määrä arvo-osuutena ilmaistuna on vietnamilaisten vientiä harjoittavien tuottajien osalta 0,6-2,31 prosenttia. Koko maata koskeva tukimarginaali on edellä esitettyjen kahden marginaalin painotettu keskiarvo eli 1,25 prosenttia. Edellä esitetyt tuet suhteutettiin yrityksen kokonaisliikevaihtoon ja ilmoitettiin prosentteina unioniin suuntautuvan viennin CIF-liikevaihdosta.
(268)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä väitti, että oli epäselvää, miten komissio laski tämän tukimarginaalin vaihteluvälin ja miksi komissio ei ollut ottanut huomioon korkeimpia marginaaleja, jotka olisivat olleet vähimmäistason yläpuolella. Kuten komissio selitti edeltävässä kappaleessa, yhteistyössä toimineiden vietnamilaisten vientiä harjoittavien tuottajien aggregoitujen tuet yhteensä (arvo-osuutena ilmaistuna) vaihtelevat 0,6 prosentista 2,31 prosenttiin. Kun lasketaan näiden marginaalien painotetut keskiarvot, maakohtaiseksi tukimarginaalin keskiarvoksi saadaan 1,25 prosenttia, joka on alle vähimmäistason. Tätä menetelmää käytetään aina maakohtaisen tukimarginaalin keskiarvon laskemiseksi perusasetuksen asiaa koskevien sääntöjen mukaisesti.
3.3.9 Vietnamia koskevat päätelmät
(269)
Koko maata koskeva tukiprosentti Vietnamin osalta on 1,25 prosenttia. Koska marginaali on vähimmäistasoa, voidaan päätellä, että tutkimus olisi päätettävä Vietnamista peräisin olevan tuonnin osalta perusasetuksen 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
4. VAHINKO
4.1 UNIONIN TUOTANNONALAN JA UNIONIN TUOTANNON MÄÄRITELMÄ
(270)
Samankaltaista tuotetta valmisti tutkimusajanjaksolla 18 unionin tuottajaa. Nämä tuottajat muodostavat perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ’unionin tuotannonalan’.
(271)
Unionin kokonaistuotannoksi tutkimusajanjaksolla vahvistettiin noin 401 000 tonnia. Komissio vahvisti luvun unionin tuotannonalaa koskevien kaikkien käytettävissä olevien tietojen perusteella, kuten otokseen valittujen yhteistyössä toimineiden unionin tuottajien tarkastetut tuotantoluvut ja valituksen tekijän toimittamat luvut. Kuten 10 kappaleessa todettiin, otokseen valittiin neljä unionin tuottajaa, joiden osuus samankaltaisen tuotteen unionin kokonaistuotannosta oli 54 prosenttia.
4.2 UNIONIN KULUTUS
(272)
Komissio vahvisti unionin kulutuksen unionin tuotannonalan unionin markkinoilla myymän määrän perusteella käyttämällä valituksen tekijän toimittamia tietoja ja kolmansista maista tulevaa tuontia koskevia Eurostatin tietoja.
(273)
Unionin kulutus kehittyi seuraavasti:
Taulukko 2
Unionin kulutus (tonnia)
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Unionin kulutus yhteensä
838 397
869 025
837 066
890 992
Indeksi
100
104
100
106
Lähde: Valitus ja Eurostat.
(274)
Unionin kulutus oli huipussaan vuonna 2011, kun puuvillan hinnat kohosivat vuoden 2010 puuvillasadon vaikeuksien vuoksi. Polyesterikatkokuidun kysyntä puuvillaan korvaajana kasvoi tämän vuoksi mutta putosi taas seuraavana vuonna. Tutkimusajanjaksolla oli jälleen havaittavissa unionin kulutuksen 6 prosentin kasvu.
4.3 TUONTI ASIANOMAISISTA MAISTA
4.3.1 Asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi
(275)
Komissio tutki perusasetuksen 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti, olisiko asianomaisista maista peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuontia arvioitava kumulatiivisesti.
(276)
Kiinasta ja Vietnamista tulevan tuonnin tukimarginaalin vahvistettiin olevan alle perusasetuksen 8 artiklan 3 kohdan alakohdassa säädetyn vähimmäistason.
(277)
Sen vuoksi kumulatiivisuutta koskeva edellytykset eivät täyty, ja syy-yhteyttä koskeva analyysi koskee vain Intiasta tulevan tuonnin vaikutusta.
4.3.2 Intiasta tulevan tuonnin määrä ja markkinaosuus
(278)
Komissio vahvisti tuonnin määrän Eurostatin tietojen perusteella. Tuonnin markkinaosuus vahvistettiin suhteuttamalla Intiasta tulevan tuonnin määrä unionin kokonaiskulutukseen (jälkimmäinen määritettiin laskemalla yhteen unionin tuottajien kokonaismyynti ja polyesterikatkokuitujen kokonaistuonti unioniin).
(279)
Intiasta unioniin tuleva tuonti kehittyi seuraavasti:
Taulukko 3
Tuontimäärä (tonnia) ja markkinaosuus
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Intiasta tulevan tuonnin määrä (tonnia)
51 258
59 161
63 191
60 852
Indeksi
100
115
123
119
Markkinaosuus
6,1 %
6,8 %
7,5 %
6,8 %
Indeksi
100
111
123
112
Lähde: Eurostat.
(280)
Tuonti Intiasta pysyi melko vakaana, ja sen osuus unionin markkinoista oli 6-7,5 prosenttia tarkastelujaksolla.
4.3.3 Intiasta tulevan tuonnin hinnat ja hinnan alittavuus
(281)
Komissio määritti tuontihinnat Eurostatin tilastojen ja yhteistyössä toimineiden viejien tarkastettujen tietojen perusteella. Tuonnin hintojen alittavuus määritettiin yhteistyössä toimineiden viejien ja yhteistyössä toimineiden unionin tuottajien tarkastettujen tietojen perusteella.
(282)
Intiasta unioniin tulevan tuonnin keskimääräinen hinta kehittyi seuraavasti:
Taulukko 4
Tuontihinnat (euroa/tonni)
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Intia
1 025
1 368
1 239
1 212
Indeksi
100
134
121
118
Lähde: Eurostatin tiedot ja yhteistyössä toimineiden viejien tarkastetut tiedot.
(283)
Polyesterikatkokuidun hinnoissa havaittiin nousua vuonna 2011 eli aiemmin mainitun puuvillakriisin aikana. Hinnat laskivat seuraavina vuosina mutta pysyivät korkeammalla kuin vuonna 2010. Tutkimusajanjaksolla polyesterikatkokuidun hinta oli 18 prosenttia korkeampi kuin vuonna 2010.
(284)
Komissio määritti hinnan alittavuuden tutkimusajanjaksolla vertaamalla otokseen valituilta yhteistyössä toimineilta intialaisilta tuottajilta tulevan tuonnin tuotekohtaista painotettua keskimääräistä hintaa, joka veloitettiin ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta unionissa ja jota oikaistiin asianmukaisesti tullien ja tuonin jälkeisten kustannusten huomioon ottamiseksi, sekä otokseen valittujen unionin tuottajien saman tuotelajin painoettua keskimääräistä myyntihintaa, joka veloitettiin etuyhteydettömiltä asiakkailta unionin markkinoilla ja joka on oikaistu noudettuna lähettäjältä -tasolle.
(285)
Hintoja, jotka oikaistiin tarvittaessa ja joista oli vähennetty alennukset ja hyvitykset, vertailtiin tuotelajeittain samassa kaupan portaassa tapahtuneiden liiketoimien osalta. Vertailun tulos ilmaistiin prosentteina otokseen valittujen unionin tuottajien liikevaihdosta tutkimusajanjakson aikana. Tulos osoitti Intiasta unionin markkinoille tulevan tuonnin painotetun keskimääräisen hinnan alittavuuden marginaalin olevan 4,1-43,7 prosenttia.
4.4 UNIONIN TUOTANNONALAN TALOUDELLINEN TILANNE
4.4.1 Yleisiä huomioita
(286)
Tutkittaessa tuetun tuonnin vaikutusta unionin tuotannonalaan arvioitiin perusasetuksen 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti kaikki taloudelliset indikaattorit, jotka vaikuttivat unionin tuotannonalan tilanteeseen tarkastelujaksolla.
(287)
Kuten 10 kappaleessa mainitaan, unionin tuotannonalan mahdollisesti kärsimän vahingon määrittämiseen käytettiin otantamenetelmää.
(288)
Vahingon määrittämistä varten komissio erotti toisistaan makro- ja mikrotaloudelliset vahinkoindikaattorit. Komissio arvioi makrotaloudelliset indikaattorit valitukseen sisältyvien tietojen, valituksen tekijän menettelyn aikana toimittamien lisätietojen sekä Eurostatin tietojen perusteella. Tiedot koskivat kaikkia unionin tuottajia. Mikrotaloudelliset indikaattorit komissio arvioi otokseen valittujen unionin tuottajien kyselyvastauksissa olevien tarkastettujen tietojen perusteella. Molempien tietojen todettiin edustavan unionin tuotannonalan taloudellista tilannetta.
(289)
Makrotaloudellisia indikaattoreita ovat tuotanto, tuotantokapasiteetti, kapasiteetin käyttöaste, myyntimäärä, markkinaosuus, kasvu, työllisyys ja tuottavuus.
(290)
Mikrotaloudellisia indikaattoreita ovat keskimääräiset yksikköhinnat, yksikkökustannukset, työvoimakustannukset, varastot, kannattavuus, kassavirta, investoinnit, investointien tuotto ja pääoman saanti.
4.4.2 Makrotaloudelliset indikaattorit
4.4.2.1 Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
(291)
Unionin tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste yhteensä kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 5
Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Tuotantomäärä (tonnia)
362 195
355 240
361 159
401 119
Indeksi
100
98
100
111
Tuotantokapasiteetti (tonnia)
492 059
451 310
468 115
466 744
Indeksi
100
92
95
95
Kapasiteetin käyttöaste
73,6 %
78,7 %
77,2 %
85,9 %
Indeksi
100
107
105
117
Lähde: Valituksen tekijä (CIRFS).
(292)
Tuotantomäärä kasvoi 11 prosenttia tarkastelujaksolla. Kasvu tapahtui pelkästään tutkimusajanjakson aikana (joka kattaa tarkastelujakson viimeisimmät 12 kuukautta). Tarkastelujakson sen osan aikana, joka edelsi tutkimusajanjaksoa (eli vuosina 2011 ja 2012), unionin tuotannonalan tuotantomäärä väheni tai pysyi samana.
(293)
Tuotantokapasiteetti oli laskusuuntainen ja väheni 5 prosenttia tutkimusajanjaksolla. Kun otetaan huomioon tuotantomäärän kasvusuuntaus (ks. 292 kappale), kapasiteetin käyttöaste kasvoi 17 prosenttia. On kuitenkin syytä huomata, että kapasiteetin käyttöaste vuonna 2010, jota käytetään perustana suuntausten arviointiin, oli alhainen polyesterikatkokuitujen kaltaiselle pääomavaltaiselle tuotannonalalle, ja tutkimusajanjaksolla kapasiteetin käyttöaste oli 85,9 prosenttia.
4.4.2.2 Myyntimäärä ja markkinaosuus
(294)
Unionin tuotannonalan myyntimäärä ja markkinaosuus kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 6
Myyntimäärä ja markkinaosuus
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Kokonaismyyntimäärä unionin markkinoilla (tonnia)
379 840
366 341
344 134
358 130
Indeksi
100
96
91
94
Markkinaosuus
45,3 %
42,2 %
41,1 %
40,2 %
Indeksi
100
93
91
89
Lähde: Eurostat ja valituksen tekijä (CIRFS).
(295)
Myyntimäärä unionin markkinoilla väheni vuosina 2011 ja 2012 mutta elpyi hieman tutkimusajanjaksolla. Vuonna 2010 myytyihin määriin nähden pudotusta oli kuitenkin 6 prosenttia.
(296)
Unionin tuotannonalan markkinaosuus supistui merkittävästi koko tarkastelujakson ajan. Suurin pudotus markkinaosuudessa tapahtui vuonna 2011, mutta laskeva suuntaus jatkui vuonna 2012 ja tutkimusajanjaksolla niin, että markkinaosuus putosi tarkastelujaksolla yhteensä 11 prosenttia.
4.4.2.3 Kasvu
(297)
Tarkastelujaksolla tapahtuneesta unionin kulutuksen hienoisesta kasvusta (6 %) ja unionin tuottajien tuotantomäärän kasvusta (11 %) huolimatta unionin tuottajien myynti väheni 6 prosenttia.
4.4.2.4 Työllisyys ja tuottavuus
(298)
Työllisyys ja tuottavuus kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 7
Työllisyys ja tuottavuus
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Työntekijöiden lukumäärä:
1 914
1 935
2 000
2 036
Indeksi
100
101
105
106
Tuottavuus (tonnia/työntekijä)
189,3
183,6
180,6
197,0
Indeksi
100
97
95
104
Lähde: Valituksen tekijä (CIRFS).
(299)
Työntekijöiden määrä lisääntyi vakaasti tarkastelujakson aikana yhteensä 6 prosenttia rinnakkain tuotannon kasvun kanssa (ks. 292 kappale).
(300)
Tuottavuus väheni vuosina 2011 ja 2012, kun työntekijöiden lukumäärä kasvoi vaikka tuotantomäärät pysyivät samalla tasolla. Kaiken kaikkiaan tuottavuus kasvoi tarkastelujaksolla 4 prosenttia.
4.4.3 Mikrotaloudelliset indikaattorit
4.4.3.1 Hinnat ja niihin vaikuttavat tekijät
(301)
Otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräiset yksikkömyyntihinnat etuyhteydettömille asiakkaille unionissa kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 8
Myyntihinnat unionissa
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Keskimääräiset yksikkömyyntihinnat unionin markkinoilla (euroa/tonni)
1 283
1 608
1 509
1 489
Indeksi
100
125
118
116
Yksikkökohtaiset tuotantokustannukset (euroa/tonni)
1 453
1 666
1 629
1 542
Indeksi
100
115
112
106
Lähde: Otokseen valittujen unionin tuottajien tarkastetut tiedot.
(302)
Suurin myyntihintojen kohoaminen unionissa tapahtui vuonna 2011, kun polyesterikatkokuituja myytiin 25 prosenttia korkeammilla hinnoilla vuoden 2010 keskimääräisiin myyntihintoihin verrattuna. Tämä oli seurausta vuoden 2011 puuvillakriisistä, jolloin puuvillaa korvaavien polyesterikatkokuitujen kysyntä lisääntyi, koska puuvillan saanti oli heikkoa vuoden 2010 epätyydyttävän sadon vuoksi. Myyntihinnat unionissa nousivat kaiken kaikkiaan 16 prosenttia tarkastelujakson aikana.
(303)
Yksikkökohtaiset tuotantokustannukset kohosivat myös tarkastelujaksolla; suurinta nousu oli vuonna 2011 (15 %) polttoaineen, joka on merkittävä kustannustekijä, hintojen nousun vuoksi. Yksikkökohtaisten tuotantokustannusten nousu oli yhteensä 6 prosenttia tarkastelujaksolla.
4.4.3.2 Työvoimakustannukset
(304)
Otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräiset työvoimakustannukset kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 9
Keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Keskimääräiset työvoimakustannukset työntekijää kohti (euroa)
31 561
31 080
31 661
32 356
Indeksi
100
98
100
103
Lähde: Otokseen valittujen unionin tuottajien tarkastetut tiedot.
(305)
Työntekijäkohtaiset keskimääräiset työvoimakustannukset putosivat ensin vuonna 2011 ja sitten kohosivat hieman seuraavina vuosina. Tarkastelujaksolla nousua oli 3 prosenttia.
4.4.3.3 Omaisuusluettelot
(306)
Otokseen valittujen unionin tuottajien varastojen tasot kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 10
Varastot
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Loppuvarastot (tonnia)
15 731
16 400
15 039
19 108
Indeksi
100
104
96
121
Loppuvarastot prosentteina tuotannosta
7,3 %
7,8 %
7,1 %
8,8 %
Indeksi
100
107
97
120
Lähde: Otokseen valittujen unionin tuottajien tarkastetut tiedot.
(307)
Loppuvarastot kasvoivat vuotta 2012 lukuun ottamatta niin, että kasvua oli kaiken kaikkiaan 21 prosenttia tutkimusajanjaksolla. Tämä vastaa tuotantomäärän kasvua (yhteensä 11 prosenttia), kun taas myyntimäärä väheni tarkastelujaksolla (yhteensä 6 prosenttia). Nämä suuntaukset näkyivät myös loppuvarastoissa (prosenttia tuotannosta).
4.4.3.4 Kannattavuus, kassavirta, investoinnit, investointien tuotto ja pääoman saanti
(308)
Otokseen valittujen unionin tuottajien kannattavuus, kassavirta, investoinnit ja sijoitetun pääoman tuotto kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 11
Kannattavuus, kassavirta, investoinnit ja investointien tuotto
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Etuyhteydettömille asiakkaille unionissa tapahtuneen myynnin kannattavuus (% liikevaihdosta)
- 5,4 %
1,0 %
- 0,8 %
0,3 %
Indeksi
- 100
18
- 14
5
Kassavirta (euroa)
- 12 068 770
12 017 353
13 048 405
10 725 084
Indeksi
- 100
100
108
89
Investoinnit (euroa)
5 240 603
7 671 607
4 488 296
4 145 991
Indeksi
100
146
86
79
Investointien tuotto
- 25,1 %
5,5 %
- 4,5 %
1,5 %
Indeksi
- 100
22
- 18
6
Lähde: Otokseen valittujen unionin tuottajien tarkastetut tiedot.
(309)
Komissio määritti otokseen valittujen unionin tuottajien kannattavuuden ilmaisemalla samankaltaisen tuotteen myynnistä etuyhteydettömille asiakkaille unionissa saadun nettovoiton ennen veroja prosentteina tämän myynnin liikevaihdosta. Kannattavuuden marginaalit vaihtelivat tarkastelujaksolla. Kannattavuus parani kaiken kaikkiaan, kun unionin tuotannonala siirtyi merkittävästi tappiollisesti tilanteesta vuonna 2010 kannattavuusrajalle tutkimusajanjaksolla.
(310)
Nettokassavirta on unionin tuottajien kyky rahoittaa itse toimintaansa. Nettokassavirran suuntaus kehittyi positiivisesti tarkastelujaksolla.
(311)
Investoinnit olivat huipussaan vuonna 2011, jolloin kasvua vuonna 2010 tehtyihin investointeihin verrattuna oli 46 prosenttia, mutta tämän jälkeen suuntaus oli laskeva. Investoinnit vähenivät 21 prosenttia tarkastelujaksolla.
(312)
Sijoitetun pääoman tuotto on voitto prosentteina investointien nettokirjanpitoarvosta. Se kehittyi positiivisesti tarkastelujaksolla.
(313)
Yksikään otokseen valituista unionin tuottajista ei ilmoittanut, että sillä olisi ollut vaikeuksia saada pääomaa tarkastelujaksolla.
4.4.4 Vahinkoa koskevat päätelmät
(314)
Tuonti Intiasta pysyi vakaana (sen osuus unionin markkinoista oli 6-7 prosenttia tarkastelujaksolla). Hintojen alittavuus oli merkittävää (jopa 43,7 prosenttia).
(315)
Useimmat vahinkoindikaattorit paranivat. Unionin tuottajien kannattavuus kohosi lähes 6 prosenttiyksikköä, mutta keskimääräinen voittomarginaali oli edelleen epätyydyttävällä 0,3 prosentin kannattavuusrajalla tutkimusajanjaksolla. Kapasiteetin käyttöaste kasvoi 74 prosentista 86 prosenttiin. Tämä oli kuitenkin tulosta unioni tuotantomäärien kasvusta ja unionin kapasiteetin pienenemisestä. Keskimääräiset myyntihinnat unionissa olivat huipussaan vuonna 2011 puuvillan ja polttoaineen hintojen jyrkän kohoamisen vuoksi. Unionin keskimääräiset myyntihinnat kasvoivat 16 prosenttia tarkasteluajanjakson aikana. Investointien tuotto ja kassavirta kehittyivät myönteisesti. Myös työllisyys kasvoi tarkastelujaksolla. Elpymisen merkkejä oli siis havaittavissa edelleenkin vahingollisessa tilanteessa.
(316)
Seuraavat vahinkoindikaattorit kehittyivät negatiivisesti tarkastelujaksolla: unionin tuottajien markkinaosuus putosi 45,3 prosentista 40,2 prosenttiin, kun unionin myyntimäärä väheni 6 prosenttia. Investointien taso putosi yleisesti vuotta 2011 lukuun ottamatta. Kapasiteetti pieneni 5 prosenttia tarkastelujaksolla, kuten 293 kappaleessa todetaan.
(317)
Unionin tuotannonalan tilannetta voidaan edelleen pitää vahingollisena, vaikkakin se selvästi parani viime vuosina. Edellä esitetyn perusteella komissio päätteli, että unionin tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.
(318)
Päätelmistä esittämissään huomautuksissa valituksen tekijä totesi, että sen mielestä Intian vakaa markkinaosuus unionin markkinoilla oli tulosta merkittävästä tuesta. Komissio havaitsikin tasoitustoimenpiteet mahdollistavia tukia (ks. 229 kappale), mutta syy-yhteyttä niiden ja unionin tuotannonalan vahingollisen tilanteen välillä ei voitu vahvistaa (ks. 319-323 kappale).
5. SYY-YHTEYS
(319)
Perusasetuksen 8 artiklan 5 kohdan mukaisesti komissio tutki, oliko Intiasta tullut tuettu tuonti aiheuttanut merkittävää vahinkoa unionin tuotannonalalle. Perusasetuksen 8 artiklan 6 kohdan mukaisesti komissio tutki myös, olisivatko muut tiedossa olleet tekijät voineet samaan aikaan aiheuttaa vahinkoa unionin tuotannonalalle. Komissio varmisti, ettei mitään muiden tekijöiden kuin Intiasta tulleen tuetun tuonnin aiheuttamaa mahdollista vahinkoa pidetä tuetusta tuonnista johtuvana. Tällaisia tekijöitä ovat tuonti muista kolmansista maista, unionin tuotannonalan vientitoiminta ja kulutus.
5.1 TUETUN TUONNIN VAIKUTUKSET
(320)
Kun otetaan huomioon havainnot vähimmäistason tuesta Kiinan ja Vietnamin osalta (ks. 76 ja 231 kappale), kumuloinnin edellytykset eivät täyty. Syy-yhteyttä koskevassa analyysissä käsitellään sen vuoksi vain Intiasta tulevan tuonnin vaikutusta.
(321)
Unionin tuotannonalan markkinaosuus supistui tarkastelujaksolla 45,3 prosentista 40,2 prosenttiin, ja Intiasta tulevan tuonnin markkinaosuus pysytteli kohtalaisen vakaana 6-7 prosentissa. Kulutus kasvoi tarkastelujaksolla 6 prosenttia. Unionin tuotannonala ei siis kyennyt saamaan etua tästä kasvusta markkinaosuudella tarkasteltuna, mutta tämä ei todennäköisesti johdu Intian markkinaosuudesta, joka pysyi vakaana.
(322)
Intiasta tulevan polyesterikatkokuidun keskimääräiset hinnat Eurostatin mukaan olivat alemmat kuin useimmista muista maista tulevan polyesterikatkokuidun keskimääräiset hinnat, mutta on syytä huomata, että laadussa ja tuotelajeissa on suuria eroja. Tarkat tuotelajikohtaiset vertailut osoittivat, että Intiasta tulevan tuonnin hintojen alittavuus oli merkittävä.
(323)
Hinnan merkittävästä alittavuudesta huolimatta ei voida päätellä, että Intiasta tuleva tuonti olisi vahingon syynä. Unionin tuotannonalan markkinaosuuden supistumista (- 5,1 prosenttiyksikköä) ei voida pitää Intiasta tulevan tuonnin määrän aiheuttamana, koska tämän tuonnin markkinaosuus pysyi melko vakaana (vain 0,7 prosenttiyksikön kasvu tarkastelujaksolla). Lisäksi Intiasta peräisin olevan tuonnin keskimääräiset hinnat nousivat 18 prosenttia tarkastelujaksona. Intiasta tulevan tuonnin hinnat eivät vaikuta aiheuttaneen hintojen laskua, koska unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne, joka tosin oli edelleen vahingollinen tutkimusajanjaksolla, on kohentunut huomattavasti tarkastelujakson aikana.
5.2 MUIDEN TEKIJÖIDEN VAIKUTUKSET
5.2.1 Kolmansista maista tuleva tuonti
(324)
Kolmansista maista tulevan tuonnin määrä kehittyi tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 12
Tuonti kolmansista maista
Maa
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Korean tasavalta
Määrä (tonnia)
129 918
165 365
163 540
181 540
Indeksi
100
127
126
140
Markkinaosuus
15,5 %
19,0 %
19,5 %
20,4 %
Indeksi
100
123
126
131
Keskimääräinen hinta (euroa/tonni)
1 116
1 367
1 361
1 300
Indeksi
100
123
122
116
Taiwan
Määrä (tonnia)
121 656
108 645
100 072
92 423
Indeksi
100
89
82
76
Markkinaosuus
14,5 %
12,5 %
12,0 %
10,4 %
Indeksi
100
86
82
71
Keskimääräinen hinta (euroa/tonni)
1 131
1 416
1 383
1 369
Indeksi
100
125
122
121
Kiina
Määrä (tonnia)
5 198
8 980
23 209
44 651
Indeksi
100
173
446
859
Markkinaosuus
0,6 %
1,0 %
2,8 %
5,0 %
Indeksi
100
167
447
808
Keskimääräinen hinta (euroa/tonni)
1 065
1 279
1 265
1 209
Indeksi
100
120
119
113
Turkki
Määrä (tonnia)
32 921
29 969
34 303
36 908
Indeksi
100
91
104
112
Markkinaosuus
3,9 %
3,4 %
4,1 %
4,1 %
Indeksi
100
88
104
105
Keskimääräinen hinta (euroa/tonni)
1 133
1 466
1 383
1 382
Indeksi
100
129
122
122
Vietnam
Määrä (tonnia)
24 884
25 487
26 410
29 717
Indeksi
100
102
106
119
Markkinaosuus
3,0 %
2,9 %
3,2 %
3,3 %
Indeksi
100
99
106
112
Keskimääräinen hinta (euroa/tonni)
978
1 182
1 175
1 096
Indeksi
100
121
120
112
Indonesia
Määrä (tonnia)
25 902
30 285
24 032
24 699
Indeksi
100
117
93
95
Markkinaosuus
3,1 %
3,5 %
2,9 %
2,8 %
Indeksi
100
113
93
90
Keskimääräinen hinta
1 055
1 329
1 267
1 167
Indeksi
100
126
120
111
Thaimaa
Määrä (tonnia)
17 548
23 510
17 103
18 952
Indeksi
100
134
97
108
Markkinaosuus
2,1 %
2,7 %
2,0 %
2,1 %
Indeksi
100
129
98
102
Keskimääräinen hinta (euroa/tonni)
1 140
1 449
1 310
1 298
Indeksi
100
127
115
114
Muut tuonti
Määrä (tonnia)
49 272
51 282
41 074
43 120
Indeksi
100
104
83
88
Markkinaosuus
5,9 %
5,9 %
4,9 %
4,8 %
Indeksi
100
100
83
82
Keskimääräinen hinta (euroa/tonni)
1 323
1 681
1 603
1 532
Indeksi
100
127
121
116
Lähde: Eurostat.
(325)
Eniten tuontia (181 540 tonnia, jonka markkinaosuus oli 20,4 prosenttia tutkimusajanjaksolla) tuli Korean tasavallasta, jonka markkinaosuus kasvoi 4,9 prosenttiyksikköä tarkastelujaksolla. Toiseksi eniten vientiä unioniin oli Taiwanilla. Vaikka tuonti Taiwanista väheni tarkastelujaksolla (- 4,1 prosenttiyksikköä), Taiwanin markkinaosuus oli silti edelleen 10,4 prosenttia tutkimusajanjaksolla. Neljänneksi suurin viejä (kolmanneksi suurimman Intian jälkeen) on Kiina, jonka markkinaosuus kasvoi 4,4 prosenttiyksikköä niin, että se oli 5 prosenttia. Muista kolmansista maista tuleva tuontia on vähäisempää kuin tuonti Intiasta, mutta polyesterikatkokuituja tuodaan merkittäviä määriä myös Turkista, Vietnamista, Indonesiasta ja Thaimaasta (näillä kaikilla neljällä on suhteellisen vakaa markkinaosuus). Turkista, Vietnamista, Indonesiasta ja Thaimaasta tulevan tuonnin markkinaosuus yhteensä on noin 12 prosenttia (12,4 % tutkimusajanjaksolla).
(326)
Tuonnin lisääntyminen erityisesti Korean tasavallasta on syytä panna merkille. Koreasta tulevan tuonnin määrä tutkimusajanjaksolla oli kolminkertainen Intiasta tulevaan tuontiin nähden. Se lisääntyi 40 prosenttia tarkastelujaksolla, ja sen markkinaosuus kasvoi 4,9 prosenttiyksikköä 20,4 prosenttiin. Myös tuonti Kiinasta kasvoi voimakkaasti eli yli 700 prosenttia määrän ja 4,4 prosenttiyksikköä markkinaosuuden perusteella. Kiinasta tuleva tuonti myös alitti merkittävästi unionin tuotannonalan hinnat.
(327)
Edellä esitetyn perusteella voidaan päätellä, että jos unionin tuotannonalan vahingollinen tilanne johtuu tuonnista, syynä on pikemminkin muista maista kuin Intiasta tuleva tuonti.
(328)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä huomautti, että komissio ei tutkinut tarkemmin Kiinan ja Vietnamin vientihintoja. On muistettava, että sekä Kiinan että Vietnamin osalta havaittiin tukien olevan vähimmäistasoa. Sen vuoksi komissio arvioi näiden kahden maan vientihintoja syy-yhteyttä koskevassa analyysissä, jossa käsiteltiin muiden tekijöiden vaikutusta, eikä tehnyt kumulatiivista arviota menettelyn piiriin kuuluvien kolmen maan tuonnista, koska Kiinan ja Vietnamin osalta havaitut tuet olivat vähimmäistasoa (ks. 275-277 kappale).
(329)
Valituksen tekijä esitti huomautuksia Koreasta tulevan tuonnin keskimääräisestä hinnasta sekä sen määrän (hienoisesta) kasvusta vuosien 2011 ja 2012 välillä. Kun otetaan huomioon Koreasta tulevan tuonnin sekä määrän että markkinaosuuden kasvu tarkastelujaksolla ja sen hinnat, jotka ovat alemmat kuin unionin tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat, komissio katsoo edelleen, että Koreasta tuleva tuonti on merkityksellinen muu tekijä syy-yhteyttä koskevassa analyysissä.
(330)
Valituksen tekijä viittasi myös menettelyssä alun perin osallisina olleiden kolmen maan sekä Korean ja Taiwanin keskimääräisiin vientihintoihin tammikuusta heinäkuuhun 2014. Tarkastelujakso on kuitenkin vuoden 2010 ja tutkimusajanjakson päättymisen välinen jakso. Näin ollen huomautusta ei oteta huomioon.
5.2.2 Unionin tuotannonalan vientitoiminta
(331)
Unionin tuotannonalan viennin määrä ja keskimääräinen arvo kehittyivät tarkastelujaksolla seuraavasti:
Taulukko 13
Unionin tuottajien vientitoiminta
2010
2011
2012
Tutkimusajanjakso
Vientimäärä (tonnia)
31 158
32 204
41 279
36 149
Indeksi
100
103
132
116
Keskimääräinen hinta (euroa/tonni)
1 760
1 945
1 924
1 962
Indeksi
100
111
109
112
Lähde:
Määrä: Valituksen tekijä (CIRFS).
Arvo: Otokseen valittujen unionin tuottajien tarkastetut tiedot.
(332)
Unionin tuotannonala myy EU:n ulkopuolelle lähinnä erikoistuotteita, mikä selittää näillä markkinoilla havaittua korkeaa keskimääräistä myyntihintaa.
(333)
Otokseen valittujen unionin tuottajien vientimäärät kasvoivat lähes 30 prosenttia tarkastelujaksolla ja huippu koettiin vuonna 2012. Keskimääräiset myyntihinnat kohosivat vuonna 2011 ja pysyivät sitten vakaalla tasolla tutkimusajanjaksolle asti.
(334)
Otokseen valittujen unionin tuottajien hyvästä vientituloksesta huolimatta absoluuttiset vientimäärät olivat suhteellisen pieniä verrattuna unionissa myytyihin määriin. Tämän viennin vaikutus ei näin ollen riittänyt kompensoimaan vaikeaa ja vahingollista tilannetta unionin kotimarkkinoilla.
5.2.3 Kulutus
(335)
Polyesterikatkokuidun unionin markkinat olivat 838 397 tonnia vuonna 2010 ja tutkimusajanjaksolla 890 992 tonnia. Tämä merkitsee markkinoiden kasvua 6 prosenttia tarkastelujaksolla. Toisin sanoen kysynnässä ei tapahtunut sellaista vähenemistä, joka olisi voinut vaikuttaa unionin tuotannonalan vahingolliseen tilanteeseen.
5.2.4 Talouskriisi
(336)
Eräs käyttäjien järjestö, yhden asianomaisen maan kauppakamari ja eräs viranomaistaho toivat esiin, että vahinko aiheutui talouskriisistä. Väite ei pidä paikkaansa, koska polyesterikatkokuidun unionin markkinat kasvoivat 6 prosenttia ja myös keskimääräiset hinnat kohosivat 16 prosenttia.
(337)
Kauppakamari huomautti vielä, että talouskriisin vuoksi erikoispolyesterikatkokuidun kysyntä laski, kun taas peruspolyesterikatkokuidun kysyntä kasvoi. On syytä muistaa, että erikois- ja peruspolyesterikatkokuidulla on samat fyysiset ja kemialliset perusominaisuudet ja käytännössä samat käyttötarkoitukset. On totta, että kaikki tuotelajit eivät ole keskenään vaihdettavissa, mutta aiemmissa tutkimuksissa ja tässä tutkimuksessa vahvistettiin, että eri tuotelajit ovat ainakin osittain vaihdettavissa keskenään ja niiden käyttötavat ovat päällekkäisiä. Tämän vuoksi väite hylättiin.
5.2.5 Korkea kapasiteetin käyttöaste
(338)
Yksi viranomaistaho totesi, että tuettu tuonti ei voinut aiheuttaa markkinaosuuden menetyksenä ilmaistua vahinkoa, kun otetaan huomioon unionin tuotannonalan korkea kapasiteetin käyttöaste. Unionin tuotannonalan kapasiteetin käyttöaste tosiaan kasvoi tarkastelujaksolla, mutta se ei missään vaiheessa tullut lähelle käytettävissä olevan kapasiteetin rajoja. Ollessa korkeimmillaan tutkimusajanjakson aikana kapasiteetin käyttöaste oli 85,9 prosenttia. Tämä jättää vielä runsaasti marginaalia tuotannon lisäämiseksi. Koska unionin tuottajien myyntimäärät unionissa eivät kuitenkaan seuranneet kulutuksen kasvua, markkinaosuuden menetystä pidetään edelleen yhtenä indikaattorina unionin tuotannonalan vahingollisessa tilanteessa.
5.3 SYY-YHTEYTTÄ KOSKEVAT PÄÄTELMÄT
(339)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että ei ole mahdollista vahvistaa syy-yhteyttä unionin tuotannonalan vahingollisen tilanteen ja Intiasta tulevan tuetun tuonnin välille. Päätelmä perustuu ensinnäkin Intiasta tulevan tuonnin melko vähäiseen määrään ja vain hieman kasvaneeseen markkinaosuuteen (6,1 %:sta 6,8 %:iin) verrattuna paljon korkeampaan mutta merkittävästi pienentyneeseen unionin tuotannonalan markkinaosuuteen (45,3 %:sta 40,2 %:iin). Toiseksi, tietyistä muista maista (Korea, Taiwan, Kiina) tuleva tuonti on ollut määrältään suurempaa ja/tai kasvanut voimakkaammin, ja näin ollen jos unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon syynä on tuonti, kyseessä on edellä mainituista maista eikä Intiasta tuleva tuonti (ks. 325-327 kappale).
(340)
Tästä syystä ei voitu todeta perusasetuksen 8 artiklan 5 ja 6 kohdassa tarkoitettua syy-yhteyttä Intiasta tulevan tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon välillä.
6. PÄÄTELMÄT
(341)
Koska Kiinan kansantasavallan ja Vietnamin osalta tuen havaittiin olevan vähimmäistasoa ja koska Intiasta peräisin olevan tuonnin osalta vahingon ja tuen välillä ei havaittu syy-yhteyttä, menettely olisi päätettävä.
(342)
Perusasetuksen 25 artiklan 1 kohdalla perustettu komitea ei antanut lausuntoa,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Päätetään CN-koodiin 5503 20 00 kuuluvien Kiinan kansantasavallasta, Intiasta ja Vietnamista peräisin olevien karstaamattomien, kampaamattomien tai muuten kehruuta varten käsittelemättömien polyesteriä olevien synteettikatkokuitujen tuontia koskeva tukien vastainen menettely.
2 artikla
Tämä päätös tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä 16 päivänä joulukuuta 2014.