PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1337/2013
ze dne 13. prosince 2013,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011, pokud jde o uvádění země původu nebo místa provenience u čerstvého, chlazeného a zmrazeného vepřového, skopového, kozího a drůbežího masa
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 (1), a zejména na čl. 26 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 26 odst. 2 nařízení (EU) č. 1169/2011 se stanoví povinnost uvádět zemi původu nebo místo provenience na etiketě masa kódů kombinované nomenklatury uvedených na seznamu v příloze XI zmíněného nařízení, tj. u čerstvého, chlazeného a zmrazeného vepřového, skopového, kozího a drůbežího masa.
(2)
Je třeba dosáhnout rovnováhy mezi potřebou informovat spotřebitele a dodatečnými náklady pro provozovatele a vnitrostátní orgány, které mají v konečném důsledku dopad na konečnou cenu produktu. Posouzení dopadů a studie, kterou Komise zadala, prozkoumaly několik možností, jak uvádět zemi původu nebo místo provenience s ohledem na nejdůležitější fáze života zvířat. Výsledky ukazují, že spotřebitelé požadují především informace ohledně místa, kde bylo zvíře chováno. Poskytování povinných informací o místě narození zvířete by naopak vyžadovalo zřízení nových systémů zpětného vysledování i na úrovni zemědělských podniků s příslušnými náklady z toho plynoucími, zatímco označení místa porážky lze provést za dostupnou cenu a poskytuje cenné informace pro spotřebitele. Pokud jde o zeměpisné značení, existují důkazy, že uvedení členského státu nebo třetí země by pro spotřebitele představovalo nejdůležitější informaci.
(3)
V rámci nařízení (EU) č. 1169/2011 je koncept „země původu“ potraviny stanoven v souladu s články 23 až 26 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (2). Pro živočišné produkty se tento koncept týká země, ve které je produkt zcela vyroben nebo získán, čímž se při použití pro maso rozumí země, v níž se zvíře narodilo, bylo chováno a poraženo. Pokud se na výrobě potraviny podílelo několik zemí, týká se tento koncept země, v níž u těchto produktů došlo k jejich poslednímu podstatnému a hospodářsky zdůvodněnému zpracování nebo opracování. Použití tohoto konceptu na případy, při kterých pochází maso ze zvířat narozených, chovaných a poražených v různých zemích, by však nevedlo k dostatečnému informování spotřebitelů o původu tohoto masa. Ve všech těchto případech je proto nezbytné zajistit na etiketě uvedení členského státu nebo třetí země, kde bylo zvíře chováno po dobu, která představuje podstatnou část obvyklého cyklu chovu pro každý druh, jakož i uvedení členského státu nebo třetí země, kde bylo zvíře poraženo. Pojem „původ“ by měl být vyhrazen pro maso získané ze zvířat narozených, chovaných a poražených, a proto zcela získaných v jednom členském státě nebo třetí zemi.
(4)
V případech, kdy je zvíře chováno v několika členských státech či třetích zemích a dobu chovu nelze dodržet, by mělo být zajištěno odpovídající uvedení místa chovu, aby se mohlo lépe vyhovět potřebám spotřebitelů a zabránilo se zbytečné komplikovanosti etikety.
(5)
Kromě toho by měla být stanovena pravidla pro balení obsahující kusy masa ze stejných nebo různých druhů získaného ze zvířat chovaných a poražených v různých členských státech nebo třetích zemích.
(6)
Tento systém označování vyžaduje pravidla pro zpětné vysledování ve všech fázích produkce a distribuce masa, od porážky až po balení, aby byla zaručena souvislost mezi označeným masem a zvířetem nebo skupinou zvířat, ze kterých bylo maso získáno.
(7)
Je třeba stanovit zvláštní pravidla pro maso dovážené ze třetích zemí, kdy informace požadované pro označení nejsou k dispozici.
(8)
Co se týče mletého masa a ořezů, mělo by být provozovatelům vzhledem k povaze příslušných výrobních procesů umožněno využívat zjednodušený systém označení.
(9)
S ohledem na obchodní význam informací, které mají být podle tohoto nařízení poskytovány, by provozovatelé potravinářských podniků měli mít možnost doplnit k povinnému označení na etiketě další prvky odkazující na provenienci masa.
(10)
Jelikož jsou příslušná ustanovení nařízení (EU) č. 1169/2011 použitelná ode dne 13. prosince 2014 a článek 47 uvedeného nařízení stanoví použití prováděcích pravidel podle uvedeného nařízení od 1. dubna každého kalendářního roku, mělo by se toto nařízení začít používat od 1. dubna 2015.
(11)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení stanoví pravidla pro uvádění země původu nebo místa provenience na etiketě čerstvého, chlazeného a zmrazeného vepřového masa, skopového nebo kozího masa a masa z drůbeže příslušných kódů kombinované nomenklatury uvedených na seznamu v příloze XI nařízení (EU) č. 1169/2011.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se použijí definice „provozovatele potravinářského podniku“ v čl. 3 bodě 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (3), definice „provozu“ v čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 (4) a definice „mletého masa“, „jatek“ a „bourárny/porcovny“ stanovené v bodech 1.13, 1.16 a 1.17 přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (5).
2. Použijí se rovněž tyto definice:
a)
„ořezy“ se rozumí malé kousky masa kódů kombinované nomenklatury uvedených na seznamu v příloze XI nařízení (EU) č. 1169/2011, uznané za vhodné k lidské spotřebě a získané výhradně z ořezávání při vykosťování jatečně upravených těl nebo bourání/porcování masa;
b)
„šarží“ se rozumí maso kódů kombinované nomenklatury uvedených na seznamu v příloze XI nařízení (EU) č. 1169/2011, získané z jednoho živočišného druhu, též s kostí, též bourané/porcované nebo mleté, které bylo bouráno/porcováno, mleto nebo baleno za téměř stejných podmínek.
Článek 3
Zpětné vysledování
1. Provozovatelé potravinářských podniků mají k dispozici a používají ve všech fázích produkce a distribuce masa uvedeného v článku 1 systém identifikace a registrace.
2. Uvedený systém se používá tak, aby byla zaručena:
a)
souvislost mezi masem a zvířetem nebo skupinou zvířat, ze kterých bylo maso získáno, přičemž během porážky za tuto souvislost odpovídají jatka, a
b)
předávání informací týkajících se označení uvedených v článcích 5, 6 nebo 7 spolu s masem, provozovatelům v následujících fázích produkce a distribuce.
Každý provozovatel potravinářského podniku je odpovědný za provádění systému identifikace a registrace stanoveného v prvním pododstavci, a to ve fázi výroby a distribuce, ve které působí.
Provozovatel potravinářského podniku, který balí nebo značí maso v souladu s články 5, 6 nebo 7, zajistí vzájemnou souvislost mezi kódem šarže identifikujícím maso dodané spotřebiteli nebo zařízení společného stravování a příslušnou šarží nebo šaržemi masa, z nichž se balení nebo označená šarže skládá. Všechna balení se stejným kódem šarže musí odpovídat stejným označením v souladu s články 5, 6 nebo 7.
3. Systém uvedený v odstavci 1 obsahuje zejména záznamy o dovozech zvířat, jatečně upravených těl nebo kusů těl do provozu provozovatele potravinářského podniku a odvozech z něj a zajišťuje vzájemnou souvislost mezi o dovozy a odvozy.
Článek 4
Skupina zvířat
1. Velikost skupiny zvířat uvedené v článku 3 je dána:
a)
počtem jatečně upravených těl bouraných/porcovaných společně a tvořících jednu šarži příslušné bourárny/porcovny v případě bourání/porcování jatečně upravených těl;
b)
počtem jatečně upravených těl, jejichž maso tvoří jednu šarži příslušné bourárny/porcovny nebo zařízení na mletí masa v případě dalšího bourání/porcování nebo mletí.
2. Velikost šarže nesmí být větší než denní produkce jednoho provozu.
3. Kromě případu, kdy se použije článek 7, provozy, v nichž se maso bourá/porcuje nebo mele, zajistí při vytváření šarží, že všechna jatečně upravená těla v šarži odpovídají zvířatům, na jejichž maso se vztahuje totožné označení v souladu s čl. 5 odst. 1 nebo čl. 5 odst. 2.
Článek 5
Označování masa
1. Etiketa masa uvedeného v článku 1 a určeného pro dodání konečnému spotřebiteli nebo zařízením společného stravování obsahuje tyto údaje:
a)
členský stát nebo třetí země, kde probíhal chov, s označením „Chov v: (název členského státu nebo třetí země)“ v souladu s těmito kritérii:
i)
pro prasata:
-
pokud je poražené zvíře starší 6 měsíců, členský stát nebo třetí země, kde probíhala poslední, alespoň čtyřměsíční doba chovu,
-
pokud je poražené zvíře mladší 6 měsíců a jeho živá hmotnost je nejméně 80 kilogramů, členský stát nebo třetí země, kde probíhala doba chovu poté, co zvíře dosáhlo hmotnosti 30 kilogramů,
-
pokud je poražené zvíře mladší 6 měsíců a jeho živá hmotnost je nižší než 80 kilogramů, členský stát nebo třetí země, kde probíhala celá doba chovu;
ii)
pro ovce a kozy: členský stát nebo třetí země, kde probíhala poslední, alespoň šestiměsíční doba chovu, nebo pokud je poražené zvíře mladší 6 měsíců, členský stát nebo třetí země, kde probíhala celá doba chovu,
iii)
pro drůbež: členský stát nebo třetí země, kde probíhala poslední, alespoň jednoměsíční doba chovu, nebo pokud je poražené zvíře mladší než jeden měsíc, členský stát nebo třetí země, kde probíhala celá doba chovu poté, co bylo zvíře umístěno na výkrm;
b)
členský stát nebo třetí země, kde došlo k porážce, s označením „Porážka v: (název členského státu nebo třetí země)“ a
c)
kód šarže identifikující maso dodané spotřebiteli nebo zařízení společného stravování.
Pokud doby chovu uvedené v písmenu a) není dosaženo v žádném z členských států nebo třetích zemí, kde se zvíře chovalo, údaj uvedený v písmenu a) se nahradí údajem „Chov v: několik členských států EU“ nebo v případě, že maso nebo zvířata byla dovezena do Unie, údajem „Chov v: několik zemí mimo EU“ nebo „Chov v: několik zemí EU a mimo EU“.
Pokud však doby chovu uvedené v písmenu a) není dosaženo v žádném z členských států nebo třetích zemí, kde se zvíře chovalo, údaj uvedený v písmenu a) lze nahradit údajem „Chov v: (seznam členských států nebo třetích zemí, kde se zvíře chovalo)“, jestliže provozovatel potravinářského podniku doloží ke spokojenosti příslušného orgánu, že zvíře bylo v těchto členských státech či třetích zemích chováno.
2. Údaje uvedené v písmenech a) a b) odstavce 1 lze nahradit údajem „Původ: (název členského státu nebo třetí země)“, jestliže provozovatel potravinářského podniku doloží ke spokojenosti příslušného orgánu, že maso uvedené v článku 1 bylo získáno ze zvířat narozených, chovaných a poražených v jednom členském státě nebo třetí zemi.
3. Pokud několik kusů masa ze stejných nebo různých druhů odpovídá různým údajům na etiketě v souladu s odstavci 1 a 2 a je předkládáno ve stejném balení pro spotřebitele nebo zařízení společného stravování, musí být na etiketě uveden:
a)
seznam příslušných členských států nebo třetích zemí v souladu s odstavci 1 nebo 2, a to pro každý druh;
b)
kód šarže identifikující maso dodané spotřebiteli nebo zařízení společného stravování.
Článek 6
Odchylka pro maso ze třetích zemí
Odchylně od čl. 5 odst. 1 písm. a) musí etiketa masa uvedeného v článku 1, které bylo dovezeno pro uvedení na trh Unie a pro které nejsou informace stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) k dispozici, obsahovat údaj „Chov v: mimo EU“ a „Porážka v: (název třetí země, kde bylo zvíře poraženo)“.
Článek 7
Odchylky pro mleté maso a ořezy
Odchylně od čl. 5 odst. 1 písm. a) a b), čl. 5 odst. 2 a článku 6, pokud jde o mleté maso a ořezy, lze použít tyto údaje:
a)
„Původ: EU“, pokud jsou mleté maso nebo ořezy vyrobeny výlučně z masa získaného ze zvířat narozených, chovaných a poražených v různých členských státech;
b)
„Chov a porážka v: EU“, pokud jsou mleté maso nebo ořezy vyrobeny výlučně z masa získaného ze zvířat chovaných a poražených v různých členských státech;
c)
„Chov a porážka v: mimo EU“, pokud jsou mleté maso nebo ořezy vyrobeny výlučně z masa dovezeného do Unie;
d)
„Chov v: mimo EU“ a „Porážka v: EU“, pokud jsou mleté maso nebo ořezy vyrobeny výlučně z masa získaného ze zvířat dovezených do Unie jako zvířata na porážku a poražených v jednom nebo několika členských státech;
e)
„Chov a porážka v: EU a mimo EU“, pokud jsou mleté maso nebo ořezy vyrobeny z:
i)
masa získaného ze zvířat chovaných a poražených v jednom nebo několika členských státech a z masa dovezeného do Unie nebo
ii)
masa získaného ze zvířat dovezených do Unie a poražených v jednom nebo několika členských státech.
Článek 8
Doplňkové dobrovolné informace na etiketě
Provozovatelé potravinářských podniků mohou údaje uvedené v článcích 5, 6 nebo 7 doplnit o doplňkové informace týkající se provenience masa.
Doplňkové informace uvedené v prvním pododstavci nesmí být v rozporu s údaji uvedenými v článcích 5, 6 nebo 7 a musí být v souladu s pravidly kapitoly V nařízení (EU) č. 1169/2011.
Článek 9
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. dubna 2015. Nepoužije se pro maso, které bylo na trh Unie uvedeno v souladu s právními předpisy před 1. dubnem 2015, a to až do spotřebování zásob.
Je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. prosince 2013.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1337/2013,
annettu 13 päivänä joulukuuta 2013,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 soveltamissäännöistä tuoreen, jäähdytetyn tai jäädytetyn sianlihan, lampaan- tai vuohenlihan ja siipikarjan lihan alkuperämaan tai lähtöpaikan ilmoittamisen osalta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon elintarviketietojen antamisesta kuluttajille, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1924/2006 ja (EY) N:o 1925/2006 muuttamisesta sekä komission direktiivin 87/250/ETY, neuvoston direktiivin 90/496/ETY, komission direktiivin 1999/10/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY, komission direktiivien 2002/67/EY ja 2008/5/EY sekä komission asetuksen (EY) N:o 608/2004 kumoamisesta 25 päivänä lokakuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 (1) ja erityisesti sen 26 artiklan 8 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EU) N:o 1169/2011 26 artiklan 2 kohdassa säädetään, että kyseisen asetuksen liitteessä XI lueteltuihin yhdistetyn nimikkeistön (CN) koodeihin kuuluvan, toisin sanoen tuoreen, jäähdytetyn tai jäädytetyn sianlihan, lampaan- tai vuohenlihan ja siipikarjan lihan, etiketissä on ilmoitettava lihan alkuperämaa tai lähtöpaikka.
(2)
On tarpeen löytää oikea tasapaino kuluttajille tiedottamisen tarpeen ja toimijoille ja kansallisille viranomaisille aiheutuvien, viime kädessä tuotteen loppuhintaan vaikuttavien lisäkustannusten välillä. Vaikutusten arvioinnissa ja komission toimeksiannosta toteutetussa selvityksessä tarkasteltiin useita vaihtoehtoja alkuperämaan tai lähtöpaikan ilmoittamiseksi suhteessa eläinten elinkaaren merkityksellisimpiin vaiheisiin. Tulokset osoittavat, että kuluttajat edellyttävät ennen kaikkea tietoa eläimen kasvatuspaikasta. Lisäksi velvoite ilmoittaa tiedot eläimen syntymäpaikasta edellyttäisi uusien maatilatason jäljitettävyysjärjestelmien luomista, mistä aiheutuisi vastaavasti kustannuksia, kun taas teurastuspaikan merkitseminen voidaan toteuttaa kohtuullisin kustannuksin, ja se antaa kuluttajalle arvokasta tietoa. Maantieteellisen tason osalta saatiin näyttöä siitä, että kuluttajien kannalta merkityksellisintä olisi ilmoittaa jäsenvaltio tai kolmas maa.
(3)
Asetuksessa (EU) N:o 1169/2011 elintarvikkeen ”alkuperämaan” käsite määritellään neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (2) 23-26 artiklan mukaisesti. Eläintuotteiden osalta kyseisellä käsitteellä viitataan maahan, jossa tuote on kokonaan tuotettu, mikä lihaan sovellettuna tarkoittaa maata, jossa eläin syntyi, kasvatettiin ja teurastettiin. Jos elintarvikkeen tuotannossa on ollut mukana monta maata, käsitteellä viitataan maahan, jossa tuotteille on suoritettu viimeinen merkittävä ja taloudellisesti perusteltu valmistus tai käsittely. Sen sijaan käsitteen soveltaminen tilanteisiin, joissa liha on saatu eläimistä, jotka ovat syntyneet, kasvatettu ja teurastettu eri maissa, ei antaisi kuluttajille riittävästi tietoa lihan alkuperästä. Sen vuoksi on tarpeen säätää, että kaikissa tällaisissa tilanteissa etikettiin merkitään maininta jäsenvaltiosta tai kolmannesta maasta, jossa eläintä on kasvatettu sellaisen ajanjakson ajan, joka vastaa huomattavaa osaa kunkin lajin tavanomaisesta kasvatussyklistä, sekä tieto jäsenvaltiosta tai kolmannesta maasta, jossa eläin on teurastettu. Käsite ”alkuperä” olisi varattava käytettäväksi lihasta, joka on saatu yhdessä ainoassa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa syntyneestä, kasvatetusta ja teurastetusta ja sen myötä kokonaan tuotetusta eläimestä.
(4)
Tapauksissa, joissa eläin on kasvatettu useassa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa eikä vaadittua kasvatusajan pituutta voida noudattaa, olisi oltava käytettävissä asianmukainen merkintä kasvatuspaikasta, jotta kuluttajien tarpeisiin vastataan paremmin ja vältetään etiketin tarpeetonta monimutkaisuutta.
(5)
Lisäksi olisi vahvistettava säännöt, jotka koskevat eri jäsenvaltioissa tai kolmansissa maissa kasvatetuista ja teurastetuista elämistä saatuja, saman tai eri eläinlajin lihapaloja sisältäviä pakkauksia.
(6)
Tämä merkintäjärjestelmä edellyttää jäljitettävyyssääntöjä kaikissa lihan tuotannon ja jakelun vaiheissa aina teurastuksesta pakkaamiseen saakka, jotta voidaan varmistaa yhteys merkityn lihan ja sen eläimen tai eläinryhmän välillä, josta liha on saatu.
(7)
Olisi laadittava erityiset säännöt, jotka koskevat sellaisista kolmansista maista tuotua lihaa, joissa merkintää varten tarvittavat tiedot eivät ole saatavilla.
(8)
Jauhetun lihan ja leikkuujätteiden tuotantoprosessien luonne huomioon ottaen toimijoiden olisi sallittava käyttää niiden osalta yksinkertaistettua merkitsemisjärjestelmää.
(9)
Ottaen huomioon tämän asetuksen perusteella esitettäviin tietoihin liittyvät kaupalliset edut, elintarvikealan toimijoille olisi annettava mahdollisuus lisätä etiketissä oleviin pakollisiin merkintöihin muitakin lihan lähtöpaikkaan viittaavia seikkoja.
(10)
Koska asetuksen (EU) N:o 1169/2011 asiaa koskevia säännöksiä sovelletaan 13 päivästä joulukuuta 2014 alkaen ja sen 47 artiklassa säädetään, että asetuksen nojalla annettuja täytäntöönpanosääntöjä sovelletaan kunakin kalenterivuotena 1 päivästä huhtikuuta alkaen, tätä asetusta olisi alettava soveltaa 1 päivästä huhtikuuta 2015.
(11)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt, jotka koskevat alkuperämaan tai lähtöpaikan merkitsemistä asetuksen (EU) N:o 1169/2011 liitteessä XI lueteltuihin yhdistetyn nimikkeistön vastaaviin koodeihin kuuluvan tuoreen, jäähdytetyn tai jäädytetyn sianlihan, lampaan- tai vuohenlihan ja siipikarjan lihan etiketissä.
2 artikla
Määritelmät
1. Tässä asetuksessa sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 (3) 3 artiklan 3 alakohdassa olevaa ”elintarvikealan toimijan” määritelmää, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 852/2004 (4) 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa olevaa ”laitoksen” määritelmää sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 853/2004 (5) liitteessä I olevassa 1.13 kohdassa olevaa ”jauhelihan”, 1.16 kohdassa olevaa ”teurastamon” ja 1.17 kohdassa olevaa ”leikkaamon” määritelmää.
2. Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’leikkuujätteillä’ asetuksen (EU) N:o 1169/2011 liitteessä XI lueteltuihin yhdistetyn nimikkeistön koodeihin kuuluvia pieniä lihapaloja, jotka on todettu ihmisravinnoksi kelpaaviksi ja jotka syntyvät yksinomaan ruhojen luuttomaksi leikkaamisen tai lihan paloittelun yhteydessä;
b)
’erällä’ asetuksen (EU) N:o 1169/2011 liitteessä XI lueteltuihin yhdistetyn nimikkeistön koodeihin kuuluvaa yhdestä lajista peräisin olevaa luullista tai luutonta, myös leikattua tai jauhettua lihaa, joka on leikattu, jauhettu tai pakattu käytännöllisesti katsoen samanlaisissa olosuhteissa.
3 artikla
Jäljitettävyys
1. Elintarvikealan toimijoilla on oltava tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmä, jota ne käyttävät 1 artiklassa tarkoitetun lihan jokaisessa tuotanto- ja jakeluvaiheessa.
2. Järjestelmää on sovellettava siten, että varmistetaan
a)
yhteys lihan ja sen eläimen tai eläinryhmän välillä, josta liha on saatu; teurastusvaiheessa tämä yhteys on teurastamon vastuulla; ja
b)
5, 6 tai 7 artiklassa tarkoitettuihin merkintöihin liittyvien tietojen toimittaminen soveltuvin osin yhdessä lihan kanssa tuotannon ja jakelun seuraavien vaiheiden toimijoille.
Kunkin elintarvikealan toimijan on oltava vastuussa ensimmäisessä alakohdassa säädetyn tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän soveltamisesta siinä tuotanto- ja jakeluvaiheessa, jossa se toimii.
Elintarvikealan toimijan, joka pakkaa lihan tai tekee siihen pakkausmerkinnän 5, 6 tai 7 artiklan mukaisesti, on varmistettava, että kuluttajalle tai suurtaloudelle toimitettavan lihan yksilöivän erän koodi ja kyseisen lihaerän tai kyseisten lihaerien, joista pakkaus tai merkitty erä muodostuu, vastaavat toisiaan. Kaikkien pakkausten, joilla on sama erän koodi, on vastattava samoja 5, 6 tai 7 artiklan mukaisia merkintöjä.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun järjestelmän avulla on kirjattava erityisesti eläinten, ruhojen tai, tapauksen mukaan, lihapalojen saapuminen elintarvikealan toimijan laitokseen ja sieltä lähtö ja varmistettava saapumisten ja lähtöjen vastaavuus.
4 artikla
Eläinryhmät
1. Edellä 3 artiklassa tarkoitettujen eläinryhmien koko määritellään
a)
ruhojen paloittelun yhteydessä niiden ruhojen lukumäärän perusteella, jotka on leikattu yhdessä ja jotka muodostivat kyseiselle leikkaamolle yhden erän;
b)
myöhemmin toteutettavan leikkaamisen tai jauhamisen yhteydessä niiden ruhojen lukumäärän perusteella, joihin kuuluva liha muodosti kyseiselle leikkaamolle tai jauhamislaitokselle yhden erän.
2. Erän koko ei voi olla suurempi kuin yhden laitoksen yhden päivän tuotanto.
3. Eriä muodostettaessa laitosten, joissa liha leikataan tai jauhetaan, on varmistettava, että kaikki yhteen erään kuuluvat ruhot vastaavat eläimiä, joiden lihaan sovelletaan samanlaisia 5 artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisia merkintätietoja, lukuun ottamatta tapauksia, joissa sovelletaan 7 artiklaa.
5 artikla
Lihan merkintä
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetun, lopulliselle kuluttajalle tai suurtalouksille toimitettavaksi tarkoitetun lihan etiketin on sisällettävä seuraavat tiedot:
a)
jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa eläin on kasvatettu ja joka ilmoitetaan merkinnällä ”Kasvatusmaa: (jäsenvaltion tai kolmannen maan nimi)” seuraavien perusteiden mukaisesti:
i)
siat:
-
jos eläin teurastetaan vanhempana kuin kuuden kuukauden ikäisenä, jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa viimeinen vähintään neljän kuukauden kasvatusjakso toteutui;
-
jos eläin teurastetaan nuorempana kuin kuuden kuukauden ikäisenä ja elopainoltaan vähintään 80-kiloisena, jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa kasvatusvaihe toteutui sen jälkeen, kun eläin oli saavuttanut 30 kilon elopainon;
-
jos eläin teurastetaan nuorempana kuin kuuden kuukauden ikäisenä ja elopainoltaan alle 80-kiloisena, jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa koko kasvatusvaihe toteutui;
ii)
lampaat ja vuohet: jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa viimeinen vähintään kuuden kuukauden pituinen kasvatusvaihe toteutui, tai jos eläin teurastetaan nuorempana kuin kuuden kuukauden ikäisenä, jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa koko kasvatusvaihe toteutui;
iii)
siipikarja: jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa viimeinen vähintään yhden kuukauden pituinen kasvatusvaihe toteutui, tai jos eläin teurastetaan nuorempana kuin yhden kuukauden ikäisenä, jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa koko kasvatusvaihe toteutui sen jälkeen, kun eläin oli sijoitettu lihotettavaksi;
b)
jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa eläin on teurastettu ja joka ilmoitetaan merkinnällä ”Teurastusmaa: (jäsenvaltion tai kolmannen maan nimi)”; ja
c)
erän koodi, jolla yksilöidään kuluttajalle tai suurtaloudelle toimitettava liha.
Jos a alakohdassa tarkoitettu kasvatusjakso ei täyty missään jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa, jossa eläintä kasvatettiin, a alakohdassa tarkoitettu merkintä on korvattava merkinnällä ”Kasvatusmaa: useat EU:n jäsenvaltiot”, tai jos liha tai eläimet on tuotu unioniin, merkinnällä ”Kasvatusmaa: useat muut kuin EU-maat” tai ”Kasvatusmaa: useat EU-maat ja muut kuin EU-maat”.
Jos kuitenkaan a alakohdassa tarkoitettu kasvatusjakso ei täyty missään jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa, jossa eläintä kasvatettiin, a alakohdassa tarkoitettu merkintä voidaan korvata merkinnällä ”Kasvatusmaa: (luettelo jäsenvaltioista tai kolmansista maista, joissa eläintä kasvatettiin)”, jos elintarvikealan toimija todistaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, että eläintä kasvatettiin kyseisissä jäsenvaltioissa tai kolmansissa maissa.
2. Edellä olevan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut merkinnät voidaan korvata merkinnällä ”Alkuperä: (jäsenvaltion tai kolmannen maan nimi)”, jos kyseinen elintarvikealan toimija todistaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, että 1 artiklassa tarkoitettu liha on saatu yhdessä jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa syntyneistä, kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä.
3. Jos useat saman tai eri eläinlajin lihapalat vastaavat 1 ja 2 kohdan mukaisia eri merkintätietoja ja ne tarjotaan kuluttajalle tai suurtaloudelle samassa pakkauksessa, etiketissä on oltava seuraavat tiedot:
a)
kunkin lajin osalta 1 ja 2 kohdan mukainen luettelo asianomaisista jäsenvaltioista tai kolmansista maista;
b)
erän koodi, jolla yksilöidään kuluttajalle tai suurtaloudelle toimitettava liha.
6 artikla
Kolmansista maista peräisin olevaa lihaa koskeva poikkeus
Poiketen siitä, mitä 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, 1 artiklassa tarkoitetun lihan, joka on tuotu unioniin sen markkinoille saattamista varten ja josta ei ole käytettävissä 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyjä tietoja, etiketissä on oltava merkintä: ”Kasvatusmaa: muu kuin EU-maa” ja ”Teurastusmaa: (Kolmannen maan nimi, jossa eläin on teurastettu)”.
7 artikla
Jauhettua lihaa ja leikkuujätteitä koskevat poikkeukset
Poiketen siitä, mitä 5 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa, 5 artiklan 2 kohdassa ja 6 artiklassa säädetään, jauhetun lihan ja leikkuujätteiden osalta voidaan soveltaa seuraavia merkintöjä:
a)
”Alkuperä: EU”, jos jauhettu liha tai leikkuujätteet on tuotettu pelkästään eri jäsenvaltioissa syntyneistä, kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä saadusta lihasta;
b)
”Kasvatus- ja teurastusmaa: EU”, jos jauhettu liha tai leikkuujätteet on tuotettu pelkästään eri jäsenvaltioissa kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä saadusta lihasta;
c)
”Kasvatus- ja teurastusmaa: muu kuin EU-maa”, jos jauhettu liha tai leikkuujätteet on tuotettu pelkästään unioniin tuodusta lihasta;
d)
”Kasvatusmaa: muu kuin EU-maa” ja ”Teurastusmaa: EU”, jos jauhettu liha tai leikkuujätteet on tuotettu pelkästään lihasta, joka on saatu unioniin teuraseläiminä tuoduista eläimistä ja teurastettu yhdessä tai useassa jäsenvaltiossa;
e)
”Kasvatus- ja teurastusmaa: EU ja muu kuin EU-maa”, jos jauhettu liha tai leikkuujätteet on tuotettu
i)
yhdessä tai useassa jäsenvaltiossa kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä saadusta lihasta ja unioniin tuodusta lihasta; tai
ii)
unioniin tuoduista ja yhdessä tai useassa jäsenvaltiossa teurastetuista eläimistä saadusta lihasta.
8 artikla
Etikettiin merkittävät vapaaehtoiset lisätiedot
Elintarvikealan toimijat voivat täydentää 5, 6 tai 7 artiklassa tarkoitettuja merkintöjä lisätiedoilla, jotka koskevat lihan lähtöpaikkaa.
Ensimmäisessä kohdassa tarkoitetut lisätiedot eivät saa olla ristiriidassa 5, 6 tai 7 artiklassa tarkoitettujen merkintöjen kanssa, ja niiden on oltava asetuksen (EU) N:o 1169/2011 V luvun sääntöjen mukaisia.
9 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä huhtikuuta 2015. Sitä ei sovelleta lihaan, joka on saatettu laillisesti unionin markkinoille ennen 1 päivää huhtikuuta 2015, niin kauan kuin tällaista lihaa on varastossa.
Se on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 13 päivänä joulukuuta 2013.