BESCHLUSS DER KOMMISSION
vom 28. September 2010
zur Einstellung des Antidumpingverfahrens betreffend die Einfuhren eines bestimmten Polyethylenterephthalats mit Ursprung in Iran, Pakistan und den Vereinigten Arabischen Emiraten und zur Freigabe der Sicherheitsleistungen für die vorläufigen Zölle
(2010/577/EU)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1225/2009 des Rates vom 30. November 2009 über den Schutz gegen gedumpte Einfuhren aus nicht zur Europäischen Gemeinschaft gehörenden Ländern (1) („Grundverordnung“), insbesondere auf Artikel 9,
nach Anhörung des Beratenden Ausschusses,
in Erwägung nachstehender Gründe:
A. VERFAHREN
1. Vorläufige Maßnahmen
(1)
Am 3. September 2009 veröffentlichte die Kommission im Amtsblatt der Europäischen Union eine Bekanntmachung der Einleitung eines Antidumpingverfahrens betreffend die Einfuhren eines bestimmten Polyethylenterephthalats („PET“) mit Ursprung in Iran, Pakistan und den Vereinigten Arabischen Emiraten („betroffene Länder“) in die Union (2). Am 1. Juni 2010 führte die Kommission mit der Verordnung (EU) Nr. 472/2010 (3) („vorläufige Verordnung“) einen vorläufigen Antidumpingzoll auf die Einfuhren eines bestimmten Polyethylenterephthalats mit Ursprung in Iran und den Vereinigten Arabischen Emiraten ein.
(2)
Das Verfahren wurde auf einen Antrag hin eingeleitet, der am 20. Juli 2009 vom Polyethylenterephthalat-Ausschuss des Herstellerverbands Plastics Europe („Antragsteller“) im Namen von Herstellern eingereicht wurde, auf die mit mehr als 50 % ein erheblicher Teil der gesamten Produktion dieses bestimmten Polyethylenterephthalats in der Union entfällt.
(3)
Wie unter Randnummer 11 der vorläufigen Verordnung erläutert, betrafen die Dumping- und die Schadensuntersuchung den Zeitraum vom 1. Juli 2008 bis zum 30. Juni 2009 („Untersuchungszeitraum“ oder „UZ“). Die Untersuchung der für die Schadensermittlung relevanten Entwicklungen betraf den Zeitraum vom 1. Januar 2006 bis zum Ende des UZ („Bezugszeitraum“).
(4)
In dem parallelen Antisubventionsverfahren führte die Kommission mit der Verordnung (EU) Nr. 473/2010 (4) einen vorläufigen Ausgleichszoll auf die Einfuhren des betreffenden Polyethylenterephthalats mit Ursprung in Iran und den Vereinigten Arabischen Emiraten ein.
2. Weiteres Verfahren
(5)
Nach der Unterrichtung über die wesentlichen Tatsachen und Erwägungen, auf deren Grundlage die Einführung vorläufiger Antidumpingmaßnahmen beschlossen worden war („vorläufige Unterrichtung“), äußerten sich mehrere interessierte Parteien schriftlich zu den vorläufigen Feststellungen. Die Parteien, die einen entsprechenden Antrag stellten, wurden außerdem gehört.
(6)
Die Kommission holte alle weiteren Informationen ein, die sie für ihre endgültigen Feststellungen als notwendig erachtete, und prüfte sie. Nach Prüfung der mündlichen und schriftlichen Stellungnahmen der interessierten Parteien, die nach der vorläufigen Unterrichtung eingingen, wurden die vorläufigen Feststellungen - soweit angezeigt - entsprechend geändert.
(7)
Alle Parteien wurden über die wesentlichen Tatsachen und Erwägungen unterrichtet, auf deren Grundlage beabsichtigt wurde, die Einstellung des Verfahrens und die Freigabe der Sicherheitsleistungen für die vorläufigen Zölle zu empfehlen („endgültige Unterrichtung“). Nach dieser Unterrichtung wurde ihnen ferner eine Frist zur Stellungnahme eingeräumt.
(8)
Nach Prüfung der mündlichen und schriftlichen Stellungnahmen der interessierten Parteien wurden die Feststellungen - soweit angezeigt - entsprechend geändert.
3. Von dem Verfahren betroffene Parteien
(9)
Einige interessierte Parteien brachten vor, die Stichprobe der EU-Hersteller sei nicht repräsentativ und außerdem widersprüchlich, folglich weise auch die Schadensanalyse Mängel auf. So sei aufgrund der geringen Zahl der Hersteller ein Stichprobenverfahren gar nicht erforderlich gewesen. Da außerdem Unternehmensgruppen „künstlich“ in einzelne juristische Personen aufgesplittet worden seien, seien einige der Marktführer (Artenius, M&G Polimeri) nicht in die Stichprobe aufgenommen worden; auch sei die Methode für die Stichprobenauswahl widersprüchlich, da die Stichprobe letztlich doch auch zwei Unternehmensgruppen enthalte. Darüber hinaus sei die Stichprobe nicht repräsentativ, weil sie keinen Hersteller enthalte, der ausreichende Mengen an ein verbundenes PET-Verarbeitungsunternehmen verkaufe. Daher konnten die Institutionen die tatsächliche Lieferkapazität des Wirtschaftszweigs der Union angeblich nicht beurteilen; außerdem hätten sie den Interessenskonflikt innerhalb des Wirtschaftszweigs nicht berücksichtigt. Da ein Unternehmen zudem nicht alle erforderlichen Informationen vorgelegt habe und von der Stichprobe ausgeschlossen worden sei, betrage die Repräsentativität angeblich nur noch 28 % der EU-Produktion. Dieselben Parteien behaupteten, die Stichprobe sei nicht nach den üblichen statistischen Verfahren ausgewählt worden.
(10)
Zu der Behauptung, eine Stichprobe sei aufgrund der geringen Zahl der Hersteller nicht erforderlich gewesen, sei erneut angemerkt, dass sich im Laufe des Stichprobenverfahrens vierzehn Unionshersteller gemeldet hatten, die acht Unternehmensgruppen angehörten. Aufgrund dieser objektiv großen Zahl kooperierender EU-Hersteller stützte sich die Stichprobenauswahl nach Artikel 17 Absatz 1 der Grundverordnung auf das größte repräsentative Verkaufsvolumen, das in angemessener Weise in der zur Verfügung stehenden Zeit untersucht werden konnte. Die Stichprobe umfasste fünf einzelne Unternehmen (mit sechs Betriebsstätten).
(11)
Zum ersten Einwand bezüglich der Repräsentativität der Stichprobe ist anzumerken, dass die Institutionen einzelne Unternehmen, die Teil einer in die Stichprobe einbezogenen Unternehmensgruppe sind, aufnehmen können, sofern diese repräsentativ sind und über eine getrennte Finanzbuchführung verfügen. Wären alle vierzehn EU-Hersteller untersucht worden, die den acht Unternehmensgruppen angehören, hätte die Untersuchung nicht fristgerecht abgeschlossen werden können. Die Tatsache, dass zwei Unternehmensgruppen in die Stichprobe einbezogen wurden, steht indessen nicht im Widerspruch zu dem im vorliegenden Fall angewandten Auswahlkriterium (größtes repräsentatives Verkaufsvolumen an Abnehmer in der Union).
(12)
Die Unternehmensgruppe Indorama unterhielt im UZ zwei verschiedene Produktionsstätten, eine davon in den Niederlanden und die andere im Vereinigten Königreich. Da diese beiden Produktionsstätten in juristischer und finanzieller Hinsicht eine Einheit bildeten, stand die Aufnahme dieser Unternehmensgruppe in die Stichprobe im Einklang mit dem angewandten Auswahlkriterium. Was das Unternehmen Equipolymers anbelangt, das im UZ über zwei getrennte PET-Produktionsstandorte verfügte (einer in Italien, der andere in Deutschland), so hatte das Unternehmen für beide Betriebsstätten konsolidierte Zahlen gemeldet. Da diese konsolidierten Zahlen bei einem einzigen Kontrollbesuch im Hauptsitz des Unternehmens überprüft werden konnten, wurde beschlossen, die gemeldeten konsolidierten Zahlen zu akzeptieren und für die Zwecke dieses Verfahrens die PET-Produktionsunternehmen von Equipolymers als eine Einheit zu behandeln. Zu der Behauptung, Artenius und M&G Polimeri müssten in die Stichprobe einbezogen werden, weil sie die Marktführer seien, ist anzumerken, dass keine ihrer Teileinheiten zu den Unternehmen mit den größten Verkaufsvolumen an Abnehmer in der Union zählte.
(13)
Zu dem Einwand, die Stichprobe sei nicht repräsentativ, weil sie keinen Hersteller enthalte, der überwiegend für den Eigenverbrauch produziere, ist anzumerken, dass die Lieferkapazität auf ein entsprechendes Vorbringen hin im Rahmen der Analyse des Unionsinteresses untersucht werden kann; in diesem Fall kann der Eigenverbrauch von der Produktionsmenge abgezogen werden. Es ist also nicht erforderlich, dass ein solcher Hersteller zwecks Prüfung bestimmter Schadensfaktoren in der Stichprobe enthalten ist. Auch ein doppelt gelagertes Interesse, das sich daraus ergibt, dass ein Unternehmen zugleich als EU-Hersteller und Verarbeiter tätig ist, kann im Rahmen der Analyse des Unionsinteresses beurteilt werden. Die Tatsache, dass ein Unternehmen als EU-Hersteller und Verarbeiter tätig ist, hat keine Relevanz für die Leistung des Wirtschaftszweigs der Union, da diese an den Verkäufen an unabhängige Abnehmer in der EU gemessen wird. Der Einwand wird daher zurückgewiesen.
(14)
Was das Argument der Gesamtrepräsentativität der Stichprobe anbelangt, so wird erneut darauf verwiesen, dass durch die Begrenzung der Stichprobe auf vier Unternehmen die Repräsentativität von 65 % auf 47 % der Verkäufe aller kooperierenden Hersteller gesunken ist. Auf diese vier Unternehmen entfielen 52 % der Unionsproduktion. Gemessen an den Verkäufen an unabhängige Abnehmer in der EU wird dies als repräsentative Stichprobe der EU-Hersteller betrachtet.
(15)
Zu der Behauptung, die Stichprobe sei nicht nach den üblichen statistischen Verfahren ausgewählt worden, ist anzumerken, dass Artikel 17 Absatz 1 der Grundverordnung als Alternative zu einer „nach den normalen statistischen Verfahren“ gebildeten Stichprobe eindeutig die Möglichkeit vorsieht, eine Stichprobe auf das größte repräsentative Verkaufsvolumen zu stützen, das in angemessener Weise in der zur Verfügung stehenden Zeit untersucht werden kann.
(16)
Da keine weiteren Stellungnahmen dazu vorliegen, werden die Feststellungen unter den Randnummern 3 bis 10 der vorläufigen Verordnung bestätigt.
B. BETROFFENE WARE UND GLEICHARTIGE WARE
(17)
Bekanntlich wurde unter Randnummer 12 der vorläufigen Verordnung die betroffene Ware definiert als Polyethylenterephthalat mit einer Viskositätszahl von 78 ml/g oder mehr gemäß ISO-Norm 1628-5 mit Ursprung in den betroffenen Ländern, das derzeit unter dem KN-Code 3907 60 20 eingereiht wird.
(18)
Nach Randnummer 14 der vorläufigen Verordnung ergab die Untersuchung außerdem, dass es sich bei dem vom Wirtschaftszweig der Union in der Union hergestellten und verkauften PET und dem in den betroffenen Ländern hergestellten und auf ihren Inlandsmärkten verkauften PET sowie dem in die Union ausgeführten PET um gleichartige Waren handelt.
(19)
Da die untersuchte Ware als homogenes Produkt betrachtet wurde, wurde sie zur Berechnung der Dumping- und der Schadensspanne nicht in verschiedene Warentypen unterteilt.
(20)
Ein ausführender Hersteller argumentierte, PET sollte nach den unterschiedlichen Viskositätszahlen in verschiedene Warentypen unterteilt werden, da die Viskositätszahl für die unterschiedlichen Verwendungen der hergestellten PET-Typen ausschlaggebend sei. Die Kommission betrachtete das Argument als stichhaltig und passte die Methode zur Berechnung der Dumping- und der Schadensspanne entsprechend an.
C. DUMPING
(21)
Wie unter Randnummer 20 erläutert, wurde die Methode zur Berechnung der Dumpingspanne angepasst; für jedes betroffene Land wird die Dumpingspanne nun für jeden Warentyp gesondert berechnet.
1. Iran
1.1. Normalwert
(22)
Da außer den unter den Randnummern 20 und 21 bereits erwähnten Stellungnahmen keine weiteren Sachäußerungen vorliegen, wird die unter den Randnummern 16 bis 18 der vorläufigen Verordnung erläuterte Methode bestätigt.
1.2. Ausfuhrpreis
(23)
Da außer den unter den Randnummern 20 und 21 bereits erwähnten Stellungnahmen keine weiteren Sachäußerungen vorliegen, wird die unter Randnummer 19 der vorläufigen Verordnung erläuterte Methode bestätigt.
1.3. Vergleich
(24)
Unter Randnummer 23 der vorläufigen Verordnung wurde festgestellt, dass der iranische Ausführer das Ausmaß der angeblichen Auswirkungen der Sanktionen gegen Iran nicht nachweisen konnte. In seinen Stellungnahmen zur vorläufigen Verordnung brachte das Unternehmen vor, es sei Sache der Untersuchungsbehörde und nicht des Ausführers, einen gerechten Vergleich zu ermöglichen. Eine Berichtigung für Unterschiede bei anderen Faktoren kann nach Artikel 2 Absatz 10 Buchstabe k der Grundverordnung allerdings nur vorgenommen werden, wenn die Auswirkung auf die Vergleichbarkeit der Preise nachgewiesen werden kann; dies ist insbesondere dann der Fall, wenn Kunden aufgrund der Unterschiede bei diesen Faktoren auf dem Inlandsmarkt anhaltend unterschiedliche Preise zahlen. Da es Sache des ausführenden Herstellers ist, etwaige andere Faktoren nachzuweisen, wird das Vorbringen zurückgewiesen und die unter den Randnummern 20 bis 23 der vorläufigen Verordnung erläuterte Methode bestätigt.
1.4. Dumpingspanne
(25)
Da außer den unter den Randnummern 20 und 21 bereits erwähnten Stellungnahmen keine weiteren Sachäußerungen vorliegen, wird die unter den Randnummern 24 und 25 der vorläufigen Verordnung erläuterte Methode bestätigt.
(26)
Die endgültige Dumpingspanne für Iran beträgt, ausgedrückt als Prozentsatz des cif-Preises frei Grenze der Union, unverzollt, 26,8 %.
2. Pakistan
2.1. Normalwert
(27)
Da außer den unter den Randnummern 20 und 21 bereits erwähnten Stellungnahmen keine weiteren Sachäußerungen vorliegen, wird die unter den Randnummern 27 bis 29 der vorläufigen Verordnung erläuterte Methode bestätigt.
2.2. Ausfuhrpreis
(28)
Da außer den unter den Randnummern 20 und 21 bereits erwähnten Stellungnahmen keine weiteren Sachäußerungen vorliegen, wird die unter Randnummer 30 der vorläufigen Verordnung erläuterte Methode bestätigt.
2.3. Vergleich
(29)
Da außer den unter den Randnummern 20 und 21 bereits erwähnten Stellungnahmen keine weiteren Sachäußerungen vorliegen, wird die unter den Randnummern 31 und 32 der vorläufigen Verordnung erläuterte Methode bestätigt.
2.4. Dumpingspanne
(30)
Da außer den unter den Randnummern 20 und 21 bereits erwähnten Stellungnahmen keine weiteren Sachäußerungen vorliegen, wird die unter Randnummer 33 der vorläufigen Verordnung erläuterte Methode bestätigt.
(31)
Die endgültige Dumpingspanne für den einzigen ausführenden Hersteller in Pakistan (Novatex Limited), ausgedrückt als Prozentsatz des cif-Preises frei Grenze der Union, unverzollt, beträgt 0,6 % und liegt damit unterhalb der Geringfügigkeitsschwelle im Sinne des Artikels 9 Absatz 3 der Grundverordnung.
(32)
Da es in Pakistan keine weiteren Hersteller der betroffenen Ware gibt, sollten keine endgültigen Maßnahmen eingeführt werden.
3. Vereinigte Arabische Emirate
3.1. Normalwert
(33)
Aufgrund der unter den Randnummern 20 und 21 erläuterten Änderung der Methode änderten sich für einige Warentypen auch die Ergebnisse der unter den Randnummern 37 und 38 der vorläufigen Verordnung beschriebenen Prüfung der Frage, ob die Verkäufe im normalen Handelsverkehr getätigt wurden. Wurden höchstens 80 % des gesamten Verkaufsvolumens eines Warentyps gewinnbringend verkauft oder lag der gewogene Durchschnittspreis dieses Warentyps unter den Produktionskosten, wurde dem Normalwert der tatsächliche Inlandspreis zugrunde gelegt, der als gewogener Durchschnitt der gewinnbringenden Verkäufe ausschließlich dieses Warentyps ermittelt wurde.
(34)
Waren für einen bestimmten Warentyp keine gewinnbringenden Verkäufe zu verzeichnen, so wurde davon ausgegangen, dass dieser Warentyp nicht in ausreichenden Mengen verkauft wurde und der Inlandspreis daher keine angemessene Grundlage für die Ermittlung des Normalwertes darstellt.
(35)
Sofern die Inlandspreise eines bestimmten, von den ausführenden Herstellern verkauften Warentyps zur Ermittlung des Normalwerts nicht herangezogen werden konnten, wurde der Normalwert nach Artikel 2 Absatz 3 der Grundverordnung rechnerisch ermittelt.
(36)
Bei der Ermittlung des Normalwertes nach Artikel 2 Absatz 3 der Grundverordnung wurden die Beträge für Vertriebs-, Verwaltungs- und Gemeinkosten sowie für Gewinne nach Artikel 2 Absatz 6 der Grundverordnung anhand der Zahlen festgesetzt, die der untersuchte ausführende Hersteller bei der Produktion und dem Verkauf der gleichartigen Ware im normalen Handelsverkehr tatsächlich verzeichnete.
3.2. Ausfuhrpreis
(37)
Da außer den unter den Randnummern 20 und 21 bereits erwähnten Stellungnahmen keine weiteren Sachäußerungen vorliegen, wird die unter Randnummer 39 der vorläufigen Verordnung erläuterte Methode bestätigt.
3.3. Vergleich
(38)
Da außer den unter den Randnummern 20 und 21 bereits erwähnten Stellungnahmen keine weiteren Sachäußerungen vorliegen, wird die unter den Randnummern 40 und 41 der vorläufigen Verordnung erläuterte Methode bestätigt.
3.4. Dumpingspanne
(39)
Da außer den unter den Randnummern 20 und 21 bereits erwähnten Stellungnahmen keine weiteren Sachäußerungen vorliegen, wird die unter Randnummer 42 der vorläufigen Verordnung erläuterte Methode bestätigt.
(40)
Die endgültige Dumpingspanne für den einzigen ausführenden Hersteller in den Vereinigten Arabischen Emiraten (JBF RAK LLC), ausgedrückt als Prozentsatz des cif-Preises frei Grenze der Union, unverzollt, beträgt 0,6 % und liegt damit unterhalb der Geringfügigkeitsschwelle im Sinne des Artikels 9 Absatz 3 der Grundverordnung.
(41)
Da es in den Vereinigten Arabischen Emiraten keine weiteren Hersteller der betroffenen Ware gibt, sollten keine endgültigen Maßnahmen eingeführt werden.
D. SCHÄDIGUNG
1. Unionsproduktion, Wirtschaftszweig der Union und Unionsverbrauch
(42)
Zur Unionsproduktion, zum Wirtschaftszweig der Union und zum Unionsverbrauch gingen keine Stellungnahmen ein. Daher werden die Randnummern 45 bis 50 der vorläufigen Verordnung bestätigt.
2. Einfuhren aus den betroffenen Ländern
2.1. Kumulative Beurteilung der Auswirkungen der betroffenen Einfuhren
(43)
Es wird erneut darauf hingewiesen, dass die Kommission unter Randnummer 52 der vorläufigen Verordnung die Auffassung vertrat, dass die für Pakistan ermittelte Dumpingspanne geringfügig war und deshalb die Auswirkungen dieser Einfuhren nicht gemeinsam mit den Einfuhren aus Iran und den Vereinigten Arabischen Emiraten beurteilt werden können, die der vorläufigen Untersuchung zufolge gedumpt waren.
(44)
Da die weitere Untersuchung ergab, dass die Dumpingspanne für die Vereinigten Arabischen Emirate ebenfalls geringfügig ist, vertritt die Kommission die Auffassung, dass die Auswirkungen dieser Einfuhren nicht gemeinsam mit den gedumpten Einfuhren aus Iran beurteilt werden können. Folglich wird keine kumulative Beurteilung der Einfuhren vorgenommen.
2.2. Menge der betroffenen Einfuhren
(45)
Die Menge der gedumpten Einfuhren der betroffenen Ware in die EU war 2006 noch relativ gering, stieg jedoch bis zum UZ stetig an und erreichte im UZ 55 500 Tonnen. Genauer gesagt hatten sich die Einfuhren aus Iran von 2006 bis 2007 mehr als verdoppelt, stiegen 2008 im Vergleich zum Vorjahr um über 100 Prozentpunkte an und legten von 2008 bis zum UZ nochmals beinahe 130 Prozentpunkte zu.
Tabelle 1
2006
2007
2008
UZ
Menge der gedumpten Einfuhren aus Iran (in Tonnen)
11 752
26 624
40 101
55 500
Index (2006 = 100)
100
227
341
472
Marktanteil der gedumpten Einfuhren aus Iran
0,4 %
0,9 %
1,4 %
1,9 %
Quelle: Eurostat.
2.3. Marktanteil der betroffenen Einfuhren
(46)
Der Marktanteil der gedumpten Einfuhren aus Iran belief sich 2006 auf 0,4 %; er stieg im Bezugszeitraum nach und nach um 1,5 Prozentpunkte an. Genauer gesagt stieg er von 2006 bis 2007 um 0,5 Prozentpunkte, von 2007 bis 2008 um weitere 0,5 Prozentpunkte und von 2008 bis zum UZ nochmals um 0,5 Prozentpunkte. Im UZ betrug der Marktanteil der gedumpten Einfuhren aus Iran 1,9 %.
2.4. Preise
i) Preisentwicklung
(47)
Der durchschnittliche Einfuhrpreis ging im Bezugszeitraum um 11 % zurück; der stärkste Einbruch war dabei zwischen 2008 und dem UZ zu verzeichnen. Genauer gesagt blieb der Durchschnittspreis 2007 stabil, ging 2008 um 2 Prozentpunkte zurück und fiel im UZ um weitere 9 Prozentpunkte.
Tabelle 2
2006
2007
2008
UZ
Preis der Einfuhren aus Iran (EUR/Tonne)
1 033
1 034
1 008
920
Index
100
100
98
89
Quelle: Eurostat.
ii) Preisunterbietung
(48)
Nach der vorläufigen Unterrichtung wandte der iranische Ausführer ein, seine Schadensspanne sei zu hoch, da der ermittelte gewogene durchschnittliche Verkaufspreis je Einheit wegen einer fehlerhaften Berechnung des Betrags zur Berichtigung für Unterschiede bei der Handelsstufe zu niedrig ausgefallen sei; allerdings wurde kein anderer Betrag für die Handelsstufenberichtigung vorgeschlagen. Bei der vorläufigen Berechnung wurde für die Handelsstufe ein Festbetrag pro Tonne zugrunde gelegt, der vom kooperierenden Importvertreter als Provision berechnet wurde und rund 1 % des durchschnittlichen cif-Preises ausmacht. Zu dieser Berichtigung wurden keine weiteren Informationen vorgelegt; das Vorbringen wird daher zurückgewiesen. Dieselbe Partei beanstandete ferner, der Satz von 2 % für die nach der Einfuhr angefallenen Kosten erscheine ihr zu niedrig. In diesem Zusammenhang wird erneut darauf hingewiesen, dass kein Einführer an dieser Untersuchung mitarbeitete; die Überprüfung der nach der Einfuhr tatsächlich anfallenden Kosten war somit nicht möglich. In Ermangelung anderer Informationen wurde daher der im vorangegangenen Verfahren verwendete Prozentsatz zugrunde gelegt.
(49)
Aus den vorstehenden Gründen wird endgültig bestätigt, dass die in die Union verkauften gedumpten Waren mit Ursprung in Iran die Preise des Wirtschaftszweigs der Union um 3,2 % unterboten.
3. Lage des Wirtschaftszweigs der Union
(50)
Einige interessierte Parteien machten geltend, es habe keine Schädigung gegeben; da die Stichprobe angeblich nicht korrekt war, könnten keine Ergebnisse für den Wirtschaftszweig der Union insgesamt extrapoliert werden. So sei beispielsweise die Tatsache, dass ein (nicht in die Stichprobe einbezogenes) Unternehmen angegeben habe, seine Kapazitätsauslastung liege bei über 100 %, ein klares Zeichen dafür, dass es keine Schädigung gebe. Es ist darauf hinzuweisen, dass die vorgelegten Informationen einen Auszug aus den Unterlagen dieses Unternehmens für die Börsenbehörde darstellen und dass diese Angaben nicht überprüft wurden. Diese Angaben sind mit den in der Akte enthaltenen Angaben nicht zu vereinbaren. Überdies kann die Kapazitätsauslastung eines einzigen Unionsherstellers die Feststellungen zur Schädigung in Bezug auf nahezu alle übrigen Schadensindikatoren, die für die Unionshersteller der Stichprobe und die anderen Unionshersteller getroffen wurden, ohnehin nicht ändern.
(51)
Da keine weiteren Vorbringen oder Stellungnahmen vorliegen, werden die Randnummern 63 bis 82 der vorläufigen Verordnung bestätigt.
4. Schlussfolgerung zur Schädigung
(52)
Da diesbezüglich keine Stellungnahmen vorliegen, wird die unter den Randnummern 83 bis 85 der vorläufigen Verordnung dargelegte Schlussfolgerung zur Schädigung bestätigt.
E. SCHADENSURSACHE
1. Auswirkungen der gedumpten Einfuhren
(53)
Der mengenmäßige Anstieg der gedumpten Einfuhren aus Iran um nahezu das Fünffache zwischen 2006 und dem UZ und der damit einhergehende Anstieg des Anteils am Unionsmarkt um 1,5 Prozentpunkte sowie die festgestellte Preisunterbietung (3,2 % im UZ) fielen allgemein mit der Verschlechterung der wirtschaftlichen Lage des Wirtschaftszweigs der Union zusammen. Daher kann der Schluss gezogen werden, dass gedumpte Einfuhren aus Iran zur festgestellten Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union beitrugen.
(54)
Dabei ist der Hinweis wichtig, dass beim parallel durchgeführten Antisubventionsverfahren festgestellt wurde, dass die kumulierten subventionierten Einfuhren aus Pakistan, den Vereinigten Arabischen Emiraten und Iran den Wirtschaftszweig der Union bedeutend schädigten.
(55)
Andererseits werden in Anbetracht der bedeutenden Mengen und der Niedrigpreise der Einfuhren aus Korea und Pakistan auch die Feststellungen unter den Randnummern 94 und 96 der vorläufigen Verordnung bestätigt, wonach diese Einfuhren in gewissem Umfang zur Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union beitrugen.
(56)
In diesem Verfahren wurde darüber hinaus festgestellt, dass die Preise des Wirtschaftszweigs der Union auch durch beträchtliche Einfuhren aus den Vereinigten Arabischen Emiraten (rund 150 000 Tonnen) unterboten wurden.
(57)
Gleichzeitig lag der Marktanteil der iranischen Einfuhren in den Jahren 2006 und 2007 unter 1 %, im UZ erreichte er mit 55 000 Tonnen nur knapp 2 %.
(58)
Ferner ist anzumerken, dass die für den iranischen Hersteller festgestellte Preisunterbietung niedriger war als im Fall der nicht gedumpten Einfuhren aus den Vereinigten Arabischen Emiraten.
2. Schlussfolgerung zur Schadensursache
(59)
Zusammenfassend zeigte die oben dargelegte Analyse, dass gedumpte Einfuhren mit Ursprung im Iran zwar einige negative Auswirkungen auf die Lage des Wirtschaftszweigs der Union hatten, diese Auswirkungen für sich genommen aber kein Ausmaß erreichten, das nach Maßgabe des Artikels 3 Absatz 6 der Grundverordnung als bedeutend betrachtet werden könnte.
F. EINSTELLUNG DES VERFAHRENS
(60)
Die Untersuchung ergab, dass Einfuhren der betroffenen Ware aus Pakistan und den Vereinigten Arabischen Emiraten nicht zu gedumpten Preisen verkauft wurden. Folglich soll das Verfahren in Bezug auf Pakistan und die Vereinigten Arabischen Emirate ohne Einführung von Maßnahmen eingestellt werden.
(61)
Die Untersuchung ergab, dass die betroffene Ware aus Iran zu gedumpten Preisen eingeführt wurde und dass diese Einfuhren in gewissem Umfang zur Schädigung des Wirtschaftzweigs der Union beitrugen.
(62)
Unter Randnummer 59 wurde jedoch festgestellt, dass die negativen Auswirkungen der iranischen Einfuhren auf die Lage des Wirtschaftszweigs der Union kein solches Ausmaß erreichten, dass sie als bedeutend bezeichnet werden könnten.
(63)
In Anbetracht der oben genannten Tatsache, dass durch die gedumpten Einfuhren mit Ursprung in Iran keine bedeutende Schädigung verursacht wurde, wird der Schluss gezogen, dass das Verfahren auch in Bezug auf Iran ohne Einführung von Maßnahmen eingestellt werden sollte.
(64)
Die Sicherheitsleistungen für den vorläufigen Antidumpingzoll, der mit der Verordnung (EU) Nr. 472/2010 eingeführt wurde, sollten freigegeben werden -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
Artikel 1
Das Antidumpingverfahren betreffend die Einfuhren von Polyethylenterephthalat mit einer Viskositätszahl von 78 ml/g oder mehr gemäß ISO-Norm 1628-5 mit Ursprung in Iran, Pakistan und den Vereinigten Arabischen Emiraten, das derzeit unter dem KN-Code 3907 60 20 eingereiht wird, wird eingestellt.
Artikel 2
Die Verordnung (EU) Nr. 472/2010 wird aufgehoben. Die Sicherheitsleistungen für den mit der Verordnung (EU) Nr. 472/2010 eingeführten vorläufigen Antidumpingzoll auf die Einfuhren von Polyethylenterephthalat mit einer Viskositätszahl von 78 ml/g oder mehr gemäß ISO-Norm 1628-5 mit Ursprung in Iran und den Vereinigten Arabischen Emiraten, das derzeit unter dem KN-Code 3907 60 20 eingereiht wird, werden freigegeben.
Artikel 3
Dieser Beschluss tritt am Tag nach seiner Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Brüssel, den 28. September 2010
DECIZIA COMISIEI
din 28 septembrie 2010
de încheiere a procedurii antidumping privind importurile de anumite tipuri de polietilen tereftalat originare din Iran, Pakistan și Emiratele Arabe Unite și de eliberare a sumelor depuse cu titlu de taxă provizorie instituită
(2010/577/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) (denumit în continuare „regulamentul de bază”), în special articolul 9,
după consultarea Comitetului consultativ,
întrucât:
A. PROCEDURA
1. Măsuri provizorii
(1)
La 3 septembrie 2009, Comisia a anunțat, printr-un aviz publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (2), inițierea unei proceduri antidumping în privința importurilor în Uniune de anumite tipuri de polietilen tereftalat (denumite în continuare „PET”) originare din Iran, Pakistan și Emiratele Arabe Unite (denumite în continuare „țările în cauză”). La 1 iunie 2010, Comisia, prin Regulamentul (UE) nr. 472/2010 (3) (denumit în continuare „regulamentul provizoriu”) a instituit o taxă antidumping provizorie la importurile anumitor tipuri de polietilen tereftalat originare din Iran și Emiratele Arabe Unite.
(2)
Procedura a fost inițiată în urma unei plângeri depuse la 20 iulie 2009 de către Comitetul pentru polietilen tereftalat din cadrul Plastics Europe (denumit în continuare „reclamantul”), în numele producătorilor care reprezintă o proporție majoră, în acest caz peste 50 %, din totalul producției din Uniune de anumite tipuri de polietilen tereftalat.
(3)
În conformitate cu considerentul 11 din regulamentul provizoriu, ancheta privind dumpingul și prejudiciul a vizat perioada cuprinsă între 1 iulie 2008 și 30 iunie 2009 (denumită în continuare „perioada de anchetă” sau „PA”). Examinarea tendințelor relevante pentru evaluarea prejudiciului a vizat perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2006 și sfârșitul perioadei de anchetă (denumită în continuare „perioada luată în considerare”).
(4)
În cadrul procedurii antisubvenție desfășurate în paralel, Comisia, prin Regulamentul (UE) nr. 473/2010 (4), a instituit o taxă compensatorie provizorie la importurile anumitor tipuri de polietilen tereftalat originare din Iran și Emiratele Arabe Unite.
2. Procedura ulterioară
(5)
Ulterior comunicării faptelor și considerentelor esențiale, pe baza cărora s-a decis instituirea de măsuri antidumping provizorii (denumită în continuare „comunicarea provizorie”), mai multe părți interesate și-au exprimat în scris opiniile cu privire la constatările provizorii. De asemenea, părțile care au făcut cerere în acest sens au avut posibilitatea de a fi audiate.
(6)
Comisia a continuat să caute și să verifice toate informațiile pe care le-a considerat necesare pentru constatările sale definitive. Observațiile verbale și scrise prezentate de părțile interesate în urma comunicării provizorii au fost luate în considerare și, după caz, constatările provizorii au fost modificate în mod corespunzător.
(7)
Toate părțile au fost informate asupra faptelor și considerentelor esențiale pe baza cărora s-a prevăzut să se recomande încheierea procedurii și eliberarea sumelor depuse cu titlu de taxă provizorie instituită (denumită în continuare „comunicarea finală”). Părților li s-a acordat, de asemenea, o perioadă în care să poată formula observații în urma acestei comunicări.
(8)
Observațiile verbale și scrise prezentate de părțile interesate au fost luate în considerare și, după caz, constatările au fost modificate în mod corespunzător.
3. Părțile vizate de procedură
(9)
Unele părți interesate au afirmat că eșantionul de producători din UE nu era reprezentativ și consecvent și că, prin urmare, analiza prejudiciului era deficientă. S-a afirmat, în special, că eșantionarea nu era necesară, deoarece numărul de producători nu era ridicat. În plus, s-a afirmat că, prin divizarea „în mod artificial” a grupurilor de societăți în entități juridice individuale, eșantionul nu ar include unii dintre liderii de piață (Artenius, M&G Polimeri) și că metodologia pentru selecționarea eșantionului nu este consecventă deoarece eșantionul includea, de asemenea, două grupuri de societăți. S-a afirmat, de asemenea, că eșantionul nu era reprezentativ deoarece nu conținea niciun producător care efectua vânzări în cantități suficiente către un procesor de PET afiliat. Drept rezultat, se presupune că instituțiile nu au putut evalua capacitatea reală de aprovizionare a industriei din Uniune și nu au ținut cont de conflictul de interese al industriei din Uniune. Mai mult, deoarece o societate nu a furnizat toate informațiile necesare și a fost exclusă din eșantion, se presupune că reprezentativitatea a scăzut la 28 % din producția UE. Aceleași părți au susținut că eșantionul selecționat nu era valabil din punct de vedere statistic.
(10)
În ceea ce privește argumentul conform căruia eșantionarea nu era necesară deoarece numărul de producători nu era ridicat, se repetă faptul că, în cadrul eșantionării, s-au implicat 14 producători din Uniune, aparținând de opt grupuri de societăți. Dat fiind numărul mare, în mod obiectiv, de producători din UE care au cooperat, și anume 14, eșantionarea s-a aplicat în conformitate cu articolul 17 alineatul (1) din regulamentul de bază, pornind de la cel mai mare volum reprezentativ de vânzări care ar putea fi anchetat, în mod rezonabil, în perioada disponibilă. Eșantionul selecționat era alcătuit din cinci societăți individuale (cu șase locații de producție).
(11)
În ceea ce privește prima afirmație referitoare la reprezentativitatea eșantionului, ar trebui să se remarce faptul că instituțiile pot include în eșantion societăți individuale care fac parte dintr-un grup de societăți, atât timp cât sunt reprezentative și au conturi financiare separate. Altfel, anchetarea tuturor celor paisprezece producători din UE aparținând celor opt grupuri de societăți ar fi împiedicat încheierea la timp a anchetei. Cu toate acestea, faptul că două grupuri de societăți au fost incluse în eșantion nu este incompatibil cu metodologia de eșantionare aplicată în acest caz, și anume cele mai mari volume reprezentative de vânzări către clienți din UE.
(12)
Referitor la Indorama, acest grup a avut în PA două fabrici producătoare diferite - una în Țările de Jos și cealaltă în Regatul Unit. Includerea acestui grup în eșantion este în conformitate cu metodologia de eșantionare aplicată, deoarece acele fabrici au format o singură entitate, din punct de vedere juridic și financiar. Referitor la Equipolymers, care, în PA, avea două entități separate producătoare de PET (una in Italia și alta în Germania), societatea a raportat cifre consolidate pentru ambele locații. Dat fiind faptul că verificarea acestor cifre consolidate era posibilă pe parcursul unei vizite la sediul societății, s-a decis să se accepte această raportare consolidată și să se trateze societățile Equipolymers producătoare de PET ca o singură entitate, în sensul acestei proceduri. În ceea ce privește afirmația conform căreia Artenius și M&G Polimeri trebuiau să fie incluse în eșantion deoarece erau lideri de piață, se remarcă faptul că niciuna dintre entitățile lor individuale nu făcea parte din societățile cu cele mai mari volume de vânzări către clienți din UE.
(13)
Referitor la afirmația conform căreia eșantionul nu era reprezentativ deoarece nu includea un producător care produce în principal pentru consumul intern, ar trebui să se remarce faptul că există posibilitatea de a examina, în cadrul analizei interesului Uniunii, capacitatea de aprovizionare, în cazul în care se face o asemenea afirmație și, în acel scop, consumul captiv poate fi dedus din volumul de producție. Astfel, pentru examinarea anumitor factori de prejudiciu, nu este nevoie să existe un astfel de producător în eșantion. În al doilea rând, orice interes dublu care rezultă din poziția unei societăți ca producător și, în același timp, procesor din UE poate, de asemenea, să fie evaluată în analiza interesului Uniunii. Poziția unei societăți ca producător și procesor din UE nu are legătură cu rezultatele industriei din Uniune, în cadrul căreia vânzările către clienți independenți din UE sunt luate ca și criteriu de referință. Astfel, afirmația este respinsă.
(14)
În ceea ce privește afirmația referitoare la reprezentativitatea globală a eșantionului, se repetă faptul că limitarea eșantionului la patru societăți a redus reprezentativitatea de la 65 % la 47 % din vânzările realizate de toți producătorii cooperanți. Aceleași patru societăți reprezentau 52 % din producția Uniunii. Se consideră că acesta este un eșantion reprezentativ de producători din UE, în ceea ce privește vânzările către clienți independenți din UE.
(15)
Referitor la afirmația conform căreia eșantionul selecționat nu era valabil din punct de vedere statistic, se remarcă faptul că articolul 17 alineatul (1) din regulamentul de bază permite, în mod clar, stabilirea unui eșantion pe baza celui mai mare volum reprezentativ de vânzări care poate fi anchetat, în mod rezonabil, în perioada disponibilă, ca alternativă la un eșantion „valabil din punct de vedere statistic”.
(16)
În lipsa oricăror alte observații privind constatările, considerentele 3-10 din regulamentul provizoriu sunt confirmate.
B. PRODUSUL ÎN CAUZĂ ȘI PRODUSUL SIMILAR
(17)
Se reamintește că, în considerentul 12 din regulamentul provizoriu, s-a definit produsul în cauză ca fiind polietilen tereftalat cu un indice de viscozitate de 78 ml/g sau mai mult, conform standardului ISO 1628-5, originar din țările în cauză, clasificat în prezent la codul NC 3907 60 20.
(18)
Mai mult, în considerentul 14 din regulamentul provizoriu s-a afirmat că ancheta a arătat că PET-ul produs și vândut în Uniune de industria din Uniune și cel produs și vândut pe piețele interne ale țărilor în cauză și exportat către Uniune erau produse similare.
(19)
Din moment ce produsul care face obiectul anchetei a fost considerat un produs omogen, nu a mai fost subdivizat în diferite tipuri de produs pentru calcularea marjelor de dumping și de prejudiciu.
(20)
Un producător-exportator a afirmat că PET-ul ar trebui subdivizat în diferite tipuri de produse în funcție de indicele lor de viscozitate, deoarece indicele de viscozitate este esențial pentru determinarea diferitelor aplicații pentru tipurile de PET produse. S-a considerat că afirmația ar trebui acceptată, iar metodologia pentru calcularea marjelor de dumping și de prejudiciu a fost adaptată în consecință.
C. DUMPINGUL
(21)
Astfel cum s-a explicat în considerentul 20, metodologia pentru calcularea marjei de dumping a fost adaptată, iar marja de dumping pentru fiecare țară în cauză este calculată acum pentru fiecare tip de produs separat.
1. Iran
1.1. Valoarea normală
(22)
În lipsa altor observații decât cele deja menționate mai sus în considerentele 20 și 21, se confirmă metodologia explicată în considerentele 16-18 din regulamentul provizoriu.
1.2. Prețul de export
(23)
În lipsa altor observații decât cele deja menționate mai sus în considerentele 20 și 21, se confirmă metodologia explicată în considerentul 19 din regulamentul provizoriu.
1.3. Comparația
(24)
În considerentul 23 din regulamentul provizoriu, s-a afirmat că exportatorul iranian nu a putut cuantifica presupusul impact al sancțiunilor împotriva Iranului în niciun mod care să fie susținut de probe. În observațiile sale legate de regulamentul provizoriu, societatea a afirmat că autoritatea care anchetează, și nu exportatorul ar trebui să asigure o comparație echitabilă. Cu toate acestea, în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) litera (k) din regulamentul de bază, se poate opera o ajustare pe baza diferențelor aferente altor factori, în cazul în care se demonstrează că aceste diferențe afectează comparabilitatea prețurilor, în special că, în mod sistematic, cumpărătorii plătesc prețuri diferite pe piața internă din cauza lor. Deoarece îi revine producătorului-exportator să demonstreze existența oricărui alt factor, se respinge afirmația și se confirmă metodologia explicată în considerentele 20-23 din regulamentul provizoriu.
1.4. Marja de dumping
(25)
În lipsa altor observații decât cele deja menționate mai sus în considerentele 20 și 21, se confirmă metodologia explicată în considerentele 24 și 25 din regulamentul provizoriu.
(26)
Marja de dumping definitivă pentru Iran, exprimată ca procent din prețul CIF la frontiera Uniunii, înainte de vămuire, este de 26,8 %.
2. Pakistan
2.1. Valoarea normală
(27)
În lipsa altor observații decât cele deja menționate mai sus în considerentele 20 și 21, se confirmă metodologia explicată în considerentele 27-29 din regulamentul provizoriu.
2.2. Prețul de export
(28)
În lipsa altor observații decât cele deja menționate mai sus în considerentele 20 și 21, se confirmă metodologia explicată în considerentul 30 din regulamentul provizoriu.
2.3. Comparația
(29)
În lipsa altor observații decât cele deja menționate mai sus în considerentele 20 și 21, se confirmă metodologia explicată în considerentele 31 și 32 din regulamentul provizoriu.
2.4. Marja de dumping
(30)
În lipsa altor observații decât cele deja menționate mai sus în considerentele 20 și 21, se confirmă metodologia explicată în considerentul 33 din regulamentul provizoriu.
(31)
Marja de dumping definitivă pentru singurul producător-exportator pakistanez, Novatex Limited, exprimată ca procent din prețul CIF la frontiera Uniunii, înainte de vămuire, este de 0,6 %, însemnând sub de minimis în sensul articolului 9 alineatul (3) din regulamentul de bază.
(32)
Deoarece în Pakistan nu există alți producători ai produsului în cauză, nu ar trebui instituite măsuri definitive.
3. Emiratele Arabe Unite
3.1. Valoarea normală
(33)
În urma schimbării metodologiei, explicate în considerentele 20 și 21, rezultatele testului unor operațiuni comerciale normale, astfel cum s-a descris în considerentele 37 și 38 din regulamentul de bază, s-au schimbat cu privire la unele tipuri de produse. Astfel, în cazul în care volumul vânzărilor profitabile pentru un tip de produs a reprezentat 80 % sau mai puțin din volumul total al vânzărilor pentru acel tip sau atunci când prețul mediu ponderat pentru acel tip era mai mic decât costul de producție, valoarea normală s-a bazat pe prețul intern real, calculat ca medie ponderată a vânzărilor profitabile numai pentru acel tip.
(34)
În cazul în care nu existau vânzări profitabile ale unui anumit tip de produs, s-a considerat că acest tip de produs era vândut în cantități insuficiente pentru ca prețul intern să constituie o bază corespunzătoare pentru stabilirea valorii normale.
(35)
În cazul în care prețurile interne ale unui anumit tip de produs vândut de producători-exportatori nu au putut fi folosite pentru a stabili valoarea normală, aceasta a fost construită în conformitate cu articolul 2 alineatul (3) din regulamentul de bază.
(36)
Pentru construirea valorii normale în conformitate cu articolul 2 alineatul (3) din regulamentul de bază, cantitățile pentru costurile de vânzare, cheltuielile administrative și alte costuri generale și pentru profituri s-au bazat, în temeiul articolului 2 alineatul (6) din regulamentul de bază, pe datele reale corespunzătoare producției și vânzărilor, în cadrul operațiunilor comerciale normale, ale produsului similar, de către producătorul-exportator anchetat.
3.2. Prețul de export
(37)
În lipsa altor observații decât cele deja menționate mai sus în considerentele 20 și 21, se confirmă metodologia explicată în considerentul 39 din regulamentul provizoriu.
3.3. Comparația
(38)
În lipsa altor observații decât cele deja menționate mai sus în considerentele 20 și 21, se confirmă metodologia explicată în considerentele 40 și 41 din regulamentul provizoriu.
3.4. Marja de dumping
(39)
În lipsa altor observații decât cele deja menționate mai sus în considerentele 20 și 21, se confirmă metodologia explicată în considerentul 42 din regulamentul provizoriu.
(40)
Marja de dumping definitivă pentru singurul producător-exportator din Emiratele Arabe Unite, JBF RAK LLC, exprimată ca procent din prețul CIF la frontiera Uniunii, înainte de vămuire, este de 0,6 %, însemnând sub de minimis în sensul articolului 9 alineatul (3) din regulamentul de bază.
(41)
Deoarece în Emiratele Arabe Unite nu există alți producători ai produsului în cauză, nu ar trebui instituite măsuri definitive.
D. PREJUDICIUL
1. Producția, industria și consumul Uniunii
(42)
Nu s-au primit observații cu privire la producția, industria și consumul Uniunii. În consecință, se confirmă considerentele 45-50 din regulamentul provizoriu.
2. Importurile provenind din țările în cauză
2.1. Evaluarea cumulativă a efectelor importurilor în cauză
(43)
Se repetă că, în considerentul 52 din regulamentul provizoriu, deoarece marja de dumping constatată pentru Pakistan este de minimis, s-a considerat că efectul importurilor respective nu poate fi evaluat împreună cu importuri despre care s-a constatat provizoriu că fac obiectul unui dumping, originare din Iran și Emiratele Arabe Unite.
(44)
Dat fiind faptul că ancheta a arătat, în continuare, că marja de dumping pentru Emiratele Arabe Unite este, de asemenea, de minimis, se consideră că efectul importurilor respective nu poate fi evaluat împreună cu importuri care fac obiectul unui dumping, originare din Iran. În consecință, nu se efectuează nicio evaluare cumulativă a importurilor.
2.2. Volumul importurilor în cauză
(45)
Volumul importurilor produsului în cauză care fac obiectul unui dumping în UE a început de la un nivel relativ scăzut în 2006, dar a crescut gradual până în PA, ajungând la 55 500 de tone în PA. Mai exact, importurile din Iran au crescut mai mult de două ori între 2006 și 2007, înainte de a mai crește cu peste 100 de puncte procentuale în 2008 față de 2007 și cu încă aproape 130 de puncte procentuale între 2008 și PA.
Tabelul 1
2006
2007
2008
PA
Volumul importurilor care fac obiectul unui dumping, originare din Iran (în tone)
11 752
26 624
40 101
55 500
Indice (2006 = 100)
100
227
341
472
Cota de piață a importurilor care fac obiectul unui dumping, originare din Iran
0,4 %
0,9 %
1,4 %
1,9 %
Sursa: Eurostat.
2.3. Cota de piață a importurilor în cauză
(46)
Cota de piață deținută de importurile care fac obiectul unui dumping, originare din Iran, s-a menținut la 0,4 % în timpul anului 2006 și a crescut constant cu 1,5 puncte procentuale în cursul perioadei luate în considerare. Mai exact, aceasta a crescut cu 0,5 % puncte procentuale între 2006 și 2007, cu încă 0,5 % între 2007 și 2008 și cu 0,5 % între 2008 și PA. În PA, cota de piață a importurilor care fac obiectul unui dumping, originare din Iran, a fost de 1,9 %.
2.4. Prețurile
(i) Evoluția prețurilor
(47)
Prețul mediu de import a scăzut cu 11 % în perioada luată în considerare, cel mai intens declin înregistrându-se între 2008 și PA. Mai exact, prețul mediu a rămas stabil în 2007 și a scăzut cu 2 puncte procentuale în 2008, înainte de a scădea cu încă 9 puncte procentuale în PA.
Tabelul 2
2006
2007
2008
PA
Prețul importurilor din Iran (în EUR/tonă)
1 033
1 034
1 008
920
Indice
100
100
98
89
Sursa: Eurostat.
(ii) Subcotarea prețului
(48)
În urma comunicării provizorii, exportatorul iranian a observat că marja sa de prejudiciu a fost supraestimată, deoarece prețul de vânzare unitar mediu ponderat stabilit a fost subestimat, calculându-se incorect valoarea nivelului ajustării comerciale; cu toate acestea, nu s-a propus nicio alternativă pentru cuantificarea nivelului ajustării comerciale. Într-adevăr, baza pentru nivelul comercial, utilizată pentru calculul provizoriu, a fost o sumă fixă pe tonă, care este un comision perceput de agentul de import cooperant și care reprezintă aproximativ 1 % din prețul CIF mediu. Nu sunt disponibile alte informații pentru această ajustare și, astfel, afirmația este respinsă. Aceeași parte a mai afirmat că procentul de 2 % considerat pentru costurile ulterioare importului părea să fie subestimat. În acest sens, se repetă faptul că niciun importator nu a cooperat în cadrul acestei anchete și că nu a fost posibil să se verifice costul real ulterior importului. Astfel, în lipsa oricăror alte informații disponibile, s-a aplicat procentul utilizat în procedurile anterioare.
(49)
Având în vedere cele de mai sus, se confirmă, definitiv, că produsele care fac obiectul unui dumping, originare din Iran, vândute în Uniune, au subcotat prețurile practicate de către industria din Uniune cu 3,2 %.
3. Situația industriei din Uniune
(50)
Unele părți interesate au afirmat că nu există prejudiciu, deoarece, dat fiind eșantionul presupus incorect, nu se puteau extrapola rezultate pentru întreaga industrie din Uniune. Drept exemplu, s-a afirmat că, deoarece o societate (care nu este inclusă în eșantion) indicase că utiliza peste 100 % din capacitatea sa, acest lucru ar fi un semn clar al absenței de prejudiciu. Se remarcă faptul că informațiile prezentate sunt extrase din ceea ce a prezentat această societate către autoritățile bursei de valori și că nu sunt verificate. Aceste informații nu corespund cu cele din dosar. Mai mult, și în orice caz, utilizarea capacității unui singur producător din UE nu poate modifica constatările privind prejudiciul referitoare la aproape toți ceilalți indicatori de prejudiciu pentru producătorii din UE incluși în eșantion și ceilalți producători din UE.
(51)
În lipsa oricăror alte afirmații sau observații, se confirmă considerentele 63-82 din regulamentul provizoriu.
4. Concluzie privind prejudiciul
(52)
În lipsa oricăror observații specifice, se confirmă concluzia referitoare la prejudiciu enunțată în considerentele 83-85 din regulamentul provizoriu.
E. LEGĂTURA DE CAUZALITATE
1. Efectul importurilor care fac obiectul unui dumping
(53)
Creșterea volumului importurilor care fac obiectul unui dumping, originare din Iran, de aproape cinci ori între 2006 și PA și a cotei corespunzătoare de piață din cadrul Uniunii, și anume cu 1,5 puncte procentuale, precum și subcotarea constatată (3,2 % pe parcursul PA) au coincis, în general, cu deteriorarea situației economice a industriei din Uniune. Prin urmare, se poate concluziona că importurile care fac obiectul unui dumping, originare din Iran au avut un impact asupra prejudiciului constatat pentru industria din Uniune.
(54)
Este important să se sublinieze faptul că, în cadrul procedurii antisubvenție desfășurate în paralel, s-a constatat că importurile cumulate care fac obiectul unor subvenții, originare din Pakistan, Emiratele Arabe Unite și Iran, cauzează un prejudiciu important industriei din Uniune.
(55)
Pe de altă parte, date fiind volumele considerabile și prețurile scăzute ale importurilor din Coreea și Pakistan, se confirmă, de asemenea, astfel cum s-a menționat în considerentele 94 și 96 din regulamentul provizoriu, că importurile respective au contribuit, într-o anumită măsură, la prejudiciul suferit de industria din Uniune.
(56)
În plus, în cadrul acestei proceduri, prețurile practicate de industria din Uniune erau subcotate, de asemenea, de importuri considerabile din Emiratele Arabe Unite (în jur de 150 000 t).
(57)
În același timp, cota de piață a importurilor din Iran se situa sub 1 % în 2006 și în 2007, iar în PA doar aproape de 2 %, ceea ce corespunde la 55 000 t.
(58)
De asemenea, trebuie să se remarce faptul că subcotarea stabilită pentru producătorul iranian a fost mai mică decât în cazul importurilor care nu fac obiectul unui dumping, originare din Emiratele Arabe Unite.
2. Concluzie privind legătura de cauzalitate
(59)
În concluzie, deși analiza de mai sus a arătat că importurile care fac obiectul unui dumping, originare din Iran, au avut unele efecte negative asupra situației industriei din Uniune, acest impact, luat separat, nu a fost de asemenea natură încât să poate fi considerat important, în conformitate cu articolul 3 alineatul (6) din regulamentul de bază.
F. ÎNCHEIEREA PROCEDURII
(60)
Ancheta a arătat că importurile produsului în cauză, originare din Pakistan și Emiratele Arabe Unite, nu erau vândute la prețuri care fac obiectul unui dumping. În consecință, procedura referitoare la Pakistan și Emiratele Arabe Unite se încheie fără să se instituie măsuri.
(61)
Ancheta a arătat că importurile produsului în cauză, originare din Iran, au avut loc la prețuri care fac obiectul unui dumping și au contribuit, într-o anumită măsură, la prejudiciul suferit de industria din Uniune.
(62)
Cu toate acestea, astfel cum s-a indicat în considerentul 59, s-a stabilit că impactul negativ al importurilor din Iran asupra situației industriei din Uniune nu a fost de asemenea natură încât să poată fi considerat important.
(63)
Ținând cont de cele de mai sus, luând în considerare absența prejudiciului important cauzat de către importurile care fac obiectul unui dumping, originare din Iran, se concluzionează că, și în cazul Iranului, procedura ar trebui terminată fără să se instituie măsuri.
(64)
Se eliberează sumele depuse cu titlu de taxă antidumping provizorie instituită în temeiul Regulamentului (UE) nr. 472/2010,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Se încheie procedura antidumping privind importurile de polietilen tereftalat cu un indice de viscozitate de 78 ml/g sau mai mult, conform standardului ISO 1628-5, clasificat în prezent la codul NC 3907 60 20 și originar din Iran, Pakistan și Emiratele Arabe Unite.
Articolul 2
Regulamentul (UE) nr. 472/2010 se abrogă. Se eliberează sumele depuse cu titlu de taxă antidumping provizorie instituită în temeiul Regulamentului (UE) nr. 472/2010 la importurile de polietilen tereftalat cu un indice de viscozitate de 78 ml/g sau mai mult, conform standardului ISO 1628-5, clasificat în prezent la codul NC 3907 60 20 și originar din Iran și Emiratele Arabe Unite.
Articolul 3
Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 28 septembrie 2010.