DURCHFÜHRUNGSBESCHLUSS DER KOMMISSION
vom 28. November 2011
zur Ermächtigung bestimmter Mitgliedstaaten, für Pflanzkartoffeln mit Ursprung in bestimmten Provinzen Kanadas befristete Ausnahmen von einigen Vorschriften der Richtlinie 2000/29/EG des Rates zuzulassen
(Bekanntgegeben unter Aktenzeichen K(2011) 8633)
(Nur der griechische, der italienische, der maltesische, der portugiesische und der spanische Text sind verbindlich)
(2011/778/EU)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Richtlinie 2000/29/EG des Rates vom 8. Mai 2000 über Maßnahmen zum Schutz der Gemeinschaft gegen die Einschleppung und Ausbreitung von Schadorganismen der Pflanzen und Pflanzenerzeugnisse (1), insbesondere auf Artikel 15 Absatz 1,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Nach der Richtlinie 2000/29/EG ist die Einfuhr von Pflanzkartoffeln mit Ursprung auf dem amerikanischen Kontinent verboten. Die Richtlinie lässt jedoch Ausnahmen von dieser Regel zu, soweit eine Ausbreitung von Schadorganismen nicht zu befürchten ist.
(2)
Die Entscheidung 2003/61/EG der Kommission vom 27. Januar 2003 zur Ermächtigung bestimmter Mitgliedstaaten, für Pflanzkartoffeln mit Ursprung in bestimmten Provinzen Kanadas befristete Ausnahmen von einigen Vorschriften der Richtlinie 2000/29/EG des Rates zuzulassen (2), ist wiederholt in wesentlichen Punkten geändert worden. Da Portugal um eine weitere Verlängerung dieser Ausnahmeregelungen ersucht hat und weitere Änderungen erforderlich sind, sollte diese Entscheidung ersetzt werden.
(3)
Kanada gilt derzeit als frei vom Kartoffel-Spindelknollenviroid, aber immer noch nicht vollständig frei von Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al. („Clavibacter michiganensis“).
(4)
Nach den von Kanada vorgelegten Unterlagen wurde das Programm zur Tilgung von Clavibacter michiganensis in den Provinzen New Brunswick und Prince-Edward-Island weiterentwickelt, und man kann davon ausgehen, dass das Tilgungsprogramm in bestimmten Gebieten dieser Provinzen wirksam ist. Daher kann festgestellt werden, dass keine Gefahr der Ausbreitung von Clavibacter michiganensis besteht, sofern bestimmte technische Auflagen eingehalten werden.
(5)
Vor kurzem wurden gemäß der Richtlinie 2000/29/EG erste Befunde von Epitrix similaris in der Union gemeldet, und zwar in Portugal und in einer Region Spaniens. Aus einer daraufhin durchgeführten Schadorganismus-Risikoanalyse für Epitrix spp. geht hervor, dass einige Epitrix-Arten Kartoffelknollen schädigen (Epitrix cucumeris, Epitrix similaris, Epitrix subcrinita und Epitrix tuberis). Aus dieser Analyse geht auch hervor, dass einige Epitrix-Arten in Kanada auftreten.
(6)
Aufgrund der unveränderten Lage hinsichtlich des Kartoffel-Spindelknollenviroids und von Clavibacter michiganensis und trotz des Auftretens von Epitrix spp. in Kanada ist die Ermächtigung zur Zulassung von Ausnahmen weiterhin gerechtfertigt. Es sollten jedoch Bestimmungen über Epitrix-Arten, die Kartoffelknollen schädigen, aufgenommen werden.
(7)
Die in diesem Beschluss vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für Pflanzenschutz -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Griechenland, Spanien, Italien, Zypern, Malta und Portugal werden ermächtigt, Ausnahmen zuzulassen von:
a)
Artikel 4 Absatz 1 der Richtlinie 2000/29/EG hinsichtlich des in ihrem Anhang III Teil A Nummer 10 genannten Verbots;
b)
Artikel 5 Absatz 1 und Artikel 13 Absatz 1 Ziffer i dritter Gedankenstrich der Richtlinie 2000/29/EG hinsichtlich der in ihrem Anhang IV Teil A Abschnitt I Nummern 25.2 und 25.3 genannten besonderen Anforderungen.
(2) Die Ermächtigung zur Zulassung von Ausnahmen gemäß Absatz 1 gilt für:
a)
Pflanzkartoffeln der Sorten „Atlantic“, „Donna“, „Kennebec“, „Russet Burbank“, „Sebago“ und „Shepody“ mit Ursprung in den Provinzen New Brunswick und Prince-Edward-Island in Kanada (im Folgenden „die Pflanzkartoffeln“);
b)
Pflanzkartoffeln, die zusätzlich zu den Anforderungen der Anhänge I, II und IV der Richtlinie 2000/29/EG die in den Artikeln 2 und 13 genannten Bedingungen erfüllen;
c)
die Kartoffelvermarktungsperioden vom 1. Dezember bis zum 31. März jedes Jahres bis zum 31. März 2014.
Artikel 2
(1) In den Provinzen New Brunswick oder Prince-Edward-Island sind die Pflanzkartoffeln auf Feldern in einem Gebiet erzeugt worden, das den Voraussetzungen in den Absätzen 2 bis 9 genügt, unabhängig davon, ob sie von innerhalb oder außerhalb des Gebiets niedergelassenen Erzeugern bewirtschaftet werden.
(2) Das Gebiet wurde von der „Canadian Food Inspection Agency“ amtlich als frei vom Kartoffel-Spindelknollenviroid und von Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al. (im Folgenden „Clavibacter michiganensis“) anerkannt.
Hinsichtlich Epitrix cucumeris, Epitrix similaris, Epitrix subcrinita und Epitrix tuberis werden die Pflanzkartoffeln gebürstet, damit alle diese gegebenenfalls vorhandenen Schadorganismen physisch entfernt und die Knollen von Erde befreit werden.
(3) Das Gebiet umfasst
a)
entweder Felder, die mindestens drei verschiedenen Kartoffelzuchtbetrieben gehören oder von mindestens drei verschiedenen Kartoffelzuchtbetrieben gepachtet sind, oder
b)
eine Fläche von mindestens vier Quadratkilometern, die vollständig von Wasser oder von Feldern umgeben ist, auf denen die in Absatz 2 genannten Schadorganismen in den vorangegangenen drei Jahren nicht aufgetreten sind.
(4) Alle in diesem Gebiet erzeugten Kartoffeln stammen in erster Nachkommenschaft unmittelbar von Pflanzkartoffeln der Klassen „Pre-elite“, „Elite I“, „Elite II“, „Elite III“ oder „Elite IV“, die in Betrieben erzeugt wurden, die zur Erzeugung von Pflanzkartoffeln der Klasse „Pre-elite“ oder „Elite I“ qualifiziert sind, und die entweder amtliche Betriebe sind oder zu diesem Zweck amtlich beauftragt sind und überwacht werden.
(5) Die auf die Erzeugung von nicht endgültig als Pflanzkartoffeln zertifizierten Pflanzkartoffeln entfallende Fläche beträgt höchstens ein Fünftel der zur Zertifizierung vorgesehenen Gesamtfläche.
(6) Systematische und repräsentative jährliche Kontrollen einschließlich entsprechender Laboranalysen, die von den zuständigen kanadischen Behörden zumindest in den letzten fünf Jahren unter geeigneten Bedingungen zum Nachweis von Kartoffel-Spindelknollenviroid und Clavibacter michiganensis auf allen in diesem Gebiet gelegenen Kartoffelfeldern und an den dort geernteten Kartoffeln durchgeführt wurden, haben keine positiven Befunde oder sonstige Anzeichen erbracht, die einer Anerkennung als schadorganismusfreies Gebiet entgegenstehen könnten.
(7) Unmittelbar vor der Ausfuhr wurden die Pflanzkartoffeln bei geeigneter amtlicher Untersuchung als frei von Epitrix cucumeris, Epitrix similaris, Epitrix subcrinita, Epitrix tuberis und deren Symptomen sowie als frei von Erde befunden.
(8) Es wurden rechtliche, verwaltungstechnische oder andere Vorkehrungen getroffen, die gewährleisten, dass
a)
keine Kartoffeln, die aus anderen als den als frei von Kartoffel-Spindelknollenviroid und Clavibacter michiganensis anerkannten Gebieten Kanadas oder aus Ländern stammen, in denen die betreffenden Schadorganismen bekannterweise auftreten, in dieses Gebiet verbracht werden können;
b)
weder die aus diesem Gebiet stammenden Kartoffeln noch die dort verwendeten Behältnisse, Verpackungsmaterialien, Fahrzeuge, Umschlags-, Sortier- und Aufbereitungsanlagen mit Kartoffeln, die aus anderen als den als schadorganismusfrei anerkannten Gebieten stammen, oder mit Behältnissen, Verpackungsmaterialien, Fahrzeugen, Umschlags-, Sortier- und Aufbereitungsanlagen, die in anderen als den als schadorganismusfrei anerkannten Gebieten verwendet werden, in Berührung gebracht werden können.
(9) Vor der Einfuhr der Pflanzkartoffeln in die Union übermittelt die „Canadian Food Inspection Agency“ der Kommission ein vollständiges Verzeichnis der als von den in Absatz 2 genannten Schadorganismen frei anerkannten Gebiete sowie einen jährlich auf den neuesten Stand gebrachten Bericht über den Gesundheitsstatus der Pflanzkartoffelerzeugung des Vorjahres.
Artikel 3
Die Pflanzkartoffeln werden von den zuständigen kanadischen Behörden amtlich als Pflanzkartoffeln zertifiziert, die mindestens die für die Klasse „Foundation“ festgelegten Bedingungen erfüllen.
Artikel 4
(1) Von jeder Partie, die zur Ausfuhr in die Union bestimmt ist, werden amtliche Proben von mindestens 200 Pflanzkartoffelknollen je Partie von höchstens 25 Tonnen genommen.
(2) Eine Partie darf nur aus Pflanzkartoffelknollen einer einzigen Sorte und Klasse bestehen, die in einem einzigen Betrieb erzeugt worden sind und dieselbe Bezugsnummer tragen.
(3) Die Proben werden von amtlichen Laboratorien auf etwaigen Befall mit Clavibacter michiganensis untersucht. Die gesamte Probe wird nach dem Verfahren zur Ermittlung und Identifizierung von Clavibacter michiganensis in Chargen von Pflanzkartoffelknollen gemäß der Richtlinie 93/85/EWG des Rates (3) untersucht.
Artikel 5
Für Pflanzkartoffeln, die zur Ausfuhr in die Union bestimmt sind, wurden rechtliche, verwaltungstechnische oder andere Vorkehrungen getroffen, die Folgendes gewährleisten:
a)
eine direkte Überwachung und Kontrolle durch die „Canadian Food Inspection Agency“ bei
i)
der Probenahme, d. h. Entnahme, Beschriftung und Versiegeln der Probe;
ii)
der Etikettierung durch angemessene Verfahren zur Nachweisführung, damit gewährleistet ist, dass für jede Pflanzkartoffelpartie in allen in die Union gelieferten Sendungen ein nummeriertes Etikett verwendet wird, das getrennt von den Zertifizierungsetiketten auf die Säcke aufgenäht wird;
iii)
der Verwendung des richtigen Farbcodes des Einführers im Einfuhrmitgliedstaat.
b)
Zum Zeitpunkt des Beladens des Schiffes werden jeweils zwei versiegelte Säcke Pflanzkartoffeln jeder in die Union verschifften Partie zurückbehalten und unter der Überwachung und Kontrolle der „Canadian Food Inspection Agency“ mindestens so lange gelagert, bis die vollständigen Ergebnisse der in Artikel 10 genannten Untersuchungen vorliegen.
c)
Die Partien werden bei jedem Vorgang einschließlich Beförderung mindestens so lange getrennt gehalten, bis sie an die Räumlichkeiten der in Artikel 7 genannten Einführer geliefert worden sind.
Artikel 6
(1) Das erforderliche Pflanzengesundheitszeugnis wird für jede Sendung getrennt ausgestellt, sobald die betreffenden Prüfer festgestellt haben, dass keine der Untersuchungen gemäß Artikel 4 einen Verdacht auf Befall der Sendung mit Clavibacter michiganensis erbracht bzw. bei keiner der Untersuchungen ein Befall nachgewiesen wurde und dass insbesondere die Untersuchung anhand der IF-Methode negativ ausgefallen ist.
(2) Das Pflanzengesundheitszeugnis enthält unter der Rubrik „Zusätzliche Erklärung“ folgende Angaben:
a)
Bestätigung, dass die Voraussetzungen nach den Artikeln 2, 3 und 4 erfüllt sind und, sofern Artikel 2 Absatz 2 Unterabsatz 2 zutrifft, ausdrückliche Bestätigung, dass die Saatkartoffeln gemäß dieser Bestimmung gebürstet wurden;
b)
Name(n) des/der Pflanzkartoffelerzeugerbetriebe(s);
c)
Zertifizierungsnummern der Pflanzkartoffeln;
d)
Name des Gebiets gemäß Artikel 2;
e)
Name des Betriebs gemäß Artikel 2 Absatz 4 und
f)
Zahl der Säcke.
(3) Unter „Besondere Merkmale“ enthält das Pflanzengesundheitszeugnis den Farbcode der einzelnen Einführer im Einfuhrmitgliedstaat sowie die Einzelheiten des für jede Pflanzkartoffelpartie jeder Sendung verwendeten nummerierten Etiketts.
(4) Unterlagen, die dem Pflanzengesundheitszeugnis als Anlage beigefügt sind, müssen sich hinsichtlich Bezeichnung und Menge der Pflanzkartoffeln auf genau dieses Zeugnis beziehen.
Artikel 7
(1) Der Einführer meldet jede Einfuhr einer Pflanzkartoffelsendung in die Union vorab rechtzeitig den zuständigen amtlichen Stellen des betreffenden Mitgliedstaats gemäß Artikel 2 Absatz 1 Buchstabe g der Richtlinie 2000/29/EG mit folgenden Angaben:
a)
Sorte der Pflanzkartoffeln;
b)
Menge;
c)
geplanter Zeitpunkt der Einfuhr;
d)
Namen und Anschriften der Betriebe der Einführer der Pflanzkartoffeln und der gemäß Artikel 1 der Richtlinie 93/50/EWG der Kommission (4) registrierten Erzeuger oder Sammel- oder Versandstellen.
Der betreffende Mitgliedstaat übermittelt diese Angaben und jede spätere Änderung unverzüglich der Kommission.
(2) Zum Zeitpunkt der Einfuhr bestätigt der Einführer die in der Meldung gemäß Absatz 1 enthaltenen Angaben gegenüber den zuständigen amtlichen Stellen des betreffenden Mitgliedstaats.
Artikel 8
Die Pflanzkartoffeln dürfen nur über folgende Häfen in die Union verbracht werden:
a)
Aveiro;
b)
Lissabon;
c)
Porto;
d)
Genua;
e)
La Spezia;
f)
Livorno;
g)
Neapel;
h)
Ravenna;
i)
Salerno;
j)
Savona;
k)
Lemesos;
l)
Larnaca;
m)
Marsaxlokk;
n)
Valletta;
o)
Sines;
p)
Piräus.
Artikel 9
Die Kontrollen gemäß Artikel 13 Absatz 1 der Richtlinie 2000/29/EG werden von den zuständigen amtlichen Stellen durchgeführt.
Die Kommission legt fest, inwieweit die in Artikel 21 Absatz 3 dritter Gedankenstrich dieser Richtlinie genannten Untersuchungen in das Untersuchungsprogramm nach Artikel 21 Absatz 5 Unterabsatz 5 derselben Richtlinie aufgenommen werden.
Die zuständigen amtlichen Stellen und gegebenenfalls die in Artikel 21 Absatz 1 Unterabsatz 1 genannten Sachverständigen überprüfen die Betriebe der Einführer, um die aus Kanada eingeführten Mengen, die Farbcodes, die nummerierten Etiketten der Pflanzkartoffeln und deren Bestimmung als Pflanzgut in den gemäß Artikel 1 der Richtlinie 93/50/EWG registrierten Betrieben zu bestätigen.
Artikel 10
(1) Zur amtlichen Untersuchung auf Clavibacter michiganensis nach dem in der Richtlinie 93/85/EWG festgelegten Verfahren zum Nachweis dieses Schadorganismus entnehmen die zuständigen amtlichen Stellen der Einfuhrmitgliedstaaten eine Probe von mindestens 200 Knollen je Partie von höchstens 25 Tonnen aus jeder nach dieser Entscheidung einzuführenden Partie abgepackter Pflanzkartoffeln.
(2) Die Pflanzkartoffelpartien werden getrennt unter amtlicher Überwachung gelagert und dürfen erst in Verkehr gebracht und verwendet werden, wenn festgestellt worden ist, dass bei den Untersuchungen nach Absatz 1 weder ein Verdacht auf Befall mit Clavibacter michiganensis aufgetreten ist noch ein Befall nachgewiesen wurde. Es dürfen nur so viele Pflanzkartoffeln eingeführt werden, wie in den für deren Untersuchung zur Verfügung stehenden Einrichtungen bewältigt werden können.
(3) Die Proben gemäß Absatz 1 werden für die Nachuntersuchung durch andere Mitgliedstaaten bereitgehalten. Die zuständigen amtlichen Stellen eines Mitgliedstaats, der die betreffende Ausnahme in Anspruch nimmt, unterrichten die Kommission bis zum 15. April jedes Kalenderjahres, in dem Einfuhren stattfinden, damit diese Nachuntersuchung durchgeführt und protokolliert werden kann.
(4) Jede Sendung wird auf Epitrix cucumeris, Epitrix similaris, Epitrix subcrinita und Epitrix tuberis untersucht, damit bestätigt wird, dass die Pflanzkartoffeln frei von diese Schadorganismen, von deren Symptomen und von Erde sind.
Artikel 11
Die Pflanzkartoffeln dürfen nur in Betrieben im Einfuhrmitgliedstaat gepflanzt werden, deren Name und Anschrift festgestellt werden können. Diese Beschränkung gilt allerdings nicht für Endverbraucher, die die eingeführten Pflanzkartoffeln anpflanzen, oder für Verwender, die diese nur auf dem örtlichen Markt verkaufen.
Die in diesen Betrieben aus den Pflanzkartoffeln erzeugten Kartoffeln müssen entsprechend verpackt und etikettiert werden; auf der Verpackung muss die Nummer des gemäß der Richtlinie 93/50/EWG registrierten Betriebs sowie der kanadische Ursprung der verwendeten Pflanzkartoffeln angegeben werden. Diese Kartoffeln dürfen innerhalb der Mitgliedstaaten erst verbracht werden, nachdem die zuständigen amtlichen Stellen dies unter Berücksichtigung der Ergebnisse der Untersuchungen gemäß Artikel 12 genehmigt haben.
Artikel 12
In der auf die Einfuhr der Pflanzkartoffeln folgenden Pflanzsaison untersuchen die zuständigen amtlichen Stellen in den gemäß der Richtlinie 93/50/EWG registrierten bzw. den in Artikel 11 genannten Betrieben zu geeigneten Zeitpunkten einen angemessenen Anteil der Kartoffelpflanzen.
Artikel 13
Kartoffeln, die aus den gemäß diesem Beschluss eingeführten Pflanzkartoffeln erzeugt wurden, dürfen
a)
nicht als Pflanzkartoffeln zertifiziert werden und
b)
nur als Speisekartoffeln verwendet werden.
Artikel 14
Die Einfuhrmitgliedstaaten unterrichten die übrigen Mitgliedstaaten und die Kommission mit der Meldung nach Artikel 7 Absatz 1 von jeder Inanspruchnahme der Ausnahmeregelungen gemäß diesem Beschluss.
Die Einfuhrmitgliedstaaten melden der Kommission und den übrigen Mitgliedstaaten bis zum 1. Juni jedes Kalenderjahres, in dem Einfuhren stattfinden, die gemäß diesem Beschluss eingeführten Mengen an Pflanzkartoffeln (mit den betreffenden Partien bzw. Sendungen) und übermitteln einen ausführlichen technischen Bericht über die amtliche Untersuchung gemäß Artikel 10.
Haben die Mitgliedstaaten amtliche Untersuchungen an den Proben gemäß Artikel 10 durchgeführt, so sind die ausführlichen technischen Berichte darüber den übrigen Mitgliedstaaten und der Kommission ebenfalls bis zum 1. Juni jedes Kalenderjahres zu übermitteln.
Die Kommission erhält eine Kopie von jedem Pflanzengesundheitszeugnis.
Artikel 15
Die Ermächtigung zur Zulassung von Ausnahmen gemäß Artikel 1 wird vor dem 31. März 2014 widerrufen, wenn
a)
die Bestimmungen der Artikel 2 bis 13
i)
die Einschleppung der in Artikel 2 genannten Schadorganismen in die Union nicht verhindern konnten oder
ii)
nicht eingehalten worden sind;
b)
sich Anhaltspunkte für ein nicht ordnungsgemäßes Funktionieren des Konzepts der „schadorganismusfreien Gebiete“ in Kanada ergeben.
Artikel 16
Dieser Beschluss ist an die Hellenische Republik, das Königreich Spanien, die Italienische Republik, die Republik Zypern, die Republik Malta und die Portugiesische Republik gerichtet.
Brüssel, den 28. November 2011
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 28 noiembrie 2011
de autorizare a anumitor state membre să prevadă derogări temporare de la unele dispoziții ale Directivei 2000/29/CE a Consiliului în ceea ce privește cartofii de sămânță originari din anumite provincii ale Canadei
[notificată cu numărul C(2011) 8633]
(Numai textele în limbile greacă, italiană, malteză, portugheză și spaniolă sunt autentice)
(2011/778/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2000/29/CE a Consiliului din 8 mai 2000 privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunitate (1), în special articolul 15 alineatul (1),
întrucât:
(1)
În temeiul Directivei 2000/29/CE, cartofii de sămânță originari de pe continentul american nu trebuie introduși în Uniune. Cu toate acestea, directiva în cauză permite derogări de la această normă, cu condiția să nu existe niciun risc de propagare a unor organisme dăunătoare.
(2)
Decizia 2003/61/CE a Comisiei din 27 ianuarie 2003 de autorizare a anumitor state membre să prevadă derogări temporare de la unele dispoziții ale Directivei 2000/29/CE a Consiliului în ceea ce privește cartofii de sămânță originari din anumite provincii ale Canadei (2) a fost modificată în mod substanțial de mai multe ori. Întrucât Portugalia a solicitat o prelungire suplimentară a derogărilor respective și urmează să fie efectuate alte modificări, decizia respectivă ar trebui să fie înlocuită.
(3)
Canada este considerată în prezent ca fiind indemnă de viroidul tuberculilor fusiformi ai cartofului, însă aceasta nu este încă complet indemnă de Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al. (denumită în continuare „Clavibacter michiganensis”).
(4)
Informațiile furnizate de Canada au arătat că aceasta a dezvoltat programul său de eradicare a Clavibacter michiganensis în provinciile New Brunswick și Prince Edward Island și se poate presupune în mod rezonabil că programul de eradicare este eficace în anumite zone din provinciile respective. Prin urmare, se poate stabili faptul că nu există niciun risc de răspândire a Clavibacter michiganensis, cu condiția ca anumite condiții tehnice să fie respectate.
(5)
Notificări recente efectuate în temeiul Directivei 2000/29/CE au semnalat primele depistări ale Epitrix similaris în Uniune, și anume în Portugalia și într-o regiune din Spania. O analiză ulterioară a riscului privind Epitrix spp. a demonstrat că unele specii de Epitrix provoacă daune la tuberculii de cartof (Epitrix cucumeris, Epitrix similaris, Epitrix subcrinita și Epitrix tuberis). De asemenea, aceasta a arătat că prezența unor specii de Epitrix este cunoscută în Canada.
(6)
Dată fiind situația neschimbată cu privire la viroidul tuberculilor fusiformi ai cartofului și Clavibacter michiganensis și în ciuda prezenței Epitrix spp. în Canada, autorizația de a prevedea derogări rămâne justificată. Cu toate acestea, ar trebui incluse dispoziții privind speciile de Epitrix care ar putea dăuna tuberculilor de cartof.
(7)
Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului fitosanitar permanent,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
(1) Grecia, Spania, Italia, Cipru, Malta și Portugalia sunt autorizate să prevadă derogări de la:
(a)
Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2000/29/CE, în ceea ce privește interdicția prevăzută la punctul 10 din partea A din anexa III la directiva respectivă;
(b)
Articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2000/29/CE și articolul 13 alineatul (1) punctul (i) a treia liniuță din directiva menționată, în ceea ce privește cerințele speciale menționate la punctele 25.2 și 25.3 din secțiunea I partea A a anexei IV la directiva menționată.
(2) Autorizația de a acorda derogări prevăzută la alineatul (1) se aplică:
(a)
cartofilor de sămânță din soiurile „Atlantic”, „Donna”, „Kennebec”, „Russet Burbank”, „Sebago” și „Shepody”, originare din provinciile New Brunswick și Prince Edward Island din Canada (denumiți în continuare „cartofi de sămânță”);
(b)
cartofilor de sămânță care îndeplinesc condițiile prevăzute la articolele 2-13, în plus față de cerințele prevăzute în anexele I, II și IV la Directiva 2000/29/CE;
(c)
sezoanelor de comercializare a cartofilor dintre 1 decembrie și 31 martie a fiecărui an, până la 31 martie 2014.
Articolul 2
(1) În provinciile New Brunswick sau Prince Edward Island, cartofii de sămânță trebuie să fi fost produși în câmpuri situate într-o zonă care, indiferent dacă sunt exploatate de producătorii de cartofi din interiorul sau din afara zonei respective, îndeplinesc condițiile prevăzute la alineatele (2)-(9).
(2) Zona trebuie să fi fost declarată oficial de către Agenția canadiană pentru controlul alimentelor (Canadian Food Inspection Agency) ca fiind indemnă de viroidul tuberculilor fusiformi ai cartofilor și de Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al. (denumită în continuare „Clavibacter michiganensis”).
În ceea ce privește Epitrix cucumeris, Epitrix similaris, Epitrix subcrinita și Epitrix tuberis, cartofii de sămânță trebuie să fi fost curățați pentru îndepărtarea fizică a organismelor dăunătoare respective, dacă acestea sunt prezente, și pentru ca tuberculii să fie complet lipsiți de pământ.
(3) Zona trebuie:
(a)
fie să fie alcătuită din câmpuri în proprietate sau închiriate de cel puțin trei producători de cartofi diferiți;
(b)
fie să acopere o suprafață de cel puțin patru kilometri pătrați, înconjurată în întregime de apă sau de câmpuri în care organismele dăunătoare menționate la alineatul (2) nu au fost depistate în ultimii trei ani.
(4) Toți cartofii produși în zonă trebuie să fie descendenți direcți din cartofi de sămânță din categoria „Pre-elite”, „Elite I”, „Elite II”, „Elite III” sau „Elite IV” care au fost produși în unități calificate să producă cartofi de sămânță din categoriile „Pre-elite” sau „Elite I” și care sunt fie unități oficiale, fie unități desemnate oficial și controlate în acest scop.
(5) Suprafața alocată pentru producția cartofilor de sămânță care nu beneficiază în final de certificarea de cartofi de sămânță nu trebuie să depășească o cincime din suprafața totală alocată pentru certificare.
(6) Anchete anuale sistematice și reprezentative trebuie să fi fost efectuate de către autoritățile oficiale canadiene competente relevante cel puțin în ultimii cinci ani în condiții adecvate pentru depistarea prezenței viroidului tuberculilor fusiformi ai cartofului și a Clavibacter michiganensis în toate câmpurile de cartofi localizate în zonă și pe cartofii recoltați din aceste câmpuri, care includ analize de laborator adecvate, iar aceste anchete trebuie să nu fi depistat niciun caz pozitiv, sau orice alt element care ar putea afecta negativ declararea zonei ca fiind indemnă de dăunători.
(7) Imediat înainte de export, în cursul examinării oficiale adecvate, cartofii de sămânță trebuie să fi fost declarați indemni de Epitrix cucumeris, Epitrix similaris, Epitrix subcrinita și Epitrix tuberis și de orice simptom al acestora, iar cartofii trebuie să fie complet lipsiți de pământ.
(8) Trebuie să fi fost luate măsuri legislative, administrative sau de altă natură care să garanteze că:
(a)
cartofii proveniți din zone ale Canadei, altele decât cele declarate indemne de viroidul tuberculilor fusiformi ai cartofilor și de Clavibacter michiganensis, sau din țări în care este cunoscută prezența acestor organisme dăunătoare, nu pot fi introduși în zonă;
(b)
atât cartofii originari din zonă, cât și containerele, ambalajele, vehiculele și echipamentele utilizate pentru manipulare, sortare și pregătire utilizate în zonă nu pot fi aduse în contact cu cartofi originari din alte zone decât cele declarate indemne, sau cu containerele, ambalajele, vehiculele și echipamentele utilizate pentru manipulare, sortare și pregătire utilizate în alte zone decât cele declarate indemne.
(9) Înainte de introducerea cartofilor de sămânță în Uniune, Agenția canadiană pentru controlul alimentelor (Canadian Food Inspection Agency) prezintă Comisiei o listă completă a zonelor declarate indemne de organismele dăunătoare menționate la alineatul (2), susținută de un raport tehnic, actualizat în fiecare an, privind statutul fitosanitar al producției de cartofi de sămânță din anul precedent.
Articolul 3
Cartofii de sămânță trebuie certificați oficial de autoritățile canadiene relevante drept cartofi de sămânță care îndeplinesc cel puțin condițiile stabilite pentru categoria „Foundation”.
Articolul 4
(1) Trebuie să fie prelevate în mod oficial eșantioane de cel puțin 200 tuberculi de cartofi de sămânță per lot de cel mult 25 de tone, pentru fiecare lot destinat exportului către Uniune.
(2) Un lot constă doar din cartofi de sămânță dintr-un singur soi și clasă care au fost produși într-o singură unitate și cu același număr de referință.
(3) Eșantioanele sunt examinate de către laboratoare oficiale pentru a depista prezența Clavibacter michiganensis. Analizele se efectuează pe întregul eșantion, utilizând metoda de depistare și diagnosticare a Clavibacter michiganensis din loturi de tuberculi de cartofi de sămânță, astfel cum este prevăzută în Directiva 93/85/CEE a Consiliului (3).
Articolul 5
Cartofii de sămânță destinați exportului în Uniune au făcut obiectul unor măsuri legislative, administrative sau de altă natură care garantează că:
(a)
Agenția canadiană pentru controlul alimentelor supraveghează direct și controlează:
(i)
procesul de eșantionare, și anume colectarea, marcarea și sigilarea;
(ii)
sistemul de etichetare prin proceduri adecvate de gestionare a etichetării, astfel încât pentru fiecare lot de cartofi de sămânță din fiecare transport expediat către Uniune să fie utilizată o etichetă numerotată, capsată pe saci, separat de etichetele de certificare;
(iii)
codul de culoare relevant care corespunde unui anumit importator din statul membru importator;
(b)
în momentul încărcării navei, doi saci de cartofi de sămânță sigilați din fiecare lot expediat către Uniune sunt păstrați și depozitați sub supravegherea Agenției canadiene pentru controlul alimentelor, cel puțin până la finalizarea rezultatelor examinărilor menționate la articolul 10;
(c)
loturile sunt izolate în cursul tuturor operațiunilor, inclusiv în timpul transportului, cel puțin până la livrarea în incintele importatorilor menționate la articolul 7.
Articolul 6
(1) Certificatul fitosanitar necesar este întocmit separat pentru fiecare lot și numai în cazul în care oamenii de știință implicați au stabilit că examinările la care se face referire la articolul 4 nu suspectează și nu depistează prezența Clavibacter michiganensis în lot și că, în special, IF-testing s-a dovedit a fi negativ.
(2) Certificatul fitosanitar conține următoarele informații la rubrica „Declarații suplimentare”:
(a)
confirmarea respectării condițiilor prevăzute la articolele 2, 3 și 4, inclusiv, în cazul în care se aplică articolul 2 alineatul (2) al doilea paragraf, confirmarea expresă conform căreia cartofii de sămânță au fost curățați în conformitate cu dispoziția respectivă;
(b)
denumirea unității sau unităților care au produs loturile de cartofi de sămânță;
(c)
numerele de certificare a loturilor de cartofi de sămânță relevante;
(d)
denumirea zonei menționate la articolul 2;
(e)
denumirea unității menționate la articolul 2 alineatul (4); și
(f)
numărul de saci.
(3) Certificatul fitosanitar menționează, la rubrica „semne distinctive”, codul de culoare corespunzător unui anumit importator din statul membru importator, precum și detaliile referitoare la eticheta numerotată utilizată pentru fiecare lot de cartofi de sămânță din fiecare transport.
(4) Documentele atașate la certificatul fitosanitar, ca parte integrantă a certificatului, se referă, atât în ceea ce privește descrierea, cât și cantitatea de cartofi de sămânță, la certificatul respectiv.
Articolul 7
(1) Înaintea introducerii în Uniune, importatorul trebuie să furnizeze în prealabil, cu suficient timp înainte, o notificare pentru fiecare introducere a unui transport organismelor oficiale competente din statul membru în cauză, astfel cum se menționează la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2000/29/CE, precizând următoarele:
(a)
soiul cartofilor de sămânță;
(b)
cantitatea;
(c)
data declarată a importului;
(d)
numele și adresele incintelor importatorilor de cartofi de sămânță, precum și producătorii sau depozitele colective ori centrele de distribuție enumerate în conformitate cu articolul 1 din Directiva 93/50/CEE a Comisiei (4).
Statul membru în cauză transmite Comisiei fără întârziere aceste informații și orice modificări ulterioare aduse acestora.
(2) La data introducerii, importatorul trebuie să prezinte organismelor oficiale competente din statul membru în cauză confirmarea informațiilor conținute în notificarea prealabilă prevăzută la alineatul (1).
Articolul 8
Cartofii de sămânță pot fi introduși în Uniune numai prin următoarele porturi:
(a)
Aveiro;
(b)
Lisabona;
(c)
Porto;
(d)
Genova;
(e)
La Spezia;
(f)
Livorno;
(g)
Napoli;
(h)
Ravenna;
(i)
Salerno;
(j)
Savona;
(k)
Lemesos;
(l)
Larnaca;
(m)
Marsaxlokk;
(n)
Valletta;
(o)
Sines;
(p)
Pireu.
Articolul 9
Inspecțiile prevăzute la articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2000/29/CE trebuie efectuate de către organismele oficiale competente.
Comisia stabilește în ce măsură controalele menționate la articolul 21 alineatul (3) a treia liniuță din directiva menționată anterior trebuie să fie integrate în programul de inspecție în conformitate cu articolul 21 alineatul (5) al cincilea paragraf din directiva menționată.
Organismele oficiale responsabile și, după caz, experții menționați la articolul 21 alineatul (1) primul paragraf verifică incintele importatorilor pentru a confirma detaliile privind cantitățile de cartofi de sămânță importate din Canada, codul de culoare, etichetele numerotate și destinațiile pentru plantarea în incintele înregistrate în conformitate cu articolul 1 din Directiva 93/50/CEE.
Articolul 10
(1) Organismele oficiale competente din statele membre importatoare prelevă un eșantion de cel puțin 200 de tuberculi per lot de cel mult 25 de tone din fiecare transport individual de cartofi de sămânță destinat a fi importat în conformitate cu prezenta decizie în vederea examinării oficiale pentru Clavibacter michiganensis în conformitate cu metoda de depistare și diagnosticare a Clavibacter michiganensis prevăzută în Directiva 93/85/CEE.
(2) Loturile de cartofi de sămânță rămân izolate și sub control oficial, nu se comercializează și nici nu se utilizează până la stabilirea faptului că prezența Clavibacter michiganensis nu a fost suspectată sau depistată în cursul examinărilor menționate la alineatul (1). Cantitățile importate nu depășesc cantitatea adecvată pentru examinări, luând în considerare facilitățile disponibile pentru acest scop.
(3) Eșantioanele menționate la alineatul (1) trebuie păstrate în vederea unor examinări ulterioare de către alte state membre. Înainte de data de 15 aprilie a fiecărui an calendaristic în care se efectuează importul, organismele oficiale competente din statul membru care beneficiază de această derogare informează Comisia în vederea organizării examinării respective și a înregistrării acesteia.
(4) Pentru Epitrix cucumeris, Epitrix similaris, Epitrix subcrinita și Epitrix tuberis, fiecare transport trebuie inspectat pentru a confirma cartofii de sămânță ca indemni de aceste organisme dăunătoare, de oricare din simptomele acestora, precum și că aceștia sunt lipsiți de pământ.
Articolul 11
Cartofii de sămânță nu se plantează decât în incinte de pe teritoriul statului membru de import pentru care este posibilă identificarea denumirii și adreselor incintelor în cauză. Cu toate acestea, această restricție nu se aplică în cazul utilizatorilor finali care plantează cartofii de sămânță importați sau utilizatorilor care vând exclusiv pe piața locală.
Pentru incintele menționate, cartofii cultivați din astfel de cartofi de sămânță se ambalează și se etichetează în mod corespunzător și se menționează numărul incintelor enumerate în conformitate cu Directiva 93/50/CEE, precum și originea canadiană a cartofilor de sămânță utilizați. Astfel de cartofi pot circula pe teritoriul statelor membre numai după aprobarea de către organismele oficiale competente, luând în considerare rezultatele inspecției menționate la articolul 12.
Articolul 12
În cursul perioadei de cultivare care urmează introducerii, o proporție adecvată de plante trebuie inspectate de către organismele oficiale competente, la momentele oportune, în incintele enumerate în conformitate cu Directiva 93/50/CEE sau în incintele menționate la articolul 11.
Articolul 13
Cartofii cultivați din cartofi de sămânță introduși în conformitate cu prezenta decizie:
(a)
nu sunt certificați drept cartofi de sămânță; și
(b)
sunt utilizați doar pentru consum.
Articolul 14
Statele membre importatoare informează celelalte state membre și Comisia, prin notificarea prealabilă menționată la articolul 7 alineatul (1), cu privire la orice utilizare a autorizației de a acorda derogări în temeiul prezentei decizii.
Statele membre importatoare furnizează Comisiei și celorlalte state membre, înainte de 1 iunie a fiecărui an calendaristic în care este efectuat importul, informații privind cantitățile (loturi de cartofi de sămânță/transporturi) importate în conformitate cu prezenta decizie, împreună cu un raport tehnic detaliat privind examinarea oficială menționată la articolul 10.
În cazurile în care statele membre au efectuat examinările oficiale pe eșantioanele menționate la articolul 10, rapoartele tehnice detaliate privind aceste examinări sunt prezentate celorlalte state membre și Comisiei, înainte de 1 iunie a fiecărui an calendaristic.
Comisiei îi sunt transmise copii ale fiecărui certificat fitosanitar.
Articolul 15
Autorizația de a acorda derogări prevăzută la articolul 1 este revocată înainte de 31 martie 2014 în cazul în care:
(a)
dispozițiile prevăzute la articolele 2-13:
(i)
se dovedesc a fi insuficiente pentru a preveni introducerea în Uniune a organismelor dăunătoare menționate la articolul 2; sau
(ii)
nu au fost respectate;
(b)
există anumite elemente care ar putea împiedica funcționarea corectă a conceptului de „zonă indemnă de organisme dăunătoare” din Canada.
Articolul 16
Prezenta decizie se adresează Republicii Elene, Regatului Spaniei, Republicii Italiene, Republicii Cipru, Republicii Malta și Republicii Portugheze.
Adoptată la Bruxelles, 28 noiembrie 2011.