VERORDNUNG (EU) Nr. 57/2011 DES RATES
vom 18. Januar 2011
zur Festsetzung der Fangmöglichkeiten für bestimmte Fischbestände und Bestandsgruppen in den EU-Gewässern sowie für EU-Schiffe in bestimmten Nicht-EU-Gewässern (2011)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 43 Absatz 3,
auf Vorschlag der Europäischen Kommission,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Nach Artikel 43 Absatz 3 des Vertrags erlässt der Rat auf Vorschlag der Kommission die Maßnahmen zur Festsetzung und Aufteilung der Fangmöglichkeiten in der Fischerei.
(2)
Nach der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 des Rates vom 20. Dezember 2002 über die Erhaltung und nachhaltige Nutzung der Fischereiressourcen im Rahmen der Gemeinsamen Fischereipolitik (1) sind unter Berücksichtigung der verfügbaren wissenschaftlichen, technischen und wirtschaftlichen Gutachten und insbesondere der Berichte des Wissenschafts-, Technik- und Wirtschaftsausschusses für Fischerei (STECF) die Maßnahmen festzulegen, die die Bedingungen für den Zugang zu den Gewässern und Ressourcen und die nachhaltige Ausübung des Fischfangs regeln.
(3)
Es ist Aufgabe des Rates, Maßnahmen zur Festlegung und Zuteilung der Fangmöglichkeiten für die einzelnen Fischereien oder Fischereigruppen zu treffen und gegebenenfalls operativ damit verbundene Bedingungen festzusetzen. Die Aufteilung der Fangmöglichkeiten auf die Mitgliedstaaten sollte für jeden Mitgliedstaat für jeden Fischbestand bzw. jede Fischerei eine relative Stabilität der Fischereitätigkeit gewährleisten und die Ziele der Gemeinsamen Fischereipolitik gemäß der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 gebührend berücksichtigen.
(4)
Wird eine zulässige Gesamtfangmenge (TAC) nur einem einzigen Mitgliedstaat zugewiesen, so empfiehlt es sich, diesen Mitgliedstaat gemäß Artikel 2 Absatz 1 des Vertrags zu ermächtigen, die Höhe der TAC selbst zu bestimmen. Es ist sicherzustellen, dass der betreffende Mitgliedstaat bei der Festsetzung der TAC die Grundsätze und Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik uneingeschränkt befolgt und dafür Sorge trägt, dass der fragliche Bestand in einem Umfang befischt wird, bei dem mit größtmöglicher Wahrscheinlichkeit ab 2015 der höchstmögliche Dauerertrag erreicht wird, indem er unter anderem die erforderlichen Maßnahmen trifft, damit einschlägige Daten erhoben werden, die Bestandsgröße und -entwicklung abgeschätzt und der höchstmögliche Dauerertrag des Bestands festgestellt wird.
(5)
Die TACs sollen auf der Grundlage der vorliegenden wissenschaftlichen Gutachten unter Berücksichtigung der biologischen und sozioökonomischen Auswirkungen bei gleichzeitig fairer Behandlung aller Fischereisektoren und unter Berücksichtigung der Meinungen der angehörten Interessenvertreter festgesetzt werden, die diese insbesondere auf den Sitzungen mit dem Beratenden Ausschuss für Fischerei und Aquakultur und mit den betroffenen Regionalbeiräten zum Ausdruck gebracht haben.
(6)
Die TACs für Bestände, für die spezifische Mehrjahrespläne erstellt wurden, sollten im Einklang mit den Bestimmungen dieser Pläne festgesetzt werden. Folglich sollten die TACs für Seehecht, Kaisergranat und Seezunge im Golf von Biscaya, im westlichen Ärmelkanal und in der Nordsee, für Scholle in der Nordsee, für Hering westlich von Schottland und für Kabeljau im Kattegat, in der Nordsee, im Skagerrak, im östlichen Ärmelkanal, westlich von Schottland sowie in der Irischen See im Einklang mit folgenden Verordnungen festgesetzt werden: Verordnung (EG) Nr. 811/2004 des Rates vom 21. April 2004 zur Festlegung von Maßnahmen zur Wiederauffüllung des nördlichen Seehechtbestands (2); Verordnung (EG) Nr. 2166/2005 des Rates vom 20. Dezember 2005 mit Maßnahmen zur Wiederauffüllung der südlichen Seehecht- und der Kaisergranatbestände in der Kantabrischen See und westlich der Iberischen Halbinsel (3); Verordnung (EG) Nr. 388/2006 des Rates vom 23. Februar 2006 mit einem Mehrjahresplan für die nachhaltige Nutzung des Seezungenbestands im Golf von Biscaya (4); Verordnung (EG) Nr. 509/2007 des Rates vom 7. Mai 2007 mit einem Mehrjahresplan für die nachhaltige Nutzung des Seezungenbestands im westlichen Ärmelkanal (5); Verordnung (EG) Nr. 676/2007 des Rates vom 11. Juni 2007 zur Einführung eines Mehrjahresplans für die Fischereien auf Scholle und Seezunge in der Nordsee (6); Verordnung (EG) Nr. 1300/2008 des Rates vom 18. Dezember 2008 zur Festlegung eines Mehrjahresplans für den Heringsbestand des Gebietes westlich Schottlands und für die Fischereien, die diesen Bestand befischen (7); Verordnung (EG) Nr. 1342/2008 des Rates vom 18. Dezember 2008 zur Festlegung eines langfristigen Plans für die Kabeljaubestände und die Fischereien, die diese Bestände befischen (8) und Verordnung (EG) Nr. 302/2009 des Rates vom 6. April 2009 über einen mehrjährigen Wiederauffüllungsplan für Roten Thun im Ostatlantik und im Mittelmeer (9).
(7)
Gemäß Artikel 2 der Verordnung (EG) Nr. 847/96 des Rates vom 6. Mai 1996 zur Festlegung zusätzlicher Bestimmungen für die jahresübergreifende Verwaltung der TACs und Quoten (10) sollten die Bestände festgelegt werden, für die die dort genannten Maßnahmen gelten.
(8)
Bei bestimmten Arten, etwa bestimmten Haiarten, könnte selbst eine eingeschränkte Fischereitätigkeit eine ernsthafte Bestandsgefährdung bedeuten. Die Fangmöglichkeiten für solche Arten sollten deshalb durch ein allgemeines Fangverbot für diese Arten völlig eingeschränkt werden.
(9)
Kaisergranat wird in gemischten Grundfischereien zusammen mit verschiedenen anderen Arten gefangen. In einem als Porcupine Bank bekannten Gebiet westlich Irlands müssen die Kaisergranatfänge dringend so stark wie möglich reduziert werden. Daher erscheint es angezeigt, die Fangmöglichkeiten in diesem Gebiet auf pelagische Arten zu beschränken, bei denen kein Kaisergranat mitgefangen wird.
(10)
In Anbetracht der jüngsten Entwicklungen bei der Fischerei auf Eberfisch in den ICES-Untergebieten VI, VII und VIII sollten im Interesse einer nachhaltigen Bewirtschaftung dieses Bestands Fangbeschränkungen für ihn festgelegt werden.
(11)
Es ist erforderlich, die Obergrenzen für den höchstzulässigen Fischereiaufwand für 2011 gemäß Artikel 8 der Verordnung (EG) Nr. 2166/2005, Artikel 5 der Verordnung (EG) Nr. 509/2007, Artikel 9 der Verordnung (EG) Nr. 676/2007, Artikel 11 und 12 der Verordnung (EG) Nr. 1342/2008 sowie Artikel 5 und 9 der Verordnung (EG) Nr. 302/2009 und unter Berücksichtigung der Verordnung (EG) Nr. 754/2009 des Rates vom 27. Juli 2009 zur Ausnahme bestimmter Gruppen von Fischereifahrzeugen von der Fischereiaufwandsregelung gemäß Kapitel III der Verordnung (EG) Nr. 1342/2008 (11) festzusetzen.
(12)
Gemäß der Verordnung (EG) Nr. 754/2009 ist eine Gruppe französischer Schiffe von der Aufwandsregelung nach Artikel 11 der Verordnung (EG) Nr. 1342/2008 ausgenommen. Den von Frankreich im Jahr 2010 übermittelten Informationen zufolge stellt die Ausnahme dieser Gruppe von Schiffen von der Aufwandsregelung keine Verringerung des Verwaltungsaufwands mehr dar. Somit ist eine der Bedingungen für die Ausnahme nicht mehr erfüllt. Deshalb sollte diese Gruppe französischer Schiffe wieder in die genannte Fischereiaufwandsregelung einbezogen werden. Da der mit Anhang IIA der Verordnung (EU) Nr. 53/2010 (12) festgelegte Bewirtschaftungszeitraum ab dem 31. Januar 2011 nicht mehr gilt, sollte diese Wiedereinbeziehung ab dem 1. Februar 2011 gelten.
(13)
Nach dem ICES-Gutachten ist es erforderlich, eine Bewirtschaftungsregelung für Sandaal in den EU-Gewässern der ICES-Bereiche IIa und IIIa und ICES-Untergebiet IV beizubehalten und zu überarbeiten.
(14)
In Anbetracht des jüngsten wissenschaftlichen Gutachtens des ICES und im Einklang mit den internationalen Vereinbarungen im Rahmen des Übereinkommens über die Fischerei im Nordostatlantik (NEAFC) ist es erforderlich, den Fischereiaufwand für bestimmte Tiefseearten zu beschränken.
(15)
Die EU hat nach dem Verfahren, das in den Fischereiabkommen und Protokollen über die Fischereibeziehungen mit Norwegen (13), den Färöern (14) und Grönland (15) vorgesehen ist, mit diesen Vertragspartnern Konsultationen über Fangrechte geführt. Die Konsultationen mit den Färöern laufen noch, und voraussichtlich werden die Vereinbarungen für das Jahr 2011 mit diesem Partner erst Anfang 2011 geschlossen. Damit die Fischereitätigkeiten der Union nicht unterbrochen werden und gleichzeitig die notwendige Flexibilität für den Abschluss der betreffenden Vereinbarungen Anfang 2011 gewährleistet ist, sollte die Union die Fangmöglichkeiten für Bestände, die dem Abkommen mit den Färöern unterliegen, auf vorläufiger Basis festsetzen.
(16)
Die EU ist Vertragspartei mehrerer Fischereiorganisationen und nimmt an der Tätigkeit anderer Organisationen als kooperierende Nichtpartei teil. Außerdem werden gemäß der Beitrittsakte von 2003 seit dem Zeitpunkt des Beitritts der Republik Polen zur Europäischen Union die zuvor von Polen geschlossenen Fischereiabkommen, wie das Übereinkommen über die Erhaltung und die Bewirtschaftung der Pollackressourcen im mittleren Beringmeer, von der EU verwaltet. Diese Fischereiorganisationen haben empfohlen, für 2011 eine Reihe von Maßnahmen einzuführen, darunter Fangmöglichkeiten für EU-Schiffe. Diese Fangmöglichkeiten sollten in Unionsrecht umgesetzt werden.
(17)
Die Interamerikanische Kommission für tropischen Thunfisch (IATTC) hat auf ihrer Jahrestagung 2010 keine Einigung über Fangbeschränkungen für Gelbflossenthun, Großaugenthun und Echten Bonito erzielen können. Die meisten Vertragsparteien jedoch, die Union eingeschlossen, waren der Auffassung, dass diese Bestände reguliert werden sollten, um ihre nachhaltige Bewirtschaftung sicherzustellen. Die EU sollte daher entsprechende Maßnahmen verabschieden.
(18)
Die Internationale Kommission für die Erhaltung der Thunfischbestände im Altantik (ICCAT) hat auf ihrer Jahrestagung 2010 Übersichten angenommen, denen zu entnehmen ist, ob und in welchem Umfang die Vertragsparteien ihre Fangmöglichkeiten überschritten oder nicht ausgeschöpft haben. In diesem Zusammenhang hat die ICCAT einen Beschluss angenommen, in dem festgestellt wird, dass die Union ihre Quote für Schwertfisch im nördlichen und im südlichen Atlantik, für Großaugenthun und für Nördlichen Weißen Thun im Jahr 2009 nicht ausgeschöpft hat. Um die von der ICCAT festgelegten Anpassungen der Unionsquoten umzusetzen, müssen die sich aus dieser Unterausschöpfung ergebenden Fangmöglichkeiten nach Maßgabe des jeweiligen Anteils der einzelnen Mitgliedstaaten an der Unterausschöpfung verteilt werden, ohne dass der in dieser Verordnung für die jährliche Aufteilung der TACs festgelegte Verteilungsschlüssel geändert wird. Auf derselben Tagung ist der Wiederauffüllungsplan für Roten Thun geändert worden. Außerdem hat die ICCAT Empfehlungen zur Bewirtschaftung von Großäugigem Fuchshai, Hammerhai und Weißspitzen-Hochseehai angenommen. Als Beitrag zur Erhaltung der Fischbestände müssen diese Maßnahmen in Unionsrecht umgesetzt werden.
(19)
Die Thunfischkommission für den Indischen Ozean (IOTC) hat auf ihrer Jahrestagung 2010 die Gesamtkapazität der Flotten korrigiert, die in den Jahren 2006-2008 tropischen Thunfisch sowie 2007-2008 Schwertfisch und Weißen Thun befischt haben. Die IOTC hat außerdem die Umsetzung von Flottenentwicklungsplänen beschlossen. Und die IOTC hat eine Resolution zum Schutz von Fuchshaien (Familie Alopiidae) angenommen, die in Fischereien in ihrem Regelungsbereich mitgefangen werden.
(20)
Auf der dritten internationalen Konferenz zur Gründung einer Regionalen Fischereiorganisation (RFO) für das Hochseegebiet des Südpazifiks (SPFO) im Mai 2007 haben die Teilnehmer bis zur Gründung dieser SPFO anzuwendende vorläufige Maßnahmen zur Regulierung der pelagischen Fischerei und der Grundfischerei in diesem Gebiet, darunter auch Fangmöglichkeiten, festgelegt. Diese vorläufigen Maßnahmen wurden anlässlich der achten internationalen Konsultationen zur Gründung der SPFO im November 2009 überarbeitet und es ist zu erwarten, dass sie auf der zweiten Vorbereitungskonferenz zur Einsetzung der SPFO-Kommission im Januar 2011 erneut überprüft werden. Nach dem Einvernehmen der Teilnehmer handelt es sich bei diesen vorläufigen Maßnahmen um freiwillige und nach internationalem Recht nicht bindende Maßnahmen. Dennoch ist es angesichts der entsprechenden Bestimmungen des Übereinkommens der Vereinten Nationen über gebietsübergreifende Fischbestände ratsam, diese Maßnahmen in das Unionsrecht aufzunehmen.
(21)
Auf ihrer Jahrestagung 2010 hat die Fischereiorganisation für den Südostatlantik (SEAFO) Fangbeschränkungen für vier Fischbestände im SEAFO-Übereinkommensbereich beschlossen. Diese Maßnahmen müssen in Unionsrecht umgesetzt werden.
(22)
Angesichts der Dringlichkeit sollten die erforderlichen Maßnahmen zur Festlegung der Fangbeschränkungen für bestimmte kurzlebige Bestände im Einklang mit Artikel 291 des Vertrags nach dem Beschluss 1999/468/EG des Rates vom 28. Juni 1999 zur Festlegung der Modalitäten für die Ausübung der der Kommission übertragenen Durchführungsbefugnisse (16) festgelegt werden.
(23)
Die zuständigen RFO legen bestimmte internationale Maßnahmen, mit denen Fangmöglichkeiten für die Union geschaffen oder eingeschränkt werden, am Jahresende fest, und diese Maßnahmen werden vor Inkrafttreten der vorliegenden Verordnung anwendbar. Es ist daher vorzusehen, dass die entsprechenden Maßnahmen zur Umsetzung in Unionsrecht rückwirkend gelten. Insbesondere sollten, da im CCAMLR-Übereinkommensbereich Fangmöglichkeiten für einen Zeitraum festgesetzt wurden, der am 1. Dezember 2010 beginnt, die entsprechenden Bestimmungen dieser Verordnung ab diesem Zeitpunkt gelten. Eine solche rückwirkende Anwendung würde den Grundsatz legitimer Erwartungen nicht berühren, da CCAMLR-Mitglieder im Übereinkommensbereich nicht ohne Erlaubnis fischen dürfen.
(24)
Die Nutzung der mit der vorliegenden Verordnung festgesetzten Fangmöglichkeiten erfolgt nach Maßgabe der Verordnung (EG) Nr. 1224/2009 des Rates vom 20. November 2009 zur Einführung einer gemeinschaftlichen Kontrollregelung zur Sicherstellung der Einhaltung der Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik (17), insbesondere nach Maßgabe ihrer Artikel 33 und 34 über die Aufzeichnung von Fangmengen und Fischereiaufwand und die Daten über ausgeschöpfte Fangmöglichkeiten. Für diesen Zweck muss festgelegt werden, welche Codes die Mitgliedstaaten verwenden, wenn sie der Kommission Daten über Anlandungen von Beständen übermitteln, die unter diese Verordnung fallen.
(25)
Um eine Unterbrechung der Fangtätigkeiten zu vermeiden und die Existenzgrundlage der Fischer der Union zu sichern, sollte diese Verordnung ab dem 1. Januar 2011 gelten; ausgenommen hiervon sind die Fischereiaufwandsbeschränkungen, die ab dem 1. Februar 2011 gelten sollten, sowie bestimmte Bestimmungen in bestimmten Regionen, für die wie in Erwägungsgrund 23 angegeben ein besonderer Zeitpunkt des Beginns der Anwendung gelten sollte. Angesichts der Dringlichkeit sollte diese Verordnung unmittelbar nach ihrer Veröffentlichung in Kraft treten.
(26)
Bei der Nutzung der Fangmöglichkeiten ist das geltende Unionsrecht uneingeschränkt zu befolgen -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
TITEL I
GELTUNGSBEREICH UND BEGRIFFSBESTIMMUNGEN
Artikel 1
Gegenstand
(1) In dieser Verordnung sind die nachstehenden Fangmöglichkeiten festgelegt:
a)
Fangbeschränkungen für bestimmte Fischbestände und Bestandsgruppen für das Jahr 2011;
b)
bestimmte Aufwandsbeschränkungen für den Zeitraum 1. Februar 2011 bis 31. Januar 2012;
c)
Fangmöglichkeiten für bestimmte Bestände im Übereinkommensbereich des Übereinkommens über die Erhaltung der lebenden Meeresschätze der Antarktis (CCAMLR) für die in den Artikeln 20, 21 und 22 und in den Anhängen IE und V genannten Zeiträume; und
d)
Fangmöglichkeiten für bestimmte Bestände im Übereinkommensbereich der Interamerikanischen Kommission für tropischen Thunfisch (IATTC) für die in Artikel 28 genannten Zeiträume.
(2) Ferner sind in dieser Verordnung vorläufige Fangmöglichkeiten für bestimmte Fischbestände oder Bestandsgruppen, festgelegt, die Gegenstand bilateraler Fischereikonsultationen mit den Färöern sind. Die endgültigen Fangmöglichkeiten werden vom Rat auf Vorschlag der Kommission festgelegt.
(3) Bestimmte in Anhang I aufgeführte Fangmöglichkeiten wurden nicht zugeteilt und dürfen von den Mitgliedstaaten nicht genutzt werden, bis die endgültigen Fangmöglichkeiten gemäß Absatz 2 festgelegt worden sind. Hierzu zählen zusätzliche Fangmöglichkeiten für Makrele, die sich aus 2010 nicht ausgeschöpften Quoten ergeben.
Artikel 2
Geltungsbereich
Vorbehaltlich anders lautender Bestimmungen gilt diese Verordnung für
a)
EU-Schiffe; und
b)
Drittlandschiffe in EU-Gewässern.
Artikel 3
Begriffsbestimmungen
Im Sinne dieser Verordnung bezeichnet der Ausdruck
a)
„EU-Schiff“ ein Fischereifahrzeug, das die Flagge eines Mitgliedstaats führt und in der Europäischen Union registriert ist;
b)
„Drittlandschiff“ ein Fischereifahrzeug, das die Flagge von Drittländern führt und in einem Drittland registriert ist;
c)
„EU-Gewässer“ die Gewässer unter der Hoheit oder der Gerichtsbarkeit der Mitgliedstaaten mit Ausnahme der Gewässer um die in Anhang II des Vertrags genannten Gebiete;
d)
„zulässige Gesamtfangmenge“ (TAC) die Menge, die einem Bestand jedes Jahr entnommen und angelandet werden darf;
e)
„Quote“ einen der Union, einem Mitgliedstaat oder einem Drittland zugeteilten festen Anteil an der TAC;
f)
„internationale Gewässer“ die Gewässer, die außerhalb staatlicher Hoheit oder Gerichtsbarkeit liegen;
g)
„Maschenöffnung“ die Maschenöffnung im Sinne der Verordnung (EG) Nr. 517/2008 (18);
h)
„Fischereiflottenregister der EU“ das von der Kommission gemäß Artikel 15 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 erstellte Register;
i)
„Fischereilogbuch“ das in Artikel 14 der Verordnung (EG) Nr. 1224/2009 genannte Logbuch.
Artikel 4
Fanggebiete
Im Sinne dieser Verordnung gelten die folgenden Abgrenzungen:
a)
Die Gebiete des ICES (Internationaler Rat für Meeresforschung) sind in der Verordnung (EG) Nr. 218/2009 (19) festgelegt.
b)
„Skagerrak“ ist das Gebiet, das im Westen durch eine Linie vom Leuchtturm von Hanstholm zum Leuchtturm von Lindesnes, im Süden durch eine Linie vom Leuchtturm von Skagen zum Leuchtturm von Tistlarna und von dort zum nächsten Punkt an der schwedischen Küste begrenzt wird.
c)
„Kattegat“ ist das Gebiet, das im Norden durch eine Linie vom Leuchtturm von Skagen zum Leuchtturm von Tistlarna und von dort zum nächsten Punkt an der schwedischen Küste, im Süden durch eine Linie von Kap Hasenøre zum Kap Gniben, von Korshage nach Spodsbjerg und vom Kap Gilbjerg zum Kullen begrenzt wird.
d)
„VII (Porcupine Bank - Einheit 16)“ ist das Gebiet mit Loxodromen als Abgrenzung, die folgende Punkte verbinden:
-
53° 30′ N, 15°00′ W,
-
53° 30′ N, 11°00′ W,
-
51°30′ N, 11°00′ W,
-
51°30′ N, 13°00′ W,
-
51°00′ N, 13°00′ W,
-
51°00′ N, 15°00′ W,
-
53° 30′ N, 15°00′ W;
e)
„Golf von Cadiz“ ist das ICES-Bereich IXa östlich von 7° 23′ 48″ W.
f)
CECAF-Gebiete (mittlerer Ostatlantik oder FAO-Großfanggebiet 34) sind die Gebiete nach Maßgabe der Verordnung (EG) Nr. 216/2009 (20).
g)
NAFO (Organisation für die Fischerei im Nordwestatlantik) -Gebiete sind die Gebiete nach Maßgabe der Verordnung (EG) Nr. 217/2009 (21).
h)
SEAFO (Fischereiorganisation für den Südostatlantik) -Übereinkommensbereich ist der Bereich nach Maßgabe des Übereinkommens über die Erhaltung und Bewirtschaftung der Fischereiressourcen im Südostatlantik durch die Europäische Gemeinschaft (22).
i)
ICCAT (Internationale Kommission für die Erhaltung der Thunfischbestände im Atlantik) -Übereinkommensbereich ist der Bereich nach Maßgabe der Internationalen Konvention zur Erhaltung der Thunfischbestände im Atlantik (23).
j)
CCAMLR (Übereinkommen über die Erhaltung der lebenden Meeresschätze der Antarktis) -Übereinkommensbereich sind die Gebiete nach Maßgabe der Verordnung (EG) Nr. 601/2004 (24).
k)
IATTC (Interamerikanische Kommission für tropischen Thunfisch) -Übereinkommensbereich ist der Bereich nach Maßgabe des Übereinkommens zur Stärkung der Interamerikanischen Kommission für tropischen Thunfisch, die mit dem Übereinkommen aus dem Jahr 1949 zwischen den Vereinigten Staaten von Amerika und der Republik Costa Rica (25) eingesetzt wurde.
l)
IOTC (Thunfischkommission für den Indischen Ozean) -Bereich ist der Bereich nach Maßgabe des Übereinkommens zur Einsetzung der Thunfischkommission für den Indischen Ozean (26).
m)
SPFO (Regionale Fischereiorganisation für den Südpazifik) -Übereinkommensbereich ist der Bereich der Hohen See südlich von 10° N, nördlich des CCAMLR-Übereinkommensbereichs, östlich des SIOFA-Übereinkommensbereichs nach Maßgabe des Übereinkommens über die Fischerei im südlichen Indischen Ozean (27) und westlich der Gebiete unter Fischereihoheit der Staaten Südamerikas.
n)
WCPFC (Fischereikommission für den westlichen und mittleren Pazifik) -Übereinkommensbereich ist der Bereich nach Maßgabe des Übereinkommens über die Erhaltung und Bewirtschaftung weit wandernder Fischbestände im westlichen und mittleren Pazifik (28).
o)
„Hohe See des Beringmeers“ sind die Gewässer der Hohen See im Beringmeer außerhalb 200 Seemeilen von den Basislinien, von denen aus die Breite der Territorialgewässer der Küstenstaaten des Beringmeers gemessen wird.
TITEL II
FANGMÖGLICHKEITEN FÜR EU-SCHIFFE
KAPITEL I
Allgemeine Bestimmungen
Artikel 5
TACs und Aufteilung
(1) Die TACs für EU-Schiffe in EU-Gewässern und bestimmten Nicht-EU-Gewässern und die Aufteilung dieser TAC auf die Mitgliedstaaten sowie die operativ damit verbundenen Bedingungen sind in Anhang I festgelegt.
(2) Die EU-Schiffe dürfen im Rahmen der TACs nach Anhang I und unter den Bedingungen von Artikel 15 und Anhang III der vorliegenden Verordnung sowie den Bedingungen der Verordnung (EG) Nr. 1006/2008 (29) und ihrer Durchführungsvorschriften in den Gewässern, die unter die Fischereigerichtsbarkeit der Färöer, Grönlands, Islands oder Norwegens fallen, und in der Fischereizone um Jan Mayen fischen.
(3) Die Kommission legt die TACs für Lodde in den ICES-Untergebieten V und XIV (grönländische Gewässer), die der EU aufgrund der TAC und der EU-Zuteilung durch Grönland zustehen, nach Maßgabe des partnerschaftlichen Fischereiabkommens zwischen der Europäischen Gemeinschaft einerseits und der Regierung Dänemarks und der Autonomen Regierung Grönlands andererseits und seinem Protokoll fest.
(4) Die TACs in Anhang I für die nachstehenden Bestände können von der Kommission auf der Grundlage der wissenschaftlichen Daten des ersten Halbjahres 2011 nach dem Verfahren des Artikels 30 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 überprüft werden:
a)
Sandaal in den ICES-Bereichen IIa und IIIa und ICES-Untergebiet IV (EU-Gewässer) gemäß Anhang IID dieser Verordnung;
b)
Stintdorsch in den ICES-Bereichen IIa und IIIa und ICES-Untergebiet IV (EU-Gewässer) und Sprotte in den ICES-Bereich IIa und ICES-Untergebiet IV (EU-Gewässer).
Artikel 6
Sondervorschriften für bestimmte TACs
(1) Einige TACs in Anhang IA, die mit einer Fußnote mit einer Bezugnahme auf diesen Artikel versehen sind, werden von den betroffenen Mitgliedstaaten auf der Grundlage der von diesen Mitgliedstaaten erfassten und bewerteten Daten in einer Höhe festgesetzt, die
a)
den Grundsätzen und Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik entspricht, insbesondere dem Grundsatz der nachhaltigen Nutzung der Bestände, und
b)
mit größtmöglicher Wahrscheinlichkeit zu einer Bestandsnutzung führt, bei der ab 2015 der höchstmögliche Dauerertrag erreicht wird.
(2) Der betreffende Mitgliedstaat unterrichtet bis zum 28. Februar 2011 die Kommission über die gemäß Absatz 1 festgesetzte Höhe und über die Maßnahmen, die er zur Erfüllung dieser Vorschrift zu treffen beabsichtigt. Auf der Grundlage dieser Unterrichtung beschließt die Kommission, falls die in Artikel 7 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 genannten Bedingungen erfüllt sind, Sofortmaßnahmen.
Artikel 7
Zusätzliche Anteile an der Quote für Schiffe, die an Versuchen zur vollständig dokumentierten Fischerei teilnehmen
(1) Für bestimmte Bestände, die in Anhang IA aufgeführt und mit einer Fußnote mit einer Bezugnahme auf diesen Artikel versehen sind, darf ein Mitgliedstaat unter den Bedingungen nach Absatz 2 dieses Artikels Schiffen, die an Versuchen zur vollständig dokumentierten Fischerei teilnehmen, im Rahmen der Obergrenze nach Anhang IA einen zusätzlichen prozentualen Anteil an der den betreffenden Mitgliedstaaten zugeteilten Quote zuweisen.
(2) Ein Mitgliedstaat darf einen solchen zusätzlichen Quotenanteil den Schiffen nur unter folgenden Bedingungen zuweisen:
a)
Das Schiff setzt mit einem System von Sensoren verbundene CCTV-Überwachungskameras ein, die alle Fang- und Verarbeitungstätigkeiten an Bord des Schiffes erfassen.
b)
Der einem einzelnen an vollständig dokumentierter Fischerei beteiligten Schiff zugewiesene zusätzliche Anteil an der Quote beträgt nicht mehr als 75 % der bei der betreffenden Art von Schiff erwarteten Rückwürfe und hebt den Quotenanteil des Schiffs auf keinen Fall um mehr als 30 % an.
c)
Alle Fänge des betreffenden Bestands, die das Schiff tätigt, werden auf den ihm zugewiesenen Quotenanteil angerechnet.
(3) Stellt ein Mitgliedstaat fest, dass ein Schiff, dass an Versuchen zur vollständig dokumentierten Fischerei beteiligt ist, die Bedingungen nach Absatz 2 dieses Artikels nicht erfüllt, so zieht er den diesem Schiff zugewiesenen zusätzlichen Quotenanteil zurück und schließt es für den Rest des Jahres 2011 von diesen Versuchen aus.
(4) Mitgliedstaaten, die die Absätze 1, 2 und 3 anwenden wollen, übermitteln noch vor der Zuteilung eines zusätzlichen Quotenanteils der Kommission folgende Informationen:
-
die Liste der an den Versuchen beteiligten Schiffe und nähere Angaben zu der an Bord installierten Fernüberwachungsausrüstung;
-
die Kapazität, die Art und sonstige nähere Angaben zu den von diesen Schiffen verwendeten Fanggeräten;
-
die bei diesen Arten von Schiffen erwarteten Rückwurfraten; und
-
den Umfang der Fänge aus dem der betreffenden TAC unterliegenden Bestand, die diese Schiffe 2010 getätigt haben.
Artikel 8
Verbotene Arten
(1) Die nachstehenden Arten dürfen von EU-Schiffen nicht gefangen, an Bord behalten, umgeladen oder angelandet werden:
a)
Riesenhai (Cetorhinus maximus) und Weißer Hai (Carcharodon carcharias) in allen EU- und Nicht-EU-Gewässern;
b)
Engelhai (Squatina squatina) in allen EU-Gewässern;
c)
Glattrochen (Dipturus batis) in den EU-Gewässern des ICES-Bereichs IIa und der ICES-Untergebiete III, IV, VI, VII, VIII, IX und X;
d)
Perlrochen (Raja undulata) und Bandrochen (Rostroraja alba) in den EU-Gewässern der ICES-Untergebiete VI, VII, VIII, IX und X;
e)
Heringshai (Lamna nasus) in internationalen Gewässern sowie
f)
Geigenrochen (Rhinobatidae) in den EU-Gewässern der ICES-Untergebiete I, II, III, IV, V, VII, VIII, IX, X und XII.
(2) Die in Absatz 1 genannten Arten werden soweit möglich unverzüglich und unversehrt wieder ausgesetzt.
Artikel 9
Besondere Aufteilungsvorschriften
(1) Die Aufteilung der Fangmöglichkeiten auf die Mitgliedstaaten nach dieser Verordnung lässt Folgendes unberührt:
a)
den Tausch von zugewiesenen Fangmöglichkeiten nach Artikel 20 Absatz 5 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002;
b)
Neuaufteilungen nach Artikel 37 der Verordnung (EG) Nr. 1224/2009 oder Artikel 10 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 1006/2008;
c)
zusätzliche Anlandungen im Rahmen von Artikel 3 der Verordnung (EG) Nr. 847/96;
d)
zurückbehaltene Mengen nach Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 847/96;
e)
Abzüge nach den Artikeln 37, 105, 106 und 107 der Verordnung (EG) Nr. 1224/2009.
(2) Sofern in Anhang I der vorliegenden Verordnung nichts anderes festgelegt ist, gilt Artikel 3 der Verordnung (EG) Nr. 847/96 für Bestände, die unter eine vorsorgliche TAC fallen, und Artikel 3 Absätze 2 und 3 sowie Artikel 4 jener Verordnung gilt für Bestände, die unter eine analytische TAC fallen.
Artikel 10
Aufwandsbeschränkungen
Vom 1. Februar 2011 bis zum 31. Januar 2012 gelten die Aufwandsbeschränkungen gemäß
a)
Anhang IIA für die Bewirtschaftung bestimmter Bestände im Kattegatt, im Skagerrak, in dem Teil des ICES-Bereichs IIIa, das nicht zum Skagerrak und zum Kattegatt gehört, und im ICES-Untergebiet IV und den ICES-Bereichen VIa, VIIa und VIId sowie den EU-Gewässern der ICES-Bereiche IIa und Vb;
b)
Anhang IIB für die Wiederauffüllung der Seehecht- und der Kaisergranatbestände in den ICES-Bereichen VIIIc und IXa mit Ausnahme des Golfs von Cadiz;
c)
Anhang IIC für die Bewirtschaftung der Seezungenbestände im ICES-Bereich VIIe.
Artikel 11
Fang- und Aufwandsbeschränkungen in Tiefseefischereien
(1) Artikel 3 der Verordnung (EG) Nr. 2347/2002 (30) gilt für Schwarzen Heilbutt. Schwarzer Heilbutt wird unter den in besagtem Artikel genannten Bedingungen gefangen, an Bord behalten, umgeladen und angelandet.
(2) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass der Fischereiaufwand von Fischereifahrzeugen mit einer Tiefsee-Fangerlaubnis, gemessen in Kilowatt-Tagen außerhalb des Hafens, im Jahr 2011 nicht mehr als 65 % des jährlichen durchschnittlichen Fischereiaufwands beträgt, den die Fischereifahrzeuge des betreffenden Mitgliedstaats im Jahr 2003 bei Fangreisen betrieben haben, die mit einer Tiefsee-Fangerlaubnis durchgeführt oder bei denen Tiefsee-Arten nach den Anhängen I und II der Verordnung (EG) Nr. 2347/2002 gefangen wurden. Dieser Absatz gilt nur für Fangreisen, bei denen mehr als 100 kg andere Tiefsee-Arten als Goldlachs gefangen wurden.
Artikel 12
Bedingungen für die Anlandung von Fängen und Beifängen
Fänge aus Beständen, für die TACs festgesetzt worden sind, dürfen nur dann an Bord behalten oder angelandet werden, wenn
a)
die Fänge von Schiffen eines Mitgliedstaats getätigt worden sind, der über eine Quote verfügt, die noch nicht ausgeschöpft ist, oder
b)
die Fänge Teil eines EU-Anteils sind, der nicht durch Quoten auf die Mitgliedstaaten aufgeteilt wurde, und dieser EU-Anteil noch nicht ausgeschöpft ist.
Artikel 13
Beschränkungen in Bezug auf die Nutzung bestimmter Fangmöglichkeiten
(1) Die in Anhang I festgelegten Fangmöglichkeiten für Lumb, Kabeljau, Butt, Seeteufel, Schellfisch, Wittling, Seehecht, Blauleng, Leng, Kaisergranat, Scholle, Pollack, Seelachs, Rochen, Seezunge und Dornhai werden in ICES-Untergebiet VII bzw. relevanten Bereichen insofern eingeschränkt, als es in der Zeit vom 1. Mai bis zum 31. Juli 2011 in der Porcupine Bank verboten ist, eine der aufgezählten Arten zu fangen oder an Bord zu behalten. In den betreffenden Einträgen in Anhang I wird auf diesen Artikel Bezug genommen.
(2) Im Sinne dieses Artikels ist die Porcupine Bank das Gebiet, das durch Loxodrome begrenzt wird, die folgende Punkte verbinden:
Punkt
Breite
Länge
1
52° 27′ N
12° 19′ W
2
52° 40′ N
12° 30′ W
3
52° 47′ N
12° 39 600′ W
4
52° 47′ N
12° 56′ W
5
52° 13,5′ N
13° 53,830′ W
6
51° 22′ N
14° 24′ W
7
51° 22′ N
14° 03′ W
8
52° 10′ N
13° 25′ W
9
52° 32′ N
13° 07,500′ W
10
52° 43′ N
12° 55′ W
11
52° 43′ N
12° 43′ W
12
52° 38,800′ N
12° 37′ W
13
52° 27′ N
12° 23′ W
14
52° 27′ N
12° 19′ W
(3) Abweichend von Absatz 1 dieses Artikels ist die Durchfahrt durch die Porcupine Bank mit den in dem selben Absatz genannten Arten an Bord gemäß Artikel 50 Absätze 3, 4 und 5 der Verordnung (EG) Nr. 1224/2009 gestattet.
Artikel 14
Datenübermittlung
Wenn die Mitgliedstaaten der Kommission gemäß den Artikeln 33 und 34 der Verordnung (EG) Nr. 1224/2009 Daten über die angelandeten Mengen übermitteln, verwenden sie die in Anhang I der vorliegenden Verordnung angegebenen Bestandscodes.
KAPITEL II
Fanggenehmigungen in Drittlandgewässern
Artikel 15
Fanggenehmigungen
(1) Die Höchstzahl an Fanggenehmigungen für EU-Schiffe, die in Drittlandgewässern fischen, ist in Anhang III angegeben.
(2) Überträgt ein Mitgliedstaat nach Maßgabe von Artikel 20 Absatz 5 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 Quoten auf einen anderen Mitgliedstaat in den Fanggebieten gemäß Anhang III, so schließt dies auch eine entsprechende Übertragung von Fanggenehmigungen ein und ist der Kommission zu melden. Die in Anhang III genannte Gesamtzahl der Fanggenehmigungen je Fanggebiet darf jedoch nicht überschritten werden.
KAPITEL III
Fangmöglichkeiten in den Gewässern regionaler Fischereiorganisationen
Abschnitt 1
ICCAT-Übereinkommensbereich
Artikel 16
Beschränkung der Fang-, Mast- und Aufzuchtkapazitäten für Roten Thun
(1) Die Höchstzahl an Angelfischereifahrzeugen und Schleppleinenfischern der EU, die im Ostatlantik Roten Thun zwischen 8 kg/75 cm und 30 kg/115 cm aktiv befischen dürfen, ist in Anhang IV Nummer 1 festgesetzt.
(2) Die Höchstzahl an Fischereifahrzeugen der handwerklichen Küstenfischerei der EU, die im Mittelmeer Roten Thun zwischen 8 kg/75 cm und 30 kg/115 cm aktiv befischen dürfen, ist in Anhang IV Nummer 2 festgesetzt.
(3) Die Höchstzahl an EU-Schiffen, die im Adriatischen Meer zu Aufzuchtzwecken Roten Thun befischen und die Roten Thun zwischen 8 kg/75 cm und 30 kg/115 cm aktiv befischen dürfen, ist in Anhang IV Nummer 3 festgesetzt.
(4) Die Höchstzahl und die zulässige Gesamttonnage (BRZ) der Fischereifahrzeuge, die im Ostatlantik und im Mittelmeer Roten Thun fischen, an Bord behalten, umladen, transportieren oder anlanden dürfen, sind in Anhang IV Nummer 4 festgesetzt.
(5) Die Höchstzahl an Tonnaren, die im Ostatlantik und im Mittelmeer für den Fang von Rotem Thun eingesetzt werden dürfen, ist in Anhang IV Nummer 5 festgesetzt.
(6) Für den Ostatlantik und das Mittelmeer sind die maximale Mast- und Aufzuchtkapazität für Roten Thun und die Höchstmenge an wild gefangenem Roten Thun, der neu eingesetzt werden darf und auf die Thunfischfarmen aufgeteilt wird, in Anhang IV Nummer 6 festgesetzt.
Artikel 17
Zusätzliche Bedingung für die nach Anhang ID zugeteilte Quote für Roten Thun
Zusätzlich zu den Bestimmungen des Artikels 7 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 302/2009 ist der Fang von Rotem Thun mit Ringwaden im Ostatlantik und im Mittelmeer in der Zeit vom 15. April bis zum 15. Mai 2011 verboten.
Artikel 18
Freizeit- und Sportfischerei
Die Mitgliedstaaten teilen aus den ihnen nach Anhang ID zugeteilten Quoten eine spezielle Quote für die Freizeit- und Sportfischerei auf Roten Thun zu.
Artikel 19
Haie
(1) Das Mitführen an Bord, das Umladen oder Anlanden von Körperteilen oder ganzen Körpern des Großäugigen Fuchshais (Alopias superciliosus) ist bei jeder Fischerei verboten.
(2) Eine gezielte Befischung von Fuchshaien der Gattung Alopias ist verboten.
(3) Das Mitführen an Bord, das Umladen oder Anlanden von Körperteilen oder ganzen Körpern des Hammerhais der Familie der Sphyrnidae (außer Sphyrna tiburo) ist in Verbindung mit Fischereien im ICCAT-Übereinkommensbereich verboten.
(4) Das Mitführen an Bord, die Umladung oder Anlandung von Körperteilen oder ganzen Körpern des Weißspitzen-Hochseehais (Carcharhinus longimanus) ist bei jeder Fischerei verboten.
Abschnitt 2
CCAMLR-Übereinkommensbereich
Artikel 20
Verbote und Fangbeschränkungen
(1) Die gezielte Fischerei auf die in Anhang V Teil A aufgeführten Arten ist in den im selben Anhang ausgewiesenen Gebieten und während der dort genannten Zeiträume verboten.
(2) Für neue Fischereien und Versuchsfischereien gelten die in Anhang V Teil B genannten TACs und Beifanggrenzen in den dort angegebenen Untergebieten.
Artikel 21
Versuchsfischerei
(1) Nur der CCAMLR-Kommission angehörende Mitgliedstaaten dürfen in der Fangsaison 2011 in den FAO-Untergebieten 88.1 und 88.2 sowie in den Bereichen 58.4.1 und 58.4.2 außerhalb der Gebiete unter nationaler Gerichtsbarkeit an der Langleinen-Versuchsfischerei auf Dissostichus spp. teilnehmen. Beabsichtigt einer dieser Mitgliedstaat, an diesen Fischereien teilzunehmen, so teilt er dies dem CCAMLR-Sekretariat gemäß den Artikeln 7 und 7a der Verordnung (EG) Nr. 601/2004 und auf jeden Fall spätestens am 24. Juli 2011 mit.
(2) Die TACs und Beifangobergrenzen für die FAO-Untergebiete 88.1 und 88.2 sowie die Bereiche 58.4.1 und 58.4.2 und ihre Aufteilung auf kleine Forschungseinheiten (Small Scale Research Units - SSRU) innerhalb der Gebiete und Bereiche sind in Anhang V Teil B festgelegt. Der Fischfang wird in jeder SSRU eingestellt, wenn die gemeldeten Fänge die vorgegebene TAC erreicht haben, und die entsprechende SSRU wird für die restliche Saison für den Fischfang geschlossen.
(3) Der Fischfang muss in möglichst großen geografischen und bathymetrischen Entfernungen erfolgen, damit die zur Bestimmung des Fischereipotenzials erforderlichen Daten gesammelt werden können und eine übermäßige Konzentration von Fängen und Fischereiaufwand vermieden wird. In den FAO-Untergebieten 88.1 und 88.2 sowie den Bereichen 58.4.1 und 58.4.2 darf jedoch nicht in Tiefen von weniger als 550 m gefischt werden.
Artikel 22
Fischerei auf Antarktischen Krill in der Fangsaison 2011/2012
(1) In der Fangsaison 2011/2012 dürfen nur Mitgliedstaaten, die der CCAMLR-Kommission angehören, im CCAMLR-Übereinkommensbereich Antarktischen Krill (Euphausia superba) fischen. Beabsichtigt ein solcher Mitgliedstaat, im CCAMLR-Übereinkommensbereich Antarktischen Krill zu fischen, so teilt er dem CCAMLR-Sekretariat, gemäß Artikel 5a der Verordnung (EG) Nr. 601/2004, und der Kommission, und auf jeden Fall spätestens am 1. Juni 2011 Folgendes mit:
a)
seine Absicht, Antarktischen Krill zu fischen, wobei er das Format gemäß Anhang V Teil C verwendet;
b)
die Netzkonstruktion(en) unter Verwendung des Formats in Anhang V Teil D.
(2) Die Ankündigung gemäß Absatz 1 dieses Artikels enthält für jedes Schiff, dem der Mitgliedstaat die Genehmigung zur Fischerei auf Antarktischen Krill erteilen will, die in Artikel 3 der Verordnung (EG) Nr. 601/2004 genannten Angaben.
(3) Die Mitgliedstaaten, die im CCAMLR-Übereinkommensbereich Antarktischen Krill fischen wollen, übermitteln nur Angaben zu fangberechtigten Schiffen, die zum Zeitpunkt der Notifizierung ihre Flagge führen.
(4) Die Mitgliedstaaten sind befugt, die Teilnahme eines anderen als des dem CCAMLR-Sekretariat gemäß den Absätzen 1, 2 und 3 dieses Artikels notifizierten Schiffes an der Fischerei auf Antarktischen Krill zu genehmigen, wenn das fangberechtigte Schiff aus legitimen betrieblichen Gründen oder wegen höherer Gewalt die Fischerei auf Antarktischen Krill nicht ausüben kann. Unter diesen Umständen informiert der betreffende Mitgliedstaat das CCAMLR-Sekretariat und die Kommission unverzüglich und übermittelt Folgendes:
a)
die vollständigen Einzelheiten zu dem(n) vorgesehenen Ersatzschiff(en), einschließlich der Angaben gemäß Artikel 3 der Verordnung (EG) Nr. 601/2004;
b)
eine umfassende Übersicht über die Gründe für den Schiffstausch sowie alle einschlägigen Belege oder Unterlagen.
(5) Die Mitgliedstaaten dürfen Schiffen, die in den CCAMLR-Listen der IUU-Schiffe aufgeführt sind, nicht gestatten, Fischerei auf Antarktischen Krill auszuüben.
Abschnitt 3
IOTC-Bereich
Artikel 23
Beschränkung der Fangkapazität von Schiffen, die im IOTC-Bereich fischen
(1) Die Höchstzahl an EU-Schiffen, die im IOTC-Bereich tropischen Thunfisch fischen, und die entsprechende Kapazität in Bruttoraumzahl (BRZ) sind in Anhang VI Nummer 1 festgesetzt.
(2) Die Höchstzahl an EU-Schiffen, die im IOTC-Bereich Schwertfisch (Xiphias gladius) und Weißen Thun (Thunnus alalunga) fischen, und die entsprechende Kapazität in Bruttoraumzahl (BRZ) sind in Anhang VI Nummer 2 festgesetzt.
(3) Die Mitgliedstaaten können Schiffe, die einer der beiden Fischereien gemäß Absatz 1 und Absatz 2 zugeteilt sind, der jeweils anderen Fischerei zuteilen, wenn sie der Kommission gegenüber nachweisen, dass sich der Fischereiaufwand auf die betreffenden Bestände durch diesen Wechsel nicht erhöht.
(4) Die Mitgliedstaaten vergewissern sich im Falle einer vorgeschlagenen Übertragung von Kapazitäten auf ihre Flotte, dass die zu übertragenden Schiffe im IOTC-Schiffsregister oder im Schiffsregister anderer regionaler Fischereiorganisationen für Thunfisch erfasst sind. Schiffe, die auf der Liste einer RFO der an illegaler, ungemeldeter und unregulierter Fischereitätigkeit beteiligten Schiffe (IUU-Schiffe) stehen, dürfen nicht übertragen werden.
(5) Zur Berücksichtigung der bei der IOTC eingereichten Entwicklungspläne dürfen die Mitgliedstaaten ihre Fangkapazität über die in den Absätzen 1 und 2 genannten Obergrenzen hinaus nur im Rahmen der in diesen Entwicklungsplänen genannten Grenzen erhöhen.
Artikel 24
Haie
(1) Das Mitführen an Bord, das Umladen oder Anlanden von Körperteilen oder ganzen Körpern des Großäugigen Fuchshais aller Arten der Familie Alopiidae ist in jeder Fischerei verboten.
(2) Die in Absatz 1 genannten Arten werden soweit möglich unverzüglich und unversehrt wieder ausgesetzt.
Abschnitt 4
SPFO-Übereinkommensbereich
Artikel 25
Pelagische Fischerei - Kapazitätsbeschränkung
Die Mitgliedstaaten, die in den Jahren 2007, 2008 oder 2009 im SPFO-Übereinkommensbereich aktiv pelagische Fischerei betrieben haben, beschränken die Bruttoraumzahl der Schiffe unter ihrer Flagge, die 2011 pelagische Bestände befischen, im SPFO-Übereinkommensbereich auf insgesamt 78 610 BRZ, so dass eine nachhaltige Nutzung der pelagischen Fischereiressourcen im Südpazifik gewährleistet ist.
Artikel 26
Pelagische Fischerei - TACs
(1) Nur Mitgliedstaaten, die in den Jahren 2007, 2008 oder 2009 im SPFO-Übereinkommensbereich gemäß Artikel 25 aktiv pelagische Fischerei betrieben haben, dürfen in diesem Bereich im Rahmen der in Anhang IJ festgelegten TACs pelagische Bestände befischen.
(2) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission monatlich die Namen und Daten ihrer Schiffe mit, einschließlich Bruttoraumzahl, die die in diesem Artikel genannte Fischerei ausüben.
(3) Zur Überwachung der in diesem Artikel genannten Fischerei übermitteln die Mitgliedstaaten der Kommission zur Mitteilung an das SPFO-Interimssekretariat die Aufzeichnungen von Schiffsüberwachungssystemen (VMS), die monatlichen Fangmeldungen und, sofern verfügbar, die Zeiten der Hafenaufenthalte spätestens am 15. Tag des Folgemonats.
Artikel 27
Grundfischereien
Bei der Grundfischerei im SPFO-Übereinkommensbereich beschränken die in Artikel 25 genannten Mitgliedstaaten den Fischereiaufwand und die Fänge auf den über den Zeitraum 1. Januar 2002 bis 31. Dezember 2006 ermittelten Jahresdurchschnitt der Anzahl Fischereifahrzeuge und anderer Parameter, die die Fangmengen, den Fischereiaufwand und die Fangkapazität widerspiegeln, und auf diejenigen Teile des SPFO-Übereinkommensbereichs, in denen während der vorangegangenen Fangsaison Grundfischerei stattgefunden hat.
Abschnitt 5
IATTC-Übereinkommensbereich
Artikel 28
Ringwadenfischerei
(1) Die Ringwadenfischerei auf Gelbflossenthun (Thunnus albacares), Großaugenthun (Thunnus obesus) und Echten Bonito (Katsuwonus pelamis) ist wie folgt verboten:
a)
entweder vom 29. Juli bis zum 28. September 2011 oder vom 10. November 2011 bis zum 18. Januar 2012 in dem durch folgende Koordinaten begrenzten Gebiet:
-
amerikanische Pazifikküste,
-
150° westlicher Länge,
-
40° nördlicher Breite,
-
40° südlicher Breite;
b)
vom 29. September bis zum 29. Oktober 2011 in dem durch folgende Koordinaten begrenzten Gebiet:
-
96° westlicher Länge,
-
110° westlicher Länge,
-
4° nördlicher Breite,
-
3° südlicher Breite.
(2) Die betreffenden Mitgliedstaaten teilen der Kommission vor dem 1. April 2011 die gewählte Schonzeit gemäß Absatz 1 Buchstabe a mit. Alle Ringwadenfischer der betreffenden Mitgliedstaaten stellen in den in Absatz 1 genannten Gebieten in der gewählten Schonzeit die Ringwadenfischerei ein.
(3) Ringwadenfischer, die im IATTC-Übereinkommensbereich Thunfischfang betreiben, behalten mit Ausnahme von Fischen, die aus anderen als Gründen der Größe als ungeeignet zum Verzehr gelten, alle Fänge von Gelbflossenthun, Großaugenthun und Echtem Bonito an Bord und landen sie an. Die einzige Ausnahme ist der letzte Hol einer Fangreise, wenn möglicherweise nicht ausreichend Laderaum frei ist, um alle in diesem Hol gefangenen Thunfische aufzunehmen.
Abschnitt 6
SEAFO-Übereinkommensbereich
Artikel 29
Maßnahmen zum Schutz von Tiefseehaien
Die gezielte Befischung der folgenden Tiefseearten im SEAFO-Übereinkommensbereich ist verboten:
-
Rochen (Rajidae),
-
Dornhai (Squalus acanthias),
-
Verschmierter Laternenhai (Etmopterus bigelowi),
-
Kurzschwanz-Laternenhai (Etmopterus brachyurus),
-
Großer Schwarzer Dornhai (Etmopterus princeps),
-
Glatter Schwarzer Dornhai (Etmopterus pusillus),
-
Geisterkatzenhai (Apristurus manis),
-
Samtiger Dornhai (Scymnodon squamulosus),
-
und andere Tiefseehaie der Überordnung Selachimorpha.
Abschnitt 7
WCPFC-Übereinkommensbereich
Artikel 30
Beschränkungen des Fischereiaufwands für Großaugenthun, Gelbflossenthun, Echten Bonito und Weißen Thun
Die Mitgliedstaaten tragen dafür Sorge, dass der gesamte Fischereiaufwand für Großaugenthun (Thunnus obesus), Gelbflossenthun (Thunnus albacares), Echten Bonito (Katsuwonus pelamis) und Weißen Thun (Thunnus alalunga) im WCPFC-Übereinkommensbereich nicht den Fischereiaufwand übersteigt, der in Fischereipartnerschaftsabkommen zwischen der EU und Küstenstaaten der Region festgelegt ist.
Artikel 31
Sperrgebiet für Fischerei mit Fischsammlern
(1) In dem Teil des WCPFC-Übereinkommensbereichs zwischen 20° N und 20° S ist Ringwadenfischern, die Fischsammler (FAD) einsetzen, der Fischfang in der Zeit zwischen dem 1. Juli 2011, 0.00 Uhr, und dem 30. September 2011, 24.00 Uhr, verboten. In diesem Zeitraum dürfen Ringwadenfischer in diesem Teil des WCPFC-Übereinkommensbereichs nur fischen, wenn ein Beobachter an Bord ist, der darüber wacht, dass das Fischereifahrzeug zu keiner Zeit
a)
ein FAD oder ähnliches elektronisches Gerät ausbringt und nutzt;
b)
unter Einsatz von FAD Fischschwärme befischt.
(2) Alle Ringwadenfischer, die in dem in Absatz 1 genannten Teil des WCPFC-Übereinkommensbereichs im Einsatz sind, behalten alle Fänge an Großaugenthun, Gelbflossenthun und Echtem Bonito an Bord und landen diese an oder laden sie um.
(3) Absatz 2 gilt nicht, wenn
a)
das Schiff zum Abschluss der Reise nicht mehr über genügend Laderaum für alle Fänge verfügt,
b)
der Fisch aus anderen als Gründen der Größe für den Verzehr ungeeignet ist, oder
c)
eine gravierende Störung der Gefrieranlagen eintritt.
Artikel 32
Sperrgebiete für Ringwadenfischerei
Die Fischerei auf Großaugenthun und Gelbflossenthun durch Ringwadenfischer ist in den folgenden Gebieten der Hohen See verboten:
a)
in den internationalen Gewässern, die durch die Grenzen der ausschließlichen Wirtschaftszonen (AWZ) Indonesiens, Palaus, Mikronesiens und Papua-Neuguineas abgegrenzt sind;
b)
in den internationalen Gewässern, die durch die Grenzen der AWZ Mikronesiens, der Marshallinseln, Naurus, Kiribatis, Tuvalus, Fidschis, der Salomonen und Papua-Neuguineas abgegrenzt sind.
Artikel 33
Beschränkung der Anzahl an EU-Schiffen, die Schwertfisch fangen dürfen
Die Höchstzahl an EU-Schiffen, die im WCPFC-Übereinkommensbereich in Gebieten südlich von 20°S Schwertfisch (Xiphias gladius) fangen dürfen, ist in Anhang VII angegeben.
Abschnitt 8
Beringmeer
Artikel 34
Verbot des Fischfangs in Hoher See des Beringmeers
Der Fang von Pazifischem Pollack (Theragra chalcogramma) ist in den Gebieten der Hohen See des Beringmeers verboten.
TITEL III
FANGMÖGLICHKEITEN FÜR DRITTLANDSCHIFFE IN EU-GEWÄSSERN
Artikel 35
TACs
Fischereifahrzeuge unter der Flagge Norwegens und Fischereifahrzeuge, die auf den Färöern registriert sind, dürfen im Rahmen der TACs in Anhang I dieser Verordnung nach Maßgabe der Bedingungen des vorliegenden Titels und des Kapitels III der Verordnung (EG) Nr. 1006/2008 in den EU-Gewässern fischen.
Artikel 36
Fanggenehmigungen
(1) Die Höchstzahl an Fanggenehmigungen für Drittlandschiffe, die in EU-Gewässern fischen, ist in Anhang VIII angegeben.
(2) Fänge aus Beständen, für die TACs festgesetzt worden sind, dürfen nur dann an Bord behalten oder angelandet werden, wenn sie von Fischereifahrzeugen eines Drittlandes getätigt wurden, das über eine Quote verfügt, die noch nicht ausgeschöpft ist.
Artikel 37
Verbotene Arten
(1) Die folgenden Arten dürfen von Drittlandschiffen nicht gefischt, an Bord behalten, umgeladen oder angelandet werden:
a)
Riesenhai (Cetorhinus maximus) und Weißer Hai (Carcharodon carcharias) in allen EU-Gewässern;
b)
Engelhai (Squatina squatina) in allen EU-Gewässern;
c)
Glattrochen (Dipturus batis) in den EU-Gewässern des ICES-Bereichs IIa und der ICES-Untergebiete III, IV, VI, VII, VIII, IX und X
d)
Perlrochen (Raja undulata) und Bandrochen (Rostroraja alba) in den EU-Gewässern der ICES-Untergebiete VI, VII, VIII, IX und X; und
e)
Geigenrochen (Rhinobatidae) in den EU-Gewässern der ICES-Untergebiete I, II, III, IV, V, VII, VIII, IX, X und XII.
(2) Die in Absatz 1 genannten Arten werden soweit möglich unverzüglich und unversehrt wieder ausgesetzt.
TITEL IV
SCHLUSSBESTIMMUNGEN
Artikel 38
Änderung der Verordnung (EG) Nr. 754/2009
Artikel 1 Buchstabe h der Verordnung (EG) Nr. 754/2009 wird gestrichen.
Artikel 39
Inkrafttreten und Geltung
Diese Verordnung tritt am Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie gilt ab dem 1. Januar 2011.
Artikel 36 gilt jedoch ab dem 1. Februar 2011.
Werden für den CCAMLR-Übereinkommensbereich Fangmöglichkeiten für Zeiträume festgesetzt, die vor dem 1. Januar 2011 beginnen, so gelten die Artikel 20, 21 und 22 sowie die Anhänge IE und V ab Beginn des Geltungszeitraums jener Fangmöglichkeiten.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Brüssel am 18. Januar 2011
REGULAMENTUL (UE) NR. 57/2011 AL CONSILIULUI
din 18 ianuarie 2011
de stabilire, pentru anul 2011, a posibilităților de pescuit pentru anumite stocuri de pește și grupuri de stocuri de pește, aplicabile în apele UE și, pentru navele din UE, în anumite ape din afara UE
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 43 alineatul (3),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
întrucât:
(1)
În conformitate cu articolul 43 alineatul (3) din tratat, Consiliul adoptă, la propunerea Comisiei, măsuri de stabilire și de repartizare a posibilităților de pescuit.
(2)
Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului (1) impune stabilirea măsurilor aplicabile accesului la ape și la resurse și exercitarea durabilă a activităților de pescuit, ținând seama de avizele științifice, tehnice și economice disponibile și în special de rapoartele întocmite de Consiliul științific, tehnic și economic pentru pescuit (CSTEP).
(3)
Consiliului îi revine obligația să adopte măsuri privind fixarea și repartizarea posibilităților de pescuit pe zone de pescuit sau pe grup de zone de pescuit, inclusiv anumite condiții legate funcțional de acestea, după caz. Posibilitățile de pescuit trebuie distribuite între statele membre într-un mod care să asigure fiecărui stat membru o anumită stabilitate în activitățile de pescuit pentru fiecare stoc sau zonă de pescuit și ținând cont în mod adecvat de obiectivele politicii comune în domeniul pescuitului stabilite prin Regulamentul (CE) nr. 2371/2002.
(4)
Atunci când o captură totală admisibilă (TAC) este alocată unui singur stat membru, respectivului stat membru trebuie să i se atribuie competențe, în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din tratat, pentru a stabili nivelul acestei TAC. Trebuie să se adopte dispoziții prin care să se garanteze că, atunci când stabilește nivelul unei astfel de TAC, statul membru respectiv acționează în deplină conformitate cu principiile și normele politicii comune în domeniul pescuitului și se asigură, în cea mai mare măsură posibilă, că nivelurile de exploatare a stocului în cauză produc un randament maxim durabil, începând din 2015, inclusiv prin adoptarea măsurilor necesare pentru colectarea datelor pertinente, pentru evaluarea stocului în cauză și pentru determinarea nivelurilor de randament maxim durabil al stocului respectiv.
(5)
TAC trebuie stabilite pe baza avizelor științifice disponibile, ținând seama de aspectele biologice și socio-economice și asigurând totodată un tratament echitabil al sectoarelor de pescuit, precum și pe baza opiniilor exprimate în cadrul consultărilor cu părțile interesate, în special la reuniunile la care au participat Comitetul consultativ pentru pescuit și acvacultură și consiliile consultative regionale în cauză.
(6)
Pentru stocurile care fac obiectul unor planuri multianuale, TAC trebuie stabilite în conformitate cu regulile prevăzute în planurile respective. Prin urmare, TAC pentru stocurile de merluciu, langustină, limbă-de-mare din Golful Biscaya, din vestul Canalului Mânecii și din Marea Nordului, stocurile de carambulă de Baltica din Marea Nordului, stocurile de hering din vestul Scoției și de cod din Kattegat, Marea Nordului, Skagerrak, estul Canalului Mânecii, apele la vest de Scoția și din Marea Irlandei trebuie stabilite în conformitate cu normele prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 811/2004 al Consiliului din 21 aprilie 2004 de stabilire a unor măsuri de refacere a stocului de merluciu din regiunile nordice (2), de Regulamentul (CE) nr. 2166/2005 al Consiliului din 20 decembrie 2005 de stabilire a unor măsuri pentru redresarea stocurilor de Urophycis floridana și de langustină în Marea Cantabrică și vestul Peninsulei Iberice (3), de Regulamentul (CE) nr. 388/2006 al Consiliului din 23 februarie 2006 de stabilire a unui plan multianual pentru exploatarea durabilă a stocului de limbă de mare din Golful Biscaia (4), de Regulamentul (CE) nr. 509/2007 al Consiliului din 7 mai 2007 de stabilire a unui plan multianual de exploatare durabilă a rezervelor de limbă de mare în Canalul de Vest (5), de Regulamentul (CE) nr. 676/2007 al Consiliului din 11 iunie 2007 de stabilire a unui plan multianual pentru zonele piscicole în care se exploatează rezerve de cambulă și limbă-de-mare din Marea Nordului (6), de Regulamentul (CE) nr. 1300/2008 al Consiliului din 18 decembrie 2008 de stabilire a unui plan multianual pentru stocurile de hering prezente în vestul Scoției și pentru unitățile piscicole care exploatează aceste stocuri (7), de Regulamentul (CE) nr. 1342/2008 al Consiliului din 18 decembrie 2008 de stabilire a unui plan pe termen lung pentru rezervele de cod și zonele piscicole care exploatează aceste rezerve (8) și respectiv de Regulamentul (CE) nr. 302/2009 al Consiliului din 6 aprilie 2009 privind un plan multianual de refacere a stocurilor de ton roșu din Oceanul Atlantic de Est și din Marea Mediterană (9).
(7)
În conformitate cu articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 847/96 al Consiliului din 6 mai 1996 privind introducerea unor condiții suplimentare pentru gestionarea interanuală a totalurilor admise de captură (TAC) și a cotelor de pescuit (10), ar trebui identificate stocurile care fac obiectul diferitelor măsuri prevăzute de respectivul regulament.
(8)
Pentru anumite specii, cum ar fi anumite specii de rechini, chiar și o activitate de pescuit limitată ar putea crea un risc grav pentru conservarea acestora. Posibilitățile de pescuit pentru astfel de specii ar trebui, prin urmare, să fie eliminate printr-o interdicție generală de pescuit pentru speciile respective.
(9)
Langustinele sunt capturate în zone cu specii demersale mixte împreună cu diferite alte specii. Într-o zonă din vestul Irlandei, cunoscută sub numele de Porcupine Bank, trebuie reduse de urgență capturile de langustină pentru ca acestea să poată fi conservate. Prin urmare, posibilitățile de pescuit în respectiva zonă trebuie să se limiteze numai la capturarea de specii pelagice, astfel încât să se evite capturarea langustinelor.
(10)
Având în vedere evoluțiile recente din domeniul pescuitului care privesc caproidele din subzonele ICES VI, VII și VIII și pentru a se asigura gestionarea durabilă a acestui stoc, este necesar să se prevadă limite de captură pentru acest stoc.
(11)
Este necesar să se stabilească plafoanele efortului de pescuit pentru 2011 în conformitate cu articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 2166/2005, cu articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 509/2007, cu articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 676/2007, cu articolele 11 și 12 din Regulamentul (CE) nr. 1342/2008 și cu articolele 5 și 9 din Regulamentul (CE) nr. 302/2009, ținând totodată seama de Regulamentul (CE) nr. 754/2009 al Consiliului din 27 iulie 2009 de excludere a anumitor grupuri de nave din regimul efortului de pescuit prevăzut la capitolul III din Regulamentul (CE) nr. 1342/2008 (11).
(12)
Un grup de nave franceze sunt excluse de la aplicarea regimului efortului de pescuit prevăzut la articolul 11 din Regulamentul (CE) nr. 1342/2008, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 754/2009. Pe baza informațiilor furnizate de Franța în 2010, excluderea acestui grup de nave de la aplicarea regimului efortului de pescuit nu mai constituie o reducere a sarcinii administrative. Prin urmare, nu mai este îndeplinită una dintre condițiile de excludere. Astfel, este necesar să se reincludă acest grup de nave fanceze în regimul efortului de pescuit menționat anterior. Întrucât perioada de gestionare a pescuitului stabilită în anexa IIA la Regulamentul (UE) nr. 53/2010 (12) încetează să se aplice la 31 ianuarie 2011, această reincludere ar trebui să se aplice începând cu 1 februarie 2011.
(13)
În urma avizului ICES, este necesar să se mențină și să se revizuiască sistemul de gestionare a uvei în apele UE din diviziunile ICES IIa și IIIa și din subzona ICES IV.
(14)
În lumina celor mai recente avize științifice ale ICES și în conformitate cu angajamentele internaționale luate în contextul Convenției privind pescuitul în Atlanticul de Nord-Est (NEAFC), este necesară limitarea efortului de pescuit pentru anumite specii de adâncime.
(15)
În conformitate cu procedura prevăzută în acordurile sau protocoalele privind relațiile în domeniul pescuitului cu Norvegia (13), Insulele Feroe (14) și Groenlanda (15), Uniunea a avut consultări privind drepturile de pescuit cu partenerii respectivi. Consultările cu Insulele Feroe nu s-au finalizat încă și se așteaptă încheierea acordurilor pentru 2011 cu acest partener la începutul anului 2011. În vederea evitării întreruperii activităților de pescuit ale Uniunii, oferindu-se în același timp flexibilitatea necesară pentru încheierea acordurilor menționate la începutul anului 2011, este adecvat ca Uniunea să stabilească în mod provizoriu posibilitățile de pescuit pentru stocurile care fac obiectul acordului cu Insulele Feroe.
(16)
Uniunea este parte contractantă în cadrul mai multor organizații de pescuit și participă în cadrul altor organizații în calitate de parte cooperantă necontractantă. În plus, în temeiul Actului de aderare din 2003, acordurile din domeniul pescuitului încheiate anterior de Republica Polonă, cum ar fi Convenția privind conservarea și gestionarea resurselor de cod negru în Marea Bering centrală, sunt gestionate de Uniune de la data aderării Poloniei la Uniunea Europeană. Organizațiile de pescuit menționate au recomandat introducerea, pentru 2011, a mai multor măsuri, printre care posibilități de pescuit pentru navele din UE. Aceste posibilități de pescuit ar trebui transpuse în dreptul Uniunii.
(17)
La reuniunea sa anuală din 2010, Comisia interamericană pentru tonul tropical (CITT) nu a reușit să ajungă la un consens cu privire la adoptarea unor măsuri de conservare pentru tonul cu aripioare galbene, tonul obez și tonul dungat. Cu toate acestea, majoritatea părților contractante, inclusiv Uniunea, a considerat că posibilitățile de pescuit pentru aceste trei stocuri ar trebui reglementate, pentru a garanta gestionarea durabilă a acestora. Prin urmare, este necesar ca Uniunea să adopte măsuri în acest sens.
(18)
Cu ocazia reuniunii sale anuale din 2010, Comisia internațională pentru conservarea tonului de Atlantic (ICCAT) adoptă tabele ce indică subutilizarea și suprautilizarea posibilităților de pescuit ale părților contractante ICCAT. În acest context, ICCAT a adoptat o decizie, constatând că în cursul anului 2009, Uniunea și-a subutilizat cota pentru peștele-spadă (nord și sud), tonul obez și tonul alb (nord). Pentru a respecta adaptările aduse cotelor Uniunii stabilite de ICCAT, este necesar ca distribuția posibilităților de pescuit ce decurg din subutilizare să fie realizată în baza respectivei contribuții a fiecărui stat membru la subutilizare fără modificarea metodei de distribuție stabilite de prezentul regulament pentru alocarea anuală a TAC. În cadrul aceleiași reuniuni, planul de redresare pentru tonul roșu a fost modificat. În continuare, ICCAT a adoptat o recomandare privind conservarea rechinilor-vulpe, a rechinilor ciocan și a rechinilor cu înotătoare albe. Pentru a contribui la conservarea resurselor halieutice, este necesar să se transpună respectivele măsuri în dreptul Uniunii.
(19)
La reuniunea sa anuală din 2010, Comisia tonului din Oceanul Indian (IOTC) a revizuit capacitatea globală a flotei dedicate tonului tropical în perioada 2006-2008 și peștelui-spadă și tonului alb în perioada 2007-2008. IOTC a aprobat și aplicarea unor planuri de dezvoltare a flotei. În plus, IOTC a aprobat o rezoluție cu privire la conservarea rechinilor-vulpe (familia Alopiidae) capturați în cadrul activităților de pescuit desfășurate în zona sa de competență.
(20)
În cursul celei de-a treia reuniuni internaționale, desfășurate în mai 2007, pentru crearea unei organizații regionale pentru gestionarea pescuitului (RFMO) în largul Pacificului de Sud (SPRFMO), participanții au adoptat măsuri tranzitorii, inclusiv referitor la posibilitățile de pescuit, destinate reglementării activităților de pescuit pelagic, precum și a pescuitului de fund în regiunea respectivă până în momentul constituirii respectivei organizații regionale. Aceste măsuri tranzitorii au fost revizuite în noiembrie 2009, cu ocazia celei de-a opta consultări internaționale pentru crearea SPRFMO, și se așteaptă să fie revizuite din nou la a doua conferință pregătitoare a Comisiei SPRFMO, ce va avea loc în ianuarie 2011. În conformitate cu acordul la care au ajuns participanții, respectivele măsuri tranzitorii sunt voluntare și nu au forță juridică obligatorie în temeiul dreptului internațional. Cu toate acestea, este recomandabil, din perspectiva dispozițiilor aferente ale Acordului Organizației Națiunilor Unite privind resursele halieutice, ca aceste măsuri să fie transpuse în dreptul Uniunii.
(21)
La reuniunea sa anuală din 2010, Organizația de Pescuit în Atlanticul de Sud-Est (SEAFO) a adoptat limite de captură pentru patru stocuri de pește din zona reglementată de Convenția SEAFO. Este necesar ca aceste limite de captură să fie transpuse în dreptul Uniunii.
(22)
În conformitate cu articolul 291 din tratat, măsurile necesare pentru stabilirea limitelor capturilor pentru anumite stocuri de pești cu durată scurtă de viață ar trebui adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (16) din motive de urgență.
(23)
Anumite măsuri internaționale care creează sau restricționează posibilitățile de pescuit pentru Uniune sunt adoptate de RFMO relevante la sfârșitul anului și devin aplicabile înainte de intrarea în vigoare a prezentului regulament. Prin urmare, este necesar ca dispozițiile de transpunere a respectivelor măsuri în dreptul Uniunii să se aplice retroactiv. În special, întrucât anumite posibilități de pescuit cuprinse în zona Convenției CCAMLR sunt stabilite pentru o perioadă de timp care începe la 1 decembrie 2010, este necesar ca dispozițiile relevante ale prezentului regulament să se aplice de la data respectivă. Această aplicare retroactivă nu ar aduce atingere principiului așteptărilor legitime, deoarece membrilor CCAMLR le este interzis să pescuiască fără autorizație în zona care face obiectul convenției.
(24)
Utilizarea posibilităților de pescuit prevăzute de prezentul regulament se face în condițiile prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 al Consiliului din 20 noiembrie 2009 de stabilire a unui sistem comunitar de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului (17), în special articolele 33 și 34 referitoare la înregistrarea capturilor și a efortului de pescuit și la transmiterea datelor privind epuizarea posibilităților de pescuit. Prin urmare, este necesar să se precizeze codurile care trebuie utilizate de statele membre atunci cânt transmit Comisiei date cu privire la debarcarea stocurilor care fac obiectul prezentului regulament.
(25)
Pentru a evita întreruperea activităților de pescuit și a asigura pescarilor Uniunii mijloacele de subzistență, prezentul regulament ar trebui să se aplice de la 1 ianuarie 2011, cu excepția dispozițiilor referitoare la limitele efortului, care ar trebui să se aplice de la 1 februarie 2011, și a dispozițiilor specifice anumitor regiuni, care ar trebui să aibă o anumită dată de aplicare, astfel cum se precizează în considerentul 23. Din motive de urgență, prezentul regulament ar trebui să intre în vigoare imediat după publicarea sa.
(26)
Posibilitățile de pescuit ar trebui utilizate în deplină conformitate cu dreptul aplicabil al Uniunii,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
TITLUL I
DOMENIU DE APLICARE ȘI DEFINIȚII
Articolul 1
Obiect
(1) Prezentul regulament stabilește următoarele posibilități de pescuit:
(a)
pentru anul 2011, limite de captură pentru anumite stocuri de pește și grupuri de stocuri de pește;
(b)
pentru perioada 1 februarie 2011 - 31 ianuarie 2012, anumite limite ale efortului;
(c)
pentru perioadele stabilite la articolele 20, 21 și 22 și în anexele IE și V, posibilitățile de pescuit pentru anumite stocuri din zona Convenției corespunzătoare Convenției privind conservarea resurselor marine vii ale Antarcticii (CCAMLR); și
(d)
pentru perioadele stabilite la articolul 28, posibilitățile de pescuit pentru anumite stocuri din zona Convenției corespunzătoare Comisiei interamericane pentru tonul tropical (CITT).
(2) Prezentul regulament stabilește, de asemenea, posibilitățile de pescuit provizorii pentru anumite stocuri de pește și grupuri de stocuri de pește care fac obiectul consultărilor bilaterale privind pescuitul cu Insulele Feroe. Posibilitățile de pescuit definitive vor fi stabilite de Consiliu, pe baza unei propuneri din partea Comisiei.
(3) Anumite posibilități de pescuit identificate în anexa I nu sunt alocate și nu pot fi utilizate de statele membre până la stabilirea definitivă a posibilităților de pescuit în conformitate cu alineatul (2). Posibilitățile de pescuit în cauză includ posibilitățile suplimentare pentru macrou rezultate în urma neepuizării cotei în 2010.
Articolul 2
Domeniu de aplicare
Cu excepția cazului în care se prevede altfel, prezentul regulament se aplică:
(a)
navelor din UE și
(b)
navelor țărilor terțe aflate în apele UE.
Articolul 3
Definiții
În sensul prezentului regulament se aplică următoarele definiții:
(a)
„navă din UE” înseamnă o navă de pescuit care arborează pavilionul unui stat membru și este înmatriculată în Uniunea Europeană;
(b)
„navă a unei țări terțe” înseamnă o navă de pescuit care arborează pavilionul unei țări terțe și este înregistrată în respectiva țară terță;
(c)
„ape ale UE” înseamnă apele aflate sub suveranitatea sau sub jurisdicția statelor membre, cu excepția apelor adiacente teritoriilor prevăzute în anexa II la tratat;
(d)
„captură totală admisibilă” (TAC) înseamnă cantitatea din fiecare stoc care poate fi pescuită și debarcată în fiecare an;
(e)
„cotă” înseamnă o proporție din TAC alocată Uniunii, unui stat membru sau unei țări terțe;
(f)
„ape internaționale” înseamnă apele care se găsesc în afara suveranității sau jurisdicției vreunui stat;
(g)
„dimensiunea ochiului de plasă” înseamnă dimensiunea ochiului de plasă determinată în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 517/2008 (18);
(h)
„registrul UE al flotei de pescuit” înseamnă registrul creat de Comisie în conformitate cu articolul 15 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002;
(i)
„jurnal de pescuit” înseamnă jurnalul menționat la articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 1224/2009.
Articolul 4
Zone de pescuit
În sensul prezentului regulament se aplică următoarele definiții ale zonelor:
(a)
zonele ICES (Consiliul Internațional pentru Explorarea Apelor Maritime) sunt cele definite de Regulamentul (CE) nr. 218/2009 (19);
(b)
„Skagerrak” înseamnă zona delimitată la vest de o linie trasată de la farul Hanstholm la farul Lindesnes și la sud de o linie trasată de la farul Skagen la farul Tistlarna și de la acest punct la cel mai apropiat punct pe coasta suedeză;
(c)
„Kattegat” înseamnă zona delimitată la nord de o linie trasată de la farul Skagen la farul Tistlarna și de la acest punct la punctul cel mai apropiat pe coasta suedeză și la sud de o linie trasată de la Hasenøre la Gnibens Spids, de la Korshage la Spodsbjerg și de la Gilbjerg Hoved la Kullen;
(d)
„VII (Porcupine Bank - unitatea 16)” înseamnă zona delimitată de loxodromele care unesc secvențial următoarele poziții:
-
53° 30′ N 15° 00′ V,
-
53° 30′ N 11° 00′ V,
-
51° 30′ N 11° 00′ V,
-
51° 30′ N 13° 00′ V,
-
51° 00′ N 13° 00′ V,
-
51° 00′ N 15° 00′ V,
-
53° 30′ N 15° 00′ V;
(e)
„Golful Cadiz” înseamnă diviziunea ICES IXa la est de longitudinea 7° 23′ 48″ V;
(f)
zonele CECAF (Atlanticul est-central sau zona principală de pescuit FAO 34) sunt cele definite de Regulamentul (CE) nr. 216/2009 (20);
(g)
zonele NAFO (Organizația de pescuit în Atlanticul de Nord-Vest) sunt cele definite de Regulamentul (CE) nr. 217/2009 (21);
(h)
zona Convenției SEAFO (Organizația de pescuit în Atlanticul de Sud-Est) este cea definită în Convenția privind conservarea și gestionarea resurselor piscicole din sud-estul Oceanului Atlantic (22);
(i)
zona Convenției ICCAT (Comisia internațională pentru conservarea tonului de Atlantic) este cea definită în Convenția internațională pentru conservarea tonului de Atlantic (23);
(j)
zona Convenției CCAMLR (Convenția privind conservarea resurselor marine vii ale Antarcticii) este definită de Regulamentul (CE) nr. 601/2004 (24);
(k)
zona Convenției CITT (Comisia interamericană pentru tonul tropical) este cea definită în Convenția pentru întărirea Comisiei interamericane pentru tonul tropical instituite prin Convenția din 1949 între Statele Unite ale Americii și Republica Costa Rica (25);
(l)
zona IOTC (Comisia Tonului din Oceanul Indian) este cea definită în Acordul de instituire a Comisiei Tonului din Oceanul Indian (26);
(m)
zona Convenției „SPRFMO (Organizația regională pentru gestionarea pescuitului în sudul Pacificului)” este zona de mare liberă situată la sud de 10° N, la nord de zona Convenției CCAMLR, la est de zona Convenției SIOFA, definită în Acordul privind pescuitul în sudul Oceanului Indian (27), și la vest de zonele de pescuit aflate sub jurisdicția statelor din America de Sud;
(n)
zona Convenției WCPFC (Comisia privind pescuitul în Pacificul Central și de Vest) este cea definită în Convenția privind conservarea și gestionarea rezervelor de pești mari migratori din Oceanul Pacific de Vest și Central (28);
(o)
„zona de mare liberă din Marea Bering” înseamnă zona de mare liberă din Marea Bering dincolo de 200 de mile marine de la liniile de bază de la care este măsurată lățimea mării teritoriale a statelor de coastă la Marea Bering.
TITLUL II
POSIBILITĂȚI DE PESCUIT PENTRU NAVELE DIN UE
CAPITOLUL I
Dispoziții generale
Articolul 5
TAC și repartizări
(1) TAC pentru navele din UE în apele UE sau în anumite ape din afara UE, precum și repartizarea acestor TAC între statele membre și, după caz, condițiile legate funcțional de acestea sunt stabilite în anexa I.
(2) Navele din UE sunt autorizate să efectueze capturi, în cadrul limitelor de captură stabilite în anexa I, în apele care intră, în ceea ce privește pescuitul, sub jurisdicția Insulelor Feroe, a Groenlandei, a Islandei și a Norvegiei, precum și în zona de pescuit din jurul insulei Jan Mayen, sub rezerva condițiilor stabilite la articolul 15 din prezentul regulament și în anexa III la acesta și în Regulamentul (CE) nr. 1006/2008 (29) și în dispozițiile de punere în aplicare a acestuia.
(3) Comisia fixează limite de captură pentru capelin în apele Groenlandei din subzonele ICES V și XIV disponibile Uniunii pe baza TAC și a alocării stabilite de Groenlanda pentru Uniune în conformitate cu Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului între Comunitatea Europeană, pe de o parte, și Guvernul Danemarcei și Guvernul local din Groenlanda, pe de altă parte și cu protocolul la acesta.
(4) În lumina informațiilor științifice colectate în primul semestru al anului 2011, Comisia poate revizui, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 30 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002, TAC stabilite în anexa I pentru următoarele stocuri:
(a)
stocul de uvă din apele UE din diviziunile ICES IIa și IIIa și subzona ICES IV, conform cu anexa IID la prezentul regulament;
(b)
stocul de merluciu norvegian din apele UE din diviziunile ICES IIa și IIIa și subzona ICES IV și stocul de șprot din apele UE din diviziunea ICES IIa și din subzona ICES IV.
Articolul 6
Dispoziții speciale privind anumite TAC
(1) Anumite TAC din anexa IA, identificate printr-o notă de subsol cu o trimitere la prezentul articol, se stabilesc de către statul membru în cauză, pe baza datelor colectate și evaluate de respectivul stat membru, la un nivel care:
(a)
respectă principiile și normele politicii comune în domeniul pescuitului, în special principiul exploatării durabile a stocului și
(b)
duce, în modul cel mai probabil cu putință, la exploatarea stocului în conformitate cu randamentul maxim durabil începând cu 2015.
(2) Până la 28 februarie 2011, statul membru în cauză informează Comisia cu privire la nivelul pe care l-a adoptat în conformitate cu alineatul (1) și cu privire la măsurile de gestionare pe care intenționează să le ia pentru a respecta dispozițiile sus-menționate. În lumina acestor informații și în cazul în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002, Comisia poate decide cu privire la măsuri de urgență.
Articolul 7
Alocări suplimentare pentru navele care participă la testele privind pescuitul documentat pe deplin
(1) Pentru anumite stocuri enumerate în anexa IA și identificate printr-o notă de subsol cu o trimitere la prezentul articol, în condițiile prevăzute la alineatul (2) din prezentul articol, un stat membru poate să acorde navelor care participă la testele privind pescuitul documentat pe deplin alocări suplimentare până la o limită globală prevăzută în anexa IA ca procent din cota alocată statului membru în cauză.
(2) Un stat membru poate acorda navelor alocări suplimentare numai în conformitate cu următoarele condiții:
(a)
nava să utilizeze camere de televiziune cu circuit închis (CCTV), legate de un sistem de senzori, care să înregistreze toate activitățile de pescuit și prelucrare care au loc la bord;
(b)
o parte din alocarea suplimentară acordată unei nave care participă la pescuitul documentat pe deplin nu depășește 75 % din cantitățile prevăzute a fi aruncate înapoi de acest tip de nave, și în orice caz nu reprezintă mai mult de o creștere de 30 % față de alocarea acordată navei;
(c)
toate capturile din stocul în cauză ale navei respective se calculează în raport cu alocarea acordată acesteia;
(3) În cazul în care un stat membru constată că o navă care participă la testele privind pescuitul documentat pe deplin nu respectă condițiile prevăzute la alineatul (2) din prezentul articol, statul membru în cauză retrage imediat alocarea suplimentară acordată navei în cauză și o exclude de la participarea la aceste teste pentru restul anului 2011.
(4) Un stat membru care intenționează să aplice alineatele (1), (2) și (3) prezintă în prealabil Comisiei următoarele informații, înaintea acordării oricărei alocări suplimentare:
-
lista navelor care participă la teste și specificațiile echipamentelor electronice de monitorizare de la distanță instalate la bord;
-
capacitatea, tipul și specificațiile uneltelor utilizate de aceste nave;
-
ratele estimate de aruncare înapoi în mare ale acestor tipuri de nave; și
-
cantitatea de capturi din stocul care face obiectul TAC relevante efectuată de aceste nave în 2010.
Articolul 8
Specii interzise
(1) Se interzice navelor din UE să pescuiască, să rețină la bord, să transbordeze sau să debarce următoarele specii:
(a)
rechinul pelerin (Cetorhinus maximus) și rechin alb (Carcharodon carcharias) în toate apele UE și din afara UE;
(b)
rechinul călugăr (Squatina squatina) în toate apele UE;
(c)
vulpea neagră (Dipturus batis) în apele UE din diviziunea ICES IIa și din subzonele ICES III, IV, VI, VII, VIII, IX și X;
(d)
pisica-de-mare marmorată (Raja undulata) și vulpea-de-mare albă (Rostroraja alba) în apele UE din subzonele ICES VI, VII, VIII, IX și X;
(e)
rechinul scrumbiilor (Lamna nasus) în apele internaționale și
(f)
Rhinobatidae în apele UE din subzonele ICES I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X și XII.
(2) Speciile menționate la alineatul (1) trebuie eliberate imediat, nevătămate, în măsura în care acest lucru este posibil.
Articolul 9
Dispoziții speciale privind repartizarea posibilităților de pescuit
(1) Repartizarea posibilităților de pescuit între statele membre conform prezentului regulament nu aduce atingere:
(a)
schimburilor efectuate în temeiul articolului 20 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002;
(b)
realocărilor efectuate în temeiul articolului 37 din Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 sau în temeiul articolului 10 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1006/2008;
(c)
debarcărilor suplimentare autorizate în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 847/96;
(d)
cantităților reținute în conformitate cu articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 847/96;
(e)
deducerilor efectuate în conformitate cu articolele 37, 105, 106 și 107 din Regulamentul (CE) nr. 1224/2009.
(2) Cu excepția cazurilor în care există dispoziții contrare în anexa I la prezentul regulament, articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 847/96 se aplică stocurilor care fac obiectul unor TAC de precauție, iar articolul 3 alineatele (2) și (3) și articolul 4 din respectivul regulament se aplică stocurilor care fac obiectul unor TAC analitice.
Articolul 10
Limite ale efortului de pescuit
De la 1 februarie 2011 la 31 ianuarie 2012, măsurile privind efortul de pescuit prevăzute în:
(a)
anexa IIA se aplică pentru gestionarea anumitor stocuri în Kattegat, Skagerrak, partea din diviziunea ICES IIIa neacoperită de Skagerrak și Kattegat, în subzona ICES IV și diviziunile ICES VIa, VIIa și VIId, precum și în apele UE din diviziunile ICES IIa și Vb;
(b)
anexa IIB se aplică pentru refacerea stocurilor de merluciu și de langustină în diviziunile ICES VIIIc și IXa, cu excepția Golfului Cadiz;
(c)
anexa IIC se aplică pentru gestionarea stocurilor de limbă-de-mare în diviziunea ICES VIIe.
Articolul 11
TAC și limite ale efortului pentru pescuitul la mare adâncime
(1) Articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 2347/2002 (30) se aplică halibutului negru. Operațiunile de capturare, reținere la bord, transbordare și debarcare a halibutului negru se desfășoară în condițiile prevăzute la articolul respectiv.
(2) Statele membre se asigură că, pentru 2011, nivelurile efortului de pescuit, măsurate în kW/zile de absență din port, ale navelor care dețin permise de pescuit de adâncime menționate la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 2347/2002 nu depășesc 65 % din efortul de pescuit anual mediu desfășurat de navele statului membru în cauză în 2003 cu ocazia ieșirilor pentru care navele dețineau permise de pescuit de adâncime sau în cursul cărora au fost capturate speciile de adâncime enumerate în anexele I și II la același regulament. Prezentul alineat se aplică numai ieșirilor de pescuit în care au fost capturate peste 100 kg de specii de adâncime, altele decât argentina mare.
Articolul 12
Condiții pentru debarcarea capturilor și a capturilor accidentale
Peștii din stocurile pentru care sunt fixate TAC sunt reținuți la bord sau debarcați numai în cazul în care:
(a)
capturile au fost efectuate de nave ale unui stat membru care are o cotă, iar această cotă nu este epuizată; sau
(b)
capturile constau dintr-o fracțiune a unei cote a Uniunii care nu a fost alocată în cote statelor membre, iar această cotă a Uniunii nu a fost epuizată.
Articolul 13
Restricții privind utilizarea anumitor posibilități de pescuit
(1) Posibilitățile de pescuit fixate în anexa I pentru brosme, cod, speciile de cardină, peștele-pescar, eglefin, merlan, merluciu, mihalț-de-mare albastru, mihalț-de-mare, langustină, cambulă de Baltica, polac, cod saithe, vulpi și pisici-de-mare, limbă-de-mare și câine-de-mare în subzona ICES VII sau în diviziunile relevante ale acesteia sunt restricționate prin interdicția de a pescui sau de a reține la bord oricare dintre aceste specii în perioada cuprinsă între 1 mai și 31 iulie 2010 în Porcupine Bank. Rubricile relevante din anexa I sunt identificate prin trimiteri încrucișate la prezentul articol.
(2) În sensul prezentului articol, Porcupine Bank cuprinde zona delimitată de loxodromele care unesc secvențial următoarele poziții:
Punct
Latitudine
Longitudine
1
52° 27′ N
12° 19′ V
2
52° 40′ N
12° 30′ V
3
52° 47′ N
12° 39.600′ V
4
52° 47′ N
12° 56′ V
5
52° 13,5′ N
13° 53.830′ V
6
51° 22′ N
14° 24′ V
7
51° 22′ N
14° 03′ V
8
52° 10′ N
13° 25′ V
9
52° 32′ N
13° 07,500′ V
10
52° 43′ N
12° 55′ V
11
52° 43′ N
12° 43′ V
12
52° 38.800′ N
12° 37′ V
13
52° 27′ N
12° 23′ V
14
52° 27′ N
12° 19′ V
(3) Prin derogare de la alineatul (1) din prezentul articol, tranzitul prin zona Porcupine Bank, transportând la bord speciile menționate la alineatul respectiv, este permis în conformitate cu articolul 50 alineatele (3), (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 1224/2009.
Articolul 14
Transmiterea datelor
Atunci când, în conformitate cu articolele 33 și 34 din Regulamentul (CE) nr. 1224/2009, statele membre transmit Comisiei date privind debarcările de stocuri capturate, acestea utilizează codurile stocurilor prevăzute în anexa I la prezentul regulament.
CAPITOLUL II
Autorizarea pescuitului în apele țărilor terțe
Articolul 15
Autorizații de pescuit
(1) Numărul maxim de autorizații de pescuit pentru navele din UE care pescuiesc în apele unei țări terțe este stabilit în anexa III.
(2) În cazul în care un stat membru transferă o cotă altui stat membru (schimb de cote de pescuit) în zonele de pescuit stabilite în anexa III în baza articolului 20 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002, transferul include un transfer corespunzător de autorizații de pescuit și este notificat Comisiei. Totuși, nu trebuie depășit numărul total de autorizații de pescuit pentru fiecare zonă de pescuit stabilit în anexa III.
CAPITOLUL III
Posibilitățile de pescuit în apele organizațiilor regionale de gestionare a pescuitului
Secțiunea 1
Zona Convenției ICCAT
Articolul 16
Limitări ale capacității de pescuit, de creștere și de îngrășare a tonului roșu
(1) Numărul navelor de pescuit din UE cu platformă și paragate autorizate să pescuiască activ ton roșu cu o greutate/lungime cuprinse între 8 kg/75 cm și 30 kg/115 cm în Atlanticul de Est este limitat conform anexei IV punctul 1.
(2) Numărul navelor de pescuit artizanal de coastă din UE autorizate să pescuiască activ ton roșu cu o greutate/lungime cuprinse între 8 kg/75 cm și 30 kg/115 cm în Marea Mediterană este limitat conform anexei IV punctul 2.
(3) Numărul navelor de pescuit din UE autorizate să pescuiască activ în Marea Adriatică ton roșu cu o greutate/lungime cuprinse între 8 kg/75 cm și 30 kg/115 cm în scopul creșterii este limitat conform anexei IV punctul 3.
(4) Numărul și capacitatea totală, în tonaj brut, a navelor de pescuit autorizate să pescuiască, să păstreze la bord, să transbordeze, să transporte sau să debarce ton roșu în Atlanticul de Est și în Marea Mediterană este limitat conform anexei IV punctul 4.
(5) Numărul de capcane utilizate pentru pescuitul de ton roșu în Atlanticul de Est și în Marea Mediterană este limitat conform anexei IV punctul 5.
(6) Capacitatea de creștere și de îngrășare a tonului roșu și volumul maxim al intrărilor de ton roșu sălbatic capturat repartizat fermelor piscicole din Atlanticul de Est și din Marea Mediterană sunt limitate conform anexei IV punctul 6.
Articolul 17
Condiții suplimentare pentru cota de ton roșu alocată în anexa ID
Pe lângă perioada de interdicție prevăzută la articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 302/2009, pescuitul de ton roșu cu plase-pungă este interzis în Atlanticul de Est și în Marea Mediterană în perioada 15 aprilie - 15 mai 2011.
Articolul 18
Pescuitul sportiv și de divertisment
Statele membre alocă o cotă specifică pescuitului sportiv și de divertisment al tonului roșu din cotele care le-au fost repartizate conform anexei ID.
Articolul 19
Rechini
(1) Reținerea la bord, transbordarea sau debarcarea oricărei părți dintr-o carcasă sau a unei carcase întregi de rechin-vulpe (Alopias superciliosus) în orice zonă de pescuit sunt interzise.
(2) Pescuitul direcționat al speciilor de rechini-vulpe din genul Alopias este interzis.
(3) Reținerea la bord, transbordarea sau debarcarea oricărei părți dintr-o carcasă sau a unei carcase întregi de rechini ciocan din familia Sphyrnidae (exceptând Sphyrna tiburo) efectuate în asociere cu pescuitul în zona Convenției ICCAT sunt interzise.
(4) Reținerea la bord, transbordarea sau debarcarea oricărei părți dintr-o carcasă sau a unei carcase întregi de rechini cu înotătoare albe (Carcharhinus longimanus) în orice zonă de pescuit sunt interzise.
Secțiunea 2
Zona Convenției CCAMLR
Articolul 20
Interdicții și limitări ale capturilor
(1) Pescuitul direcționat al speciilor enumerate în anexa V partea A este interzis în zonele și în perioadele prevăzute în respectiva anexă.
(2) Pentru pescuitul nou și experimental, TAC și limitele capturilor accidentale stabilite în anexa V partea B se aplică în subzonele stabilite în respectiva parte.
Articolul 21
Pescuitul experimental
(1) Pe parcursul sezonului de pescuit 2011, numai statele membre care sunt membre ale Comisiei CCAMLR pot participa la pescuitul experimental cu paragate de Dissostichus spp. în subzonele FAO 88.1 și 88.2, precum și în diviziunile 58.4.1 și 58.4.2, în afara zonelor de jurisdicție națională. În cazul în care unul dintre aceste state membre intenționează să participe la un astfel de pescuit, acesta informează Secretariatul CCAMLR, în conformitate cu articolele 7 și 7a din Regulamentul (CE) nr. 601/2004 și până la 24 iulie 2011 cel târziu.
(2) În ceea ce privește subzonele FAO 88.1 și 88.2 și diviziunile 58.4.1 și 58.4.2, TAC și limitele capturilor accidentale pe subzonă și diviziune, precum și distribuția acestora între unitățile de cercetare la scară mică (SSRU) în fiecare dintre acestea sunt stabilite în anexa V partea B. Pescuitul în orice SSRU trebuie să înceteze atunci când captura raportată atinge TAC specificată, iar această SSRU este închisă pentru pescuit pentru restul sezonului.
(3) Pescuitul trebuie să aibă loc într-o zonă geografică și batimetrică cât se poate de întinsă pentru a obține informațiile necesare în vederea determinării potențialului de pescuit și pentru a evita concentrarea excesivă a capturilor și a efortului de pescuit. Cu toate acestea, pescuitul în subzonele FAO 88.1 și 88.2, precum și în diviziunile 58.4.1 și 58.4.2 este interzis la adâncimi mai mici de 550 m.
Articolul 22
Pescuitul de krill în sezonul de pescuit 2011/2012
(1) Numai statele membre care sunt membre ale Comisiei CCAMLR pot pescui krill (Euphausia superba) în zona CCAMLR în sezonul de pescuit 2011/2012. În cazul în care unul dintre aceste state membre intenționează să pescuiască krill în zona Convenției CCAMLR, acesta notifică Secretariatului CCAMLR, în conformitate cu articolul 5a din Regulamentul (CE) nr. 601/2004, și Comisiei, până la 1 iunie 2011 cel târziu:
(a)
intenția sa de a pescui krill, utilizând în acest scop modelul prevăzut în anexa V partea C;
(b)
formularul privind configurația plasei, utilizând modelul prevăzut în anexa V partea D.
(2) Notificarea menționată la alineatul (1) din prezentul articol trebuie să includă informațiile prevăzute la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 601/2004 pentru fiecare navă care urmează să fie autorizată de statul membru să participe la pescuitul de krill.
(3) Statele membre care intenționează să pescuiască krill în zona Convenției CCAMLR notifică numai navele autorizate care arborează pavilionul lor în momentul notificării.
(4) Statele membre pot autoriza participarea la pescuitul de krill a unei alte nave decât cele notificate Secretariatului CCAMLR în conformitate cu alineatele (1), (2) și (3) din prezentul articol, dacă o navă autorizată nu poate participa la pescuit din motive operaționale întemeiate sau în caz de forță majoră. În astfel de circumstanțe, statele membre în cauză informează de îndată Secretariatul CCAMLR și Comisia, furnizând:
(a)
toate detaliile legate de nava/navele de înlocuire, inclusiv informațiile prevăzute la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 601/2004;
(b)
o relatare completă a motivelor care justifică înlocuirea și orice dovadă sau referințe justificative pertinente.
(5) Statele membre nu autorizează în vederea participării la pescuitul de krill navele incluse pe listele de nave IUU ale CCAMLR.
Secțiunea 3
Zona IOTC
Articolul 23
Limitarea capacității de pescuit a navelor care pescuiesc în zona IOTC
(1) Numărul maxim de nave din UE care pescuiesc ton tropical în zona IOTC și capacitatea corespondentă, exprimată în tonaj brut, se stabilesc conform anexei VI punctul 1.
(2) Numărul maxim de nave din UE care pescuiesc pește-spadă (Xiphias gladius) și ton alb (Thunnus alalunga) în zona IOTC și capacitatea corespondentă în tonaj brut se stabilesc conform anexei VI punctul 2.
(3) Statele membre pot reafecta navele autorizate să desfășoare una din activitățile de pescuit menționate la alineatele (1) și (2) celeilalte activități de pescuit, cu condiția să poată demonstra Comisiei că schimbarea nu duce la o creștere a efortului de pescuit în ceea ce privește stocurile de pește în cauză.
(4) Statele membre se asigură că, în cazul unei propuneri de transfer de capacitate către flota lor, navele care vor fi transferate sunt incluse în registrul IOTC al navelor sau în registrul navelor altor organizații regionale pentru pescuitul de ton. Nu pot fi transferate nave care figurează pe lista navelor care desfășoară activități de pescuit ilegal, nedeclarat și nereglementat (navele IUU) a oricărei RFMO.
(5) Pentru a lua în considerare punerea în aplicare a planurilor de dezvoltare transmise către IOTC, statele membre își pot majora capacitățile de pescuit peste plafoanele menționate la alineatele (1) și (2), în limitele stabilite în planurile respective.
Articolul 24
Rechini
(1) Reținerea la bord, transbordarea sau debarcarea oricărei părți dintr-o carcasă sau a unei carcase întregi de orice specie din familia Alopiidae în orice zonă de pescuit sunt interzise.
(2) Speciile menționate la alineatul (1) trebuie eliberate imediat, nevătămate, în măsura în care acest lucru este posibil.
Secțiunea 4
Zona Convenției SPRFMO
Articolul 25
Pescuitul pelagic - limitarea capacităților
Statele membre care au desfășurat în mod activ activități de pescuit pelagic în zona Convenției SPRFMO în 2007, 2008 sau 2009 vor limita, în 2011, nivelul total al tonajului brut a navelor aflate sub pavilionul lor și care pescuiesc stocuri pelagice la niveluri al căror total este de 78 610 tonaj brut în respectiva zonă, astfel încât să se asigure exploatarea durabilă a resurselor de pești pelagici din Pacificul de Sud.
Articolul 26
Specii pelagice - TAC
(1) Numai statele membre care au desfășurat în mod activ activități de pescuit pelagic în zona Convenției SPRFMO în 2007, 2008 sau 2009, în conformitate cu articolul 25, pot pescui stocuri pelagice în această zonă în conformitate cu TAC stabilite în anexa IJ.
(2) Statele membre comunică lunar Comisiei denumirile și caracteristicile, inclusiv tonajul brut, ale navelor lor implicate în pescuitul care face obiectul prezentului articol.
(3) În scopul monitorizării pescuitului care face obiectul prezentului articol, statele membre trimit Comisiei, în vederea transmiterii către secretariatul interimar al SPRFMO, înregistrările sistemelor de monitorizare a navelor de pescuit (VMS), declarațiile lunare de captură și, dacă sunt disponibile, datele privind escalele, până cel târziu în a 15-a zi a lunii următoare.
Articolul 27
Pescuitul de fund
Statele membre menționate la articolul 25 limitează efortul sau capturile aferente pescuitului de fund în zona Convenției SPRFMO la nivelurile anuale medii înregistrate în perioada 1 ianuarie 2002 - 31 decembrie 2006 în ceea ce privește numărul navelor de pescuit și alți parametri care indică nivelul capturilor, efortul de pescuit și capacitatea de pescuit și numai la acele părți din zona Convenției SPRFMO unde s-au desfășurat activități de pescuit de fund în sezonul de pescuit anterior.
Secțiunea 5
Zona Convenției CITT
Articolul 28
Pescuitul cu plasa-pungă
(1) Pescuitul de ton cu aripioare galbene (Thunnus albacares), de ton obez (Thunnus obesus) și de ton dungat (Katsuwonus pelamis) de către navele de pescuit cu plase-pungă este interzis:
(a)
în perioada 29 iulie - 28 septembrie 2011 sau în perioada 18 noiembrie 2011 - 18 ianuarie 2012 în zona definită de următoarele limite:
-
coastele pacifice ale Americilor,
-
longitudinea 150° V,
-
latitudinea 40° N,
-
latitudinea 40° S;
(b)
în perioada 29 septembrie - 29 octombrie 2011 în zona definită de următoarele limite:
-
longitudinea 96° V,
-
longitudinea 110° V,
-
latitudinea 4° N,
-
latitudinea 3° S.
(2) Statele membre în cauză informează Comisia cu privire la perioada de închidere menționată la alineatul (1) litera (a) înainte de 1 aprilie 2011. Toate navele de pescuit cu plasă-pungă ale statelor membre în cauză trebuie să înceteze pescuitul cu plase-pungă în zonele definite la alineatul (1) în perioada aleasă.
(3) Navele de pescuit cu plasă-pungă care pescuiesc ton în zona Convenției CITT păstrează la bord și apoi debarcă toate cantitățile de ton cu aripioare galbene, ton obez și ton dungat capturate, cu excepția peștelui considerat impropriu pentru consum uman din alte motive decât dimensiunea. O singură excepție este posibilă în ultima parte a unei ieșiri în larg atunci când spațiul poate fi insuficient pentru stocarea întregii cantități de ton capturate în acea parte a ieșirii.
Secțiunea 6
Zona Convenției SEAFO
Articolul 29
Măsuri pentru protecția rechinilor de adâncime
În zona Convenției SEAFO este interzis pescuitul direcționat al următorilor rechini de adâncime:
-
vulpi-de-mare (Rajidae),
-
Rechini (Squalus acanthias)
-
Etmopterus bigelowi,
-
Etmopterus brachyurus,
-
marele rechin lanternă (Etmopterus princeps),
-
micul rechin lanternă (Etmopterus pusillus),
-
Apristurus manis,
-
Scymnodon squamulosus,
-
și rechinii de adâncime din ordinul superior Selachimorpha.
Secțiunea 7
Zona Convenției WCPFC
Articolul 30
Limitări ale efortului de pescuit pentru tonul obez, tonul cu aripioare galbene, tonul dungat și tonul alb din Pacificul de Sud
Statele membre trebuie să se asigure că efortul total de pescuit pentru tonul obez (Thunnus obesus), tonul cu aripioare galbene (Thunnus albacares), tonul dungat (Katsuwonus pelamis) și tonul alb din Pacificul de Sud (Thunnus alalunga) în zona Convenției WCPFC se limitează la efortul de pescuit prevăzut în acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului încheiate între Uniune și statele de coastă din regiune.
Articolul 31
Zonă închisă pentru pescuitul cu FAD
(1) În partea din zona Convenției WCPFC situată între 20° N și 20° S, activitățile de pescuit ale navelor cu plasă-pungă care utilizează dispozitive de concentrare a peștilor (FAD) sunt interzise în perioada 1 iulie 2011 ora 00:00 - 30 septembrie 2011 ora 24:00. În cursul acestei perioade, navele cu plasă-pungă pot desfășura operațiuni de pescuit în partea respectivă a zonei Convenției WCPFC numai dacă la bordul acestora este prezent un observator care monitorizează faptul că nava nu desfășoară, în niciun moment, următoarele activități:
(a)
lansarea sau utilizarea FAD sau a unui dispozitiv electronic conex;
(b)
pescuirea bancurilor de pești în asociere cu FAD.
(2) Toate navele cu plasă-pungă care pescuiesc în partea din zona Convenției WCPFC menționată la alineatul (1) păstrează la bord și debarcă sau transbordează toate cantitățile de ton obez, ton cu aripioare galbene și ton dungat capturate.
(3) Alineatul (2) nu se aplică în următoarele cazuri:
(a)
în ultima parte a unei ieșiri, atunci când spațiul este insuficient pentru stocarea întregii cantități;
(b)
atunci când peștele este considerat impropriu pentru consum uman din alte motive decât cele legate de dimensiune; sau
(c)
în cazul unei defecțiuni grave a echipamentului de congelare.
Articolul 32
Zone închise pentru pescuitul cu plasă-pungă
Pescuitul de ton obez și de ton cu aripioare galbene de către navele cu plasă-pungă este interzis în următoarele zone de mare liberă:
(a)
apele internaționale cuprinse între limitele zonelor economice exclusive (ZEE) ale următoarelor state: Indonezia, Palau, Micronezia și Papua Noua Guinee;
(b)
apele internaționale cuprinse între limitele ZEE ale următoarelor state: Micronezia, Insulele Marshall, Nauru, Kiribati, Tuvalu, Fiji, Insulele Solomon și Papua Noua Guinee.
Articolul 33
Limitarea numărului de nave ale UE autorizate să pescuiască pește-spadă
Numărul maxim de nave din UE autorizate să pescuiască pește-spadă (Xiphias gladius) în părțile din zona Convenției WCPFC situate la sud de 20° S este indicat în anexa VII.
Secțiunea 8
Marea Bering
Articolul 32
Interdicția de pescuit în zona de mare liberă din Marea Bering
Se interzice pescuitul de pești marini de Alaska (Theragra chalcogramma) în zona de mare liberă din Marea Bering.
TITLUL III
POSIBILITĂȚI DE PESCUIT PENTRU NAVELE ȚĂRILOR TERȚE ÎN APELE UE
Articolul 35
TAC
Navele de pescuit care arborează pavilionul Norvegiei și navele de pescuit înmatriculate în Insulele Feroe sunt autorizate să efectueze capturi în apele UE, în limitele TAC stabilite în anexa I la prezentul regulament și sub rezerva condițiilor prevăzute în prezentul titlu și la capitolul III din Regulamentul (CE) nr. 1006/2008.
Articolul 36
Autorizații de pescuit
(1) Numărul maxim de autorizații de pescuit pentru navele țărilor terțe care pescuiesc în apele UE este stabilit în anexa VIII.
(2) Peștele din stocurile pentru care sunt fixate TAC nu este reținut la bord sau debarcat, cu excepția cazului în care capturile au fost preluate de navele de pescuit ale unei țări terțe care are o cotă, iar respectiva cotă nu este epuizată.
Articolul 37
Specii interzise
(1) Sunt interzise pescuitul, reținerea la bord, transbordarea sau debarcarea următoarelor specii de către navele țărilor terțe:
(a)
rechinul pelerin (Cetorhinus maximus) și rechinul alb (Carcharodon carcharias) în toate apele UE;
(b)
rechinul călugăr (Squatina squatina) în toate apele UE;
(c)
vulpea neagră (Dipturus batis) în apele UE din diviziunea ICES IIa și din subzonele ICES III, IV, VI, VII, VIII, IX și X;
(d)
pisica-de-mare marmorată (Raja undulata) și vulpea de mare albă (Rostroraja alba) în apele UE din subzonele ICES VI, VII, VIII, IX și X; și
(e)
Rhinobatidae în apele UE din subzonele ICES I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X și XII.
(2) Speciile menționate la alineatul (1) trebuie eliberate imediat, nevătămate, în măsura în care acest lucru este posibil.
TITLUL IV
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 38
Modificarea Regulamentului (CE) nr. 754/2009
Articolul 1 litera (h) din Regulamentul (CE) nr. 754/2009 se elimină.
Articolul 39
Intrare în vigoare și aplicare
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 ianuarie 2011.
Cu toate acestea, articolul 38 se aplică de la 1 februarie 2011.
În cazul în care se stabilesc posibilități de pescuit pentru zona Convenției CCAMLR pentru perioade care încep înainte de 1 ianuarie 2011, articolele 20, 21 și 22 și anexele IE și V se aplică de la începutul perioadelor respective de aplicare ale posibilităților de pescuit în cauză.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 18 ianuarie 2011.