DURCHFÜHRUNGSBESCHLUSS DER KOMMISSION
vom 10. Februar 2012
mit Bestimmungen zu den nationalen Übergangsplänen gemäß der Richtlinie 2010/75/EU des Europäischen Parlaments und des Rates über Industrieemissionen
(Bekanntgegeben unter Aktenzeichen K(2012) 612)
(Text von Bedeutung für den EWR)
(2012/115/EU)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Richtlinie 2010/75/EU des Europäischen Parlaments und des Rates vom 24. November 2010 über Industrieemissionen (integrierte Vermeidung und Verminderung der Umweltverschmutzung) (1), insbesondere auf Artikel 41 Buchstabe b,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Gemäß Artikel 32 der Richtlinie 2010/75/EU können die Mitgliedstaaten im Zeitraum vom 1. Januar 2016 bis zum 30. Juni 2020 für bestimmte Feuerungsanlagen einen nationalen Übergangsplan erstellen und durchführen, der sich auf die Emissionen eines oder mehrerer der folgenden Schadstoffe erstreckt: Stickstoffoxide, Schwefeldioxid und Staub. Bei Gasturbinen werden nur die Stickstoffoxidemissionen in den Plan einbezogen.
(2)
Die von dem nationalen Übergangsplan erfassten Feuerungsanlagen können in Bezug auf Schadstoffe, auf die sich der Plan erstreckt, von der Einhaltung der in Artikel 30 Absatz 2 der Richtlinie 2010/75/EU genannten Emissionsgrenzwerte oder gegebenenfalls der in Artikel 31 der Richtlinie genannten Schwefelabscheidegrade freigestellt werden.
(3)
Es müssen Durchführungsbestimmungen erlassen werden, um eine einheitliche Anwendung von Artikel 32 der Richtlinie 2010/75/EU zu gewährleisten.
(4)
Die in diesem Beschluss vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des mit Artikel 75 Absatz 1 der Richtlinie 2010/75/EU eingesetzten Ausschusses -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
Artikel 1
In die nationalen Übergangspläne einzubeziehende Feuerungsanlagen
In einen nationalen Übergangsplan werden nach Maßgabe der ausführlichen Bestimmungen von Abschnitt 1 des Anhangs dieses Beschlusses nur unter Kapitel III der Richtlinie 2010/75/EU fallende Feuerungsanlagen einbezogen, wobei die Bestimmungen von Artikel 32 Absatz 1 und die Aggregationsregeln von Artikel 29 der Richtlinie berücksichtigt werden.
Artikel 2
Inhalt der nationalen Übergangspläne
(1) Jeder nationale Übergangsplan enthält die folgenden Angaben gemäß Abschnitt 2 des Anhangs:
a)
ein Verzeichnis aller in den Plan einbezogenen Feuerungsanlagen, einschließlich aller relevanten Angaben zu deren Betriebsmerkmalen;
b)
den errechneten Beitrag jeder einzelnen Feuerungsanlage zu den Emissionsobergrenzen für 2016 und 2019;
c)
eine Tabelle mit den Emissionsobergrenzen für jeden der vom Plan erfassten Schadstoffe für die Jahre 2016, 2017, 2018, 2019 und das erste Halbjahr 2020;
d)
die Einzelheiten der Berechnung dieser Emissionsobergrenzen.
Darüber hinaus enthält der nationale Übergangsplan folgende Angaben:
a)
eine Beschreibung des Verfahrens, nach dem die Durchführung des Plans überwacht und der Kommission diesbezüglich Bericht erstattet werden soll;
b)
ein Verzeichnis der Maßnahmen, mit denen gewährleistet werden soll, dass alle in den Plan einbezogenen Feuerungsanlagen spätestens am 1. Juli 2020 die in Anhang V der Richtlinie 2010/75/EU festgelegten Emissionsgrenzwerte einhalten.
(2) Für die Zwecke von Absatz 1 Unterabsatz 1 Buchstabe a verwenden die Mitgliedstaaten die Vorlage gemäß Tabelle A.1 in Anlage A des Anhangs dieses Beschlusses.
Für die Zwecke von Absatz 1 Unterabsatz 1 Buchstabe c verwenden die Mitgliedstaaten die Vorlage gemäß Tabelle B.3 in Anlage B des Anhangs dieses Beschlusses.
Artikel 3
Festsetzung von Emissionsobergrenzen in den nationalen Übergangsplänen
(1) Für die Zwecke von Artikel 32 Absatz 3 der Richtlinie 2010/75/EU werden die Emissionsobergrenzen nach den in Abschnitt 3 des Anhangs dieses Beschlusses dargestellten Methoden berechnet.
(2) Die Mitgliedstaaten verwenden die Vorlage gemäß Tabelle B.1 in Anlage B des Anhangs dieses Beschlusses, um die einschlägigen Emissionsgrenzwerte, die Mindest-Schwefelabscheidegrade, die errechneten Beiträge jeder Feuerungsanlage zu den Emissionsobergrenzen für 2016 und die Gesamtemissionsobergrenzen von 2016 darzustellen.
In folgenden Fällen machen die Mitgliedstaaten in der Spalte „Anmerkungen“ der Vorlage zusätzliche Angaben zu den für die Berechnung verwendeten Emissionsgrenzwerten:
a)
im Falle, dass in den Anmerkungen zu den Tabellen C.1 und C.2 in Anlage C des Anhangs aufgeführte Emissionsgrenzwerte verwendet wurden;
b)
im Falle, dass in Anlagen verschiedene Brennstofftypen verwendet werden oder Anlagen aus einer Kombination verschiedener Anlagentypen bestehen.
(3) Die Mitgliedstaaten verwenden die Vorlage gemäß Tabelle B.2 in Anlage B des Anhangs dieses Beschlusses, um die einschlägigen Emissionsgrenzwerte, die Mindest-Schwefelabscheidegrade, die errechneten Beiträge jeder Feuerungsanlage zu den Emissionsobergrenzen für 2019 und die Gesamtemissionsobergrenzen von 2019 darzustellen.
In folgenden Fällen machen die Mitgliedstaaten in der Spalte „Anmerkungen“ der Vorlage zusätzliche Angaben zu den für die Berechnung verwendeten Emissionsgrenzwerten:
a)
im Falle, dass in den Anmerkungen zu den Tabellen D.1 und D.2 in Anlage D des Anhangs dieses Beschlusses aufgeführte Emissionsgrenzwerte verwendet wurden;
b)
im Falle, dass in Anlagen verschiedene Brennstofftypen verwendet werden oder Anlagen aus einer Kombination verschiedener Anlagentypen bestehen.
Artikel 4
Durchführung des nationalen Übergangsplans
Gemäß Artikel 32 Absatz 5 Unterabsätze 2 und 3 der Richtlinie 2010/75/EU darf ein Mitgliedstaat seinen nationalen Übergangsplan erst durchführen, nachdem dieser von der Kommission akzeptiert wurde.
Artikel 5
Spätere Änderungen des nationalen Übergangsplans
(1) Die Mitgliedstaaten errichten einen Mechanismus, mit dem sich relevante Änderungen feststellen lassen, die an unter den nationalen Übergangsplan fallenden Anlagen vorgenommen wurden und sich auf die geltenden Emissionsobergrenzen auswirken könnten.
(2) Für die Zwecke von Artikel 32 Absatz 6 der Richtlinie 2010/75/EU unterrichten die Mitgliedstaaten die Kommission nach Maßgabe von Abschnitt 4 des Anhangs dieses Beschlusses über alle späteren Änderungen des Plans, die sich auf die geltenden Emissionsobergrenzen auswirken.
Artikel 6
Überwachung der Einhaltung, Abhilfemaßnahmen und Berichterstattung an die Kommission
(1) Für die Zwecke von Artikel 32 Absatz 4 der Richtlinie 2010/75/EU überwachen die zuständigen Behörden die Stickstoffoxid-, Schwefeldioxid- und Staubemissionen jeder unter den nationalen Übergangsplan fallenden Feuerungsanlage, indem sie die Überwachungs- oder Berechnungsdaten der Betreiber der Feuerungsanlagen überprüfen.
(2) Die Mitgliedstaaten tragen dafür Sorge, dass die Stickstoffoxid-, Schwefeldioxid- und Staubemissionen der unter den nationalen Übergangsplan fallenden Feuerungsanlagen auf ein Niveau begrenzt bleiben, das die Einhaltung der Emissionsobergrenzen ermöglicht. Besteht die Gefahr, dass Emissionsobergrenzen nicht eingehalten werden, so treffen die Mitgliedstaaten die erforderlichen Maßnahmen, um Emissionen, die diese Obergrenzen überschreiten, zu verhindern.
(3) Mitgliedstaaten, die einen nationalen Übergangsplan durchführen, übermitteln der Kommission jedes Jahr innerhalb von zwölf Monaten für alle in den Plan einbezogenen Feuerungsanlagen die in Artikel 72 Absatz 3 der Richtlinie 2010/75/EU aufgeführten, für alle Anlagen zu meldenden Angaben.
Artikel 7
Dieser Beschluss ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Brüssel am 10. Februar 2012.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 10 februarie 2012
de stabilire a normelor referitoare la planurile naționale de tranziție menționate în Directiva 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind emisiile industriale
[notificată cu numărul C(2012) 612]
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2012/115/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 noiembrie 2010 privind emisiile industriale (prevenirea și controlul integrat al poluării) (1), în special articolul 41 litera (b),
întrucât:
(1)
Articolul 32 din Directiva 2010/75/UE prevede că, în perioada 1 ianuarie 2016-30 iunie 2020, statele membre pot să elaboreze și să pună în aplicare un plan național de tranziție în care să fie incluse anumite instalații de ardere pentru care planul trebuie să precizeze emisiile pentru cel puțin unul dintre următorii poluanți: oxizi de azot, dioxid de sulf și pulberi. Pentru turbinele cu gaze, planul vizează numai emisiile de oxizi de azot.
(2)
Instalațiile de ardere incluse în planul național de tranziție pot fi scutite de respectarea valorilor limită de emisie prevăzute la articolul 30 alineatul (2) din Directiva 2010/75/UE pentru poluanții care fac obiectul planului sau, după caz, a ratelor de desulfurare prevăzute la articolul 31 din Directiva 2010/75/UE.
(3)
Pentru a se asigura punerea în aplicare uniformă a articolului 32 din Directiva 2010/75/UE, este necesară adoptarea unor norme de punere în aplicare.
(4)
Măsurile prevăzute de prezenta decizie sunt conforme cu avizul comitetului instituit prin articolul 75 alineatul (1) din Directiva 2010/75/UE,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Instalațiile de ardere care se includ în planurile naționale de tranziție
În conformitate cu dispozițiile detaliate prevăzute la punctul 1 din anexa la prezenta decizie, un plan național de tranziție include exclusiv instalațiile de ardere care fac în întregime obiectul capitolului III din Directiva 2010/75/UE, ținând seama de dispozițiile articolului 32 alineatul (1) și de regulile de agregare prevăzute la articolul 29 din Directiva 2010/75/UE.
Articolul 2
Conținutul planurilor naționale de tranziție
(1) Fiecare plan național de tranziție trebuie să includă următoarele informații în conformitate cu punctul 2 din anexa la prezenta decizie:
(a)
o listă a tuturor instalațiilor de ardere incluse în plan, inclusiv toate informațiile relevante privind caracteristicile lor operaționale;
(b)
contribuția calculată a fiecărei instalații de ardere la plafoanele de emisie pentru 2016 și 2019;
(c)
un tabel al plafoanelor de emisie pentru fiecare poluant vizat de plan pentru anii 2016, 2017, 2018, 2019 și pentru primul semestru al anului 2020;
(d)
detaliile privind calcularea respectivelor plafoane de emisie.
În plus, planul național de tranziție cuprinde următoarele informații:
(a)
o descriere a modului în care punerea în aplicare a planului trebuie monitorizată și raportată Comisiei;
(b)
o listă a măsurilor care trebuie luate pentru a asigura respectarea, de către toate instalațiile de ardere care sunt incluse în plan, până cel târziu la 1 iulie 2020, a valorilor limită de emisie aplicabile prevăzute în anexa V la Directiva 2010/75/UE.
(2) În sensul alineatului (1) primul paragraf litera (a), statele membre trebuie să utilizeze modelul prevăzut în tabelul A.1 din apendicele A al anexei la prezenta decizie.
În sensul alineatului (1) primul paragraf litera (c), statele membre trebuie să utilizeze modelul prevăzut în tabelul B.3 din apendicele B al anexei la prezenta decizie.
Articolul 3
Stabilirea plafoanelor de emisie în cadrul planurilor naționale de tranziție
(1) În sensul articolului 32 alineatul (3) din Directiva 2010/75/UE, plafoanele de emisie se calculează în conformitate cu metodele stabilite la punctul 3 din anexa la prezenta decizie.
(2) Statele membre utilizează modelul prevăzut în tabelul B.1 din apendicele B al anexei la prezenta decizie pentru a indica valorile limită de emisie relevante și ratele minime de desulfurare, contribuțiile calculate ale fiecărei instalații de ardere la plafoanele de emisie pentru 2016 și valoarea totală a plafoanelor de emisie pentru 2016.
În următoarele cazuri, statele membre furnizează, în coloana „observații” din model, informații suplimentare cu privire la valorile limită de emisie utilizate la efectuarea calculului:
(a)
dacă valorile limită de emisie menționate în notele la tabelele C.1 și C.2 din apendicele C al anexei la prezenta decizie au fost aplicate;
(b)
dacă instalațiile utilizează mai multe tipuri de combustibil sau dacă sunt o combinație de mai multe tipuri de instalații.
(3) Statele membre utilizează modelul prevăzut în tabelul B.2 din apendicele B al anexei la prezenta decizie pentru a indica valorile limită de emisie relevante și ratele minime de desulfurare, contribuțiile calculate ale fiecărei instalații de ardere la plafoanele de emisie pentru 2019 și valoarea totală a plafoanelor de emisie pentru 2019.
În următoarele cazuri, statele membre furnizează, în coloana „observații” din model, informații suplimentare cu privire la valorile limită de emisie utilizate la efectuarea calculului:
(a)
dacă valorile limită de emisie menționate în notele la tabelele D.1 și D.2 din apendicele D al anexei la prezenta decizie au fost aplicate;
(b)
dacă instalațiile utilizează mai multe tipuri de combustibil sau dacă sunt o combinație de mai multe tipuri de instalații.
Articolul 4
Punerea în aplicare a planurilor naționale de tranziție
În conformitate cu articolul 32 alineatul (5) al doilea și al treilea paragraf din Directiva 2010/75/UE, un stat membru poate să pună în aplicare planul său național de tranziție numai după primirea acceptului din partea Comisiei.
Articolul 5
Modificările ulterioare aduse planului național de tranziție
(1) Statele membre instituie un mecanism ce permite identificarea oricăror modificări relevante aduse instalațiilor de ardere incluse în planul național de tranziție, care pot afecta plafoanele de emisie aplicabile.
(2) În sensul articolului 32 alineatul (6) din Directiva 2010/75/UE, statele membre informează Comisia cu privire la orice modificări ulterioare aduse planului care afectează plafoanele de emisie aplicabile, în conformitate cu punctul 4 din anexa la prezenta decizie.
Articolul 6
Monitorizarea conformității, măsuri de remediere și raportarea către Comisie
(1) În sensul articolului 32 alineatul (4) din Directiva 2010/75/UE, autoritățile competente monitorizează emisiile de oxizi de azot, dioxid de sulf și pulberi provenind de la fiecare instalație de ardere inclusă în planul național de tranziție, prin verificarea datelor privind monitorizarea sau a calculelor transmise de operatorii instalațiilor de ardere.
(2) Statele membre se asigură că emisiile de oxizi de azot, dioxid de sulf și pulberi provenind de la instalațiile de ardere incluse în planul național de tranziție sunt limitate la un nivel care să permită respectarea plafoanelor de emisie. În cazul în care există riscul ca plafoanele de emisie să nu fie respectate, statele membre iau măsurile necesare pentru a preveni orice emisii care depășesc plafoanele respective.
(3) Statele membre care pun în aplicare un plan național de tranziție transmit Comisiei, în fiecare an, în termen de 12 luni, datele per instalație enumerate la articolul 72 alineatul (3) din Directiva 2010/75/UE, pentru toate instalațiile de ardere incluse în plan.
Articolul 7
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 10 februarie 2012.